OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dunajská Streda

Dunajská Streda és una ciutat d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Trnava, és capital del districte de Dunajská Streda.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1254.

## Ciutats agermanades

* Gödöllő, Hongria
* Linec, Àustria
* Subotica, Sèrbia
* Zenta, Sèrbia
* Székelyudvarhely, Romania
# Du Barry Was a Lady

Du Barry Was a Lady és una pel·lícula musical estatunidenca de Roy Del Ruth estrenada el 1943.

## Argument

May Daly, una ballarina, és estimada per dos homes: Louis Blore i Alec Howe. Per rivalitat, Louis aboca una droga en el got d'Alec, però per error se'l beu ell mateix. Louis somia aleshores que és Lluís XV i retroba May com Madame du Barry.

## Repartiment

* Red Skelton: Louis Blore / El rei Lluís XV
* Lucille Ball: May Daly / Madame Du Barry
* Gene Kelly: Alec Howe / Black Arrow
* Virginia O'Brien: Ginny
* Rags Ragland: Charlie / El Delfí
* Zero Mostel: Rami / Taliostra
* Donald Meek: M. Jones / Duc de Choiseul
* Douglass Dumbrille: Willie / Duc de Rigor
* George Givot: Cheezy / Comte de Roquefort
* Louise Beavers: Niagara
i
* Lana Turner: Cameo
* Ava Gardner: no surt als crèdits
* Tommy Dorsey i la seva Orquestra

## Al voltant de la pel·lícula

Errors de rodatge: Una actora vestida d'època es desplaça davant un mirall, en el qual es reflecteix una part de l'equip del rodatge, i sobretot un tècnic de 1943, assegut en una cadira!
# Dugesia burmaensis

Dugesia burmaensis és una espècie de triclàdide dugèsid que habita Myanmar, al sud-est d'Àsia. La localitat tipus és el llac Inle, a l'estat Shan. Els espècimens a partir dels quals es va descriure l'espècie van ser recollits el mes de febrer de l'any 1917 pels doctors N. Annandale i F. H. Gravely.

## Morfologia

El cap de D. burmaensis és triangular i presenta dos ulls o òrgans fotoreceptors situats a l'altura de les puntes de les aurícules. Aquesta espècie està totalment desproveïda de les àrees despigmentades corresponents als òrgans sensorials de les aurícules. La distància entre els dos ulls és una mica inferior que la distància entre ells i les puntes de les aurícules. El cos de D. burmaensis és allargat i aplanat dorsoventralment. Els exemplars madurs mesuren 5-7 mm de longitud i 1,5-2 mm d'amplada. La coloració dorsal de base és marró clar, sense pigments. La superfície ventral és més clara, exceptuant la regió dels genitals que és d'un color negrós. L'epidermis és més gruixuda a la superfície dorsal que la ventral i està desproveïda de rabdites, que tampoc són presents al parènquima. La musculatura dèrmica presenta una estructura típica consistint en capes circulars, diagonals i longitudinals.

## Ecologia

D. burmaensis habita a l'aigua dolça. Es coneix únicament de la localitat tipus, el llac Inle, en el que es desplacen pel seu fons fangós. Els espècimens emprats per a la descripció formal de l'espècie van ser recollits d'una fondària d'uns 3,5 metres.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 Kaburaki, T. «Freshwater triclads from the basin of the Inlé Lake» (en anglès). Records of the Indian Museum, 14, 1918, pàg. 187-194.
* ↑ Kawakatsu, M., & Ohtaka, A., 2007. A Freshwater Planarian from Lake Tonlé Sap in Cambodia: Dugesia sp. (Plathelminthes, Tricladida, Paludicola). KAWAKATSU's Web Library on Planarians: Aug. 10, 2007.
Espècies de Dugesia :
# E-ninnu

Eninnu o E-ninnu (Casa Cinquanta) és el nom de les ruïnes d'un antic temple principal de la ciutat sumèria de Ngirsu o Girsu, consagrat al déu Ningirsu (divinitat principal de la ciutat), a l'estat sumeri de Lagaix.

## Història

Fou dedicat al déu i restaurat en diverses ocasions, incloent la realitzada pel rei Gudea, Ensi de Lagaix de 2144 aC. a 2124 aC.(tercera dinastia d'Ur). Això reflecteix el fet de l'important que era política i religiosament el control del temple i el seu manteniment a l'antiga Mesopotàmia.
Al Museu del Louvre es conserva el més antic himne de la història, l'Himne al temple Eninnu, escrit en dos cilindres, (A i B) de Gudea en el qual s'explica la reconstrucció d'aquest temple. També sembla que es representa a Gudea com a arquitecte.
Nombrosos reis o Ensis de Girsu / Lagaix van construir el santuari més important de la ciutat. Durant les guerres entre la ciutat estat d'Umma i Lagaix a Lugalzagesi el temple d'Eninnu va ser destruït.
Durant el regnat de Gudea, el segon Ensi de la segona dinastia de Lagaix, el temple va ser reconstruït i ampliat. A l'himne del famós temple - a l'anomenat cilindre A i B, que és un dels exemples més importants de la literatura sumèria-, el déu Enlil i el déu Ningirsu animen a Gudea a reconstruir el temple a Girsu. A l'Himne això apareixerà en el somni de Gudea, on la divinitat li dona el plànol i les instruccions per construir el temple. Després del somni de Gudea, com de costum, immediatament va començar a construir aquest temple. Finalment, hi hà la cerimònia de començament de la construcció amb la col·locació del primer maó i amb la benedicció del temple. Després Ningirsu i Enlil beneeixen a Gudea.
Probablement el temple Eninnu estava al palau de Gudea, que van excavar Ernest Sarzec (1877 a 1900), Gaston Cros (1903 a 1905 i 1909), Henri de Genouillac (1929 a 1931) i André Parrot (1931 a 1933). La instal·lació consistia en 52 sales individuals i era més gran que el temple Eanna d'Uruk. En el seu interior es va trobar la famosa estàtua de diorita de Gudea, a més de la no menys famós Estela dels voltors d'Eannatum, la placa d'Urnansche, dos cilindres amb inscripcions (els esmentats cilindres del temple A i B), així com milers de tauletes d'argila cuneïformes.
Al segon mil·lenni abans de Crist, la invasió massiva per part del arameu rei accadi Adad Nadin va transformar el temple.
Fins a arribar a Hammurabi, el temple i la seva història fou coneguda. Així, tant el temple i el seu constructor Gudea s'esmenten al Codi de Hammurabi.

## Vegeu també

* Renaixement sumeri

## Bibliografia

* Alekszandrovics Tokarjev, Szergej. Mitológiai enciklopédia. Gondolat, 1988. ISBN 963-282-026-6.
* Noah Kramer, Samuel. Temple in society. (The Sumerian Temple in Litterature) (en anglès), 1988.
* Himno al templo Eninnu: cilindros A y B de Gudea., 1996.

## Referències

* 1 2 Samuel Noah Kramer, Temple in society, EISENBRAUNS (1988), Capítol The Sumerian Temple in Litterature, p. 2.
# E24

La ruta europea E24 és una carretera que forma part de la Xarxa de carreteres europees. Comença a Birmingham (Regne Unit) i finalitza a Ipswich (Regne Unit). Té una longitud de 254 km i una orientació d'est a oest.

## Referències

* ↑ Crystal, David. The Penguin Book of Facts (en anglès). Penguin Books, Limited, 2004, p. 432. ISBN 0141018577.
# E265

La ruta europea E265 és una carretera que forma part de la Xarxa de carreteres europees. Comença a Tallin (Estònia) i finalitza a Kapellskär (Suècia). Fa una longitud de 60 km, i té una orientació d'est a oest.
# Fairfield Park

Fairfield Park és una localitat situada en la autoritat unitària de Central Bedfordshire, en el comtat de Bedfordshire, Anglaterra (Regne Unit), amb una població estimada a mitjans de 2016 de 3434 habitants.
Està ubicada a l'oest de la regió Est d'Inglaterra, al nord de Londres i a prop de la ciutat de Luton i la frontera amb la regió del Sud-est d'Anglaterra.

## Referències

* ↑ Citypopulation.de
# Germán Cobos

Germán Sánchez Hernández-Cobos (Sevilla, 7 de juliol de 1927 – Almuñécar, Granada, 12 de gener de 2015) va ser un actor espanyol de cinema i teatre.

## Filmografia parcial

* Lucky Village (2004), de Pedro Pinzolas.
* Más allá del jardín (1996), de Pedro Olea.
* Mirada líquida (1996), de Rafael Monleón.
* El día que nací yo (1991), de Pedro Olea.
* La viuda del capitán Estrada (1991), de José Luis Cuerda Martínez.
* El aire de un crimen (1988), d'Antonio Isasi-Isasmendi.
* La ley del deseo (1987), de Pedro Almodóvar.
* Solos en la madrugada (1978), de José Luis Garci.
* Cría cuervos (1976), de Carlos Saura.
* ¡Se armó el belén! (1970), de José Luis Sáenz de Heredia.
* A las cinco de la tarde (1961), de Juan Antonio Bardem.
* Un paso al frente (1960), de Ramón Torrado.
* Un taxi para Tobruk (1960), de Denys de La Patellière.
* Ama Rosa (1960), de León Klimovsky.
* Carmen, la de Ronda (1959), de Tulio Demicheli.
* Cuerda de presos (1956), de Pedro Lazaga.
* Vuelo 971 (1954), de Rafael J. Salvia.
* La leona de Castilla (1951), de Rafael Gil.
* Roberto el diablo (1957), de (Pedro Lazaga).

## Referències

* ↑ «Adiós a Germán Cobos, un actor comprometido (Unión de Actores. 14 de enero de 2015).». Arxivat de l'original el 2015-02-06. [Consulta: 13 octubre 2019].
* ↑ Obituario: Galán comprometido (La Vanguardia, 23 de enero de 2015).
# Etheostoma lynceum

Etheostoma lynceum és una espècie de peix de la família dels pèrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1991. Common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Pub. (20):183 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Jean-Marc Leclercq

Jean-Marc Leclercq (Lilla, 10 d'octubre de 1961), també conegut com a Joan-Marc Leclercq o JoMo, és un cantant francès i esperantista. També és periodista i escriptor en occità, concretament en gascó.
Jean Marc Leclercq va estudiar llengües eslaves, establint-se posteriorment a Tolosa de Llenguadoc. Va irrompre en escena el 1977 com a líder del grup Els Rosemary's Babies (o La Rozmariaj Beboj), amb qui va publicar dos CDs amb la companyia de producció discogràfica Boucherie et Willins Production. Va establir el Rècord Guinness per cantar cançons tradicionals i de rock en més de 22 idiomes.
També toca en solitari, així com amb altres grups, com JoMo kaj Liberecanoj (Jomo i els Llibertaris) i ocasionalment amb Jomo kaj la mamutoj (Jomo i els Mamuts). Després, va reconduir la seva carrera per escriure cançons en occità, llengua de la qual és un reconegut activista. En esperanto publica els CDs amb la companyia Vinilkosmo.

## Discos

* Jomo slavumas (2006)
* Hotel Desesperado, d'Esperanto Desperado (2004) - JoMo lidera la cançó "Ne permesas"
* JoMo Friponas! (2001)
* JoMo kaj Liberecanoj (1998) – part de Kolekto 2000
* Vinilkosmo-kompil' 2 (1996) – canta només en una cançó: Ali Bensali
* Vinilkosmo-kompil' 1 (1995) – La Rozmariaj Beboj canten una cançó: Ĉi vi min forprenu

## Llibres

La seva obra literària la realitza en occità. El primer va ser una guia de conversa realitzada juntament amb el també escriptor en occità Sèrgi Javaloyès, titulada Li gascó de poche. No obstant això, Leclercq va aconseguir el reconeixement amb la seva novel·la Ucraïna, amb la qual aconseguiria el Premi Pau Froment el 2006.
Com a periodista, col·labora amb publicacions occitanes com el diari en línia Jornalet.
* Jean-Marc Leclercq, Sèrgi Javaloyès: Li gascon de poche. Assimil, Chennevières sud Marne 2004, ISBN 2-7005-0345-7.
* Jean-Marc Leclercq: Ucraïna. Institut d'Estudis Occitans, Puylaurens 2006, ISBN 2-85910-385-6.
* Jean-Marc Leclercq: Diccionari de rimas. Per Noste, Orthez 2012, ISBN 978-2-86866-097-8.

## Referències

* ↑ Paraulas en ÒcConsultado el 12 de noviembre de 2015
* ↑ Cancioneros.com Consultado el 12 de noviembre de 2015
* ↑ Jornalet Arxivat 2015-11-20 a Wayback Machine. Consultado el 12 de noviembre de 2015

## Enllaços externs

* Pàgina web de JoMo (kaj Liberecanoj) a MusicExpress
# Pilar Gómez

Pilar Gómez (Huelva, 12 de setembre de 1974) és una actriu espanyola de cinema, teatre i televisió. Va viure al carrer Jacobo del Barco (Huelva) fins que es va traslladar a Sevilla a estudiar al Centro Andaluz de Teatro, on fou companya de Paco León i de Javier Mora Domínguez, també actor de Huelva.

## Biografia

Ha estat guardonada amb dos premis de la Unión de Actores, com a millor actriu de repartiment de cinema per Tarde para la ira i com a millor actriu de repartiment de teatre per Cuando deje de llover. Així mateix, també ha estat professora de joves intèrprets.Al teatre ha encarnat a Emilia Pardo Bazán en la trilogia Mujeres que se atreven i el monòleg Mejorcita de lo mío. Rep el Premi Max 2018 a la millor actriu protagonista.
En 2020 va ser nomiada a Millor Actriu revelació en els Premis Goya 2020, pel seu paper en la pel·lícula Adiós dirigida per Paco Cabezas.

## Referències

* ↑ «Pilar Gómez». [Consulta: 16 març 2017].
* ↑ «Pilar Gómez, mejor actriz de reparto por ‘Tarde para la ira’», 14-03-2017. [Consulta: 16 març 2017].
* ↑ «Pilar Gómez, una actriz onubense que triunfa sobre las tablas y formando jóvenes talentos», 5 diciembre 2014. [Consulta: 16 març 2017].
* ↑ «Emilia Pardo Bazán se venga de la RAE con humor e impertinencia» (en castellà). [Consulta: 16 març 2017].
* ↑ 20Minutos «Pilar Gómez nos cuenta su propia historia - 20minutos.es». [Consulta: 16 març 2017].
* ↑ «Adiós » Premios Goya 2020». [Consulta: 9 febrer 2020].

## Enllaços externs

* Clips amb treballs de l'actriu a Actores Aleteia
# Pecoraïta

La pecoraïta és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la serpentina. Rep el nom en honor del doctor William Thomas Pecora (1913-1972) Director del USGS i estudiós dels dipòsits de silicats de níquel.

## Característiques

La pecoraïta és un silicat de fórmula química Ni₃(Si₂O₅)(OH)₄. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la pecoraïta pertany a «09.ED: Fil·losilicats amb capes de caolinita, compostos per xarxes tetraèdriques i octaèdriques» juntament amb els següents minerals: dickita, caolinita, nacrita, odinita, hal·loysita, hisingerita, hal·loysita-7Å, amesita, antigorita, berthierina, brindleyita, cariopilita, crisòtil, cronstedtita, fraipontita, greenalita, kel·lyïta, lizardita, manandonita, nepouïta, guidottiïta, al·lòfana, crisocol·la, imogolita, neotocita, bismutoferrita i chapmanita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Smithsonian, situat a Washington DC (Estats Units).

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al cràter del meteorit Wolfe Creek, al comtat de Halls Creek (Austràlia Occidental, Austràlia). També ha estat descrita en altres indrets d'Austràlia, així com al Canadà, els Estats Units, la República Dominicana, França, Alemanya, Grècia, Itàlia, Turquia, el Marroc, Sud-àfrica, Rússia i Corea del Sud.

## Referències

* ↑ «Pecoraite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 3 febrer 2020].
# Pavelló Poliesportiu Esperanza Lag

El Pavelló Poliesportiu Esperanza Lag és una instal·lació esportiva de la ciutat d'Elx. Es troba dins la Ciutat Esportiva d'Elx i és de gestió municipal. Fou inaugurat el 1985 amb el nom de Pavelló Municipal d'Esports d'Elx, i no fou fins al 2002 que l'ajuntament el va rebatejar amb el nom de l'emblemàtica gimnasta i entrenadora il·licitana Esperanza Lag.
El pavelló acull les instal·lacions de la pista poliesportiva i de la piscina olímpica, tot i que també hi ha dues sales de gimnàs, una de musculació i un espai per a la pràctica del tennis de taula. L'edifici també acull espais complementaris com ara magatzems, una sala polivalent amb una capacitat per a 50 persones, una zona d'ús mèdic, una sala de premsa i una cafeteria. La piscina, de 50 metres i 8 carrils convertibles en 10, està equipada d'unes grades amb capacitat per a 600 espectadors. Per la seva banda la pista poliesportiva té una capacitat per a 2000 espectadors i és la principal instal·lació d'aquestes característiques d'Elx.
Actualment en aquest espai hi juguen els seus partits com a local el Club Balonmano Elche i la secció de futbol sala de l'Elx Club de Futbol.

## Referències

* ↑ «Vista aérea del recién construido Pabellón (1985)» (en castellà). Universitat Miguel Hernández. [Consulta: 26 maig 2023].
* 1 2 «Pabellón Esperanza Lag» (en castellà). Club de Futbol Sala Elx. [Consulta: 26 maig 2023].
* 1 2 «Pavelló Esperanza Lag». Ajuntament d'Elx. [Consulta: 27 maig 2023].
* ↑ «Pabellón Esperanza Lag | Deportes en Elche» (en castellà). Elche se mueve. [Consulta: 26 maig 2023].
* ↑ «"Carrús no cumple los requisitos mínimos necesarios para el Club, patrocinadores y la tele"» (en castellà). Onda Cero. [Consulta: 21 maig 2023].

## Vegeu també

* Llista de pavellons dels Països Catalans amb més aforament
# Pavelló al costat del llac

El Pavelló al costat del llac (en xinès: 湖边凉亭), és una pintura durant la dinastia Joseon de la península de Corea. Creada a la fi del segle xviii, aquesta pintura mesura 45.4 cm d'alçada i 27.6 cm d'amplada. Aquesta pintura va ser creada per un artista desconegut el nom d'estil del qual és Samoje (literalment, «Estudi de tres i cinc»). L'artista, probablement un pintor professional de la classe jungin («gent del medi») de la dinastia Joseon que no es pot determinar a causa de la falta de documentació. Per tant, és difícil confirmar la identitat i el nom de l'artista. La composició del Pavelló al costat del llac probablement es va adaptar dels manuals de pintura populars de la dinastia Ming (1368-1644) importats de la Xina. Un dels exemples més destacats per a aquests manuals de pintura va ser el manual de pintura Mustard Seed Garden.

## Descripció

Amb la influència xinesa, la pintura de la península coreana es va originar durant el període dels Tres Regnes de Corea en general en forma de pintura mural. Eventualment es va convertir en pintura monocromàtica o pintura lleugera. Els temes naturalistes es van convertir en temes populars per a la pintura coreana. El Pavelló al costat del llac, que pertany a la fi del segle xviii, va ser creat durant la dinastia Joseon de la península de Corea. Podria ser pintat per un pintor professional pertanyent a jungin de Joseon. Aquesta pintura mesura 45.4 cm d'alçada i 27.6 cm d'amplada. El pintor ha usat el terme Samoje com seu nom d'estil. Però ni la identitat definida ni el nom de pila del pintor s'han pogut determinar.
La visió actual és que Pavelló al costat del llac probablement va ser adaptada d'un popular manual de pintura de la dinastia Ming importat de la Xina, com el famós manual de pintura Mustard Seed Garden. Al 1915, la pintura va ser donada al Museu Metropolità d'Art per la fundació Rogers. La pintura va ser exhibida en l'exposició d'Art de Corea del Museu Metropolità entre 2006 i 2010, respectivament.

## Referències

* 1 2 3 «Pavilion by the Lake». Metropolitan Museum of Art. [Consulta: 29 novembre 2017].
* 1 2 Hiscox M J; Sze M The Mustard Seed Garden Manual of Painting[M]. Princeton University Press, 1977 [Consulta: 29 novembre 2017].
* ↑ «崔成龙朝鲜国画赏析 和谐清雅的审美世界». 博宝资讯网, 26-08-2013. Arxivat de l'original el 2017-12-01. [Consulta: 29 novembre 2017].

## Bibliografia

* Sze M M.. The Mustard Seed Garden Manual of Painting: A Facsimile of the 1887-1888 Shanghai Edition (en anglès). Princeton University Press, 2015 [Consulta: 22 novembre 2017].
# Petaurista mechukaensis

Petaurista mechukaensis és una espècie de mamífer rosegador de la família dels esciúrids. Fins ara, tan sols se n'han trobat espècimens a Arunachal Pradesh (Índia), on viu a altituds d'entre 1.500 i 2.500 msnm, però probablement també viu a les parts adjacents de la Xina. Els seus hàbitats naturals són els boscos de frondoses i coníferes temperats. Està amenaçat per la caça.

## Referències

* ↑ Engelbrektsson, P.; Kennerley, R. Petaurista mechukaensis. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 11 juliol 2017.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Platja del Rec del Molí

La platja del Rec del Molí és una platja del municipi de l'Escala (Alt Empordà). És la primera de les platges d'Empúries. Té una longitud de 377 metres i una superfície de 7.366 m² de sorra fina. A l'extrem més proper al puig del Pedró hi desemboca el Rec del Molí, procedent del riu Ter. Per aquest motiu, els primers 160 metres estan declarats no aptes per al bany, a partir d'aquesta zona senyalitzada hi ha un tram en què es permet l'accés de gossos, i la resta de la platja només per a banyistes.

## Referències

* ↑ «Rec del Molí». Web oficial de Turisme de l'Escala-Empúries.
* ↑ «Comunicat en relació a la platja del Rec del Molí». Ajuntament de l'Escala.
# Platja del Rei

La Platja del Rei o Platja de Portals Vells III es troba a vuit quilòmetres de Magaluf i forma part de Cala Portals Vells. És una Platgeta de 30 metres de llargada per 15 d'amplada. Situada molt a prop del Club Nàutic Portals Vells, on destaca la Torre des Moro, fortificació defensiva construïda l'any 1580.
La seva arena és blanca de textura fina i de dimensions reduïdes. Estè envoltada per un gran pinar. I l'aigua és cristal·lina. El marge esquerre del litoral és sorrenc, mentre que el dret està format per roques de pendent escassa.
Té unes condicions marítimes i subaquàtiques aptes per fondejar una embarcació. La platja és oberta a vents de l'est i del sud-est. El millor calador es troba al costat de la punta de separació entre la platja del Rei i la platja del Mago, lloc en el qual hi ha un fons de sorra i alga, a una profunditat de quatre a cinc metres.

## Enllaços externs

* Platja del Rei a Google Maps
# Plattnerita

La plattnerita és un mineral de la classe dels òxids que rep el seu nom de l'alemany K. F. Plattner (1800-1858).
Segons la classificació de Nickel-Strunz pertany a «04.DB - Metall:Oxigen = 1:2 i similars, amb cations de mida mitjana; cadenes que comparteixen costats d'octàedres» juntament amb els següents minerals: argutita, cassiterita, pirolusita, rútil, tripuhyita, tugarinovita, varlamoffita, byströmita, tapiolita-(Fe), tapiolita-(Mn), ordoñezita, akhtenskita, nsutita, paramontroseïta, ramsdel·lita, scrutinyita, ishikawaïta, ixiolita, samarskita-(Y), srilankita, itriocolumbita-(Y), calciosamarskita, samarskita-(Yb), ferberita, hübnerita, sanmartinita, krasnoselskita, heftetjernita, huanzalaïta, columbita-(Fe), tantalita-(Fe), columbita-(Mn), tantalita-(Mn), columbita-(Mg), qitianlingita, magnocolumbita, tantalita-(Mg), ferrowodginita, litiotantita, litiowodginita, titanowodginita, wodginita, ferrotitanowodginita, wolframowodginita, tivanita, carmichaelita, alumotantita i biehlita.
Va ser descoberta a Leadhills, a South Lanarkshire, un dels 32 consells unitaris en què està dividida administrativament Escòcia. Als territoris de parla catalana ha estat descrita a la mina La Cresta, situada a la localitat de Bellmunt del Priorat (Priorat).

## Referències

* ↑ «Plattnerite». mineralienatlas.de. [Consulta: 30 juliol 2023].
* ↑ «Plattnerite». mindat.org. [Consulta: 30 juliol 2023].
* ↑ «Plattnerite Mineral Data». webmineral.com. [Consulta: 30 juliol 2023].
* ↑ Abella, Joan. Minerals i Mines de la Conca de Bellmunt Del Priorat, 2008. ISBN 978-84-612-1312-2 [Consulta: 29 gener 2024].

## Enllaços externs

* http://rruff.info/Plattnerite/R070605