OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pablo Raéz Martínez

Pau Ráez Martínez (Marbella, 26 d'abril de 1996 - Marbella, 25 de febrer de 2017) va ser un esportista i blocaire espanyol. Ráez, que va patir leucèmia, és conegut per la seva defensa de la donació de medul·la òssia.
Les activitats a internet de Ráez haurien augmentat les donacions de medul·la òssia a Màlaga un 1300% el 2016, amb un total de 11.201 donants nous aquell any. El director del Centre Regional de Transfusió Sanguínia, Isidre Prats, va qualificar de crucial la campanya viral de Pablo per assolir aquesta xifra. El 2019 Televisió Espanyola va estrenar una documental dedicada a la seva lluita i el treball fet per fer prendre consciència a la gent de la importància de donar medul·la òssia.

## Referències

* ↑ «Pau Ráez: «Seria trist morir per no trobar un donant»». Diari de Girona, 27-09-2016 [Consulta: 30 juny 2019].
* ↑ «Mor el jove que va convertir la lluita contra la leucèmia en un fenomen viral». El Punt Avui, 25-02-2017.
* ↑ Codina, Esperanza «Muere Pablo Ráez, el joven que consiguió que aumentaran las donaciones de médula» (en castellà). El País, 27-02-2017. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «El documental sobre la vida de Pablo Ráez se estrenará el 22 de marzo en Marbella» (en castellà). La Vanguardia, 06-03-2019.
# Pajares de Adaja

Pajares de Adaja és un municipi de la província d'Àvila a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Personatges il·lustres

* Francisco Méndez Álvaro
# Paixão e Sombras

Paixão e Sombras és una pel·lícula dramàtica brasilera de 1977, dirigida per Walter Hugo Khouri. Fou exhibida com a part de la selecció oficial del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1977.

## Sinopsi

És la història d'un director de cinema perplex per la feina feta, confós des d'un punt de vista existencial i indecís quant als camins a seguir, a causa de les creixents dificultats a què s'enfronta l'exercici de la seva activitat creativa. A l'estudi on va rodar gairebé totes les seves pel·lícules, el cineasta viu el drama de saber que l'edifici es convertirà en un supermercat. L'actriu que l'acompanya no està decidida entre la televisió i el cinema. A causa de la televisió, no farà la pel·lícula per a la qual és essencial la seva presència.

## Repartiment

* Lilian Lemmertz... Lena
* Fernando Amaral… Marcelo
* Monique Lafond... Ana
* Carlos Bucka... Maquinista
* Salma Buzzar
* Angela Matos
* Nelson Morrisson
* Aldine Müller...Candidata a Actriu
* Mii Saki
* Lázaro Santos
* Liza Vieira... Candidata a Actriu

## Referències

* ↑ Pel·lícules a la selecció de 1977 al web del Festival
* ↑ Cinema Total. «Paixão e Sombras», 28-04-2010. Arxivat de l'original el 2010-09-20. [Consulta: 26 agost 2020].
* ↑ Paixão e Sombras

## Enllaços externs

* Paixão e Sombras a YouTube
# Parc nacional d'Altinemel

El parc nacional d'Altinemel o Altin-Emel (kazakh: Алтынемел, Altinemel; rus: Алтын-Эмель, Altin-Emel) és un parc nacional del Kazakhstan, creat l'any 1996.

## Geografia

El parc cobreix 4600 km² entre el riu Ili i la cadena de muntanya d'Ak-Taou, a prop de l'embassament de Kaptxagai. Consisteix principalment en deserts (45%) i zones rocoses (30%), prats (10%), boscos (10%) i garriga (5%). El parc és conegut per les seves dunes cantaires.
El parc nacional engloba els contraforts del sud-oest de Jongar Alataui i s'estén cap al sud fins a l'embassament de Kaptxagai. A prop del parc nacional es pot veure el Parc nacional de Xarín i els seves impressionants formacions rocoses.

## Fauna

El parc és la llar de 70 espècies de mamífers, dels quals la gasela persa (Gazella subgutturoza), l'argalí (Ovis ammon) i l'hemió (Equus hemionus kulan). La població d'hemions ha baixat a 32 eugues i quatre sementals i els individus de l'espècie han estat reubicats.
El 2003, es va introduir vuit cavalls de Przewalski a la reserva. La seva població ha disminuït de cinc animals. El 2008, quatre cavalls van ser portats al santuari. Mentrestant, els animals es reprodueixen amb èxit.
El 2007, es va introduir el cérvol comú en els boscos del riu Ili. Encara que són rars els cérvols, ja vivien a la riba sud de l'embassament de Kaptxagai, la seva dispersió natural del Parc nacional d'Altinemel era impossible. El parc nacional es considera que està ben protegit, ja que la caça furtiva i la tala il·legal són relativament escasses.

## Referències

* ↑ «El parc nacional d'Altyn-Emel». UNESCO. [Consulta: 6 gener 2015].
* ↑ «El parc nacional d'Altyn-Emel». birdlife.org. [Consulta: 6 gener 2015].
* ↑ «El parc nacional d'Altyn-Emel». stek.kz. Arxivat de l'original el 11 d’octubre 2007. [Consulta: 6 gener 2015].
* ↑ State Nacional Natural Park „Altyn-Emel“
* ↑ «Conservació i recuperació del cérvol comú». WWF-Russie. Arxivat de l'original el 2015-07-21. [Consulta: 23 octubre 2016].

## Enllaços externs

* (anglès) El parc nacional d'Altinemel al lloc web de la UNESCO

## Galeria

* Aktau
* Menhir
# Paisana

Paisana (italià Paesana, piemontès Paisan-a) és un municipi italià, situat a la regió del Piemont. L'any 2007 tenia 2.961 habitants. Està situat a la Vall del Po, dins de les Valls Occitanes. Limita amb els municipis de Barge, Oncin, Ostana, Sampeyre i Sanfront.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Mario Anselmo | Llista cívica |
# Panettone

El panettone (que en llombard es pronuncia panetòn o panetún), és una mena de pa dolç, amb una molla molt flonja i airejada. És un pastís original de la Llombardia, que té la seva capital a Milà. La versió original porta fruita confitada i panses, però avui dia existeixen moltes variants. Tradicionalment es prepara i es menja per Nadal o Any Nou.

## Difusió

Actualment es pot trobar el panettone a tot Itàlia com a postres nadalenques, i des de finals del segle XX s'ha estès internacionalment a molts llocs, com ara Catalunya, on és cada cop més popular. L’any 2020 ha arribat a dir-se que hi ha una “febre del panettone”. L’Escola de Pastisseria del Gremi de Barcelona organitza un concurs del millor panettone artesà de l'Estat Espanyol. L'any 2020 ha guanyat el guardó la Pastisseria Ventura de Riudoms, amb el nom comercial de Xocosave.
En algunes regions de França i de Suïssa ja forma part de la tradició nadalenca. A la localitat suïssa de Lugano s'hi celebra el campionat mundial de panettone. Amb l'emigració italiana, el consum del panettone es va escampar per alguns països d'Amèrica del Sud, com Argentina, Bolívia, Brasil, Perú, Uruguai, Veneçuela o Xile, llocs on és conegut amb altres noms com pan de pascua, panetón o pan dulce. El Brasil és un dels principals exportadors de panettone del món.

## Història

Històricament, el panettone es considera una derivació d'un altre pastís nadalenc molt popular, sobretot a Verona (Vèneto), el pandoro. Aquest, però, no té farciments i és una mica més compacte. Al seu torn, el pandoro té el seu origen a l'antiga Roma.

## Producció

Entre panettone i pandoro es van produir a Itàlia el 2008 prop de 100 milions d'unitats, per un valor d’uns 600 milions d'euros.
No és rar que a partir dels anys 2010 pastisseries catalanes en venguin anualment més d'un miler d'unitats fetes artesanalment i localment, arribant fins i tot a 4000. El 2020 es preveu que a l'Estat Espanyol se'n venguin en conjunt un milió d'unitats.

## Altres llaminadures lligades a les festes de Nadal

* Torrons
* Neules
* Carbó de Nadal
* Bûche de Noël a França
* Cozonac búlgar i romanès
* Calenos o "tretze postres" de Provença
* Christmas pudding anglès
* Brioix trenat txec
* Kouglof alsacià
* Beignes de Nadal del Quebec
* Stollen alemany
* Pandoro del Vèneto

## Referències

* 1 2 3 «S’escampa la febre del ‘panettone’», 07-12-2020. [Consulta: 8 desembre 2020].
* ↑ «Inici» (en castellà). Arxivat de l'original el 2020-12-17. [Consulta: 8 desembre 2020].
* ↑ «Il panettone sfida la crisi». Arxivat de l'original el 2012-04-04.
# Partit Socialista del Kurdistan (desambiguació)

«Partit Socialista del Kurdistan» té aquests significats:
* Partit Socialista del Kurdistan nom oficial del partit kurd conegut també com a Partit Socialista del Kurdistan Iraquià (o Kurdistan(Iraq)
* Partit Socialista del Kurdistan/Turquia
* Partit Socialista Kurd, nom entre 1975 i 1988 de l'Aliança Popular del Kurdistan Socialista
# Partit Socialista dels EUA

El Partit Socialista dels EUA (en anglès, Socialist Party of USA) és un partit polític nord-americà, descendent del Partit Socialista d'Amèrica d'Eugene V. Debs i Norman Thomas.
Aquest partit advoca pel socialisme democràtic i per una revolució democràtica des de baix. La seva organització juvenil és la Lliga Socialista dels Joves (Young People's Socialist League).
# Parupeneus margaritatus

Parupeneus margaritatus és una espècie de peix de la família dels múl·lids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 23 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Golf Pèrsic i el Golf d'Oman fins a l'oest del Pakistan.

## Referències

* ↑ ITIS
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Panoccitanisme

El panoccitanisme és el corrent sociolingüístic que defén la unitat cultural i política del diasistema occitanoromànic: quant a extensió geogràfica, això inclou tot Occitània, els Països Catalans i àdhuc altres regions com Arpitània. Encara que la idea d'unitat entre català i occità baix el glotònim de «llengua llemosina» era popular durant la Renaixença, amb adhesions com les de Manuel Milà i Fontanals, Marià Aguiló i Fuster, Jacint Verdaguer, Joaquim Rubió i Ors, Teodor Llorente, Antoni M. Alcover o Valentí Almirall —i opinions contràries com les de Tomàs Forteza o Menéndez Pelayo—, el catalanisme trencà amb el moviment felibre d'ençà els Jocs Florals del 1893.
Segons Lluís Fornés, la idea de «Països d'Oc» deixà de ser majoritària a partir de la publicació del manifest Desviacions en els conceptes de llengua i pàtria de Pompeu Fabra del 1934: l'article, publicat en les revistes Òc i La Veu de Catalunya, rebé contestació per part de Loís Alibèrt en forma de «comentari» en la mateixa publicació, en el qual el gramàtic llenguadocià defenia la postura de Fabra quant a la unitat i l'especificitat del català —«Sem, donc, perfieitament d'acordi amb aquel manifest en tot ço que pertoca l'independència e la personalitat lingüística e politica de Catalonha en fàcia de las terras occitanas d'aqueste costat.»—, però amb reserves quant a l'intent de separar-lo de l'occità:
| « | Nostres legeires dobtaràn pas mai de l'existència d'un grop de parlars occitano-romans clausent los parlars catalans e los parlars occitans. Aissò siá dit sens prejudici de la categoria de lenga de cultura que soscam pas a regatejar al catalàn literari, anciàn o modern. Aquela existéncia es fondada sus un substratum etnic e un desvolopament istoric comuns mai que millenaris. | » |

## Vegeu també

* Dictada Occitana

## Referències

* ↑ Germà Colón Domènech. «Rafanell, August - Publicacions IEC». IEC p. 433. [Consulta: 13 abril 2020].
* ↑ Germà Colón. «http://www.publicacions.ub.edu/refs/indices/08135.pdf». 800 anys després de Muret. [Consulta: 18 abril 2020].
* ↑ Rafael Montaner. «"La llengua valenciana té aquest nom a València des del Segle d'Or"». Diari de Girona, 04-04-2010. [Consulta: 13 abril 2020].
* ↑ Pompeu Fabra; Loís Alibèrt. «El manifest antioccitanista que culmina el secessionisme catalanista». Òc Valéncia. [Consulta: 17 abril 2020].
# París-Roubaix 1904

La París-Roubaix 1904 fou la 9a edició de la París-Roubaix. La cursa es disputà el 3 d'abril de 1904 i fou guanyada pel francès Hippolyte Aucouturier, que s'imposà a l'esprint al seu company d'escapada, César Garin, en la meta de Roubaix. Aquesta fou la segona victòria d'Aucouturier a la cursa.
64 ciclistes van prendre la sortida, finalitzant-la 42 d'ells.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Hippolyte Aucouturier | Peugeot | 8h 15' 00" |
| 2 | César Garin | La Française | m. t. |
| 3 | Lucien Pothier | La Française | + 2' 50" |
| 4 | Édouard Wattelier | - | + 12' 20" |
| 5 | Léon Georget | - | m. t. |
| 6 | Alois Catteau | - | + 15' 40" |
| 7 | Eugène Christophe | - | + 17' 30" |
| 8 | Paul Trippier | - | + 23' 00" |
| 9 | Emile Pagie | - | + 37' 30" |
| 10 | Julien Lootens | Cycles JC | m. t. |

## Enllaços externs

* Web oficial
* Resultats de l'edició de 1904 a les-sports.info
* Resultats de l'edició de 1904 a cyclebase.nl
# París-Roubaix 1909

La París-Roubaix 1909 fou la 14a edició de la París-Roubaix. La cursa es disputà l'11 d'abril de 1909 i fou guanyada pel francès Octave Lapize, que d'aquesta manera aconseguia la primera de les seves tres victòries consecutives.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Octave Lapize | Biguet | 9h 03' 30" |
| 2 | Louis Trousselier | Alcyon | |
| 3 | Jules Masselis | Alcyon | |
| 4 | Cyrille van Hauwaert | Alcyon | |
| 5 | Francois Faber | Alcyon | |
| 6 | Marcel Godivier | Alcyon | |
| 7 | Gustave Garrigou | Alcyon | |
| 8 | Henri Hanlet | Royal Sarolea | |
| 9 | Édouard Léonard | - | |
| 10 | Paul Duboc | Alcyon | |

## Enllaços externs

* Web oficial
* Resultats de l'edició de 1909 a les-sports.info
* Resultats de l'edició de 1909 a cyclebase.nl
# Papamosques cul-roig

El papamosques cul-roig (Eumyias ruficrissa) és una ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae). endèmic de les illes de Java i Borneo (estats d'Indonèsia i Malàisia). Habita els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de l'estatge montà entre 900m i 2.600m.
Segons el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), aquest tàxon tindria la categoria d'espècie. Tanmateix, altres obres taxonòmiques, com la llista mundial d'ocells del Congrés Ornitològic Internacional (versió 11.2, juliol 2021), consideren encara com a subespècies del papamosques anyil (Eumyias indigo) les respectives poblacions de Sumatra (E.i. ruficrissa) i de Borneo (E.i. cerviniventris).

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «papamosques cul-roig». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 31 desembre 2021].
* 1 2 del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 697. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Rufous-vented Flycatcher. Eumyias ruficrissa» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 31 desembre 2021].
* ↑ «Chats, Old World flycatchers». IOC World Bird List Version 11.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2021. [Consulta: 27 desembre 2021].
# Papamosques de Basilan

El papamosques de Basilan (Ficedula basilanica) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae) endèmica de les Filipines. Actualment es troba únicament a les illes de Mindanao, Leyte, Samar i Dinagat. El seu estat de conservació es considera vulnerable.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «papamosques de Basilan». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 15 juliol 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 707. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Little Slaty Flycatcher. Ficedula basilanica» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 15 juliol 2022].
# Parasinilabeo longiventralis

Parasinilabeo longiventralis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Guangxi (Xina).

## Referències

* ↑ Wu H.-W. 1939. On the fishes of Li-Kiang. Sinensia v. 10 (núms. 1-6). 92-142.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Huang, Y.-F., Chen, X.-Y. & Yang, J.-X. 2007. A New Labeonine Fish Species, Parasinilabeo longiventralis, from Eastern Guangxi, China (Teleostei: Cyprinidae). Zoological research 28 (5): 531-538.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Parasitaxus usta

Parasitaxus usta és una espècie de conífera de la família Podocarpaceae, l'única del gènere Parasitaxus. És l'única gimnosperma paràsita.
És un arbust llenyós de fins a 1,8 m d'alt que es troba en llocs remots de Nova Caledònia va ser descrita primer per Vieillard el 1861.
Aquesta espècie no té arrels i s'enganxa a les arrels de l'espècie hoste Falcatifolium taxoides (un altre membre de la família Podocarpaceae) però no fa servir haustoris.

## Referències

* Conifer Specialist Group (1998). Parasitaxus ustus. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 11 maig 2006 (en anglès).
* Gymnosperm Database: Parasitaxus ustus
* Nickrent, D. (2006). Parasitic Plants website: Is Parasitaxus Parasitic?.
# Parasinilabeo assimilis

Parasinilabeo assimilis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ Wu H.-W. 1939. On the fishes of Li-Kiang. Sinensia v. 10 (núms. 1-6). 92-142.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Zhang, E., 2000. Revision of the cyprinid genus Parasinilabeo, with descriptions of two new species from southern China (Teleostei: Cyprinidae). Ichthyol. Explor. Freshwat, 11(3):265-271.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kottelat, M. i E. Zhang, 2003. Type fixation for Parasinilabeo Wu, 1939 (Osteichthyes: Cyprinidae). Ichthyol. Explor. Freshwat. 14(3):223-224.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Parasinilabeo maculatus

Parasinilabeo maculatus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ Wu H.-W. 1939. On the fishes of Li-Kiang. Sinensia v. 10 (núms. 1-6). 92-142.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pedrenyal

* Aquest article tracta sobre l'arma de foc. Vegeu-ne altres significats a «pedrenyal (geologia)».
El pedrenyal és una arma de foc a manera de pistola llarga (d'entre 2,5 i 3,5 pams), emprada els segles xvi i xvii, que es disparava amb pedrenyera, és a dir, amb pedra foguera. El seu funcionament era igual que el dels trabucs. L'avantatge que tenia era que era més curt i més manejable malgrat que la seva potència era menor que la d'altres armes de foc d'aquella època.
Amb l'aparició de la clau de roda, giny similar a l'emprat en els encenedors, es desenvolupà una arma de disseny autòcton: el pedrenyal. Els armers especialitzats en la construcció d'aquesta arma s'anomenaren pedranyalers o pedrinyalers.
L'encesa de l'esquer s'obté mitjançant les espurnes que produeix un giny mecànic (a la primeria, la clau de roda, posteriorment, mitjançant la dita clau de transició, que donaria lloc a la de Miquelet o a l'espanyola). Morfològicament contrasta la llargària del canó amb les reduïdes dimensions de l'empunyadura d'aquest. En els primers pedrenyals, dels segles xvi i xvii, (amb clau de roda) l'empunyadura muntada es denominava de cua de peix, per la similitud del seu extrem amb la dita forma, posteriorment, en el segle xviii, l'empunyadura prendria forma ovalada. El gallet del pedrenyal era dit rastell.
Atesa la seva fiabilitat, molt superior a les de metxa, el pedrenyal s'imposà ràpidament, convertint-se en l'arma característica dels bandolers. A més, essent curta, la podien amagar fàcilment sota la capa i aproximar-se a les seves víctimes per a matar-les o amenaçar-les.
L'abril del 1603, el llavors virrei de Catalunya Joan Terès i Borrull imposà la prohibició de qualsevol mena de pedrenyal, ja que en aquell any més de 300 persones foren assassinades amb aquesta arma. La indústria del pedrenyal passà plenament a la clandestinitat.

## Vegeu també

* Pany català
* Pany de Miquelet
* Pany de sílex
* Pedrenyaler

## Referències

* ↑ Manuel Fernández y González. El alcazar de Madrid; leyendas historicas, 1857, p. 236– [Consulta: 30 març 2011].
* ↑ Aguiló i Fuster, Marià. Diccionari Aguiló: materials lexicogràfics / aplegats per Marià Aguiló i Fuster; revisats i publicats sota la cura de Pompeu Fabra i Manuel de Montoliu. Institut d'Estudis Catalans, p. 85–. GGKEY:ZGKTFWR9GWW [Consulta: 30 març 2011].
* ↑ «A Carn! num.9, gener 2009, pag.4». Arxivat de l'original el 2015-12-22. [Consulta: 15 abril 2009].
# Paraules d'amor

Paraules d'amor és una pel·lícula dirigida per Antoni Ribas i Piera de l'any 1968. Té una durada de 82 minuts, el guió de la pel·lícula va ser escrit per Antoni Ribas, Terenci Moix i Miquel Cussó, la música a mans d'Antoni Parera, el muntatge de Teresa Alcocer, els intèrprets Joan Manuel Serrat, Serena Vergano, Cristina Galbó, Emilio Gutiérrez Caba, María José Goyanes, Manuel Galiana i Romy. Una producció de Balcázar PC. La pel·lícula tracta de la típica història d'amor a tres bandes: el protagonista estima una noia, però n'hi ha una altra que l'estima a ell.
Va ser el debut de Serrat en el cinema, el primer dels tres intents fracassats de cercar alternatives a la seva condició d'estrella de la cançó. Protagonitza un melodrama romàntic influenciat pel cinema italià.

## Referències

* ↑ Comas, Àngel. Diccionari de llargmetratges. El cinema a Catalunya durant la segona república, la guerra civil i el franquisme (1930-1975). Valls: Cossetània Edicions, 2005, p. 202. ISBN 84-9791-096-6 [Consulta: 10 març 2017].