OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pont del canal de Suez

El pont del canal de Suez, també conegut com a Pont de l'Amistat Egipci-Japonesa, és un pont que creua el canal de Suez, unint els continents d'Àfrica i Àsia. Està situat a la rodalia de la localitat de Qantara.

## Història

El pont va ser construït amb l'ajuda del govern japonès. El contractista de la construcció del pont va ser PentaOcean. La participació japonesa es va acordar durant la visita que va efectuar el president d'Egipte Hosni Mubàrak al Japó, el març del 1995. El Japó va aportar el 60% del cost de la construcció (o 13,5 milions de iens), mentre que Egipte aportava el 40% restant (9 milions de iens). L'acord formava part d'un projecte més ampli per al desenvolupament de la península del Sinaí. El pont es va inaugurar l'octubre del 2001.

## Disseny

El pont principal és tipus atirantat amb dos pilons i una superestructura d'acer. L'alçada de les dues torres de suport és de 154 metres i la calçada arriba als 70 metres d'alçada, la qual cosa estableix la limitació d'alçada de 68 metres sobre la línia de flotació a les especificacions dels vaixells tipus Suezmax. El tram central que travessa el canal té una llum de 404 metres, als quals estan units els viaductes amb un pendent màxim del 3,3 % que sumen una longitud total de 3.900 metres. Les torres van ser dissenyades en forma d'obeliscs faraònics.

## Galeria d'imatges

* El vaixell de guerra nord-americà USS Ashland a punt de passar sota el pont
* Rampa d'accés.
* Un dels pilars principals

## Referències

* ↑ Embassy of Japan in Egypt. «Suez Canal Bridge» (en anglès). [Consulta: 22 setembre 2012].
* ↑ «Dywidag». [Consulta: 22 setembre 2012].

## Enllaços externs

* Aspectes de planificació, disseny i construcció del pont atirantat del canal de Suez (anglès)
# Peumerit

Peumerit (en bretó Purid) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Finisterre. L'any 2006 tenia 771 habitants. El 9 de juny de 2006 el consell municipal va aprovar la carta Ya d'ar brezhoneg.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.011 | 884 | 739 | 755 | 729 | 663 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Louis Caradec | |
# Phegopteris connectilis

Phegopteris connectilis és una espècie de falguera nativa dels boscos de l'Holàrtic.
A diferència del seu parent pròxim, Phegopteris hexagonoptera, que és terrestre, aquesta espècie és sovint litòfita així com terrestre.
Aquesta espècie és normalment apogamous, amb un nombre de cromosomes de n = 90 (triploide; "3n" = 90).

## Química

Els compostos fenòlics 2,4,6-trihydroxybenzoic acid-4-O-2′,3′,4′,6′-tetraacetylglucoside, 2,4,6-trihydroxybenzoic acid-4-O-2′,3′,6′-triacetylglucoside, 2,4,6-trihydroxybenzoic acid-4-O-3′,4′,6′-triacetylglucoside, 3-O-p-coumaroylshikimic acid, 2-(trans-1,4-dihydroxy-2-cyclohexenyl)-5-hydroxy-7-methoxychromone, kaempferol and kaempferol-3-O-β-d-glucoside poden ser isolats a partir de l'extracte metanòlic de frondes de Phegopteris connectilis.

## Taxonomia

Phegopteris connectilis va ser descrita per (Michx.) Watt i publicat al Canadian Naturalist and Geologist, n.s. 3: 159. 1866.

### Sinonímia

* Dryopteris phegopteris (L.) C. Chr.
* Lastrea phegopteris Bory ex Newnham
* Polypodium connectile Michx.
* Polypodium phegopteris L.

## Referències

* ↑ Phenolic constituents of the fern Phegopteris connectilis. Klaus-Peter Adam, Phytochemistry, Volume 52, Issue 5, November 1999, Pages 929–934, doi:10.1016/S0031-9422(99)00326-X
* ↑ «Phegopteris connectilis». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 22 juliol 2014].
* ↑ «Phegopteris connectilis». The Plant List. [Consulta: 22 juliol 2014].

## Enllaços externs

* Phegopteris connectilis a Flora of North America
# Phedina

Phedina és un dels gèneres d'ocells, de la família dels hirundínids (Hirundinidae).

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 13.2, 2023), aquest gènere nomñés conté una espècie:
* Phedina borbonica - oreneta de les Mascarenyes.
L'oreneta de Brazzà (Phedinopsis brazzae) anteriorment també s'incloïa al gènere Phedina. Tanmateix se la traslladà en el seu propi gènere Phedinopsis a causa de les diferències significatives en les vocalitzacions i el tipus de niu respecte al seu parent.

## Referències

* ↑ «Swallows» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 12 setembre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 609. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ Wolters, H.E. «Probleme der Gattungsabrenzung in der Ornithologie» (en alemany). Bonner zoologische, 22, 1971, pàg. 210–219 [215–217].
# Pierfrancesco de Llorenç de Mèdici

Pierfrancesco de Llorenç de Mèdici (en italià: Pierfrancesco di Lorenzo de' Medici), també anomenat Pierfrancesco el Vell, (Florència, República de Florència 1430 - ? 1476) fou un banquer florentí de la família Mèdici.

## Orígens familiars

Va néixer a la ciutat de Florència sent el segon fill de Llorenç de Mèdici el Vell i Ginevra Cavalcanti. Fou net per línia paterna de Giovanni de Bicci de Mèdici i Riccarda Bueri, nebot de Cosme de Mèdici el Vell i cosí de Pere I de Mèdici.

## Vida

Orfe l'any 1440, fou educat pel seu oncle i el 1458 fou nomenat ambaixador de la República de Florència davant el Papat i el 1463 davant el Ducat de Màntua. A la mort de Cosme el Vell inicialment fou partidari de Pere I de Mèdici, però posteriorment es rebel·là i realitzà un cop d'estat fallit juntament amb Lucca Pitti. Posteriorment fou absolt i perdonat per Pere I, esdevenint responsable del banc familiar.

## Núpcies i descendents

Es casà el 1456 amb Laudomia Acciajuoli, amb la qual tingué dos fills:
* Llorenç de Pierfrancesco de Mèdici (1463-1503)
* Giovanni de Mèdici (1467-1498), casat amb Caterina Sforza i pares de Giovanni dalle Bande Nere
Morí el 19 de juliol de 1476, sent els seus fills adoptats per Llorenç el Magnífic.

## Enllaços externs

* http://www.palazzo-medici.it/mediateca/it/Scheda_Pierfrancesco_di_Lorenzo_di_Giovanni (italià)
# Pierre-Louis Loubet

Pierre-Louis Loubet (Bastia, Còrsega; 18 de febrer de 1997) és un pilot de ral·li francès que disputa el Campionat Mundial de Ral·lis. Guanyador de la categoria WRC 2 del Campionat Mundial l'any 2019 amb un Škoda Fabia R5.
És fill del guanyador del Campionat d'Europa de Ral·lis de l'any 1989 Yves Loubet.

## Trajectòria

Loubet inicia la seva trajectòria dins del ral·li l'any 2015 amb un Citroën DS3 R3T Max, disputant el Campionat Mundial de Ral·lis júnior, finalitzant el campionat en sisena posició. De cara a 2016 passa a disputar la categoria WRC 2, una categoria que aconseguiria guanyar la temporada 2019 amb un Škoda Fabia R5. En paral·lel també disputa proves puntuals del Campionat d'Europa.
L'any 2020 fitxa per l'equip formatiu de Hyundai, disputant diversos ral·lis del Campionat Mundial amb un Hyundai i20 Coupe WRC, repetint experiència a la temporada següent.
De cara al 2022 Loubet fitxa per l'equip M-Sport per disputar de forma parcial el Campionat Mundial amb un Ford Puma Rally1. Gràcies a les seves bones actuacions, de cara a la temporada següent, la 2023, Loubet es converteix en pilot per la temporada sencera de M-Sport junt a Ott Tänak.

## Referències

* ↑ Shacki. «Pierre-Louis Loubet - rally profile eWRC-results.com» (en anglès). [Consulta: 30 desembre 2022].
* ↑ «Pierre-Louis Loubet, temporada completa junto a Ott Tanak» (en espanyol europeu). [Consulta: 30 desembre 2022].
# Plouyé

Plouyé (en bretó Plouie) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Finisterre. L'any 2006 tenia 713 habitants.

## Demografia

Evolució de la població Cassini :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| - | 1 753 | 1 710 | 1 580 | 1 940 | 1 990 | 1 998 | 2 028 | 2 135 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 2 040 | 2 053 | 2 071 | 1 936 | 1 989 | 1 913 | 1 972 | 2 031 | 2 086 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 2 272 | 2 243 | 2 323 | 2 223 | 2 195 | 1 960 | 1 789 | 1 670 | 1 423 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 1 241 | 1 048 | 958 | 836 | 726 | 675 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Marcel Le Guern | |

## Referències

* ↑ http://cassini.ehess.fr/ Des villages de Cassini aux communes d'aujourd'hui
# Sursum corda

Sursum corda (en llatí, «amunt els cors») és una expressió del prefaci de l'ordinari de la missa catòlica.
El diàleg del prefaci fa:
– Sacerdot: Dominus vobiscum (El Senyor sigui amb vosaltres)
+ Fidels : Et cum spiritu tuo (I amb el vostre esperit)
– Sacerdot : Sursum corda (Amunt els cors)
+ Fidels : Habemus ad Dominum (Els elevem al Senyor)
– Sacerdot : Gratias agamus Domino Deo nostro (Donem gràcies al Senyor, Déu nostre)
+ Fidels : Dignum et iustum est (Cal fer-ho i és de justícia.)
L'expressió sursum corda o sursumcorda es fa servir per a referir-se a un personatge anònim de categoria social elevada, en frases amb sentit humorístic. Ex. «No ho faré ni que m'hi obligui el sursum corda».

## Referències

* ↑ Solsona, Ramon. «Entre paraules, avui "Sursum Corda"». [Consulta: 31 gener 2020].
* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «sursumcorda». A: Diccionari català-valencià-balear. Palma: Moll, 1930-1962. ISBN 8427300255.

## Vegeu també

* Locucions llatines
# Font de la Masera

La Font de la Masera és una font del terme municipal de Sant Esteve de la Sarga, del Pallars Jussà, dins del territori de la Clua.
Està situada a 697,5 m d'altitud, a llevant del poble de la Clua, als peus de la Serra de la Torre. És a l'esquerra del barranc de la Clua, a prop de la llera del barranc.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Parcel·la

La parcel·la és el terme exacte per definir un camp o superfície de terreny. Constitueix la divisió elemental del sòl, és un tros de terra sencer pertanyent a un sol o diversos propietaris. Aquest terme és igualment emprat en el cadastre per designar les diferents unitats de terreny, distingides pels seus límits i el seu propietari, tant al medi rural com a l'urbà. La seva reagrupació forma el parcel·lari. Els municipis estan dividits en Polígons. La Parcel·la és una subdivisió d'un Polígon i alhora aquesta està subdividida en subparcel·les. Exemple: Municipi XXX, Pol·lígon 2, Parcel·la 31, Subparcel·la A.
L'arquitecte francès Philippe Panerai ha esdevingut un especialista pel que fa a la influència de la parcel·la sobre la forma urbana.
Es parla igualment de parcel·les d'hàbitat per designar l'espai on es viu quan aquest darrer és de tipus dispers.
# Cantó de Vézelise

El cantó de Vézelise és un cantó francès del departament de Meurthe i Mosel·la, situat al districte de Nancy. Té 33 municipis i el cap és Vézelise.

## Municipis

* Autrey
* Chaouilley
* Clérey-sur-Brenon
* Dommarie-Eulmont
* Étreval
* Forcelles-Saint-Gorgon
* Forcelles-sous-Gugney
* Fraisnes-en-Saintois
* Frolois
* Goviller
* Gugney
* Hammeville
* Houdelmont
* Houdreville
* Lalœuf
* Marthemont
* Ognéville
* Omelmont
* Parey-Saint-Césaire
* Pierreville
* Praye
* Pulligny
* Quevilloncourt
* Saxon-Sion
* Thélod
* They-sous-Vaudemont
* Thorey-Lyautey
* Vaudémont
* Vézelise
* Viterne
* Vitrey
* Vroncourt
* Xeuilley

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1964 | Charles Canel | RI |
| 1964-19.. | Claire Leclerc | Divers droite |
| 19..-1994 | Jacques Leclerc | Divers droite, després UDF |
| 1994-2008 | Jean-Jacques Henry | RPR, després UMP |
| 2008- | Gauthier Brunner | Divers gauche |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 7.278 | 7.697 | 7.147 | 7.812 | 8.214 | 8.531 | 9.564 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Raiatea

Raiatea (en tahitià: Ra’iātea) és una de les illes de Sotavent de l'arxipèlag de les illes de la Societat, a la Polinèsia Francesa. Està situada a 210 km a l'oest de Tahití, entre Huahine, que es troba a 40 km, i Bora Bora.

## Geografia

Amb una superfície total de 238 km², és la segona illa més gran de l'arxipèlag, després de Tahití. La corona d'esculls envolta alhora les illes de Raiatea i Tahaa compartint la mateixa llacuna. L'altitud màxima és de 1.017 m al mont Tefatoaiti. A la carena muntanyosa de l'illa, Temehani, s'hi troba una flor única, endèmica i símbol de l'illa, la tiare apetahi. Es tracta d'una gardènia blanca de cinc pètals en forma de mà que s'obre de matinada amb un soroll característic.
La població total era de 16.438 habitants al cens del 2002, distribuïda en tres comunes: Uturoa (la capital), Taputapuatea i Tumara’a. Uturoa és, a més, el cap administratiu de les illes de Sotavent i el segon centre urbà de la Polinèsia Francesa, després de Pape’ete.

## Història

Antigament, l'illa s'anomenava Havai’i, nom sagrat en la cultura polinèsia i relacionat amb els noms de Hawaii; Savai'i, a Samoa; i Havaiki, antic nom de Fakarava a les Tuamotu. Situada al centre del triangle cultural de la Polinèsia, va ser el punt de partida de l'última onada migratòria, notablement a Nova Zelanda i Hawaii. A les illes de la Societat, va exercir una gran influència religiosa i cultural. El gran temple (en tahitià marae) de Taputapuatea, dedicat al déu Oro, era el centre religiós més important de les illes. El seu culte va suplantar altres déus tradicionals com Taaroa i Tane, i els diferents marae eren subsidiaris del de Taputapuatea. Al voltant seu es va formar la secta arioi, barreja religiosa, aristocràtica, guerrera i festiva, que era respectada en totes les illes i aconseguia, només amb la seva presència i el seu caràcter de tabú, una treva en les guerres tribals.
Raiatea va ser explorada per l'anglès James Cook, el 1769, que va transcriure el seu nom com Ulietea, nom que va ser utilitzat durant anys. El nom Raiatea, o Rangiatea, significa 'cel lluminós'. Per a Domingo Bonaechea (1775) va ser La Princesa. Avui se la coneix amb el malnom de l'illa sagrada.
# Times Square Tower

La Times Square Tower és un gratacel de Times Square a Manhattan, New York, construït el 2004, mesura 220,7 metres per a 49 pisos.

## Enllaços externs

* (anglès) Web oficial Arxivat 2010-03-27 a Wayback Machine.
* (anglès) Skyscraperpage
* (anglès) Emporis
# Timerbàievo

Timerbàievo (en rus: Тимербаево) és un poble de Baixkíria, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 298 habitants. Pertany al districte de Iermolàievo.

## Referències

* ↑ Закон Республики Башкортостан от 19.11.2008 № 49-з «Об изменениях в административно-территориальном устройстве Республики Башкортостан в связи с объединением отдельных сельсоветов и передачей населённых пунктов»
# Teòdot de Clazòmenes

Teòdot (grec antic: Θεόδοτος) fou un artista grec autor de medalles i monedes de plata trobades a Clazòmenes. Són de petita mesura i d'un treball molt ben fet amb un cap d'Apol·lo a l'anvers i la inscripció ΘΕΟΔΟΤΟΣ ΕΠΟΙΕΙ. Les monedes s'assemblen a les de Mausol de Cària i en qualsevol cas són de la mateixa època (meitat del segle iv aC).

## Referències

* ↑ 1.Theodotus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1074
* ↑ Shell, Marc. The Economy of Literature. JHU Press, 1993, p. 64 [Consulta: 15 juny 2022].
# Tiquèlia

La tiquèlia (Tickellia hodgsoni) és una espècie d'ocell de la família dels cètids (Cettiidae) i únic membre del gènere monofilètic Tickellia. Es troba a l'Índia, Xina, Laos, Myanmar, Nepal i Vietnam.. Els seus hàbitats principals són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de l'estatge montà i els matollars tropicals i subtropicals d'altura. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Taxonomia

No hi ha consens taxonòmic sobre la família a la que pertany Tickellia. Segons la llista mundial d'ocells del Congrés Ornitològic Internacional (versió 13.2, 2023) aquest gènere està inclòs en els cètids (Cettidae). Ja el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), consideren que estaria inclòs en els escotocèrtids (Scotocercidae).

## Referències

* ↑ «Tiquèlia». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 setembre 2023 (català)
* ↑ «Cupwings, crombecs, cettiid bush warblers, Streaked Scrub Warbler, yellow flycatchers, hylias» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 10 octubre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 629. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Broad-billed Warbler. Tickellia hodgsoni» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018. [Consulta: 11 setembre 2023].
* ↑ «Cupwings, crombecs, cettiid bush warblers, Streaked Scrub Warbler, yellow flycatchers, hylias» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 10 octubre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 628. ISBN 978-84-16728-37-4.
# The Hearts of Age

The Hearts of Age és un curtmetratge mut de 8 minuts dirigit per Orson Welles el 1934. És la primera pel·lícula coneguda d'Orson Welles, que té com a protagonista la seva futura dona Virginia Nicholson, fou rodada a la Todd School després de la seva tornada d'Irlanda. Anys després de realitzar-se Welles la considerava un film una imitació dels inicis surrealistes de Luis Buñuel i Jean Cocteau i no la considera una obra cinematogràfica seriosa.

## Trama

La pel·lícula conta de manera fosca un conte de Halloween, una mena de dansa de la Mort amb una utilització marcada del maquillatge i de màscares al voltant de la mort, del dimoni, del bruixot i de la campana de l'escola.

## Casting

* Orson Welles com a mort
* Virginia Nicolson com a Dona Vella
* William Vance com a India
* Edgerton Paul
* Charles O'Neal

## Fitxa tècnica

* Durada: 8 minuts
* Idioma: Muda
* Color: Blanc i negre
* Relació d'aspecte: 1.33: 1
* Format: 16 mm

## Distribució

Actualment The Hearts of Age és una pel·lícula casolana que mai va tenir cap mena de llicència de copyright, el film és de domini públic. El film que antigament costava de poder visualitzar és actualment fàcil de veure a canals com el youtube o a diversos extres de pel·lícules en DVD.
El film va ser editat per Kino al seu primer DVD de les sèries dAvant Garde, Avant-Garde: Experimental Cinema of the 1920s and '30s (2 d'agost de 2005, UPC 738329040222).

## Referències

* ↑ The Orson Welles Story", Arena, BBC TV 1982.
* ↑ «Avant Garde - Experimental Cinema of the 1920s & 1930s». Erickson, Glenn, DVD Talk, 2 d'agost de 2005. [Consulta: 19 febrer 2014].
# Tom Lanoye

Tom Lanoye (pronúncia «Lanuà») és un escriptor de novel·les i teatre, poeta, crític belga que escriu en neerlandès. Va néixer com fill d'un carnisser a la ciutat de Sint-Niklaas (Bèlgica) el 27 d'agost del 1958, el que va inspirar la seva primera obra, un recull de narracions semiautobiogràfiques, el títol del qual traduït seria «un fil de carnisser amb petites ulleres». La seva obra amb molts elements tragicòmics si no burlescs és caracteritzat per un estil molt gràfic i acolorit, al qual accepta, sobretot als diàlegs, les variants dialectals del neerlandès.
Descriu amb ironia corrosiva la societat flamenca i les seves peculiartitats i típica suficiència. És un adepte d'una línia de narració clara sense massa experiments lingüistics. Alterna la seva activitat d'escriptor amb xous i monòlegs escènics molt populars, on tracta els temes dels seus llibres amb molt d'èxit. La seva novel·la autobiogràfica Kartonnen dozen (Caixes de cartró) el 2012 va tenir la 23$^a$ reedició, fet rar en la literatura neerlandesa. Amb Kristien Hemmerechts i Herman Brusselmans fa part d'un grup d'autors «nous» que va emergir als anys 1980, prou diversos d'estil i temàtica, que no es pot parlar de generació, si no fos pel punt comú d'un retorn a la narrativa amb un cert realisme dins la ficció amb molta autoironia, relativisme, satira i un factor d'enterteniment. Escriptors que continuen tot innovant la tradició de Louis Paul Boon i Hugo Claus.

## Obres destacades
### Novel·les

* Een slagerszoon met een brilletje (1985)
* Kartonnen dozen (1991)
* Het goddelijke monster

### Teatre

* Mama Medea, que ha tingut versió catalana traduït per Ferran Bach, realitzat per Magda Puyo i la Cia del Teatre Romea.
* Mefisto for ever, una revisió teatral de la novel·la de Klaus Mann, realitzada al Teatre Lliure de Barcelona, amb direcció de Guy Cassiers el 2008

## Referències

* ↑ van Bork, 2007.
* ↑ Kartonnen dozen (en neerlandès). 23a edició (2012). Amsterdam: Prometheus, 1991, p. 160. ISBN 9789044619973 [Consulta: 28 novembre 2016]. Arxivat 2016-11-28 a Wayback Machine.
* ↑ van Imschoot, Tom; Furió, Antoni (traductor) «L'autoinvenció de la literatura flamenca». Eurozine, 12-04-2012. Arxivat de l'original el 2016-11-28 [Consulta: 28 novembre 2016]. Arxivat 2016-11-28 a Wayback Machine.
* ↑ «Mama Medea». Focus. Arxivat de l'original el 2016-11-28. [Consulta: novembre 2016].
* ↑ «El Teatre Romea estrena 'Mama Medea', una revisió de la tragèdia d'Eurípides». TV3 Notícies, 27-11-2008.
* ↑ Fernández, Imma «L'autor flamenc Tom Lanoye fa doblet teatral a Barcelona» (pdf). El Periódico, 01-12-2008, pàg. 42. Arxivat de l'original el 2016-11-28 [Consulta: 28 novembre 2016].

## Bibliografia

* van Bork, G.J.. «Lanoye, Tom». A: Biblioteca digital de la literatura neerlandesa. Schrijvers en dichters (dbnl biografieënproject I) (en neerlandès), 2007, p. 540-542.

## Enllaços externs

* «Tom Lanoye, Mama Medea» (vídeo) (en francès, subtítols en castellà). Mandragora, Barcelona, 2008. [Consulta: novembre 2016].
# Tisícrates (escultor)

Tisícrates (Tisicrates) fou un escultor grec diferent del més famós Tisícrates (escola de Lisip), conegut per una inscripció en un marbre trobat prop a Albano (a Itàlia), inscripció que diu: ΤΕΙΣΙΚΡΑΤΗΣ ΕΠΟΙΕΙ..
S'especula que en realitat podria tractar-se només d'una còpia en marbre d'una obra de l'escultor Tisícrates, i no un personatge diferent.

## Referències

* Smith, William. «Tisi'crates». A: A dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Londres: John Murray, 1873 [Consulta: 5 gener 2009].
# Tisífon

Tisífon (en llatí Tisiphonus, en grec antic Τισίφονος) era el germà gran de Teba, l'esposa d'Alexandre de Feres. Ell, la seva germana, i dos germans més, Licofró i Pitolau van prendre part en l'assassinat d'Alexandre.
A la mort d'Alexandre, segons diu l'escriptor Conó, Teba era la que en realitat governava l'estat però Tisífon en tenia l'autoritat nominal. Xenofont només l'esmenta com a successor d'Alexandre i Diodor de Sicília diu que va tenir la tirania juntament amb el seu germà Licofró i que es van mantenir en el poder amb ajut d'una força mercenària.
No se sap quant de temps va regnar però es creu que havia mort el 352 aC, quan Filip II de Macedònia va avançar cap a Tessàlia en suport dels aleuades i contra Licofró.

## Referències

* ↑ Tisiphonus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1154
# Tour de Capadòcia

El Tour de Capadòcia va ser una competició ciclista per etapes que es disputa a la regió de la Capadòcia, a Turquia. La cursa forma part de l'UCI Europa Tour, amb una categoria 2.2.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2011 | Mert Mutlu | Uğur Marmara | Hamid Shirisisan |
| 2018 | Aleksandr Ovsiannikov | Mustafa Sayar | Ramūnas Navardauskas |

## Referències

* ↑ «Tour de la Cappadoce (Tur) - Cat.2.2». [Consulta: 30 octubre 2023].

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cqranking.com