OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sorex planiceps

Sorex planiceps és una espècie de musaranya de la família dels sorícids.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índia, la Xina i el Pakistan.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Molur, S.; Nameer, P.O. (2017). "Sorex planiceps." 2017 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2017. [Consulta: 4 abril 2023]

## Bibliografia

* Hoffmann, R. S., 1987. A review of the systematics and distribution of Chinese red-toothed shrews (Mammalia: Soricinae). Acta Theriologica Sinica 7: 100-139.
* Hutterer, R., 1993. Order Insectivora. A: Wilson, D.E. i Reeder, D.M. (editors) Mammal Species of the World. Segona edició. Smithsonian Institution Press, Washington D.C. i Londres: 69-130.
* Hutterer, R., 2005. «Order Soricomorpha». A: D. E. Wilson i D. M. Reeder (editors), Mammal Species of the World, p. 220-311. Johns Hopkins University Press, Baltimore, Maryland.
* Molur, S., Srinivasulu, C., Srinivasulu, B., Walker, S., Nameer, P. O. i Ravikumar, L., 2005. Status of non-volant small mammals: Conservation Assessment and Management Plan (C.A.M.P) workshop report. Zoo Outreach Organisation / CBSG-South Asia, Comibatore, l'Índia.
* Roberts, T. J., 1977. The Mammals of Pakistan. Ernest Benn, Londres.
* Smith, A. i Xie, Y., 2008. The Mammals of China. Princeton University Press, Princeton, Nova Jersey.
* Wilson, D. E. i Reeder, D. M., 1993. Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference. Smithsonian Institution Press, Washington D.C., els Estats Units.
# Ramón Puchol y Ferrer

Ramón Puchol y Ferrer fou un polític valencià, diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.
Membre del Partit Conservador, el 1883 fou secretari de la Reial Societat Econòmica dels Amics del País, més tard fou governador civil de València i fou elegit diputat pel districte de Pego a les eleccions generals espanyoles de 1896, però va dimitir el 1897 quan fou nomenat governador civil de Granada. A les eleccions generals espanyoles de 1903 fou elegit diputat pel districte de Xelva.

## Referències

* Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.453. ISBN 9788495484802.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Eleccions al Consell Insular de Formentera de 2007

Les eleccions al Consell Insular de Formentera de 2007 cita electoral que se celebrà el 27 de maig de 2007. Tenien dret de vot tots els ciutadans majors de 18 anys empadronats a Formentera. Dins el marc de les eleccions al Parlament de les Illes Balears.

## Candidatures
### Candidatures presents al Consell Insular de Formentera

| Partit | Candidat |
| Gent per Formentera (GxF) | Jaume Ferrer Ribas |
| Partit Popular (PP) | José Manuel Alcaraz |
| Partit Socialista de les Illes Balears (PSIB-PSOE) | Bartomeu Ferrer Mayans |
| Grup d'Independents de Formentera (GUIF) | Óscar Portas Juan |

### Candidatures sense presència al Consell Insular de Formentera

| Partit | Candidat | Observacions |
| Partit Renovador d'Eivissa i Formentera (PREF) | Cándido Valladolid Buendía | La Junta Electoral va anul·lar la candidatura per la llei d'igualtat. |

## Resultats

| Candidatures | Vots | Percentatge | Consellers |
| Gent per Formentera | 1.134 | 32,78% | 5 |
| Partit Popular | 1.068 | 30,88% | 4 |
| PSIB-PSOE | 679 | 19,63% | 2 |
| GUIF | 518 | 14,98% | 2 |

## Referències

* ↑ Resultats Formentera 2007 (castellà)
* ↑ Bartomeu Ferrer: «No pensaba ser el candidato y me ha cogido desprevenido» (castellà)
* ↑ Óscar Portas, candidato del GIF al Consell de Formetera (castellà)
* ↑ La Junta Electoral anula la lista del PREF en Formentera (castellà)
# Avatar

«Avatar» té aquests significats:
* Cinema:
** Avatar (pel·lícula), pel·lícula dirigida per James Cameron.
*** Avatar: El sentit de l'aigua
** Avatar: l'últim mestre de l'aire, pel·lícula dirigida per M. Night Shyamalan
* Informàtica: Avatar (icona), imatge que representa un usuari en relacions a través d'Internet o altres xarxes informàtiques.
* Mitologia: Avatar (mitologia), cadascuna de les formes diferents en què es manifesta una divinitat, especialment en l'hinduisme.
* Televisió:
** Avatar: L'últim mestre de l'aire, sèrie de televisió.
** Avatar: The Last Airbender (sèrie de Netflix)
# Fitxer informàtic

Un fitxer o simplement document és una entitat lògica composta per una seqüència de bytes, guardada per un sistema de fitxers situada a la memòria secundària d'un ordinador. Poden contenir dades, programes o una combinació, i requereixen un ordinador per a ser processades. Els fitxers són agrupats en directoris del sistema de fitxers i són identificats per un nom de fitxer (filename). El nom forma l'única identificació en relació als altres fitxers del mateix directori. A un fitxer informàtic que conté altres fitxers se'n diu arxiu. Per a poder emmagatzemar els fitxers s'utilitzen diferents formats. Cada format de fitxer té unes peculiaritats pròpies producte dels paràmetres propis del còdec digital que utilitzin i de la compressió emprada.

## Referències

* ↑ Reglas de catalogación. 7ª reimp.. Madrid: Secretaría General Técnica, Subdirección General de Publicaciones, Información y Documentación, 1999, p. 309, 565. ISBN 978-84-8181-065-3.
* ↑ Meritxelltorresurrea. «infoblog: FITXERS», dilluns, 26 gener 2015. [Consulta: 22 abril 2024].
* ↑ Casellas, Lluís-Esteve. «Capítol 6. Gestió dels documents electrònics». A: Manual d'arxivística i gestió documental. Barcelona: Associació d'Arxivers de Catalunya, 2009, p. 311-312. ISBN 978-84-922482-9-2. (D.L. L-1183-2009)
* ↑ «fitxer | enciclopedia.cat». [Consulta: 24 març 2024].
* ↑ Decker, Elon. «What is a Computer file? [EXPLAINED]» (en anglès americà), 20-05-2020. [Consulta: 28 març 2024].
* ↑ «File Definition - What is a computer file?». [Consulta: 28 març 2024].

## Vegeu també

* Còpia de seguretat
* Gestor de fitxers
* Localitzador uniforme de recursos
* Ruta (informàtica)
* Servei de còpies de seguretat remot
# S Stock (Metro de Londres)

S Stock és un tipus de tren per a les línies "subsurface" del Metro de Londres, actualment està en construcció per Bombardier i reemplaçarà amb un total de 191 trens de les línies Metropolitan, District, Hammersmith & City, i Circle.
# Platja dels Pins

La platja dels Pins és una platja de la costa del Maresme, situada al municipi de Pineda de Mar (Maresme). Pel seu extrem nord limita amb la platja de les Dunes de Santa Susanna i pel seu extrem sud limita amb el pluvial de davant del carrer Santiago Rossinyol, que la separa de la platja dels Pescadors. Té una longitud de 550 m i una amplada mitjana de 60 m de sorra gruixuda i pendent d'entrada a l'aigua moderat. El seu nom fa referència a la petita pineda que es troba a la platja. Transcorre paral·lela a la via del tren i s'accedeix a ella mitjançant uns túnels.
A la platja hi ha el Club Nàutic i la Base Nàutica, on es poden practicar activitats nàutiques. Disposa de servei de socorrisme i de vigilància policial a l'estiu, guinguetes a peu de platja, i una zona nudista senyalitzada.

## Referències

* ↑ «Platja dels Pins». Agència Catalana de l'Aigua.
* ↑ «dels Pins». Catalunya.com.
* ↑ «Platja dels Pins». Ajuntament de Pineda de Mar.
# Sorex portenkoi

Sorex portenkoi és una espècie de mamífer de la família de les musaranyes (Soricidae). És endèmica de l'extrem oriental de Rússia. Fou anomenada en honor de l'ornitòleg soviètic Leonid Portenko.

## Referències

* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 326. ISBN 978-0801893049.
# Ramón Pereira Segura

Ramón Pereira Segura (Barcelona, 16 de gener de 1980) és un guionista de còmic i poeta català en llengua castellana. Amb motiu del 75è aniversari de la mort de Miguel Hernández es va reeditar una edició revisada i ampliada de la seva biografia La voz que no cesa, realitzada quatre anys abans per Ramón Pereira i el dibuixant Ramón Boldú.
És membre de l'Associació d'Autors de Còmic d'Espanya (AACE). El 2020, junt amb altres dos autors, va fer per a l'AACE una historieta per a il·lustrar la campanya «Per a un estatut de l'artista».

## Obra publicada

* Hachís (Poesia 2005-2011) (Aude Legere, 2012)
* La voz que no cesa (Astiberri, 2017)

## Referències

* ↑ «Pereira Segura, Ramón» (en castellà). Tebeosfera. [Consulta: 21 març 2023].
* ↑ Fernández, Víctor. «La poesía se hace cómic» (en castellà). La Razón, 10-02-2014. [Consulta: 21 març 2023].
* ↑ Jiménez, Jesús. «'La voz que no cesa' recuerda el 75 aniversario de la muerte de Miguel Hernández» (en castellà). RTVE, 08-09-2017. [Consulta: 21 març 2023].
* ↑ Cavanilles, Javier. «"La voz que no cesa": Un Miguel Hernández humano y real en una Guerra Civil sin tópicos» (en castellà), 24-09-2017. [Consulta: 21 març 2023].
* ↑ «Ramón Pereira y Ramón Boldú» (en castellà). Saló del Còmic de Saragossa. Arxivat de l'original el 2023-03-22. [Consulta: 22 març 2023].
* ↑ «POR UN ESTATUTO DEL ARTISTA» (en castellà). Asociación Aragonesa de Autores de Cómic, 07-08-2020. [Consulta: 22 març 2023].
* ↑ Izquierdo, Eduardo. «Crítica cómic "La voz que no cesa" de Ramón Pereira y Ramón Boldú (2017)» (en castellà). Mondo Sonoro, 07-11-2017. [Consulta: 21 març 2023].
# Rosario Camilleri Claver

Rosario Camilleri Claver (mort en 1897) fou una política espanyola, diputada a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.
En 1887 va substituir en el seu escó Trinitario Ruiz Capdepón, que havia estat elegit diputat a les eleccions generals espanyoles de 1886 pel districte de Sueca, però que finalment ocupà l'escó per Oriola.

## Enllaços externs

* Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.116. ISBN 9788495484802.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Sant Gabriel de Veciana

Sant Gabriel és un temple al terme municipal de Veciana (Anoia) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
Petita capella rural de planta rectangular i que estava coberta a dos vessants. Porta adovellada d'arc rebaixat. Exteriorment havia estat arrebossada. Al seu davant hi ha un petit recinte delimitat per una tanca de pedra. A l'interior es veuen restes d'una volta de canó feta de maó i es conserven parts de l'enguixat de les parets tot molt malmès. Fou bastida al segle xv. Era lloc de pelegrinatge penitencial. Ruïnosa pels efectes de la pluja del 1969 que va fer caure la teulada i del foc del 1980 que va fer malbé l'interior.
S'hi va per una pista que deriva del km 3,5 de la carretera BV-1005 (de Copons a Veciana). Es passa a tocar de cal Brunet i posteriorment es deixa la masia de Torrenova a l'esquerra. La pista és acceptable fins aquí. En endavant cal anar en 4x4.
El 29 de setembre de 2019 es va reobrir la capella ja restaurada després de tants anys de ruïna en una celebració presidida pel bisbe de Vic.

## Notes

* ↑ «Sant Gabriel». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 setembre 2015].
* ↑ «Festa grossa a Veciana per la recuperació de la capella de Sant Gabriel». VeuAnoia.cat. [Consulta: 2019].
# Salangana de les Mascarenyes

La salangana de les Mascarenyes (Aerodramus francicus) és una espècie d'ocell de la família dels apòdids (Apodidae) que habita zones obertes i boscoses. Cria en coves de Maurici i Reunió, a les Mascarenyes.
# Salangana de les Palau

La salangana de les Palau (Aerodramus pelewensis) és una espècie d'ocell de la família dels apòdids (Apodidae) que habita els boscos humits de les illes Palau.

## Referències

* ↑ «The IUCN Red List of Threatened Species» (en anglès). International Union for Conservation of Nature and Natural Resources. [Consulta: 26 abril 2009].
* ↑ «Aerodramus pelewensis (Salangane des Palau) - Avibase». [Consulta: 28 gener 2024].
* ↑ «ADW: Aerodramus pelewensis: CLASSIFICATION». [Consulta: 28 gener 2024].
# Salangana de niu negre

La salangana de niu negre (Aerodramus maximus) és una espècie d'ocell de la família dels apòdids (Apodidae) que habita zones obertes, costes i ciutats, criant en coves de la Península Malaia, Sumatra, Borneo i Java.
# Salvelinus neiva

Salvelinus neiva és una espècie de peix bentopelàgic de la família dels salmònids i de l'ordre dels salmoniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 55 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 64-66.

## Hàbitat

Viu en zones d'aigües dolces.

## Distribució geogràfica

Es troba a Euràsia: llacs de muntanya de la conca del riu Okhota.

## Referències

* ↑ Berg, L.S., 1962. Freshwater fishes of the U.S.S.R. and adjacent countries. volum 1, quarta edició. Israel Program for Scientific Translations Ltd, Jerusalem, Israel.
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Fedorov, V.V., I.A. Chereshnev, M.V. Nazarkin, A.V. Shestakov i V.V. Volobuev, 2003. Catalog of marine and freswater fishes of the northern part of the Sea of Okhotsk. Vladivostok: Dalnauka, 2003. 204 p.
* ↑ Reshetnikov, Y.S., N.G. Bogutskaya, E.D. Vasil'eva, E.A. Dorofeeva, A.M. Naseka, O.A. Popova, K.A. Savvaitova, V.G. Sideleva i L.I. Sokolov, 1997. An annotated check-list of the freshwater fishes of Russia. J. Ichthyol. 37(9):687-736.

## Bibliografia

* Beamish, F.W.H., 1980. Swimming performance and oxygen consumption of the charrs. p. 739-748. A E.K. Balon (ed.) Perspectives in vertebrae science: charrs, salmonid fishes of the genus Salvelinus. Chapter 24. W. Junk, Dordrecht, Països Baixos.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Phillips, R.B. i P.E. Ihssen, 1985. Chromosome banding in salmonid fish: Nucleolar organizer regions in Salmo and Salvelinus. Canad. J. Genet. Cytol.. 27:433-440.
* Phillips, R.B., K.A. Pleyte i P.E. Ihssen, 1989. Patterns of chromosomal nucleolar organizer region (NOR) variation in fishes of the genus Salvelinus. Copeia 1989:47-53.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.

## Enllaços externs

* AQUATAB (anglès)
# Saint-Gelven

Saint-Gelven (en bretó Sant-Jelven) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 295 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 494 | 456 | 436 | 332 | 318 | 295 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Michel André | |
# Sanavastre

Sanavastre és una entitat de població del municipi cerdà de Das, situat a la dreta del torrent de la Valira, al marge esquerre del Segre. La seva església parroquial, dedicada a Sant Iscle, és romànica. El 2009 tenia 87 habitants.
El 2021 tenia 85 habitants.

## Referències

* 1 2 «Sanavastre». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Sant Corneli i Sant Cebrià de Lleret

Sant Corneli i Sant Cebrià de Lleret és l'església parroquial del poble de Lleret, en el terme municipal de Lladorre, a la comarca del Pallars Sobirà. Està situada al centre del petit nucli de població de LLeret. És una església petita, molt senzilla, en la qual destaca el típic campanar d'alta muntanya, com a altres esglésies dels entorns.
Església molt senzilla d'una nau orientada a l'est i campanar característic de la vall, de torre quadrada amb les arestes bisellades i coberta piramidal. A la façana lateral sud hi ha el cementiri.

## Referències

* ↑ «Sant Corneli i Sant Cebrià de Lleret». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2017].

## Bibliografia

* Gavín, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9.
* Lloret, Teresa; Castilló, Arcadi. «Lladorre». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.

## Enllaços externs

* Sant Corneli i Sant Cebrià de Lleret en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Sant Cosme (Sapeira)

Sant Cosme és una muntanya de 1.128,2 metres que es troba a l'antic terme municipal de Sapeira, de l'Alta Ribagorça, ara del terme de Tremp, a la comarca de la Pallars Jussà.
Sant Cosme és una muntanya que forma una petita serra damunt i al sud del barranc d'Esplugafreda i al nord del barranc d'Escarlà. Separa aquestes dues valls ribagorçanes.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Sant Cosme d'Espills

Sant Cosme d'Espills, o d'Esplugafreda, és un santuari en part troglodític situat a prop i al sud del poble d'Esplugafreda. Pertany actualment al terme municipal de Tremp, dins de l'antic terme de Sapeira, al Pallars Jussà.
És possible que aquesta església estigués relacionada amb el castell de Santa Eulàlia, del qual no es coneix l'emplaçament. Els pocs documents que parlen del castell i de l'església són bastant coincidents quan tracten de llurs delimitacions.
És totalment en ruïnes, però es pot apreciar la construcció romànica construïda en una balma, sota un penyal considerable. D'una sola nau que era coberta amb volta de canó rebaixada, ha perdut del tot la capçalera, que degué ser l'habitual absis semicircular romànic. La porta d'obre a migdia, com és també habitual, i no es conserva cap finestra. Per l'aparell, carreu poc escairat disposat en filades uniformes i regulars, pertany a la plenitud del segle xi.

## Bibliografia

* ADELL I GISBERT, Joan-Albert i BOIX I POCIELLO, Jordi, "Sant Cosme d'Espills", a El Pallars. Barcelona, Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7
* BOIX, Jordi. "La Terreta. Sapeira", a El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0
* GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies,8). ISBN 84-85180-25-9
* ROCAFORT, Ceferí. "Sapeyra", a Geografia general de Catalunya dirigida per Francesch Carreras y Candi. Provincia de Lleyda. Barcelona: Establiment Editorial d'Albert Martín, després del 1900.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Sant Joan del Claustre

Sant Joan del Claustre és una antiga capella del claustre -desaparegut- de l'església de Santa Maria de la Real, del barri d'aquest nom, de la vila vella de Perpinyà, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya del Nord.
És dins del nucli vell, en el lloc que ocupava el claustre de l'església de la Real, en el pati, actualment (antic cementiri), de la parròquia, en el carrer Gran de la Real. Al costat de la capella hi ha els locals de l'agrupació escolta de la parròquia.

## Bibliografia

* Gavín, Josep M. «Ros 167. Sant Josep del Claustre de l'E. P. de Santa Maria la Real». A: Inventari d'esglésies 3** Capcir-Cerdanya-Conflent-Vallespir-Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies). ISBN 84-85180-13-5.

## Referències

* ↑ Sant Joan del Claustre en els ortofotomapes de l'IGN
# Sant Joan del Galí

Sant Joan del Galí és una església de Vic (Osona) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici religiós. Capella de nau única amb la capçalera sense absis. Al mur nord de la nau hi ha una capella lateral adossada amb un campanar de torre que li fa d'espona, de planta quadrada, cobert a dues vessants i amb una finestra d'arc de mig punt a cada costat. El portal d'entrada és orientat a migdia. Als peus del temple s'hi obren finestres. L'interior és cobert amb volta quatripartita decorada amb blanc i gris. També hi ha una imatge de Sant Joan i alguna pintura al fresc en molt mal estat.
Al davant del portal d'entrada hi ha un sarcòfag esculpit amb baixos relleus amb elements florals i unes construccions de tipus defensiu que recorden mas Galí. Construïda amb pedra vista. L'estat de conservació és bo.

## Història

L'església de Sant Joan de Riuprimer, malgrat tenir els seus orígens al segle xi, no conserva cap element de l'antic temple romànic, ja que fou renovada vers el 1697.
L'església ja existia al 1003 i fou considerada independent dels segles XII al XIV, per unir-se més tard com a sufragània de Santa Eulàlia de Riuprimer. Fou l'església parroquial de la quadra de Sant Joan de Galí, políticament autònoma fins que al 1840 s'uní amb Sentfores.
Actualment els habitants de les rodalies de Sant Joan pertanyen a la parròquia de Sant Domènech de Vic. Aquí només s'hi celebra culte per Sant Joan.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Sant Joan del Galí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 octubre 2017].
# Samuel de Kakhètia

Samuel de Kakhètia (en géorgià: სამოელი ; mort l'any 861) fou un príncep de Kakhètia de 839 a 861.
Fou elegit « corbisbe » després de la mort de Vatxé Kabulidzé pels clans gardabanians que controlaven el poder a Kakhètia.
Aliat amb l'emirat de Tblisi o Tiflis, aleshores governat per l'emir musulmà Ishaq ben Ismail (833-853) revoltat contra el Califat, fou la víctima amb ell de les expedicions punitives organitzades pels governadors Khalid ibn Yazid (840-842) i Bogha el Turc (853-854).
Samuel Donauri, que pot ser identificat amb el « fill de sacerdot que havia esdevingut mthawar » fou fet presoner per Bogha el Turc, i desapareix el 861. Tempta tanmateix de mantenir la seva família al poder afavorint el nomenament del seu nebot Gabriel de Kakhètia o Gabriel Donauri com a successor.

## Notes i referències

* ↑ Marie-Félicité Brosset, Histoire de la Géorgie, p. 264, note 6.
* ↑ Marie-Félicité Brosset, op. cit., p. 266.
* ↑ Marie-Félicité Brosset, op. cit., p. 267.

## Bibliografia

* Cyrille Toumanoff, Les dynasties de la Caucasie chrétienne de l'Antiquité jusqu'au XIX$^e$ siècle : Tables généalogiques et chronologiques, Rome, 1990, p. 546.
* Marie-Félicité Brosset, Histoire de la Géorgie, tome II : « Histoire du Héreth du Coukheth et du Cakheth », p. 140.
# El pintor Francisco de Goya

El pintor Francisco de Goya és un dels quadres més coneguts del pintor espanyol Vicent López i Portaña i també un dels retrats més vists de Goya. Es tracta d'un oli sobre llenç sobre fons verd. Mesura 95,5 cm d'alt i 80,5 cm d'ample. Va ser pintat en 1826. Es troba en el Museu del Prado, Madrid, Espanya.
Aquest quadre és representatiu de l'art del pintor neoclàssic Vicente López, retratista de tall de Ferran VII d'Espanya. Va aprofitar un viatge que va fer a Madrid Goya, llavors exiliat a França (meitat de maig a primers de juliol de 1826), per retratar-ho.
El retrat mostra a Goya, amb 80 anys, assegut i subjectant uns pinzells i una paleta. En el cavallet al seu costat, està pintada la dedicatòria de López: López al seu Amic Goya.

## Referències

* 1 2 Galería on-line: Ficha.