OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Can Serra (Alella)

Can Serra és una obra del municipi d'Alella protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Edifici civil. Antiga masia reformada, a la qual s'hi ha afegit molts annexos laterals. Especialment, s'ha vist transformada la façana. L'edificació, consta d'una planta baixa, un pis i un cos més elevat a la part central, cobert amb una teulada de dues vessants que es reflecteix en un frontó de tipus neoclàssic. Destaca la balconada que ocupa tot el primer pis, així com la porta d'accés al mateix amb la llinda i els brancals de pedra, per bé que cal remarcar especialment el treball de forja de baranes i reixes, així com dels fanals exteriors, executats amb un llenguatge premodernista que combina coups de fouet i iconografia medievalitzant. De la primitiva construcció es conserva fonamentalment l'estructura interna de la planta baixa i la seva porta d'arc de mig punt dovellat. Alguns elements neoclàssics es poden observar especialment als afegits de la part superior, als annexos amb arcades, i a la decoració del jardí. Un rellotge de sol corona el cim o vèrtex del frontó.

## Història

Al segle xiii s'anomenà "Mas Sprà" [?]. L'any 1440 ja pertanyia a la família Serra, que la posseí fins a finals del segle passat. La reconstrucció i ampliació de la masia fou realitzada al segle xix. [Cal fer constar que al mateix edifici existeixen dos habitatges independents: una que ocupa el pis superior i que és utilitzada pels propietaris, i la planta baixa que és utilitzada pels masovers.]

## Referències

* ↑ Andreu, Pep; Cruz, Marga (fotografies). Modernisme al Maresme. L'arquitectura entre dos segles. Marga Cruz (ed.), 2009, p. 11. ISBN 97884936655319.
* 1 2 «Can Serra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 agost 2014].
# Mamadou Sakho

Mamadou Sakho (París, el 13 de febrer de 1990) és un futbolista professional francès que juga com a defensa central amb el Crystal Palace FC de la Premier League i amb la selecció francesa
El 13 de maig de 2014, l'entrenador de la selecció francesa Didier Deschamps el va incloure a la llista final de 23 jugadors que representaran França a la Copa del Món de Futbol de 2014.

## Referències

* ↑ «Une liste de 23 sans surprise». France Football, 13-05-2014. [Consulta: 13 maig 2014].
* ↑ «Benzema, Varanne y Griezmann, citados por Francia». FIFA.com, 13-05-2014. Arxivat de l'original el 2014-05-14. [Consulta: 13 maig 2014].
# Mamadou Gassama Cissokho

Mamadou Gassama Cissokho (Granollers, 28 d'octubre de 1993) és un jugador d'handbol català, que juga en la posició d'extrem.
Gassama, de pares senegalesos, és el més gran de quatre germans. La seva germana Kaba és també jugadora d'handbol i el seu germà Sekou és futbolista.
Format en els equips inferiors del BM Granollers, va debutar al primer equip la temporada 2014-15. Des de la temporada 2021-2022, juga al Sporting Clube de Portugal.

## Referències

* ↑ Gumbau, Ruth «Els Gassama, una nissaga al BM Granollers». ccma.cat, 20-02-2020 [Consulta: 6 febrer 2021].
* ↑ «Los Gassama, una familia en la élite del deporte». rfebm.com, 09-12-2020 [Consulta: 6 febrer 2021].
* ↑ Caussa, Aleix «Victòria fàcil del BM Granollers». naciodigital.cat, 12-10-2014 [Consulta: 6 febrer 2021].
* ↑ «El Sporting de Portugal ficha a los 'Hispanos' Folqués y Gassama» (en castellà), 14-07-2021. [Consulta: 1r setembre 2022].

## Enllaços externs

* Pàgina de Mamadou Gassama a eurohandball.com
* Pàgina de Mamadou Gassama al BM Granollers Arxivat 2021-02-14 a Wayback Machine.
* Entrevista Mamadou Gassama a alacarta.cat
# Manuel de Solà-Morales i de Rosselló

Manuel de Solà-Morales i de Rosselló (Olot, 1910 - Barcelona, 2003)
va ser un arquitecte català.

## Biografia

Era fill del diputat Joaquim de Solà-Morales i Mir, i germà de l'advocat i historiador Josep Maria de Solà-Morales i de Rosselló i del diplomàtic Francesc Xavier de Solà-Morales i de Rosselló. Va ser pare dels també arquitectes Manuel de Solà-Morales i Rubió i Ignasi de Solà-Morales i Rubió, i del matemàtic Joan de Solà-Morales i Rubió. Es va llicenciar a l'ETSAB el 1932.
El 1945 va ser triat secretari del Col·legi Oficial d'Arquitectes de Catalunya i Balears, del que va ser degà entre 1954 i 1964. Des d'aquest lloc va incentivar el procés de modernització de l'arquitectura catalana, va programar diverses conferències d'arquitectes de rellevància internacional com Alvar Aalto o Bruno Zevi i va organitzar el concurs per a la construcció de la nova seu del Col·legi a la plaça Nova (1958), guanyat per Xavier Busquets.
Va ser professor de l'ETSAB, on va ser catedràtic de Construcció (1955) i director (1967-1969). Va ser també vicerector de la Universitat Politècnica de Catalunya (1972-1974), arquitecte municipal de Barcelona des del 1945. Va ocupar diversos càrrecs a l'Ajuntament fins a 1976.

## Obra

* Residència d'Oficials, avinguda Diagonal 666, Barcelona (1939-1940).
* Monument als Caiguts al Fossat de Santa Elena del Castell de Montjuïc, amb Manuel Baldrich i Tibau, Joaquim de Ros i de Ramis i Josep Soteras i Mauri, i els escultors Miquel i Llucià Oslé (1940).
* Edifici d'habitatges del carrer Muntaner 271, Barcelona (1964-1967), amb el seu fill Manuel de Solà-Morales i Rubió.

## Referències

* ↑ Lecea et al., 2009, p. 526.
* ↑ Montaner, Josep Maria «Manuel de Solà Morales de Rosellò, arquitecto». , 23-12-2003 [Consulta: 21 febrer 2015].
* ↑ Gausa, Cervelló i Pla, 2002, p. i13.
* ↑ Jaume Fabre, Josep M. Huertas i Joan Francesc Ainaud. «Als Caiguts del Fossat de Santa Elena». [Consulta: 20 setembre 2015].
* ↑ Lacuesta i González, 1999, p. 84.

## Bibliografia

* Gausa, Manuel; Cervelló, Marta; Pla, Maurici. Barcelona: guía de arquitectura moderna 1860-2002. Barcelona: ACTAR, 2002. ISBN 84-89698-47-3.
* Lacuesta, Raquel; González, Antoni. Barcelona, guía de arquitectura 1929-2000. Barcelona: Gustavo Gili, 1999. ISBN 84-252-1801-2.
* Lecea, Ignasi de; Fabre, Jaume; Grandas, Carme; Huertas, Josep M.; Remesar, Antoni; Sobrequés, Jaume Art públic de Barcelona. Barcelona: Ajuntament de Barcelona i Àmbit Serveis Editorials, 2009. ISBN 978-84-96645-08-0.

## Vegeu també

* Arquitectura de Barcelona
# Malabar

«Malabar» té aquests significats:
* Malabar (regió), regió del sud de l'Índia corresponent a l'estat de Kerala i el sud-oest de Karnataka
* Malabar (Florida), municipi de l'estat de Florida, als Estats Units
* Malabar, relatiu a la llengua malaiàlam
* Malabar, relatiu al malabarisme
* Districte de Malabar, antic districte de la presidència de Madràs a la regió de Malabar
* Costa Malabar, costa del sud-oest de l'Índia entre Goa i el Cap Comorin incloent la regió de Malabar
* Revolta Malabar, rebel·lió dels mappila a l'Índia del Sud el 1921 durant l'època colonial del Raj Britànic
* Civeta de Malabar (Viverra civettina), animal oriünd de l'Índia
* Fredeluga malabar (Vanellus malabaricus), ocell de la família dels caràdrids (Charadriidae)
# Manège de Sant Petersburg

El Manège de Sant Petersburg és una sala d'equitació de l'antiga Guàrdia Imperial situada davant de la plaça de Sant Isaac, a Sant Petersburg. Va ser construït entre 1804 i 1807 amb un auster disseny neoclàssic de Giacomo Quarenghi, una de les seves últimes obres. Va substituir un canal en desús que connectava l'Almirallat amb l'Arsenal naval. El bulevard de la Guàrdia a Cavall pren el seu nom de l'edifici.
El Manège és un bloc baix, rectangular, amb buits arquejats i llunetes. Segons la Guia Acompanyant «imita un temple atenès del segle v aC amb un pòrtic de vuit columnes dòriques que aguanten un frontó i uns baixos relleus». Les estàtues de marbre dels Dioscurs, dempeus al costat dels seus cavalls, van ser modelades per l'escultor Paolo Triscornia a partir de la Fontana dei Dioscuri de Roma.
Després de la Revolució Russa, l'acadèmia d'equitació va ser reconstruïda per albergar un garatge de la NKVD. El 1931 se li va afegir a l'edifici un segon pis. Des de la seva última reconstrucció (que data de finals de 1970), el Manège ha albergat la principal sala d'exposicions de la ciutat.

## Vegeu també

* Manège de Moscou

## Referències

* ↑ FitzLyon, K.; Zinovieff, K.; Hughes, J.. The Companion Guide to St Petersburg. Companion Guides, 2003, p. 78. ISBN 9781900639408.
* ↑ «История Манежа». manege.spb.ru. Arxivat de l'original el 6 de junio de 2012. [Consulta: 24 juny 2015].
# Malur canós kalkadoon

El malur canós kalkadoon (Amytornis ballarae) és un ocell de la família dels malúrids (Maluridae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones àrides amb arbusts a l'est d'Austràlia central.

## Referències

* ↑ «Malur canós kalkadoon». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/04/2022(català)
# Marató de TV3 contra la COVID-19 del 2020

La Marató contra la COVID-19 del 2020 es va celebrar el 20 de desembre del 2020 i es va dedicar a recaptar fons per combatre la COVID-19. Va ser la 29a edició de la Marató, i la primera vegada en què es va canviar el tema un cop anunciat, traslladant l'edició de la salut mental a l'any 2021. En acabar el programa especial de TV3 s'havien recaptat 10.305.819 €. El disc de la Marató va ser un dels més venuts de l'any a Catalunya, segons l'Anuari de la Música.

## Campanya de divulgació

L'excepcionalitat de l'edició va fer que la campanya, que habitualment es posava en marxa a l'octubre, comencés el 15 de juny, coincidint amb la primera imatge gràfica, l'eslògan "Aquesta Marató toca a tothom" i el primer espot.

## Samarreta solidària

La Marató va editar per primera vegada una samarreta solidària amb el missatge #TocaATothom.
"Bye, COVID" és el títol de la fotografia que il·lustra la samarreta, que mostra una partícula viral del SARS-CoV-2 en un pulmó, tal com és vist pels investigadors a través del microscopi. Els autors de la imatge són els doctors Santiago Ramón y Cajal i Jordi Temprana, d'Anatomia Patològica del Vall d'Hebron Barcelona Hospital Campus.

## Recaptació

| Núm | Hora | Recaptació | Notes |
| 1 | 09:30h | ? | Inici de programa |
| 2 | 10h | 164.802 euros | Primer marcador des de Catalunya Ràdio |
| 3 | 13:40h | 880.300 euros | |
| 4 | 16h | 1.750.779 euros | |
| 5 | 21h | 4.970.020 euros | |
| 6 | 22:30h | 5.910.271 euros | |
| 7 | 00:15h | 8.096.491 euros | |
| 8 | 01:30h | 9.181.394 euros | |
| 9 | 02:15h | 10.305.819 € | Final del programa de televisió (TV3) en directe |
| 10 | 12 de juny de 2021 | 13.864.073 € | Recaptació total final |

## Referències

* 1 2 3 «"Aquesta Marató toca a tothom": arrenca La Marató dedicada a la Covid-19». Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, 15-06-2020.
* ↑ «Tram final de La Marató per la Covid, la més excepcional i que afecta tothom». CCMA, 20-12-2020 [Consulta: 20 desembre 2020].
* ↑ Castillón, Xavier «Música silenciada». El Punt Avui. Girona, 06-07-2021, p. 34.
* ↑ «‘La Marató’ 2020 tanca amb un marcador de 13.864.073 euros, la seva tercera millor recaptació». Comunicació 21, 12-06-2021 [Consulta: 12 juny 2021].
COVID-19 i la Pandèmia de COVID-19 :
Als Països Catalans :
Salut :
# Marc Fosli Flaccinàtor

Marc Fosli Flaccinàtor és el nom dels següents personatges:
* Marc Fosli Flaccinàtor, tribú amb potestat consular el 433 aC
* Marc Fosli Flaccinàtor, magister equitum dues vegades vers 320/312 aC i cònsol el 318 aC
# Manuel Pedregal y Cañedo

Manuel Pedregal i Cañedo (Grado, 12 d'abril de 1831 - Madrid, 22 de juliol de 1896) va ser un jurista i polític espanyol, ministre d'Hisenda durant la Primera República (1873-4).
Va ser pare de José Manuel Pedregal y Sánchez-Calvo, també ministre d'Hisenda.

## Vida

Després d'estudiar les primeres lletres en la seva vila natal, en 1843 es va traslladar a Oviedo per cursar el batxillerat en la Facultat de Filosofia, i després els de Dret, llicenciant-se en 1856 i obrint despatx d'advocat l'any següent. Esdevingué degà del Col·legi d'Advocats d'Oviedo en 1865, i va ingressar en la Reial Acadèmia de la Història el 26 de gener de 1866.
Políticament, durant el Bienni Progressista de 1854-1856 va destacar per la seva defensa de postures democràtiques, formant part del comitè del Partit Democràtic a la capital asturiana. Republicà convençut, va intervenir activament en la revolució de 1868, formant part de la Junta Revolucionària Provincial. També va fundar i va dirigir el periòdic El Constituyente.
Va ser escollit regidor del nou ajuntament d'Oviedo, constituït després de la Revolució. Es va presentar a les eleccions a diputats provincials en 1869, 1871 i 1872, sent la seva acta anul·lada en les dues últimes eleccions. A les eleccions generals espanyoles de 1873, que van proclamar la República, va ser diputat per Gijón i va resultar elegit vicepresident del Congrés i governador civil de La Corunya.
Durant el govern d'Emilio Castelar va exercir la cartera d'Hisenda, aconseguint, en els quatre mesos que va estar en el càrrec, posar una mica d'ordre en la catastròfica situació del Tresor Públic. Amb la caiguda de la República, va tornar a l'advocacia, aconseguint gran fama.
A Madrid va ser membre i posteriorment president de l'Ateneo de Madrid i de la Reial Acadèmia de Jurisprudència i Legislació. Va fundar, juntament amb Francisco Giner de los Ríos, la Institución Libre de Enseñanza, de la qual fou rector d'estudis i president de la Junta de govern.
A les eleccions generals espanyoles de 1881 va tornar a la sorra política en ser elegit diputat per Oviedo, mantenint-se fins a la seva mort. Va ser el principal líder a Astúries del Partit Centralista dirigit per Nicolás Salmerón. També va participar en la fundació d'Unió Republicana, juntament amb Gumersindo de Azcárate i Rafael María de Labra Cadrana.

## Obres

* Estudios políticos (1868)
* Estudios sobre el engrandecimiento y la decadencia de España (1885)

## Enllaços externs

* Biografia a biografiasyvidas.com
* Manuel Pedregal y Cañedo: un moscón en la vanguardia republicana española
* José Manuel Pedregal, aquel republicano de categoría nacional
* Manuel Pedregal a Enciclopedia de Oviedo
# Manuel Peláez Edo

Manuel Peláez Edo (València, 25 de Julio de 1865 - † la Pobla de Valverde, província de Terol, 1936) fou un polític valencià., alcalde de Castelló de la Plana i governador civil d'Alacant.

## Biografia

Treballà com a rellotger i el 1903 milità a Unió Republicana, després es passaria al Partit Republicà Radical, amb el qual fou regidor de l'ajuntament de Castelló de la Plana de 1918 a 1922. A les eleccions municipals de 15 d'abril de 1931 fou escollit alcalde de Castelló, càrrec que va ocupar fins a desembre de 1933. També fou vicepresident del Comitè Provincial del seu partit (1932), i governador civil d'Alacant (desembre de 1933 - febrer de 1934) i de Terol (febrer de 1934 - novembre de 1935).
Mentre ocupava aquest càrrec esclatà la guerra civil espanyola, i al cap de poc fou detingut i afusellat per les milícies del Front Popular.

## Referències

* ↑ Joan SERRALLONGA I URQUIDI, El aparato provincial durante la Segunda República. Los gobernadores civiles, 1931-1939. Hispania Nova. Revista de Historia Contemporánea, Separata Nº 7, 2007.
* ↑ Biografia al web dels alcaldes de Castelló
# Mare Undarum

Mare Undarum (Mar de les ones) és una mar lunar localitzada just al nord de la Mare Spumans, entre el cràter Firmicus i la vora est de la cara visible de la Lluna. Pertany a la conca Crisium, una zona de 740 quilòmetres de diàmetre plena de llacs (lacus) elevats, que envolta la Mare Crisium. Té un diàmetre de 243 km.
El material de la conca que envolta a la mar és del període Nectàric, i el basalt interior és de l'Ímbric Superior. El cràter Dubiago pot ser vist en el bord sud del mar. En el bord nord-est es troba el cràter satèl·lit Condorcet P al voltant del cràter Condorcet.

## Cultura popular

El Mar Undarum va ser la localització de la segona catapulta en la novel·la La Lluna és una cruel amant, de Robert A. Heinlein. La posició exacta de la catapulta és mantinguda en secret "com a matèria de seguretat nacional lunar".

## Vegeu també

* Llista de mars lunars
* Geologia de la Lluna

## Enllaços externs

* "Mare Undarum". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon» (en anglès). [Consulta: 26 juny 2018].
* «LROC :: QuickMap - Targeting Mapa LROC» (en anglès). [Consulta: 26 juny 2018].
* «The-moon.wikispaces.com: Mare Undarum» (en anglès). Arxivat de l'original el 2018-05-30. [Consulta: 26 juny 2018].
# Mare Smythii

Mare Smythii (Mar de Smyth), és un mar lunar localitzat en l'equador lunar, en el costat est de la cara visible de la Lluna. Té un diàmetre de 373 km, i una àrea de 51.950 km², similar a l'àrea de Costa Rica. La conca Smythii, on es localitza el mar, és del període Pre-Nectarià, mentre que el material circumdant és del Nectarià. El material intern del mar és un basalt ric en alumini, que correspon a basalt del període Imbrià Superior cobert amb material de l'Eratostenià.
El cràter Neper, que es troba al nord del mar, forma part de la paret sud del Mare Marginis. Just al nord-oest del cràter es troben els cràters Schubert i Schubert B. La zona fosca en el costat sud del mar és el cràter Kästner.
Va ser nomenat en honor de l'astrònom britànic del segle xix William Henry Smyth.
* Mapa topogràfiic
* Mapa de la gravetat del GRAIL
* Vista presa per l'Apollo 10
* Vista obliqua des de l'Apollo 16

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Lunar prospector: Atles Lunar: Mare Smythii Arxivat 2010-05-27 a Wayback Machine. (http://lunar.arc.nasa.gov/science/ Arxivat 2013-04-27 a Wayback Machine.). Revisat el 19/12/2008.
* ↑ J. L..Whitford-Stark (1982) A Preliminary Analysis of Lunar Extra-Mare Basalts: Distribution, Compositions, Ages, Volumes, and Eruption Styles. The Moon and Planets 26, 323-338. (Taula amb superfícies marines) Arxivat 2012-02-22 a Wayback Machine.
* ↑ La superfície de Costa Rica és de 51.100 km². CIA (Central Intelligence Agency. «CIA - The World Factbook». Arxivat de l'original el 2013-05-10. [Consulta: 19 desembre 2008].
* ↑ Wood, C.A. (2004) Impact Basin Database Arxivat 2014-08-07 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Mare Smythii Gazetteer of Planetary Nomenclature.
* Mare Smythii Digital Lunar Orbiter Photographic Atlas of the Moon.
* Mapa LROC
# Mare Vaporum

Mare Vaporum (Mar dels Vapors) és una mar lunar, localitzada entre la vora sud-oest del Mare Serenitatis i la vora sud-est del Mare Imbrium, en la cara visible de la Lluna.
Té un diàmetre d'uns 245 quilòmetres, i una àrea d'uns 32.400 quilòmetres quadrats. El material que envolta al mar és del període Imbrià inferior, i el material interior és de l'època Eratosteniana. La conca del cràter jeu dins de la conca Procellarum.
En la part nord del Mare Vaporum es troba una badia de forma triangular de 70.7 km diàmetre, denominada Sinus Fidei. Cap al sud de la mar s'observa una prima línia clara. Es tracta de la Rima Hyginus. El mar és vorejat al nord pels Montes Apenninus.
Va ser anomenat Hecates Penetralia (Altar d'Hècate) per Pierre Gassendi al voltant de 1630.

## Vegeu també

* Llista de mars lunars
* Geologia de la Lluna

## Referències

* ↑ The Lunar Prospector: Lunar Atlas: Mare Vaporum Arxivat 2013-02-21 a Wayback Machine. (http://lunar.arc.nasa.gov/science/atlas Arxivat 2008-08-04 a Wayback Machine.)
* ↑ J. L..Whitford-Stark (1982) A Preliminary Analysis of Lunar Extra-Mare Basalts: Distribution, Compositions, Ages, Volumes, and Eruption Styles. The Moon and Planets 26, 323-338. (Taula amb superfícies marines) Arxivat 2012-02-22 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* "Mare Vaporum". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon» (en anglès). [Consulta: 23 juny 2018].
* «LROC :: QuickMap - Targeting Mapa LROC» (en anglès). [Consulta: 23 juny 2018].
# Marc Octavi (edil)

Marc Octavi (en llatí Marcus Octavius CN. F. M. N.) va ser un magistrat romà del segle i aC. Era fill de Gneu Octavi, cònsol l'any 76 aC. Formava part de la gens Octàvia, una antiga família romana d'origen plebeu.
Era amic d'Appi Claudi Pulcre, que va ser cònsol l'any 54 aC, al que va acompanyar a Cilícia i va abandonar la província abans que Appi Claudi, per a ser candidat al càrrec d'edil curul, pel que va ser elegit i que va exercir l'any 50 aC juntament amb Marc Celi. Com que tots dos eren amics de Ciceró, que llavors era procurator a la província romana de Cilícia, van demanar-li que els enviés panteres i els fes un préstec per als Jocs que havien d'organitzar, però Ciceró s'hi va negar.
En esclatar la guerra civil l'any 49 aC, es va posar al costat dels aristòcrates i va ser nomenat junt amb Luci Escriboni Libó comandant de la flota de combat i de càrrega, servint com a llegat a Marc Calpurni Bíbul, comandant suprem de la flota pompeiana. Marc Octavi i Escriboni Libó van fer un bon paper. Van derrotar a Dolabel·la a la costa il·líria i van obligar a Gai Antoni el Jove a rendir-se a l'illa de Curicta. Després Octavi va atacar Salona, a Dalmàcia, però va ser rebutjat amb pèrdues considerables i llavors es va reunir amb Gneu Pompeu a Dirràquium.
Després de la batalla de Farsàlia, com que conservava gran part de la flota, va anar cap a Il·líria amb l'esperança de conquerir-la pel partit pompeià. Al principi va tenir èxit, va lluitar amb Aule Gabini, enviat per Juli Cèsar, i el va derrotar a la costa il·líria, però després va ser expulsat de la regió, l'any 47 aC, per Cornifici i Publi Vatini i va haver de fugir a Àfrica, on el partit pompeià encara era fort. Després de la batalla de Tapsos l'any 46 aC, era a la vora d'Útica i al·legava que tenia el comandament suprem junt amb Cató d'Útica.
No es menciona de nou fins que reapareix 15 anys més tard a la batalla d'Àccium l'any 31 aC quan dirigia junt a Marc Insteu el centre de la flota de Marc Antoni.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 8-9.
# Marc Noni Balb

Marc Noni Balb (llatí: Marcus Nonius Balbus) va ser un cavaller, procònsol i cònsol romà del segle i aC. Pertanyia a la gens Nònia, d'origen plebeu.
Nascut a Nucèria, va fixar més endavant la seva residència a Herculà, ciutat de la qual va ser un benefactor. En la seva carrera dins la magistratura, va arribar al càrrec de pretor i, posteriorment, procònsol de la província de Creta i Cirene. El 32 aC esdevingué tribú de la plebs i en aquesta condició va vetar el decret del senat romà contra Octavi, seguint instruccions del cònsol Sosi, que era partidari de Marc Antoni.
La seva activitat com a benefactor el dugué a finançar la restauració de les muralles, les portes i fins i tot la basílica d'Herculà. A la seva mort, la ciutat de la Campània el va incloure entre els seus patrons i li va tributar immensos honors i diverses estàtues (dues de les quals, eqüestres, es conserven al Museu Arqueològic Nacional de Nàpols i una altra, reconstruïda, es troba vora l'altar dedicat a ell davant l'entrada de les Termes Suburbanes herculanes). Per aquestes estàtues que li van dedicar els herculans se sap que era fill de Marc Noni Balb i d'una tal Vicíria. Es va casar amb Volasènnia i va tenir tres filles.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 457.
# Martin Vinnicombe

Martin Vinnicombe (Melbourne, 5 de desembre de 1964) va ser un ciclista australià. Es va especialitzar en la pista, especialment en el Quilòmetre contrarellotge. Va guanyar una medalla olímpica a Seül, i un Campionat del món.
El 1991 va donar positiu per consum d'esteroides.
Va estar casat amb la també ciclista Lucy Tyler.

## Palmarès

* 1986
** Medalla d'or als Jocs de la Commonwealth en Quilòmetre contrarellotge
* 1987
** Campió del món en Quilòmetre contrarellotge amateur
* 1988
** Medalla de plata als Quilòmetre contrarellotge
* 1990
** Medalla d'or als Jocs de la Commonwealth en Quilòmetre contrarellotge

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl