OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Carme Solsona i Piñol

Carme Solsona i Piñol és una política catalana, diputada al Congrés dels Diputats en la VI Legislatura.
És llicenciada en Història per la Universitat de Barcelona i fou professora d'Institut fins a 1980. Militant de Convergència Democràtica de Catalunya des de 1979, ha estat membre de l'Executiu Comarcal del Baix Llobregat i regidora de l'Ajuntament de Sant Feliu de Llobregat 1987-1991. Ha estat presidenta de l'Associació Comarcal per la Igualtat de la Dona al Baix Llobregat (ACID) i del Consell Nacional de Dones de Catalunya.
A les eleccions generals espanyoles de 1996 fou escollida diputada per Barcelona per CiU, i en fou portaveu en la comissió mixta Congrés-Senat pels drets de la dona i de la Comissió d'Educació i Cultura.
Des del 1999 és Secretària General de l'associació Dones per la Llibertat i Democràcia, membre de la International Network of Liberal Women, del Lobby Européenne des Femmes i del Consell Nacional de Dones de Catalunya.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ «Asistencia 50 Conferencia de la CSW: Naciones Unidas. N.York». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 10 juliol 2015].
# Carolina Pini

Carolina Pini (nascuda el 13 de juny de 1988 a Florència, Itàlia) és una jugadora italiana de futbol que juga com a migcampista a l'ASDCF Bardolino i a la selecció femenina d'Itàlia.
Pini va començar a jugar fútbol de petita. El seu primer equip va ser el Floriagafir (juntament amb nois). Quan tenia 12 anys, va anar al ACF Firenze, on va jugar dos anys. Llavors va jugar a l'Agliana durant quatre anys. Durant l'any 2007 va anar a l'equip de dones de l'equip alemany Bayern Múnic. Després de jugar quatre anys a la Frauen-Bundesliga, el 2011 va retornar a la Sèrie A, signant pel ASDCF Bardolino.
Pini va jugar en l'equip nacional italià juvenil "sub19" (primer partit el gener de 2005 contra Portugal). Des de 2006 ha estat jugant per l'equip nacional italià: el seu primer partit, una victòria italiana per 7-0 en contra Sèrbia i Montenegro.

## Notes

* ↑ «Frauenfußball FC Bayern München». Arxivat de l'original el 2007-10-22. [Consulta: 20 desembre 2017].
* ↑ Calcio femminile: esordio e gol in nazionale per la fiorentina Carolina Pini • Nove.Firenze.it

## Vegeu també

* Carolina Morace
# Carolina Panthers

Els Carolina Panthers són una franquícia de futbol americà professional de la National Football League (NFL) de la ciutat de Charlotte, Carolina del Nord. Són membres de la Divisió Sud de la Conferència Nacional (NFC). El seu estadi és el Bank of America Stadium i els seus colors són el negre, el blau i el blanc amb tocs platejats.

## Història

El 26 d'octubre de 1993 l'NFL va seleccionar Carolina del Nord com la llicència número 29 i el primer equip d'expansió de la lliga des del 1976. El fundador i el propietari de la nova franquícia va ser Jerry Richardson, el segon exjugador que aconsegueix ser propietari de l'NFL després de George Halas dels Chicago Bears. El 15 de desembre de 1989, Richardson Sports va seleccionar un lloc a la ciutat de Charlotte per la construcció d'un nou estadi amb una capacitat de 70.000 espectadors.
En total al llarg de la seva història els Panthers han guanyat dos campionats de conferència el 2003 i el 2015, i sis campionats de divisió, el 1996 quan estava a la Divisió Oest, i el 2003, el 2008, el 2013, el 2014 i el 2015 ja a la Divisió Sud.

## Palmarès

-Campionats de Conferència (2)
* NFC: 2003, 2015
-Campionats de Divisió (6)
* NFC Oest: 1996
* NFC Sud: 2003, 2008, 2013, 2014, 2015

## Enllaços externs

* Lloc web oficial dels Carolina Panthers
* Sports E-Cyclopedia.com
* Carolina Panthers Wide Receiver Steve Smith Official Site
* Charlotte Region Sports Website Arxivat 2011-04-29 a Wayback Machine.
# Castell de Dundrum

El castell de Dundrum és un castell anglonormand situat en la localitat de Dundrum, pertanyent al comtat de Down (Irlanda del Nord). Va ser fundat el 1177 per John de Courcy, després de la seva invasió de l'Ulster. Es va construir per accedir a Lecale des de l'oest i des del sud; està situat en el cim d'un pujol rocós, des del qual s'albira la badia i les muntanyes de Mourne.

## Orígens i propietat

El castell originari de De Courcy podia haver tingut defenses de terra i fusta, però és probable que la paret de pedra de la sala superior es construís a començaments de 1180. Igual que altres primeres parets fetes, no tenia torretes, però la defensa es portava a terme per corredors coberts al llarg de l'exterior del mur.
El 1204 De Courcy va ser expulsat de l'Ulster per Hugh de Lacy, i aquest va reforçar el castell amb una gegantina torre rodona, probablement emprant mestres picapedrers de la marca de Gal·les, on aquestes torres eren en aquell temps populars. La majoria de la segona planta d'aquesta torre es va reconstruir al segle xv; el soterrani s'utilitzava per a emmagatzematge i tenia una cisterna sota la primera planta, la qual sembla haver estat la cambra del dia a dia del senyor, mentre que la planta superior hauria allotjat la seva cambra privada.
A partir de 1954, va passar a ser propietat de l'estat i pot ser visitat pel públic.

## Referències

* ↑ Donnelly, Colm J. Living Places: Archaeology, Continuity and Change at Historic Mon (en anglès). Institute of Irish Studies, Queen's University of Belfast, 1997 digitalitzat 2008. ISBN 978-08-5389-475-9 [Consulta: 4 juny 2012].
* ↑ «Dundrum Castle» (en anglès). Arxivat de l'original el 2013-10-15. [Consulta: 4 juny 2013].
# Castell d'Ashford

El Castell d'Ashford (anglès: Ashford Castle) és un castell medieval situat a prop de Cong, Comtat de Mayo, República d'Irlanda. El castell es troba a la vora del llac Corrib. Va ser construït el segle xiii per la família anglonormanda de Burke (originàriament coneguda com de Burgo) després de derrotar els O'Connors de Connaught. El principal llegat deixat per l'anterior família O'Connors fou l'abadia de Cong d'arquitectura romànica, que es troba a les portes de la finca, és en aquest monestir on el Gran rei d'Irlanda Ruaidrí Ua Conchobair va morir.
L'any 1852 va ser reconstruït i ampliat per Benjamin Guinness, i el seu fill Arthur va prendre el seu títol d'una illa del llac (Ardilaun). La família Guinness va vendre el castell el 1945.
El castell és actualment un hotel de cinc estrelles. Una embarcació que surt del castell ofereix passejades pel llac Corrib. La pel·lícula de 1952, The Quiet Man, va ser rodada a Ashford, apareixent a ella moltes parts del castell i de la veïna localitat de Cong.

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'hotel i del castell Arxivat 2014-02-08 a Wayback Machine.
* National Inventory of Architectural Heritage, entry for main castle (anglès)
# Castell d'Arundel

El castell d'Arundel, és un castell medieval restaurat a Arundel, West Sussex, Anglaterra.
El castell data del regnat d'Eduard el Confessor (1042-1066) i fou completat per Roger de Montgomery, al segle XI. El castell va ser danyat a la Guerra Civil anglesa i després restaurat als segles XVIII i principis del XIX per Charles Howard, 11è duc de Norfolk. A partir de la dècada de 1890, Charles Alban Buckler va fer una restauració i embelliment posterior per al 15è duc. Des del segle XI, el castell ha estat la seu dels comtes d'Arundel i dels ducs de Norfolk. És un edifici catalogat de grau I.

## Referències

* ↑ «Arundel Castle, West Sussex» (en anglès). History Extra.
* 1 2 Historic England. «Arundel Castle (1027926)». National Heritage List for England. [Consulta: 2 December 2007].
# Comtat de Kronoberg

El Comtat de Kronoberg, o Kronobergs län, és un comtat o län al sud de Suècia. Fa frontera amb els comtats d'Escània, Halland, Jönköping, Kalmar i Blekinge.

## Municipis

* Alvesta
* Lessebo
* Ljungby
* Markaryd
* Tingsryd
* Uppvidinge
* Växjö
* Älmhult

## Enllaços externs

* Oficina Administrativa del Comtat de Kronoberg Arxivat 2002-12-20 a Wayback Machine.
* Consell del Comtat Kronoberg Arxivat 2005-04-04 a Wayback Machine.
* Associació Regional d'Autoritats Locals de Kronoberg Arxivat 2002-11-29 a Wayback Machine.
* La Pesca Natural
# Confit d'ànec

El confit d'ànec és un menja feta de carn d'ànec. A Gascunya, origen de la tradició del confit d'ànec, tots els trossos d'ànec serveixen per a elaborar el plat i cada part té un ús concret en la cuina tradicional, utilitzant-se per exemple el coll en la garbura. El confit d'ànec també és un ingredient tradicional en moltes versions del cassolet.
El confit es prepara en un mètode de conservació centenari que consisteix a salar un tros de carn (generalment d'oca, ànec o porc) i després cuinar-lo en el seu propi greix. La carn es frega amb sal (que actua com a conservant), all i, de vegades, herbes aromàtiques com la farigola, es tapa i es guarda fins a 36 hores, abans de coure-la al forn a baixa temperatura.
El confit també es ven en llaunes de conserva, que es poden conservar durant diversos anys. El saborós greix del confit també es pot utilitzar de moltes altres maneres, com a mitjà per a fregir verdures saltejades o bolets, torrades salades, remenats d'ous o truites, i com a ingredient per a la pasta brisa de pastissos i quiches.
Una recepta clàssica és fregir les cuixes d'ànec amb una mica de greix fins que estiguin ben daurades i cruixents, i utilitzar més greix per a rostir unes patates i uns alls com a acompanyament. Les patates rostides amb greix d'ànec per acompanyar el confit cruixent s'anomenen pommes de terre à la sarladaise.

## Referències

* ↑ Vilas, Albert. «Confit d'ànec amb poma, xampinyó i reducció de Pedro Ximenez | Receptes de La Gourmeteria». El Nacional, 10-04-2022. [Consulta: 22 juliol 2024].
* ↑ Abad, Dolors. «Confit d'ànec amb salsa de raïm». 3Cat. [Consulta: 22 juliol 2024].
* ↑ Fàbrega, Jaume. «L’ànec gras: foie gras, confits i magrets». El Temps, 21-05-2021. [Consulta: 22 juliol 2024].
* ↑ Times-Picayune, Ann Maloney NOLA com | The. «How to make duck confit: A simple, if time-consuming dish» (en anglès americà). NOLA.com. [Consulta: 7 desembre 2018].
* ↑ «How to make duck confit - Top-Best.com» (en anglès), 18-08-2019. [Consulta: 22 juliol 2024].
* ↑ «Duck confit». Arxivat de l'original el 2013-02-07. [Consulta: 22 juliol 2024].
* ↑ Kerry Saretsky. «Potatoes Sarladaises Recipe». Serious Eats. [Consulta: 10 juny 2018].
# Consell General del Mayenne

El Consell General del Mayenne és l'assemblea deliberant executiva del departament francès del Mayenne a la regió de País del Loira. La seva seu es troba a Laval. Des de 1992, el president és Jean Arthuis (Aliança Centrista).

## Antics presidents del Consell

* 1992 - : Jean Arthuis (UDF, després AC)
* René Ballayer de 1973 a 1992
* Francis Le Basser de 1946 a 1973
* Jean Chaulin-Servinière de 1934 a 1944.
* Eugène Jamin de 1924 a 1933
* Gustave Denis de 1884 a 1886, 1888 a 1889, 1891 a 1924

## Composició

El març de 2011 el Consell General de Mayenne era constituït per 32 elegits pels 32 cantons del Mayenne.
| Partit | Sigles | Electes |
| Oposició (18 escons) |||
| Partit Socialista | PS | 2 |
| Divers gauche | PCF | 3 |
| Europa Ecologia-Les Verts | EE-LV | 1 |
| Divers gauche | DVG | 2 |
| Majoria (26 escons) |||
| Unió pel Moviment Popular | UMP | 5 |
| Aliança Centrista | AC | 5 |
| Divers Droite | DVD | 15 |
| Debout la République | DLR | 1 |
| President del Consell General |||
| Jean Arthuis (AC) |||

## Vegeu també

* Consell Regional del País del Loira
* Llista dels presidents dels Consells Generals de França

## Enllaços externs

* Consell General del Mayenne
# Clorocalcita

La clorocalcita és un mineral de la classe dels halurs que pertany i dona nom al subgrup de la clorocalcita. Rep el seu nom de la seva composició química.

## Característiques

La clorocalcita és un halur de fórmula química KCaCl₃. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. Es troba en forma de cristalls pseudocúbics, amb modificacions pseudoctaèdriques i pseudododecaèdriques. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2,5 i 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la clorocalcita pertany a «03.AA - Halurs simples, sense H₂O, amb proporció M:X = 1:1, 2:3, 3:5, etc.» juntament amb els següents minerals: marshita, miersita, nantokita, UM1999-11:I:CuS, tocornalita, iodargirita, bromargirita, clorargirita, carobbiïta, griceïta, halita, silvina, vil·liaumita, salmiac, UM1998-03-Cl:Tl, lafossaïta, calomelans, kuzminita, moschelita, neighborita, kolarita, radhakrishnaïta, challacolloïta i hephaistosita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1872 al Vesuvi, a la Província de Nàpols (Campania, Itàlia), en fumaroles volcàniques actives, associada a altres minerals com: silvita, halita o hematites. També s en'ha trobat a la mina Desdemona, a Peine (Baixa Saxònia, Alemanya), en aquest cas associada a halita i a taquihidrita.

## Referències

* ↑ «Chlorocalcite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 març 2016].
* ↑ «Chlorocalcite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 5 març 2016].
# Conjunt de cases de la Muntanyeta (Matadepera)

El conjunt de cases de la Muntanyeta és un conjunt de sis edificis de Matadepera (Vallès Occidental) protegits com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Promoció unitària de sis edificis residencials. Cada un correspon a un habitatge unifamiliar aïllat, amb planta, pis i semisoterrani. A l'entrada de cada parcel·la hi ha el garatge, semisoterrat en el terreny i amb una terrassa a la coberta. L'edifici és un prisma fet amb bloc de formigó i amb coberta plana. Les façanes són completament planes i amb grans finestres. L'interior s'organitza al voltant de l'escala on s'obren els espais que es comuniquen visualment.

## Història

Aquesta promoció de sis habitatges, amb projecte de l'any 1977 van néixer de la voluntat d'un grup d'amics de fer-se els seus propis habitatges sota uns determinats criteris. En primer lloc hi havia una voluntat experimental, en el llenguatge i en la tipologia de l'edifici. En segon lloc hi havia també una voluntat de no alterar l'entorn. A l'espai lliure que rodeja els edificis s'hi van deixar els pins i es va tractar com si fos un tros de bosc. L'arquitecte autor del projecte n'era un dels propietaris.

## Referències

* 1 2 «Llobet i altres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 maig 2021].
# Consell comunal de Steinsel

El consell comunal de Steinsel (francès: Conseil communal de Steinsel) és el consell local de la comuna de Steinsel, al centre de Luxemburg.
És constituït per onze membres, escollits cada sis anys mitjançant representació proporcional. Les darreres eleccions es van realitzar el 9 d'octubre de 2005, va donar lloc a la victòria del Partit Socialista dels Treballadors (LSAP). Al collège échevinal, el Partit Socialista dels Treballadors (LSAP), governa sota el lideratge de l'alcalde del LSAP Jean-Pierre Klein.
| Partit | Partit | Escons | Regidors |
| | Partit Socialista dels Treballadors (LSAP | 6 | Guy Bausch, Liliane Colling-Schenten, Jean-Pierre Klein, Jacques Mischo, Fernand Wies, Marceline Wildschutz-Philippe |
| | Partit Democràtic (DP) | 3 | Siggy Rausch, Claude Schintgen, Guy Daleiden |
| | Partit Popular Cristià (CSV) | 2 | Marcel Oberweis, Betty Schumacher-Hastert |
| Font:Commune of Steinsel> ||||

## Referències

* ↑ «Conseil communal» (en francès). [Consulta: 15 desembre 2015].

## Enllaços externs

* (francès) Steinsel official website page on the council
# Consell comunal de Strassen (Luxemburg)

El consell comunal de Strassen (francès: Conseil communal de Strassen) és el consell local de la comuna de Strassen, al centre de Luxemburg.
És constituït per onze membres, escollits cada sis anys mitjançant representació proporcional. Les darreres eleccions es van realitzar el 9 d'octubre de 2005, va donar lloc a la victòria del Partit Democràtic (PD). Al collège échevinal, el Partit Socialista dels Treballadors (LSAP), forma una coalició amb el Partit Popular Social Cristià (CSV) i Els Verds sota el lideratge de l'alcalde del LSAP Gaston Greiveldinger.
| Partit | Partit | Escons | Regidors |
| | Partit Socialista dels Treballadors (LSAP) | 4 | Marc Fischer, Juliane Gallion, Claude Hilges, Léandre Kandel |
| | Partit Popular Social Cristià (CSV) | 3 | Jean-Marie Dürrer, Franèois Gleis, Nico Pundel |
| | Partit Democràtic (PD) | 2 | Gaston Greiveldinger, Betty Welter-Gaul |
| | Els Verds | 2 | Roland Bestgen, Jean-Paul Faber |
| Font:Le Conseil Communal> ||||

## Referències

* ↑ «Le Conseil Communal» (en francès). Commune de Strassen. [Consulta: 15 desembre 2015].
* ↑ «Le Bourgmestre» (en francès). Commune of Walferdange. [Consulta: 15 desembre 2015].

## Enllaços externs

* (francès) Strassen official website page on the council Arxivat 2007-07-03 at Archive.is
# Companyia de Zambézia

La Companyia de Zambézia fou la tercera companyia arrendatària de la colònia portuguesa d'Àfrica Oriental Portuguesa (actualment Moçambic), que aplegava les regions de Chire, limitava amb Nyasalàndia, Zumbo i Luenha, amb frontera amb Rhodèsia del Nord. Aquesta companyia no tenia privilegis perquè era concessionària (o arrendatària). Fou creada el 25 de maig de 1892., i la seva àrea era la major de les companyies.

## Referències

* ↑ «Evolução Histórica da Administração Pública Moçambicana». Arxivat de l'original el 2013-07-17. [Consulta: 1r novembre 2016].
* ↑ «Companhia da Zambézia». Arxivat de l'original el 2015-04-10. [Consulta: 1r novembre 2016].
* ↑ Macua.org

## Vegeu també

* Llista de companyies monopolistes portugueses
* Casa da Guiné
* Casa da Índia
* Imperi Portuguès
# Copa del Món de ciclisme de 1991

La Copa del Món de ciclisme de 1991 fou la 3a edició de la Copa del Món de ciclisme.

## Calendari

| Data | Cursa | País | Vencedor | Equip del vencedor |
| 23 de març | Milà-Sanremo | Itàlia | Claudio Chiappucci | Carrera Jeans-Tassoni |
| 7 d'abril | Tour de Flandes | Bèlgica | Edwig van Hooydonck | Buckler |
| 14 d'abril | París-Roubaix | França | Marc Madiot | RMO |
| 21 d'abril | Lieja-Bastogne-Lieja | Bèlgica | Moreno Argentin | Ariostea |
| 27 d'abril | Amstel Gold Race | Països Baixos | Frans Maassen | Buckler |
| 4 d'agost | Wincanton Classic | Regne Unit | Eric Van Lancker | Panasonic |
| 10 d'agost | Clàssica de Sant Sebastià | Espanya | Gianni Bugno | Gatorade |
| 18 d'agost | Campionat de Zuric | Suïssa | Johan Museeuw | Lotto |
| 15 de setembre | Gran Premi de la Libération | Països Baixos | Buckler | Buckler |
| 6 d'octubre | Gran Premi Teleglobe | Canadà | Eric Van Lancker | Panasonic |
| 13 d'octubre | París-Tours | França | Johan Capiot | TVM Sanyo |
| 19 d'octubre | Giro de Llombardia | Itàlia | Sean Kelly | Festina |
| 26 d'octubre | Final de la Copa del Món (Bèrgam) | Itàlia | Tony Rominger | Toshiba |

## Classificacions finals
### Individual

| Posició | Ciclista | Equip | Punts |
| | Maurizio Fondriest | Panasonic | 132 |
| 2 | Laurent Jalabert | Toshiba | 121 |
| 3 | Rolf Sørensen | Ariostea | 114 |
| 4 | Edwig van Hooydonck | Buckler | 94 |
| 5 | Marc Madiot | RMO | 71 |
| 6 | Frans Maassen | Buckler | 70 |
| 7 | Franco Ballerini | Del Tongo | 66 |
| 8 | Adri van der Poel | Tulip Computers | 57 |
| 9 | Dirk de Wolf | Tonton Tapis-GB | 52 |
| 10 | Phil Anderson | Motorola | 51 |

### Equips

| Posició | Equip | Punts |
| 1 | Panasonic | 107 |
| 2 | Buckler | 87 |
| 3 | PDM | 65 |
| 4 | Ariostea | 50 |
| 5 | Lotto | 46 |

## Enllaços externs

* Resultats de la Copa del Món de ciclisme de 1991 Arxivat 2016-12-21 a Wayback Machine.
* Classificaó individual i per equips a memoire-du-cyclisme.net
# Compilació dels usatges

Les Constitucions de Catalunya (1495) són un recull de normatives que conformen una constitució catalana partint dels Usatges de Barcelona.
* Compilació del 1413
* Les Corts Catalanes segons una miniatura il·luminada. Xilografia al boix.
La Compilació dels usatges és la primera constitució catalana impresa, exemplar de caràcter privat per encàrrec de les Corts Catalanes al rei Ferran I. Aquestes es van celebrar a Barcelona el 1413 i la Constitució es va imprimir el 20 de febrer de 1495 a les premses de Pere Miquel. El 1585 es fa una ampliació de la constitució en tres volums fent-se una major tirada i es posà a la venda al públic.

## Pròleg

Com per ordinació de les corts generals del principat de Cathalunya, celebrades en la ciutat de Barcelona, per lo serenissimo Rey don Ferrando primer de gloriosa memoria a XXXI d'agost any mil quatrecentes tretze fos ordonat que los Usatges de Barcelona e constitucions de Cathalunya fossen col·locats en propris títols e en lenga vulgar, así que generalment per totes persones fossen enteses. E per execucio de dites coses fossen eletes certes persones per lo dit senyor Rey approbacio e consentiment de la dita cort, hauents expertesa e pratica en los drets de la terra, les quals ab molt treball e diligencia donaren obra ab tot efecte, que tots los usatges, constitucions de Cathalunya, capitols de cort, comemoracions de Pere Albert e consuetuds scrites de Cathalunya foren ab degut orde posats e per títols segons lo orde de les rúbiques del codi en lengua vulgar [...] fallint hi les constitucions e capitols de cort en diverses corts e parlaments apres fetes axí per lo Rey don Alfonso quart e per la reyna dona Marie, consort e loctinent general del dit Rey, e per lo Rey don Johan segon com per lo serenissimo senyor rey don Ferrando segón, benauenturadamenr regnant, tan útils al dit principat, e per esser cosa tan util e necessaria axí al juristes, com als notaris e procuradors e mes a tots els officials del dit principat obligats a la obseruança de aquelles...

## Vegeu també

* Constitucions catalanes
# Cornelis Kruys

Cornelis Kruys o Cruys (Haarlem, c. 1619/1620 – Schiedam, 1660) va ser un pintor barroc neerlandès, especialitzat en la pintura de bodegons.
Nascut probablement en Haarlem on en 1644 es va registrar com a membre del gremi de Sant Lucas, en 1649 es va establir en Leiden, segons acredita la seva inscripció en el gremi de pintors d'aquesta localitat en aquesta data, i després d'abril de 1651 es va traslladar a Schiedam on va morir en 1654.
Mancat d'obres signades, es relacionen amb Cornelis Kruys un conjunt de bodegons «monócroms» a la manera de Willem Pudi i Pieter Claesz., amb els qui va compartir també les composicions i els objectes triats per formar part d'elles, de tal forma que algunes de les obres relacionades amb Kruys han estat indistintament atribuïdes també a Pieter Claesz.

## Referències

* ↑ Cuadre de gener-Cornelis Cruys, Soraya Cartategui.
* ↑ Fitxa en RKD, com «anònim de Haarlem c. 1650».
* ↑ Cornelis Kruys en Rijksbureau voor Kunsthistorische Documentatie.
* ↑ Cuadre de gener: Cornelis Kruys, Soraya Cartategui.
* ↑ Es pot veure com a exemple de les vacil·lants atribucions el Bodegó amb copa roemer i cranc, considerat de Cruys en Naturalezas muertas en el coleccionismo privado español, siglos XVI al XXI, Tomelloso, 2011, pp. 282-283, i atribuït a Pieter Claesz. en la seva fitxa a RKD.