OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bussy-la-Pesle (Nièvre)

Bussy-la-Pesle és un municipi francès, situat al departament del Nièvre i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 47 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Bussy-la-Pesle (Nièvre) era de 47 persones. Hi havia 22 famílies, de les quals 9 eren unipersonals (9 homes vivint sols), 9 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 56 habitatges, 22 eren l'habitatge principal de la família, 26 eren segones residències i 8 estaven desocupats. Tots els 55 habitatges eren cases. Dels 22 habitatges principals, 21 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava llogat i ocupat pels llogaters; 3 tenien dues cambres, 4 en tenien tres, 5 en tenien quatre i 9 en tenien cinc o més. 13 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 11 habitatges hi havia un automòbil i a 10 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Bussy-la-Pesle (Nièvre) el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 26 persones, 17 eren actives i 9 eren inactives. De les 17 persones actives 13 estaven ocupades (8 homes i 5 dones) i 3 estaven aturades (2 homes i 1dona). De les 9 persones inactives 8 estaven jubilades i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Bussy-la-Pesle hi havia explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Bussy-la-Pesle (Nièvre) a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Bussy-la-Pesle (Nièvre) a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
# Anita Diminuta

Anita Diminuta és un personatge de ficció de còmic creat el 1941 pel dibuixant català Jesús Blasco per a la revista de còmic femenina Mis Chicas. Va ser creada a instàncies de Consuelo Gil. Aquesta volia «una nena que sigui una mena de Cuto amb faldilles» perquè encapçalés la revista per a nenes que estava planejant, la futura "Mis Chicas".
Anita Diminuta era una xiqueta rossa amb trenes que s'enfrontava a innumerables perills i horribles enemics com bruixes, mags dolents, polps i altres animals humanitzats i malvats. En les seues aventures l'acompanyaven entre d'altres els seus amics Soldadito, Chispita, Bartolo, etc. Vivia en una casa de camp amb la seva àvia, i amb Mateo.
El dibuixant Jesús Blasco s'inspirava, òbviament, en la imatgeria popular, molt especialment en els contes infantils. En la creació de les històries molt probablement col·laboraven els seus germans que formaven l'anomenada Factoria Blasco.
La intrèpida Anita Diminuta va ocupar la primera plana de la popular Mis Chicas durant la dècada dels 40.

## Referències

* ↑ Gasca (1969), p. 139.
* ↑ «El cómic humorístico. Anita Diminuta». Ciberniz.com. Arxivat de l'original el 2011-07-08. [Consulta: 1r octubre 2010].
* 1 2 «Historia de Anita diminuta». Mariquitayamigas.com. [Consulta: 1r octubre 2010].

## Bibliografia

* GASCA, Luis (1969). Los comics en España. Barcelona: Editorial Lumen.
# Asabiyyah

Assabiyya (àrab: عصبية, ʻaṣabīya) és un concepte de la cultura àrab que defineix la cohesió social, amb un èmfasi en la unitat, la consciència de grup i el sentit de propòsit compartit. Terme familiar de l'època preislàmica, en un context de «tribalisme» i «clanisme», Ibn Khaldun el considera en els seus Prolegòmens com el vincle fonamental de la societat humana i la força motriu fonamental de la història.
Avui sovint entès amb una connotació pejorativa, se'l pot associar amb el modern nacionalisme o el comunitarisme.

## Referències

* ↑ Zuanna, Giampiero Dalla and Micheli, Giuseppe A. Strong Family and Low Fertility. 2004, pàgina 92

## Enllaços externs

* Asabiyya: Re-Interpreting Value Change in Globalized Societies (anglès)
# Pami

Pami, Usermaatra Setepenamon Pamiy, Pamiy o Pimay, faraó de la dinastia XXII d'Egipte, o dinastia líbia, rei de Tanis de 773 a 767 aC. durant el Tercer període intermedi d'Egipte.

## Biografia

Fill de Sheshonq III i Tentamenopet. Té un fill: Sheshonq V, que el succeirà. Només governa sobre el Baix Egipte.
El regnat de Pami només va durar sis anys, i a la seva conclusió la situació es va deteriorar una mica més, imposant-se l'anarquia al Baix Egipte, deixant predir els principals esdeveniments que es desenvoluparan algunes dècades més tard i que trobaran el seu final amb la invasió cuixita.
És possible que estigui enterrat a la necròpoli reial de Tanis, ja que es va trobar allà un ushebti amb el seu nom.

### Testimonis de la seva època

Només s'han trobat alguns objectes del dignatari a l'àrea del delta del Nil.
* Estela del Serapeum de Saqqara, al Louvre.
* Es conserva al Museu Britànic una estatueta en bronze que representa el faraó Pami, coronat amb el hedyet i agenollat, en actitud respectuosa, oferint els pots Nou a una divinitat desconeguda.
Al 2º any del seu regnat, s'enterra un torus Apis en el Serapeum de Saqqara i a l'estela que va dipositar Pami sobre la paret del nínxol destinat al déu es precisa que Apis s'havia revelat l'any 28º de Sheshonq III i que en va viure 26 anys.
Aquesta preciosa informació permet establir una cronologia dels reis d'aquest període certificant així la durada del regnat del seu pare, i encara que algunes ciutats del Delta mostraven cada vegada més autonomia, la dinastia de Tanis posseïa el control de les institucions de l'estat i fins i tot el control del país fins a Memfis.

## Referències

* ↑ Cronologia segons Grimal, Arnold i Shaw.
* http://www.digitalegypt.ucl.ac.uk/chronology/pamui.html
* Kitchen, K. A. (1986) The Third Intermediate Period in Egypt (1100-650 B.C.) 2ª ed. Warminster.
| Predecessor: Sheshonq III | Faraó Dinastia XXII | Successor: Sheshonq V |
# Dampvalley-Saint-Pancras

Dampvalley-Saint-Pancras és un municipi francès situat al departament de l'Alt Saona i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 45 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Dampvalley-Saint-Pancras era de 45 persones. Hi havia 16 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 4 parelles sense fills, 4 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 23 habitatges, 18 eren l'habitatge principal de la família, 3 eren segones residències i 2 estaven desocupats. 22 eren cases i 1 era un apartament. Dels 18 habitatges principals, 15 estaven ocupats pels seus propietaris i 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia tres cambres, 4 en tenien quatre i 12 en tenien cinc o més. 11 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 11 habitatges hi havia un automòbil i a 3 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Dampvalley-Saint-Pancras el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 8 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 8 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 20 persones, 12 eren actives i 8 eren inactives. De les 12 persones actives 11 estaven ocupades (7 homes i 4 dones) i 1 aturada (1 home). De les 8 persones inactives 4 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de construcció.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un electricista.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Dampvalley-Saint-Pancras a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Dampvalley-Saint-Pancras a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Hagnònides

Hagnònides (grec antic: Ἁγνωνίδης, llatí: Agnonides) fou un demagog i sicofanta atenenc contemporani de Teofrast i Foció.
Hagnònides va acusar Teofrast de vulnerar lleis sagrades, però en va ser absolt per l'areòpag i l'acusat va desistir d'arruïnar al seu acusador tot i que podia fer-ho, segons diu Diògenes Laerci. Es va oposar al partit macedoni i va acusar Foció de traïdor; per això, quan Alexandre, fill de Polispercó, va entrar a Atenes, Hagnònides va fogir ràpidament a l'exili. Més tard, Antípater li va permetre retornar, encara que només gràcies als bons oficis del mateix Foció. En tornar va continuar oposant-se al partit macedoni i fins i tot el sicofanta va oblidar la generositat de Foció i va induir els atenesos a condemnar-lo a mort per traïdor, acusat d'haver lliurat el Pireu a Nicànor, segons Plutarc. Foció va morir, però els atenesos, penedits, van condemnar a mort a Hagnònides com a manera d'aconseguir el perdó dels déus.
N'hi ha que pensen que és la mateixa persona que el retòric Hagnó de Tars, però probablement aquest Hagnó era d'època posterior.

## Referències

* ↑ Agnonides a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 74
# Camió cisterna

El camió cisterna és una de les moltes varietats de camió que serveixen tant pel transport de líquids com pel seu manteniment durant un període llarg, segons les seves característiques. La mercaderia es transporta en estat líquid, ja que els fluids tenen un menor volum en estat líquid que en estat gasós, podent transportar major quantitat d'aquest, però a major pressió. Entre aquests es destaquen pel seu major ús els de aigua per al regadiu i el transvasament, els de transports de combustibles líquids com la gasolina, querosè, gas liquat del petroli i uns altres, o els de productes químics líquids, el transport d'aquests productes està regulat en molts països per la seva perillositat. Alguns camions cisternes també transporten aigua fins alguna comunitat aïllada.

## Referències

* ↑ www.enciclopedia.cat/
* ↑ Zheng, Xue-Lian; Zhang, Hao; Ren, Yuan-Yuan; Wei, Ze-Hong; Song, Xi-Gang «Rollover stability analysis of tank vehicles based on the solution of liquid sloshing in partially filled tanks». Advances in Mechanical Engineering, vol. 9, 6, 2017. DOI: 10.1177/1687814017703894.
# Anita Ekberg

Anita Ekberg (Malmö, 29 de setembre de 1931 - Rocca di Papa, 11 de gener de 2015) va ser una actriu i model italiana, sueca de naixement. És coneguda principalment pel seu paper com a Sylvia en la pel·lícula francoitaliana La dolce vita (1960), en la qual es veu una escena de l'actriu fent-se un bany nocturn a la Fontana de Trevi amb Marcello Rubini (interpretat per Marcello Mastroianni).

## Biografia

Va néixer amb el nom de Kerstin Anita Marianne Ekberg. De jove fou Miss Suècia i es va presentar al concurs de Miss Univers el 1950. Es va fer famosa principalment per dos papers a dues pel·lícules, el de Silvia a La Dolce Vita de Federico Fellini (1960) i el de la comtessa Rostov a Guerra i Pau, de King Vidor. Treballà amb Henry Fonda el 1956. Durant la seva vida va tenir relacions sentimentals amb grans actors com Tyrone Power, Marcello Mastroianni, Errol Flynn, Frank Sinatra, Gianni Agnelli (de la Fiat-Italia), etc. Anita Eckberg es casà dues vegades, primer amb l'actor britànic Anthony Steel (1956 i 1959) i després amb l'actor Rick van Nutter (1963 i 1975). La seva darrera aparició cinematogràfica va ser en el film Bámbola, de Bigas Luna, el 1996, on feia de mare de la protagonista, interpretada per Valeria Marini. Els darrers anys va viure a Roma (Itàlia), ciutat de la qual s'havia enamorat durant el rodatge de La Dolce Vita el 1960. Sovint viatjava a Suècia. Es jubilà del món artístic l'any 2002.

## Filmografia parcial

* The Golden Blade (1953)
* Carreró sagnant (Blood Alley) (1955)
* Artists and Models de Frank Tashlin (1955)
* Guerra i pau (War and Peace), de King Vidor (1956)
* Hollywood o res (Hollywood or Bust), de Frank Tashlin (1956)
* Zarak, de Terence Young (1957)
* Vacances a París (Paris Holiday) (1958)
* Conflicte íntim (The Man Inside) (1958)
* La dolce vita, de Federico Fellini (1960), amb Marcello Mastroianni. Fou el paper que la catapultà a la fama, gràcies al seu bany nocturn a la Fontana de Trevi.
* Quatre tipus de Texas (Four for Texas) de Robert Aldrich (1963)
* Boccaccio 70 amb Sofia Loren (1962)
* Call Me Bwana de Gordon Douglas (1963)
* The Alphabet Murders (1965)* The Alphabet Murders (1965)
* Sette volte donna (1967) amb Shirley MacLaine
* Si avui és dimarts, això és Bèlgica (If It's Tuesday, This Must Be Belgium) (1969)
* I clowns de Federico Fellini (1970)
* Bámbola de Bigas Luna (1996)

## Premis

* Premi Globus d'Or a la millor actriu revelació. 1956
* Premi Capri Legeng Award - A la trajectòria filmogràfica. 2003

## Altres treballs

A més de ser actriu, també va fer de model i va posar per a la revista Playboy.

## Referències

* ↑ «Morta Anita Ekberg, musa di Fellini e icona della Dolce Vita». Corriere de la Sera. [Consulta: 11 gener 2015].
* ↑ «Mor l'actriu Anita Ekberg, una de les muses de Fellini, als 83 anys». Diari Ara, 11-01-2015. [Consulta: 12 gener 2015].

## Enllaços externs

* Biografia
* Biografia Arxivat 2009-03-12 a Wayback Machine. (anglès)
* Biografia (suec)
# Bussy-le-Château

Bussy-le-Château és un municipi francès, situat al departament del Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 163 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Bussy-le-Château era de 163 persones. Hi havia 76 famílies, de les quals 24 eren unipersonals (16 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 32 parelles sense fills i 20 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 83 habitatges, 74 eren l'habitatge principal de la família, 5 eren segones residències i 4 estaven desocupats. 80 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 74 habitatges principals, 62 estaven ocupats pels seus propietaris, 9 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 3 estaven cedits a títol gratuït; 3 tenien dues cambres, 3 en tenien tres, 11 en tenien quatre i 57 en tenien cinc o més. 59 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 28 habitatges hi havia un automòbil i a 39 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Bussy-le-Château el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 4 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 12 | 75 a 79 | 0 |
| 8 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 12 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 8 | 55 a 59 | 12 |
| 8 | 50 a 54 | 8 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 8 | 40 a 44 | 4 |
| 8 | 35 a 39 | 16 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 8 | 20 a 24 | 4 |
| 8 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 12 |
| 4 | 5 a 9 | 8 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 93 persones, 72 eren actives i 21 eren inactives. De les 72 persones actives 69 estaven ocupades (41 homes i 28 dones) i 3 estaven aturades (1 home i 2 dones). De les 21 persones inactives 12 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Bussy-le-Château hi havia 71 unitats fiscals que integraven 170 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 21.314 €.

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa immobiliària i 1 d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Bussy-le-Château hi havia 24 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Bussy-le-Château a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Bussy-le-Château a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Aurigo

Aurigo (en ligur Auìgu) és un comune italià, situat a la regió de la Ligúria i a la província d'Imperia. El 2011 tenia 341 habitants.

## Geografia

El comune es troba a la vall de Maro, al nord d'Imperia. Té una superfície de 9,14 km² i les frazioni de Guardiabella i Poggialto. Limita amb les comunes de Borgomaro, Pieve di Teco i Rezzo.

## Referències

* ↑ Frisoni, Gaetano. Nomi propri di città, borghi e villaggi della Liguria del Dizionario Genovese-Italiano e Italiano-Genovese. Gènova: Nuova Editrice Genovese.
* ↑ «Dades Istat el 31 desembre 2011». Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 7 agost 2015].
# Pamis

Pamis és un nucli de població menor al terme d'Ondara al sud de la vila. El gentilici és pamisans.

## Referències

* ↑ «Pamis». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «PAMIS, PÀMIES, PAMANO». Onomasticon Cataloniae. Institut d'Estudis Catalans. [Consulta: 28 maig 2023].
# David Bates

David Bates és el nom dels següents personatges:
* David Bates, (1942-), historiador britànic
* David Robert Bates, (1916-1994), físic nord-irlandès
# Hagi

Hagi (萩, Hagi) és una ciutat de la prefectura de Yamaguchi, al Japó.
El febrer de 2016 tenia una població estimada de 50.468 habitants. Té una àrea total de 698,86 km².

## Geografia

Hagi està situada al centre-oest de la prefectura de Yamaguchi, de cara a l'estret de Corea del mar del Japó. La zona residencial està situada en el delta del riu Abu que creua la ciutat d'est a oest.
L'illa de Mishima, situada a 42 km de la costa, pertany a la municipalitat de Hagi.

## Història

Hagi fou establerta l'1 de juliol de 1932. El 6 de març de 2005 Hagi absorbí els pobles de Susa, Tamagawa, i les viles d'Asahi, Fukue, Kawakami i Mutsumi (tots del districte d'Abu).

## Persones notables

* Kido Takayoshi, estadista durant el bakumatsu i la restauració Meiji
* Yamagata Aritomo, ex-primer ministre del Japó

## Referències

* ↑ «萩市ホームページ ホーム (Pàgina de la ciutat de Hagi)» (en japonès). Ajuntament de Hagi. [Consulta: març 2016].

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'ajuntament de Hagi (japonès)
Viccionari
# Marta Nael

Marta Nael pseudònim de Marta de Andrés (Barcelona, 26 d'agost de 1988) és una artista especialista en art digital i tècniques tradicionals ubicada actualment a Barcelona. Des que era petita va mostrar aptituds pel dibuix i la pintura i per això va decidir dedicar-se al món artístic. Després d'estudiar belles arts, es va inclinar pel matte painting i el concept art. El 2012, va rebre el premi Expomanga al millor il·lustrador espanyol de l'any 2012, atorgat per l'associació d'amics del còmic. Alguns dels seus llibres publicats són:
* Impressions, The Digital Art of Marta Nael (Ediciones Babylon)
* Marta Nael's Lux, a clash of light and color (Ediciones Babylon)

## Bibliografia

* Impressions, The Digital Art of Marta Nael (Ediciones Babylon).
# Antoni Novellas i Roig

Antoni Novellas i Roig (Barcelona, 9 de desembre de 1879-22 de desembre de 1951) va ser un farmacèutic barceloní impulsor de la farmacognèsia i introductor a Espanya de l'opoteràpia el 1906. Era germà de Francesc Novellas i Roig, amb qui publicà alguns llibres.

## Biografia

Fill de Francesc Novellas Sors de Centelles i de Dolors Roig Altimira de Barcelona. Es va llicenciar en farmàcia el 1901 i l'11 de gener de 1902, obria la farmàcia Novellas (actual farmàcia Bolós) a la Rambla de Catalunya, 77 de Barcelona, decorada per l'arquitecte modernista Antoni de Falguera i Sivilla qui, anys més tard, es convertiria en el seu cunyat. L'11 de gener de 1927, exactament 25 anys després, la va vendre a Antoni de Bolòs i Vayreda, la família del qual actualment la regenta i que ha mantingut l'exquisida decoració i vitralls modernistes.
Es dedicà al "Laboratori d'especialitats farmacèutiques Antonio Novellas", ubicat al carrer Alfonso XIII, 456 (actual avinguda Diagonal), que més tard traslladarà al carrer Bruc, 172.
Va ser un investigador inquiet, que va estudiar i passar llargues temporades a Alemanya, Suïssa i França.
Perfeccionà els seus coneixements de farmacognòsia (farmacèutica vegetal) a Montpeller.
Se'l considera l'introductor de l'opoteràpia (organoteràpia) a Espanya el 1906 amb la publicació del treball: "Nuevos métodos de preparación de medicamentos opoterápicos" i amb la preparació d'especialitats opoteràpiques al seu laboratori.
Va implantar l'estabilització dels vegetals el 1927 i va comercialitzar preparats fitoteràpics anomenats solufixes.
Tot i no ser un homeòpata, va manifestar molt interès per aquesta especialitat i li va dedicar alguns dels seus treballs.

## Escriptor i erudit

Comptava amb una biblioteca amb més de 2.000 volums, i un petit museu, a casa seva, de ciències naturals, mineralogia i farmàcia amb peces de ceràmica i vidre antic.
Fou fundador i primer president de la Institució Catalana d'Història Natural, institució filial de l'Institut d'Estudis Catalans.
Va escriure una setantena d'obres, entre articles, estudis i conferències.

## Referències

* ↑ «Naixements.1879.Registres.Llibre 4 (Núms.5081 al 6801).Núm. 6304». Arxiu Municipal de Barcelona, 1879. Arxivat de l'original el 2018-12-03. [Consulta: 3 desembre 2018].
* ↑ «Hemeroteca de la Vanguardia dia 1 de gener 1952 pàgina 16.». La Vanguardia, 1951.
* ↑ «Antoni Novellas i Roig». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Broggi, M.; Carmona, A.M.; Carmona, M.C.; Jorge, D. «L'exili i el silenci dels farmacèutics catalans i de les Institucions Científiques de la II República Espanyola». Gimbernat, vol. 56, 1911, pàg. 112. ISSN: 0213-0718 [Consulta: 1r agost 2015].