OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Roberta (Geòrgia)

Roberta és una població dels Estats Units a l'estat de Geòrgia. Segons el cens del 2000 tenia 808 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Roberta tenia 808 habitants, 304 habitatges, i 200 famílies. La densitat de població era de 210,8 habitants/km².
Dels 304 habitatges en un 32,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 33,9% hi vivien parelles casades, en un 29,9% dones solteres, i en un 34,2% no eren unitats familiars. En el 31,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,9% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 22,5% entre 25 i 44, un 22,5% de 45 a 60 i un 21,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 66,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.625 $ i la renda mediana per família de 33.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.125 $ mentre que les dones 18.625 $. La renda per capita de la població era de 14.536 $. Entorn del 25,1% de les famílies i el 29,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Roberta». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Roberta». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Farruko

Carlos Efrén Reyes Rosado (Bayamón, Puerto Rico, 2 de maig de 1991), més conegut pel seu nom artístic Farruko, és un cantant porto-riqueny de reggaeton que va debutar com a solista el 2010 amb l'àlbum d'estudi El Talento Del Bloque.

## Discografia
### Àlbums d'estudi

* 2010: El Talento Del Bloque
* 2012: The Most Powerful Rookie
* 2013: Imperio Nazza Farruko Edition
* 2014: Farruko Presents Los Menores
* 2015: Visionary
* 2016: Trap Picante
* 2018: Gangalee
* 2019: En Letra De Otro

## Gires

* 2010 - 2011: El Talento Del Bloque Tour
* 2012: TMPR Tour
* 2013: El Imperio Nazza Farruko Edition Tour
* 2015: Los Menores Tour Bus
* 2016: Visionary World Tour

## Referències

* ↑ «Farruko, Allmusic». [Consulta: 2 febrer].
# Shih Mai-Yu (cràter)

Shih Mai-Yu és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 22,3 km de diàmetre. Porta el nom de Shih Mai-Yu (1873-1954), metgessa xinesa, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Shih Mai-Yu». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Bir al-Basha

Bir al-Basha (àrab: بئر الباشا, Biʾr al-Bāxā) és una vila palestina de la governació de Jenin a Cisjordània, al nord de la vall del Jordà, a 15 kilòmetres al sud-oest de Jenin. Segons el cens de l'Oficina Central Palestina d'Estadístiques (PCBS), Bir al-Basha' tenia 1.307 habitants en 2007.

## Referències

* ↑ «Table 26 (Cont.): Localities in the West Bank by Selected Indicators, 2007» (en arabic) p. 106. Palestinian Central Bureau of Statistics, 2007. Arxivat de l'original el 2019-04-09. [Consulta: 22 abril 2017].

## Enllaços externs

* Welcome To Beer al-Basha
* Survey of Western Palestine, Map 8: IAA, Wikimedia commons
# San Basile

San Basile (albanès Shën Vasili) és un municipi italià, dins de la província de Cosenza. L'any 2006 tenia 1.161 habitants. És un dels municipis on viu la comunitat arbëreshë. Limita amb els municipis de Castrovillari, Morano Calabro i Saracena.
Les llengües que es parlen en el territori de San Basile són l'Italià i l'albanès. Al començament del segle passat, 1900, moltes famílies de la població emigraren cap a Brasil, Argentina i als Estats Units. Al Brasil concretament, moltes de les famílies emigrades es van establir a la ciutat de Rio de Janeiro i van començar a testablir petits comerços, i treballar en diverses indústries. Molts d'aquests descendents que van anar neixent ja al Brasil van establir connexions amb aquest petit el territori de San Basile, al continent Europeu.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2006- | Vincenzo Tamburi | Llista cívica |
# Tour de l'Alt Var 2017

El Tour de l'Alt Var 2017, 49a edició del Tour de l'Alt Var, es disputà entre el 18 i el 19 de febrer de 2017 sobre un recorregut de 360,5 km repartits entre dues etapes. La cursa formava part del calendari de l'UCI Europa Tour 2017, amb una categoria 2.1.
El vencedor final fou, per segon any consecutiu, el francès Arthur Vichot (FDJ), amb el mateix temps que nou ciclistes més. Julien Simon (Cofidis) i Romain Hardy (Fortuneo-Vital Concept) completaren el podi.
Vichot també fou el vencedor de la classificació per punts; Franck Bonnamour (Fortuneo-Vital Concept) guanyà la muntanya i Tom Bohli (BMC Racing Team) la dels joves. El BMC Racing Team fou el millor equip.

## Equips

En aquesta edició hi prendran part 16 equips:

## Etapes

| Etapa | Data | Ciutats d'etapa | type | Distància (km) | Vencedor de l'etapa | Líder de la general |
| 1a etapa | 18 de feb | Lo Canet dei Mauras – Banhòus | etapa accidentada | 153,7 | Samuel Dumoulin | Samuel Dumoulin |
| 2a etapa | 19 de feb | Draguinhan – Draguinhan | etapa accidentada | 206,8 | Julien Simon | Arthur Vichot |

### Etapa 2
## Classificació final

Font: ProCyclingStats :

## Evolució de les classificacions

| Etapa | Vencedor | Classificació general | Classificació per punts | Classificació de la muntanya | Classificació dels joves | Classificació per equips |
| 1 | Samuel Dumoulin | Samuel Dumoulin | Samuel Dumoulin | Marco Bernardinetti | Tom Bohli | BMC Racing Team |
| 2 | Julien Simon | Arthur Vichot | Arthur Vichot | Franck Bonnamour | Tom Bohli | BMC Racing Team |
| Classificació final | Classificació final | Arthur Vichot | Arthur Vichot | Franck Bonnamour | Tom Bohli | BMC Racing Team |

## Referències

* 1 2 3 EFE «El francés Arthur Vichot gana por tercera vez el Tour del Haut Var». El Mundo Deportivo. EFE, 19-02-2017 [Consulta: 19 febrer 2017].
* ↑ «2017 » 49th Tour Cycliste International du Haut Var-matin (2.1)». procyclingstats.com, 19-02-2017 [Consulta: 19 febrer 2017].

## Enllaços externs

* (francès) Web oficial
# Farrokh-Rou Parsa

Farrokh-Rou Parsa (Qom, 21 de març de 1922- Teheran, 8 de maig de 1980) va ser una metgessa i política iraniana. Va ser ministra d'Educació de 1968 a 1976.

## Biografia

Era la filla de Farrokh-Din Partsa i Fakhr-Afaq, editora en cap de Jahan-i Zanan (El món de la dona), una revista femenina publicada durant els anys 20

### Carrera científica

Farrokh-Rou va ser una de les primeres diplomades de l'Escola Normal a Iran. L'any 1942 va començar a treballar com a professora de biologia a l'Institut <<Nourbakhsh>>. L'any 1944 es va casar amb un oficial de l'exèrcit. A més a més de la seva feina com a professora, també visitava presoners en els seus llocs de detenció.
Durant un any va ser nomenada directora de l'Institut <<Valli u'llah Nasr>>. Més tard, al 1957, va ser nomenada directora de l'Institut <<Nourbakhsh>>. Després d'obtenir el seu diploma en medicina, va esdevenir professora de biologia a l'Institut Joana d'Arc de Teheran. Una de les seves alumnes va ser Farah Diba, futura esposa del sha Mohammed Reza Pahlavi.

### Carrera política

L'any 1963 va ser escollida diputada al Parlament, abans de ser nomenada dos anys més tard, vice-ministra d'Educació en el govern del Primer Ministre Amir Abbas Hoveyda. El 27 d'agost de 1968, va ser nomenada ministra d'Educació, convertint-se en la primera dona en el país en ocupar un càrrec ministerial. Va conservar el seu càrrec fins al gener de 1976.

### Mort

Empresonada després de la revolució islàmica de 1979, va ser executada per arma de foc el 8 de maig de 1980 després d'un judici davant un comitè revolucionari.

## Referències

* ↑ ICI.Radio-Canada.ca, Zone Aucun thème sélectionné -. «Des femmes au cabinet» (en francès canadenc). [Consulta: 29 juliol 2017].
# Herbeuville

Herbeuville és un municipi francès situat al departament del Mosa i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 163 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Herbeuville era de 163 persones. Hi havia 60 famílies, de les quals 17 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 13 dones vivint soles), 13 parelles sense fills i 30 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 92 habitatges, 63 eren l'habitatge principal de la família, 16 eren segones residències i 13 estaven desocupats. 87 eren cases i 5 eren apartaments. Dels 63 habitatges principals, 55 estaven ocupats pels seus propietaris i 9 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 3 tenien una cambra, 2 en tenien dues, 6 en tenien tres, 19 en tenien quatre i 32 en tenien cinc o més. 52 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 26 habitatges hi havia un automòbil i a 32 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Herbeuville el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 4 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 4 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 12 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 8 |
| 4 | 55 a 59 | 8 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 8 |
| 20 | 30 a 34 | 8 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 8 | 5 a 9 | 8 |
| 4 | 0 a 4 | 16 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 91 persones, 65 eren actives i 26 eren inactives. De les 65 persones actives 59 estaven ocupades (37 homes i 22 dones) i 5 estaven aturades (5 dones i 5 dones). De les 26 persones inactives 9 estaven jubilades, 7 estaven estudiant i 10 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Herbeuville hi havia 67 unitats fiscals que integraven 167 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 16.886 €.

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa extractiva, 1 d'una empresa d'informació i comunicació i 1 d'una entitat de l'administració pública.
L'any 2000 a Herbeuville hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Herbeuville a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Herbeuville a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Sant Pere de l'Hostal

Sant Pere de l'Hostal, o de Montardit de Baix, és una antiga església sufragània, ara en ruïnes, del poble de Montardit de Baix, al terme municipal de Sort, de la comarca del Pallars Sobirà. Pertanyia a l'antic terme d'Enviny. Està situada en el petit poble de Montardit de Baix, dalt del turonet que domina el poble pel seu costat nord-oest. Mentre estigué en ús, fou sufragània de la parroquial de Santa Cecília de Montardit de Dalt. És una obra inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Petita construcció enrunada, de planta rectangular amb capçalera a ponent i porta a llevant, d'arc de mig punt, format per blocs rectangulars. Per damunt la porta s'obre una petita rosassa.
Al mur de migdia hi ha tres finestres, una de les quals encara conserva l'arc de mig punt.
A la capçalera, i de forma descentrada, s'obre un arc de mig punt que degué formar part d'una porta o finestra força gran, i que actualment es troba cegat. Damunt d'ell existeix un petit ull de bou.
L'església, situada a un dels vessants d'un turó que domina el llogarret, salva el fort desnivell del terreny mitjançant la construcció d'una plataforma, visible des de l'exterior, pel costat de migdia, pel diferent aparell i tècnica constructiva: la part inferior amb grans blocs ciclopis predominantment calcaris i granítics; a partir del sòl de l'interior de la nau, l'aparell del mur és de blocs de petites dimensions de pedra pissarrosa. No conserva la coberta.

## Referències

* 1 2 3 4 «Sant Pere de l'Hostal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].

## Bibliografia

* Gavín, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9.
* Lloret, Teresa; Castilló, Arcadi. «Sort - Enviny». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.

## Enllaços externs

* Sant Pere de l'Hostal en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Shihan

Shihan (師範) és un terme de l'idioma japonès, generalment usat en les arts marcials procedents del Japó com un títol honorífic per referir-se als mestres de mestres en un estil específic.
Les diferents organitzacions d'arts marcials tenen diversos requeriments per a l'ús del terme en caràcter de títol honorífic, generalment involucra certs drets com el d'usar símbols especials que identifiquen el rang i atorgar graus en l'art en el qual es té.
Per exemple en l'organització de l'art de ninjutsu, la bujinkan es genera el dret quan els altres shihan es refereixen a la persona amb aquest títol (ha de tenir com a mínim 10 dans, ja que aquesta organització són 15 el màxim), en judo, en karate i en aikido s'arriba al títol de shihan a aconseguir almenys el grau de cinquè dan.
En Daito Ryu Aiki Jujutsu el títol shihan no està vinculat al grau dan tot i que amb freqüècia implica un mínim de 5è dan sinó que requereix a més el certificat de Kyōju Dairi expedit per un altre shihan o per qui posseeixi el certificat menkyo Kayden o el Soke de l'art.
En altres organitzacions, com ara l'aikidō estil Shodokan, el títol és més organitzacional i menys vinculat al grau. Els títols vinculats generalment previs són el de Renshi i Kyoshi també referits a instructors autoritzats de l'art però de menor grau de mestratge.
En reiki, sistema de sanació japonès, se'ls concedeix el títol de shihan a aquells practicants que han assolit el quart nivell o mestratge.

## Vegeu també

* Sensei
# Bolxoie Soldàtskoie

Bolxoie Soldàtskoie (en rus: Большое Солдатское) és un poble de l'óblast de Kursk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 2.681 habitants. És seu administrativa del districte rural homònim.

## Referències

* ↑ «История села Бобрава». Сайт bobrava!. Arxivat de l'original el 2018-10-09. [Consulta: 8 octubre 2018].
# Sant Crist

Sant Crist o Crist Crucificat és el tema central de l'escena evangèlica de la crucifixió de Jesús, especialment quan es limita a Crist a la Creu, amb poques addicions.
Quan l'escena és més complexa es pot parlar de Gòlgota, en incloure altres crucificats (Dimes el Bon Lladre i Gestes el Mal Lladre), les Tres Maries, Sant Joan Evangelista, soldats romans, etc. Cada període artístic ha destacat diferents aspectes d'acord amb les característiques del seu estil, i fins i tot, a les seves implicacions intel·lectuals, socials i ideològiques.
A l'art paleocristià de l'Antiguitat Tardana no és un tema molt tractat. En l'art romà d'Orient de l'edat mitjana sí, especialment en mosaics i icones. El tema en l'art occidental medieval passa de representar-se d'una forma hieràtica al romànic (Jesús apareix com Crist en majestat, vencedor sobre la mort i completament vestit tot i estar en la creu) a fer-se d'una forma més naturalista al gòtic (Jesús apareix sofrent, i habitualment nu. El tema artístic de la nuesa i tortura d'un cos té com a precedents el Laocoont i el Màrsies de l'escultura grega antiga.
Per al tema iconogràfic dels claus de Crist, és característic en el romànic la utilització de quatre claus, dos per a les mans i dos per als peus, cada peu en un clau diferent, mentre que en el gòtic se sol representar amb tres, fent que un peu estigui sobre un altre, el que obliga una cama a doblar de forma diferent a l'altra i trencar la simetria. Altres símbols de la Crucifixió que es fixen a l'època medieval i relacionats amb el moment concret de clavar Crist a la Creu són l'escala, les tenalles i el martell, a més d'altres que apareixen durant la Crucifixió, com la llança de Longí i l'esponja amb aigua i vinagre. La corona d'espines és, a més d'un motiu molt usual en la Crucifixió, un símbol més genèric de la Passió de Crist, en associar amb escenes anteriors, com la flagel·lació de Crist i l'Ecce Homo. També es va fixar convencionalment l'ús d'un cartell amb les sigles INRI.
Durant el renaixement, el barroc i el classicisme (i posteriorment, el neoclassicisme o l'academicisme) es va continuar amb la tradició iconogràfica medieval, però es va adaptar la representació a les convencions visuals de l'època. Al segle xix, les representacions religioses no van abundar, però són destacables en el romanticisme de Caspar David Friedrich (Altar de Tetscher) i en el Prerafaelitisme (escena de la fusteria de William Holman Hunt). Modernament, només el Crist de Portlligat de Salvador Dalí conservat a l'Art Gallery de Glasgow ha tingut una transcendència àmplia.
Les representacions escultòriques poden denominar crucifix, especialment a efectes devocionals.
* Frescos del monestir de Agias Triados, els Meteors; romà d'Orient.
* Cimabue, gòtic italià.
* Friedrich, romanticisme.
* Cellini, renaixement.

## Referències

* 1 2 «0020700.xml Sant Crist». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Románico, gótico y primer renacimeiento» (en castellà). Colección Fundación Francisco Godia de Barcelona.

## Enllaços externs

* «Crist crucificat». Escultura - Del present al passat. Museu Frederic Marès. [Consulta: 14 agost 2021].
# Bolzano

«Bolzano» té aquests significats:
* Toponímia:
** Bolzano (italià) o Bozen (alemany), ciutat italiana capital del Tirol del Sud
** Província de Bolzano, regió del nord d'Itàlia
* Biografia: Bernard Bolzano, matemàtic bohemi
* Miscel·lània
** Teorema de Bolzano, cas particular del Teorema del valor intermedi
** Teorema de Bolzano-Weierstrass, teorema sobre la convergència de successions finites en espais euclidians
# Black Abbey

La Black Abbey és un monestir dels dominics del segle xiii situat a Kilkenny, Irlanda. Destaquen especialment els grans vitralls així com una escultura de la Trinitat del segle xiii.

## Història

L'abadia va ser fundada el 1225 per William Marshal, segon comte de Pembroke. El nom de l'abadia prové del sobrenom que es donava als dominics en aquell moment: els "germans negres", per la capa negra que portaven. Ells romanen en el lloc fins al segle xvii. Després l'abadia va ser confiscada per la reina protestant Isabel I i el seu successor Jaume I d'Anglaterra el va convertir en el jutjat i va perseguir als monjos.
De 1642 per 1649, l'abadia va acullir la Confederació Irlandesa, que provoca el setge i la presa de Kilkenny per les tropes d'Oliver Cromwell el 1650. L'abadia negra és retornada als dominicans a 1816, i ha estat en funcionament des d'aquesta data.

## Referències

* ↑ DK Travel. Back Roads Ireland. Dorling Kindersley Limited, 1 febrer 2013, p. 82–. ISBN 978-1-4093-2319-8.
* ↑ A Medieval Statue of the Trinity at Black Abbey Kilkenny
* ↑ The Black Abbey a guide-irlande.com
# Romiatge de Santa Faç

* Per a altres significats, vegeu «Santa Faç (desambiguació)».
El romiatge de Santa Faç, coneguda també com La Pelegrina és una romiatge catòlic que té lloc a la ciutat d'Alacant el segon dijous posterior a Dijous Sant, que reuneix a més de 260.000 pelegrins.
El punt de partida és la cocatedral de Sant Nicolau de Bari, i des del temple es recorren vuit quilòmetres, fins a arribar al monestir de la Santa Faç, on es venera la relíquia de la Santa Faç d'Alacant, el llenç en el qual està plasmada la imatge de la "faç" de Crist recollida per la Verònica que es venera al monestir. Acompanya el festeig oficial una còpia del llenç, mentre que l'original és exposat a l'arribada, a la plaça de Luis Foglietti.
La festa té més de cinc segles d'antiguitat, i al llarg del romiatge es resa el viacrucis. És tradicional que els assistents al romiatge vesteixin el vestit típic de pelegrí que està format per una brusa negra i un mocador al coll amb els colors de la ciutat: blanc i blau. A més, porten canyes de romaní que es reparteixen en la concatedral una hora abans de la sortida.
És típica la "paraeta" en la que es prenen rosquilles i mistela. Als voltants del monestir se situen molts llocs de venda ambulant en els quals és típic comprar algun objecte d'artesania. També és característic d'aquesta festa, els menjars dels pelegrins a l'aire lliure en els camps d'al voltant.
El recorregut del romiatge està marcat per un viacrucis aixecat en els anys 1950 per Acció Catòlica. Consta de tretze estacions de pedra arenisca amb un taulell ceràmic representant les escenes de la Passió, en les quals es deté la relíquia i es realitzen els resos oportuns.

## L'altra Santa Faç

Des de fa anys, els joves alacantins celebren un romiatge alternatiu. En aquest particular romiatge, a diferència de la tradicional, en la qual es venera la imatge situada al monestir de la Santa Faç, els pelegrins prenen un desviament abans d'arribar-ne a la rodalia i es congreguen a la platja de Sant Joan. En ella acaba una jornada tenyida per l'alcohol.
"L'altra Santa Faç" congrega any rere any a una quantitat major de feligresos, arribant a ajuntar-se l'any 2013 més de 20.000 persones (segons les dades facilitades per la policia).

## Referències

* 1 2 http://www.diarioinformacion.com/alicante/2013/04/12/peregrinos-botellon/1362553.html
* ↑ http://www.abc.es/videos-espana/20140501/romeria-sabor-botellon-3527669787001.html

## Bibliografia

* Diario del viajero: La romería a la Santa Faz en Alicante.
* Diario Información: Récord en la Santa Faz con 260.000 peregrinos.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial del romiatge