OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bufarut

Bufarut, bofarut o bofarull és un mot que té diverses accepcions, la més usual de les quals és la d'un vent impetuós i arremolinat, però pot designar també un canó de canya foradat que serveix per a avivar el foc, algú que és manefla o bé, segons la mitologia popular del Ripollès, una mena de follet que viatja dins del vent i el governa. Joan Amades dona una altra versió d'aquest mite segons la qual qui viatja dins el vent és el dimoni.

## Referències

* ↑ Casanova Coll, Joan; Creus Saumell, Joan. «4.3. Bufarut». A: Més ràpids que el llamp, més vius que el foc. Petits éssers fantàstics en l'àmbit lingüístic català. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2000, p. 262-264. ISBN 8484151824.
# Museu-Arxiu Doctor Pere Virgili

Museu-Arxiu Doctor Pere Virgili és una casa del municipi de Vilallonga del Camp (Tarragonès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Aquest edifici, conegut com a Cal Roso, alberga el Museu-Arxiu dedicat a la figura del Doctor Pere Virgili, nascut a la localitat, i es va inaugurar amb motiu dels 300 anys del seu naixement. A més de l'exposició inclou també l'arxiu municipal de Vilallonga del Camp.

## Edifici

Casa emplaçada en un xamfrà de dos carrers i un carreró, restant només adossada a una altra construcció per una de les façanes. És coberta amb teulada a doble vessant i consta de planta baixa, pis i golfes, amb la major part de les obertures distribuïdes a la façana principal. A la planta baixa hi ha un gran portal d'arc escarser, una porta més petita també d'arc escarser i una finestra quadrangular. Al primer pis, centrat per un balcó, destaca un nínxol que aixopluga la imatge d'una Verge amb el Nen, tot i que l'estructura és la d'una finestra adaptada per a tal fi; l'envolta una decoració pintada que defineix uns plafons geomètrics, els quals potser havien contingut alguna mena d'ornamentació simple. A l'altra banda del balcó hi ha una finestra. Les golfes presenten dues úniques obertures, dos finestrals tancats per arcs escarsers.
La façana lateral que s'emplaça a l'altre carrer presenta poques obertures: a la planta baixa no n'hi ha cap actualment, tot i que sembla que hi havia hagut una porta; al primer pis hi ha un balcó i una finestra, i a les golfes dues finestres d'arc escarser.

## Museu

El 1999 es va fundar el Centre d'Estudis Pere Virgili (1699-1776), considerat el pare de la cirurgia a Espanya, per la creació dels primers col·legis de cirurgia, amb motiu dels 300 anys del seu naixement. L'any 2000 l'Ajuntament va adquirir l'edifici, per dedicar-lo a la figura del metge. L'exposició està dividida en dues plantes:
* La primera està dedicada a l'etnologia, amb els objectes usats pels diversos oficis al segle xviii, com són els de boter i el de minador, així com les activitats preindustrials com els teixits i la fabricació d'aiguardent.
* La segona planta hi ha la sala dedicada al metge Pere Virgili, amb el seu instrumental. La col·lecció és formada per instrumental quirúrgic dels segles XVIII-XIX, motllos de cera utilitzats per anatomia, llibres de medicina o una maqueta del col·legi de Cadis. L'objecte que més crida l'atenció és la reproducció a escala real d'una infermeria d'un vaixell del segle xviii amb tot el seu instrumental.

## Referències

* 1 2 «Museu-Arxiu Doctor Pere Virgili». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 abril 2013].
* 1 2 «Museu-Arxiu Doctor Pere Virgili». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# ERC (desambiguació)

«ERC» té aquests significats:
* Política:
** Esquerra Republicana de Catalunya (ERC), partit polític català que es defineix d'esquerra socialdemòcrata, favorable a la independència dels Països Catalans.
** Consell Europeu d'Investigació, en anglès "European Research Council", abreujat ERC", institució paneuropea de finançament amb l'objectiu de sufragar la investigació i la innovació en la Unió Europea.
* Esport:
** Campionat d'Europa de Ral·lis, en anglès "European Rally Championship, abreujat ERC", és la màxima competició de ral·li a escala europea.
# Buchanania

Buchanania és un gènere de plantes Anacardiàcies.
Les espècies inclouen:
* Buchanania amboinensis Miq. – planta nativa de Papua Nova Guinea
* Buchanania arborescens (Blume) Blume – Satinwood o Lightwood, nativa de Taiwan, Cambodja, l'Índia, Indonèsia, Laos, Myanmar, les Filipines, Tailàndia, Vietnam, Papua Nova Guinea les Illes Solomon i Austràlia.
* Buchanania barberi
* Buchanania heterophylla K.Schum. –
* Buchanania insignis Blume –
* Buchanania lanceolata
* Buchanania lanzan Spreng. – chirauli-nut, native to India and Malaysia
* Buchanania latifolia Roxb. – chirauli-nut,
* Buchanania macrocarpa Lauterb. –
* Buchanania mangoides F.Muell. –
* Buchanania microphylla Engler –
* Buchanania obovata Engl. – Green Plum, nativa d'Austràlia
* Buchanania oxillaris de l'illa de Lanka.
* Buchanania papuana C.T.White –
* Buchanania platyneura
* Buchanania sessilifolia
* Buchanania solomonensis Merr. & L.M.Perry – native to Papua New Guinea
* Buchanania splendens
* Buchanania versteeghii Merr. & L.M.Perry –
* Buchanania vitiensis Engl.
* Buchanania yunnanensis C. Y. Wu nativa de la Xina

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Conn, Barry J. «Census of Vascular Plants of Papua New Guinea». Plants of Papua New Guinea. Papua New Guinea National Herbarium and the National Herbarium of New South Wales. [Consulta: 28 abril 2009].
* 1 2 3 «Buchanania». Flora of China. efloras.org. [Consulta: 28 abril 2009].
* ↑ «Buchanania insignis». Catalogue of Life. Arxivat de l'original el 2015-07-11. [Consulta: 9 juliol 2015].
* ↑ «Taxon: * Buchanania lanzan Spreng.». Germplasm Resources Information Network (GRIN). United States Department of Agriculture, Agricultural Research Service, Beltsville Area. Arxivat de l'original el 2011-06-05. [Consulta: 28 abril 2009].
* ↑ «Taxon: * Buchanania latifolia Roxb.». Germplasm Resources Information Network (GRIN). United States Department of Agriculture, Agricultural Research Service, Beltsville Area. Arxivat de l'original el 2011-06-05. [Consulta: 28 abril 2009].
* 1 2 «Buchanania». Australian Plant Name Index (APNI), IBIS database. Centre for Plant Biodiversity Research, Australian Government, Canberra. Arxivat de l'original el 2023-04-23. [Consulta: 28 abril 2009].
# Hutchinsonita

La hutchinsonita és un mineral de la classe dels sulfurs. Va ser anomenada en honor d'Arthur Hutchinson (1866-1937), professor de mineralogia de la Universitat de Cambridge.

## Característiques

La hutchinsonita és un sulfur de fórmula química TlPbAs₅S$_9$. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. Els seus cristalls són prismàtics o aciculats paral·lels a [001], de fins a 1 cm; també poden aparèixer en trossos radiants. La seva duresa a l'escala de Mohs és de 1,5 a 2.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la hutchinsonita pertany a «02.HD: Sulfosals de l'arquetip SnS, amb Tl» juntament amb els següents minerals: lorandita, weissbergita, christita, jankovicita, rebulita, imhofita, edenharterita, jentschita, bernardita, sicherita i gabrielita.

## Formació i jaciments

La hutchinsonita és d'origen hidrotermal. Va ser descoberta a la Pedrera Lengenbach, a Fäld, (Vall de Binn, Valais, Suïssa). També ha estat descrita a Alemanya, l'Iran, el Japó, el Perú i la Xina.

## Referències

* ↑ «Hutchinsonite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 «Hutchinsonite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 8 de maig 2019. [Consulta: 17 febrer 2019].
# Ramiro (còmic)

Ramiro, és el nom d'un personatge i d'una sèrie de còmic, creada l'any 1974 pel dibuixant William Vance, sobre un guió de Jacques Stoquart. Jove espanyol del segle xiii, Ramiro és l'encarregat de diverses missions pel rei Alfons VIII. Les seves aventures es publiquen del 1974 al 1989.

## Argument

Ramiro és un jove, fill il·legítim del rei de Castella que li confia diverses missions difícils. La seva primera missió és protegir els pelegrins i acompanyar-los a Santiago de Compostel·la. Després ha de recuperar un tresor visigot cobejat pels moriscos. El seu escuder Jos l'acompanya en les seves aventures.

## Marc històric, autors

L'escenari històric de les aventures de Ramiro és Espanya en temps del rei Alfons VIII de Castella, que s'adapta a William Vance, que gaudeix dibuixant els paisatges de la seva pàtria adoptiva, Espanya.
Amb una gran riquesa gràfica, ofereixen una reproducció fidel de l'Espanya medieval.
Els dibuixos de Vance són acolorits per la seva esposa Petra. Amb una gran riquesa gràfica, ofereixen una reproducció fidel d'Espanya medieval.
Jacques Stoquart és el guionista dels primers episodis. William Vance pren el relleu per convertir-se en l'autor complet d'aquest fresc històric.

## Publicació

La sèrie es va estrenar el 1974 i es va editar primer el 1974-1975 a Femmes d'aujourd'hui per als primers episodis, els següents apareixen directament en àlbums a partir de 1977 fins a l'any 1989.

### Albums

* Le bâtard
* Ramiro et le charlatan
* Traquenard à Conques - Mission pour Compostelle 1 (publicada prèviament a Femmes d'aujourd'hui amb el títol L'inconnue du Puy)
* Le secret du Breton - Mission pour Compostelle 2
* Les gardiens du Bierzo - Mission pour Compostelle 3
* Tonnerre sur la Galice - Mission pour Compostelle 4
* Ils étaient cinq - Le trésor des Wisigoths 1
* Les otages - Le trésor des Wisigoths 2
* Qui es-tu, Wisigoth ? - 1. Les yeux du Guadiana

## Referències

* 1 2 3 4 5 Filippini, 1989, p. 436.
* ↑ «Résumé tout Vance, tome 10» (en francès).

## Bibliografia

* « Ramiro », dans Henri Filippini, Dictionnaire de la bande dessinée, Paris, Bordas, 1989 (ISBN 2-04-018455-4), p. 436.
# Filmoteca Vaticana

La Filmoteca Vaticana és un arxiu que conserva prop de 8.000 pel·lícules històriques sobre els pontífex i l'Església Catòlica, així com pel·lícules comercials i documentals. La instituí el papa Joan XXIII el 16 de novembre de 1959. Depèn del Consell pontifici per a les Comunicacions Socials i el seu principal responsable és el delegat de la filmoteca, que des del 2006 és la crítica de cinama Claudia Di Giovanni, després de molts anys amb Enric Planas i Coma al càrrec.

## Referències

* ↑ «Filmoteca Vaticana». Vaticanstate.va, 2010 [Consulta: 26 juliol 2015].
* ↑ «La Filmoteca vaticana, «patrimonio cultural de la Humanidad»». Periodistadigital, 02-11-2009 [Consulta: 26 juliol 2015].
* ↑ «CLAUDIA DI GIOVANNI: La custodia de las 8.000 películas del Pontífice». El Periódico, 17-10-2010 [Consulta: 26 juliol 2015].
* ↑ Zenit «La Filmoteca Vaticana, espacio para el diálogo entre la Iglesia y el cine». Signis, 09-10-2006 [Consulta: 26 juliol 2015]. Arxivat 8 de setembre 2015 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2015-09-08. [Consulta: 26 juliol 2015].
# Bufassa

La bufassa, pet d'ase o cardiga (Onopordum acanthium) és un card de fins a 3 m d'alçada que pertany a la família asteràcia. És originari d'Europa i Àsia occidental des de la península Ibèrica fins al Kazakhstan, i cap al nord fins al centre d'Escandinàvia, s'ha naturalitzat a molts llocs més. A Austràlia és una espècie invasora És una planta biennal amb espines fortes i tiges alades.
El nom científic prové del grec amb el significat d'aliment espinós dels ases.
Aquesta espècie de card és l'emblema nacional d'Escòcia des del segle xiii.

## Morfologia

És un card normalment ramificat des de la base i més o menys grisenc. Les fulles inferiors fan de 20 a 40 x 10 a 20 cm. Les flors són capítols de 25 a 50 mm de diàmetre i la corol·la és purpúria o blanquinosa. Els aquenis fan de 4 a 5 mm i els papus de 7 a 9 mm.

## Ecologia

Cardassars i herbassars poc humits en sòls calcaris rics en nitrogen principalment a l'estatge montà i les contrades mediterrànies del nord prefereix les terres de clima continental. No es troba a les Illes Balears.
Les llavors germinen a la tardor o al llarg de l'any romanent en el banc de llavors del sòl com a mínim durant set anys,

## Subespècies o races hibridogèniques

* Onopordum acanthium subsp. acanthium. A la majoria de la seva distribució.
* Onopordum acanthium subsp. gautieri (Rouy) Franco. França i Espanya.
* Onopordum acanthium subsp. parnassicum (Boiss. & Heldr.) Nyman. Grècia.

## Referències

* ↑ «bufassa». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ DCVB
* ↑ «Diccionari de la llengua catalana». [Consulta: 7 novembre 2022].
* ↑ Stace, C. A. (1997). New Flora of the British Isles, second edition. Cambridge University Press ISBN 0-521-58935-5
* ↑ Den virtuella floran: Onopordum acanthium (en suec amb mapes)
* ↑ Flora Europaea: Onopordum acanthium
* ↑ Tutin, T. G. et al., eds. (1976). Flora Europaea vol. 4. Cambridge University Press ISBN 0521087171
* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països Catalans Barcelona 1990

## Bibliografia

* Grieve, M. 1971. A Modern Herbal: The Medicinal, Culinary, Cosmetic and economic Properties, Cultivation and Folk-Lore of Herbs, Grasses, Fungi, Shrubs & Trees with Their Modern Scientific Uses. Dover Publications, Inc., New York.
* Mucina, L. 1989. Syntaxonomy of the Onopordum acanthium communities in temperate and continental Europe. Vegetatio 81:107-115.
* Strong, D. 1997. ECOLOGY: Enhanced: Fear No Weevil? Science 22 August 1997: 1058-1059.
* Tucci, G., M.C. Simeone, C. Gregori, and F. Maggini. 1994. Intergenic spacers of rRNA genes in three species of the Cynareae (Asteraceae). Plant Systematics and Evolution 190: 187-193.
# Dove Creek

Dove Creek és una població dels Estats Units a l'estat de Colorado. Segons el cens del 2000 tenia 698 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Dove Creek tenia 698 habitants, 285 habitatges, i 202 famílies. La densitat de població era de 508,5 habitants per km².
Dels 285 habitatges en un 31,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,4% hi vivien parelles casades, en un 13% dones solteres, i en un 28,8% no eren unitats familiars. En el 26% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,6% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 24,4% entre 25 i 44, un 22,3% de 45 a 60 i un 18,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.500 $ i la renda mediana per família de 32.813 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.333 $ mentre que les dones 17.500 $. La renda per capita de la població era de 13.015 $. Entorn del 8,9% de les famílies i el 12,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Dove Creek». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Dove Creek». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Ca les Finals

Ca les Finals és un edifici de Porrera (Priorat) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de planta rectangular, bastit de maçoneria arrebossada i pintada, de planta baixa i dos pisos i cobert per terrat. A la façana s'obren tres portes, la principal de grans dimensions i arc de mig punt, dues finestres a nivell d'entresòl, quatre balcons repartits en tres balconades al primer pis i la mateixa disposició al segon.

## Història

La casa fou bastida sobre les antigues hortes que hi havia en aquest costat del riu abans de ser urbanitzat a les darreries del segle xix. Ja d'entrada, fou bastida com una casa de pisos, tipològicament rara en una població menor del priorat. Actualment continua amb la mateixa distribució. Pel que sembla, el nom de la casa prové del fet que el propietari tenia un tros de terra al límit del terme, motiu pel qual era conegut per "final" d'on derivà el renom.

## Referències

* 1 2 «Ca les Finals». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2015].
# Conrad I de Borgonya

Conrad I de Borgonya realment Conrad I d'Arrgenau i després Conrad I de París i d'Auxerre, conegut com a Conrad el Vell (nascut vers 800 - mort un 22 mars entre 862 i 866), fou un noble carolingi fill de Welf I comte a Baviera, i d'Helwigis (vers 775-883). Fou comte a Argenau (fins al 858), i després nomenat comte d'Auxerre (vers 853) i comte de París (vers 858) i abat laic de Saint-Germain d'Auxerre i de Saint-Gall. Va exercir aquestos càrrecs fins a la seva mort (entre 862 i 864). A París el va succeir el seu nebot Conrad (fill del seu germà Rodolf comte de Sens, i a Auxerre el seu fill Conrad II (duc de Borgonya Transjurana) però al cap de poc els dos foren destituïts pel rei Carles el Calb.

## Família

Pertanyia a l'Antiga Casa de Welf, els seus tres germans foren:
* Rodolf (mort el 866), comte de Ponthieu (vers 855-866) i de Sens (vers 855-866), abat laic de Jumièges i de Saint-Riquier, pare de Welf (conegut com a Welfó, diminutiu de Welf), comte de Sens (866-881); Conrad, comte de París (862/864) i de Sens (881); Hug (religiós) i Rodolf comte a Augstgau.
* Judit de Baviera, segona esposa de Lluís el Pietós
* Emma de Baviera, esposa de Lluís el Germànic

## Núpcies i descendents

Es va casar amb Adelaida d'Alsàcia, també Adelaida de Tours, (vers 805 - † després de 866), filla d'Hug III de Tours d'Alta Alsàcia, anomenat el Mandrós († 837), comte de Sundgau i comte de Tours. Va tenir cinc (o potser sis) fills:
* Conrad II de Borgonya († 876), comte d'Auxerre (vers 862/864), duc de Borgonya Transjurana (858-864)
* Welf II († 858) que fou comte a Alpgau i pare de Conrad (comte a Linzgau) i d'Eticó (comte a Ammergau, vegeu Eticònides)
* Hug l'Abat (vers 830- † 886) abat de Saint-Germain d'Auxerre, de Noirmoutier, de Saint-Riquier, de Saint-Bertin i de Saint-Martin de Tours, i arquebisbe de Colònia del 864 al 870.
* Judit, esposa d'Udó de Nèustria comte de Lahngau (fill de Gebard comte de Niederlahngau)
* Rodolf
* Probablement Emma, esposa de Robert el Fort

## Notes

* ↑ Genealogia a Medieval Lands
* ↑ http://fmg.ac/Projects/MedLands/SWABIAN%20NOBILITY.htm#ConradIParisdiedafter862
# Ramiro Blacut Rodríguez

Ramiro Blacut Rodríguez (castellà: Ramiro Blacut) (La Paz, 3 de gener de 1944 - Santa Cruz de la Sierra, 12 d'agost de 2024) va ser un futbolista de la dècada del 1960 i entrenador bolivià. Fou 23 cops internacional amb la selecció de Bolívia. Pel que fa a clubs, defensà els colors del Club Ferro Carril Oeste, Bayern de Múnic i Club Bolívar.

## Referències

* ↑ «Muere Ramiro Blacut, ídolo boliviano y el primer futbolista latino que jugó en Alemania», 12-08-2024.
* ↑ Ramiro Blacut Rodríguez Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ «Bolivia - Record International Players». [Consulta: 12 agost 2024].
* ↑ «Ramiro Blacut» (en anglès). [Consulta: 12 agost 2024].
* ↑ Ramiro Blacut Rodríguez a National-Football-Teams.com (anglès)
# Filmoteca Basca

La Filmoteca Basca és una arxiu cinematogràfic que investiga i preserva el cinema basc. La seva finalitat és: «recuperar, arxivar, conservar i mostrar pel·lícules o audiovisuals que siguin d'interès per a l'estudi del cinema en general i del cinema basc en particular, així com recollir documents i material tècnic que hagin de ser conservats des del punt de vista cultural o històric».
La Filmoteca Basca va ser constituïda l'1 de maig de 1978 per alguns socis, amb seu a la ciutat de Sant Sebastià. El 20 de maig de 1997 el Govern Basc la va declarar Organització Pública Beneficiosa pel seu «treball i activitats notables» en cinematografia. El 27 de maig de 2004 es va convertir en fundació gràcies al suport del Govern Basc i la Diputació Foral de Guipúscoa.

## Referències

* ↑ «Filmoteca Vasca - Euskadiko Filmategia - Auñamendi Eusko Entziklopedia» (en basc). [Consulta: 18 febrer 2024].
* ↑ «La Filmoteca Vasca anima a quienes en la Diáspora disponen de viejas películas contacten con la Filmategia» (en castellà). [Consulta: 18 febrer 2024].
* ↑ «Euskadiko Filmategia». Argia. [Consulta: 18 febrer 2024].
* ↑ Flaño, Teresa. «Un siglo de historia en películas amateurs» (en castellà), 22-02-2021. [Consulta: 18 febrer 2024].
# Campionat Europeu de Salts de 2013 – 1 metre trampolí masculí

Campionat Europeu de Salts de 2013 :
| 1 m trampolí | Homes | | Dones |
| 3 m trampolí | Homes | | Dones |
| 10 m plataforma | Homes | | Dones |
| 3 m trampolí sincronitzat | Homes | | Dones |
| 10 m plataforma sincronitzat | Homes | | Dones |
| Equips | | Equips | |
La prova del 1 metre trampolí masculí dels Campionat Europeu de Salts de 2013 es va disputar el dia 19 de juny amb una ronda preliminar i una ronda final.

## Resultats

La ronda preliminar es va disputar a les 9:00 del matí i la final a les 15:30.
En verd els finalistes
| Posició | Saltador | País | Preliminar | Preliminar | Final | Final |
| Posició | Saltador | País | Punts | Posició | Punts | Posició |
| 01 | Illya Kvasha | Ucraïna | 410.80 | 1 | 467.75 | 1 |
| 02 | Martin Wolfram | Alemanya | 365.65 | 7 | 414.75 | 2 |
| 03 | Oliver Homuth | Alemanya | 378.95 | 5 | 414.45 | 3 |
| 4 | Constantin Blaha | Àustria | 334.75 | 9 | 405.95 | 4 |
| 5 | Sergey Nazin | Rússia | 368.70 | 6 | 388.75 | 5 |
| 6 | Oliver Dingley | Regne Unit | 395.10 | 2 | 382.35 | 6 |
| 7 | Evgenii Novoselov | Rússia | 389.40 | 3 | 378.20 | 7 |
| 8 | Andrzej Rzeszutek | Polònia | 380.50 | 4 | 355.40 | 8 |
| 9 | Espen Gilje Bergslien | Noruega | 328.20 | 12 | 352.40 | 9 |
| 10 | Stefanos Paparounas | Grècia | 339.45 | 8 | 349.50 | 10 |
| 11 | Michele Benedetti | Itàlia | 328.60 | 11 | 329.20 | 11 |
| 12 | Espen Valheim | Noruega | 329.00 | 10 | 308.25 | 12 |
| 16.5 | H09.5 | | | | 00:55.635 | O |
| 13 | Vinko Paradzik | Suècia | 318.80 | 13 | | |
| 14 | Yorick de Bruijn | Països Baixos | 317.70 | 14 | | |
| 15 | Andreas Nader Billi | Itàlia | 315.00 | 15 | | |
| 16 | Jouni Kallunki | Finlàndia | 313.60 | 16 | | |
| 17 | Andrei Pawluk | Belarús | 312.60 | 17 | | |
| 18 | Benjamin Auffret | França | 306.75 | 18 | | |
| 19 | Jesper Tolvers | Suècia | 298.75 | 19 | | |
| 20 | Oleg Kolodiy | Ucraïna | 296.55 | 20 | | |
| 21 | Joshua Dowd | Regne Unit | 295.05 | 21 | | |
| 22 | Yauheni Karaliou | Belarús | 292.40 | 22 | | |
| 23 | Nicolás García | Espanya | 290.30 | 23 | | |
| 24 | Joey van Etten | Països Baixos | 283.50 | 24 | | |
| 25 | Fabian Brandl | Àustria | 271.75 | 25 | | |
| 26 | Héctor García | Espanya | 269.70 | 26 | | |
| 27 | Krisztian Somhegyi | Hongria | 265.40 | 27 | | |
| 28 | Botond Bóta | Hongria | 264.35 | 28 | | |
| 29 | Sergej Baziuk | Lituània | 224.35 | 29 | | |

## Referències

* ↑ «Start list». Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 12 juny 2015].
* ↑ Preliminary round Results
* ↑ «Final Results». Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 12 juny 2015].
# Molí fariner del riu Anoia

El Molí fariner del riu Anoia és una obra del municipi de Martorell (Baix Llobregat) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es conserva l'estructura arquitectònica del molí però no les moles ni altres elements fonamentals del molí.

## Referències

* ↑ «Molí fariner del riu Anoia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 febrer 2016].