OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Xadhiliyya

La xadhiliyya o confraria xadhilita (àrab: الطريقة الشاذلية, aṭ-ṭarīqa ax-xāḏilīya) és una confraria sufí fundada per Abu-l-Hàssan aix-Xadhilí (1196–1258).
Escampada al Magrib des del segle xiv, va estendre la seva influència a Egipte, Síria i l'Aràbia. Partidaris d'un islam obert i tolerant, els xadhilís són avui presents als Balcans, l'Àfrica sahariana, l'oceà Índic, l'Àsia Sud-oriental, la Xina, Europa i els Estats Units. Arreu on poden, s'oposen al rigorisme del wahhabisme i a totes les formes d'integrisme islàmic. Els xadhilís egipcis són a més reputats pels seus cants místics.
La doctrina, exposada pel tercer mestre de la confraria, Àhmad ibn Atà-Al·lah, intenta fer coincidir l'ortodòxia doctrinal i la realització espiritual a través de la pràctica intensiva del dhikr (evocació del nom d'Al·là).

## Branques

La xadhiliyya compta amb més de 70 branques per tot el món. Algunes d'elles són:
* La darqawiyya. La tariqa alawiyya n'és una subbranca de la que en foren adeptes els occidentals René Guénon i Frithjof Schuon.
* La yaixrutiyya, fundada per Alí Nur-ad-Din ibn Muhàmmad ibn Nur-ad-Din Àhmad al-Maghribí al-Yaixrutu aix-Xadhilí at-Tarxihí (vers 1804-1891) nadiu de Bizerta a Tunísia, que va iniciar els seus estudis a Misrata (Líbia).
* La ziyaniyya. El seu mestre epònim fou Muhàmmad ibn Abd-ar-Rahman ibn Abi-Ziyan (mort en 1733), originari del riu Draa prop de Figuig. El càrrec de xeic fou hereditari generalment de pare a fill. Va estendre la seva influència a Orà i Alger. Van cooperar amb la colonització francesa.

## Influència en el cristianisme

Les fonts per a aquestes influències han estat aportades per Miguel Asín Palacios en relació amb el poema Nit fosca de l'ànima (i desenvolupades per altres) que suggereix que Muhàmmad ibn Abbad ar-Rundí, i més generalment la xadhiliyya, van influir en Joan de la Creu, i dibuixa connexions detallades entre els seus ensenyaments.
Altres estudiosos, com José Nieto, sostenen que aquesta doctrina mística és bastant general, i que les similituds que existeixen entre els treballs de Sant Joan, Ibn Abbad i els xadhilís reflecteixen desenvolupament independent, no una influència.

## Vegeu també

* Madaniyya

## Notes i referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Islam, XI, 324
* ↑ Geoffroy, E. "Ziyāniyya". Encyclopaedia of Islam, segona edició, 2012
* ↑ "Un precursor hispano musulman de San Juan de la Cruz", que ha estat reimprès dins Huellas del Islam (1941), pàgines 235-304. Una traducció anglesa ha estat feta per Douglas and Yoder a Saint John of the Cross and Islam (Nova York: Vantage 1981).
* ↑ Per a la recerca més aprofundida que desenvolupa el treball de Miguel Asín Palacios, vegeu el llibre Luce López-Baralt San Juan de la Cruz y el Islam (1985, 1990).
* ↑ José Nieto, Mystic Rebel Saint. A study of Saint John of the Cross (Geneva: Droz 1979) at 25-27. Cf., Swietlicki, Spanish Christian Cabala (1986) at 184.

## Bibliografia

* Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v.
* Ibn ‘Abbâd, modéle de la Shâdhiliyya Arxivat 2011-07-20 a Wayback Machine. a (La Shâdhiliyya—Une voie soufie dans le monde, éd. E. Geoffroy, Paris: Maisonneuve & Larose, 2004.), de Dr. Kenneth L. Honerkamp.
# Zosterop kikuiu

El zosterop kikuiu (Zosterops kikuyuensis) és un ocell de la família dels zosteròpids (Zosteropidae).

## Hàbitat i distribució

Viu a la selva pluvial de les muntanyes Aberdare i el mont Kenya, a Kenya central.

## Referències

* ↑ «Zosterop kikuiu». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Xah Jahan

«Xah Jahan» té aquests significats:
Vegeu també Jahan Xah
# Yakari, un viatge espectacular

Yakari, un viatge espectacular (títol original en francès: Yakari: La Grande Aventure) és una pel·lícula d'animació franco-belga-alemanya del 2020 dirigida per Xavier Giacometti amb el suport de Toby Genkel. Va ser distribuïda per BAC Films. La pel·lícula és una adaptació de Yakari, la sèrie de còmics belga, escrita originalment per Job i il·lustrada per Derib, tots dos de Suïssa. La pel·lícula no s'ha doblat al català però sí s'ha subtitulat.

## Argument

Yakari, un nen nadiu americà sioux, i el seu fidel corser, el Petit Tro, viuen a la gran praderia. Yakari té la capacitat de comunicar-se amb tots els animals, un regal que li va ser transmès pel seu tòtem, la Gran Àguila.

## Repartiment de veu

* Diana Amft
* Callum Malloney (estatunidenc/irlandès)
* Oscar Douieb
* Alan Stanford (irlandès)
* Martin Sheen (estatunidenc)
* Kathleen Renish
* Tara Flynn (estatunidenc/irlandès)
* Hans Sigl
* Joey D'Auria (estatunidenc)
* Tom Trouffier
* Paul Tylak (estatunidenc/irlandès)

## Recepció

La pel·lícula va ser una de les poques pel·lícules estrenades el 2020 que va ser un èxit de taquilla.

## Referències

* ↑ «Yakari, A Spectacular Journey» (en anglès). BACfilms.com. [Consulta: 23 maig 2022].
* ↑ «Yakari, un viatge espectacular». Filmin.cat. [Consulta: 23 maig 2022].
* ↑ «'Yakari' Sells to Multiple Territories, Performs Well at French B.O. for Bac Films (exclusive)» (en anglès). Yahoo Sports. [Consulta: 23 maig 2022].
# Yakari (sèrie de televisió)

Yakari és una sèrie de televisió animada del 2005 basada en els còmics francobelgues del mateix nom creats per Job i Derib. El programa es va estrenar el 24 de desembre de 2005 a France 3. S'ha doblat al català pel canal Super3.

## Sinopsi

Aquesta sèrie inclou les aventures d'en Yakari, un petit nadiu americà sioux, i el seu fidel corser, en Thunder, a la gran praderia. En Yakari té la capacitat de comunicar-se amb tots els animals, un do que li va ser transmès pel seu tòtem, la Gran Àguila.

## Referències

* ↑ «Yakari». www.mediatoon-distribution.com.
* ↑ CCMA. «Yakari». [Consulta: 6 maig 2023].
* ↑ «Yakari». El Món de la Tele. [Consulta: 6 maig 2023].
# Yarrowita

La yarrowita és un mineral de la classe dels minerals sulfurs, i dins d'aquesta pertany a l'anomenat “grup de la calcosina-digenita”. Va ser descoberta l'any 1978 a Yarrow Creek, a l'estat d'Alberta (Canadà), sent nomenada així per aquesta localitat.
Un sinònim és la seva clau: IMA1978-022.

## Característiques químiques

És un sulfur simple de coure. El grup de la calcosina-digenita en el qual està són tots sulfurs de coure que cristal·litzen de diverses formes. És molt semblant i està estretament relacionat amb la spionkopita (Cu$_{39}$S$_{28}$), al costat de la qual es va descobrir.
Forma una sèrie de solució sòlida amb la Calcocita (Cu₂S), en la qual l'empobriment gradual en coure va donant els diferents minerals de la sèrie entre tots dos extrems.
A més dels elements de la seva fórmula, sol portar com a impureses comunes: ferro i plata.

## Formació i jaciments

Es forma com un producte de l'alteració a la intempèrie, com a reemplaçament lamel·lar d'altres sulfurs de coure en jaciments d'aquests. Sol trobar-se associat a altres minerals com: anilita, djurleita, spionkopita o tennantita. Als territoris de parla catalana ha estat descrita a la mina Eureka (La Torre de Cabdella, Pallars Jussà).

## Referències

* ↑ «Yarrowite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ Goble, R.J. «Copper sulfides from Alberta: yarrowite, Cu$_9$S₈, and spionkopite, Cu$_{39}$S$_{28}$» (en anglès). Can. Mineral., 18, 1980, pàg. 511–518.
* ↑ Goble, R.J. «The relationship between crystal structure, bonding and cell dimensions in the copper sulfides» (en anglès). The Canadian Mineralogist, 23, 1985, pàg. 61-76.
* ↑ Goble, R.J. «Copper sulfides from Alberta: yarrowite, Cu$_9$S₈, and spionkopite, Cu$_{39}$S$_{28}$» (en anglès). Can. Mineral., 18, 1980, pàg. 511–518.
* ↑ Castillo-Oliver, Montgarri; Melgarejo, Joan Carles; Torró, Lisard; Villanova-de-Benavent, Cristina; Campeny, Marc; Díaz-Acha, Yael; Amores-Casals, Sandra; Xu, Jingyao; Proenza, Joaquin; Tauler, Esperança «Sandstone-Hosted Uranium Deposits as a Possible Source for Critical Elements: The Eureka Mine Case, Castell-Estaó, Catalonia». Minerals, 10, 1, 30-12-2019, pàg. 34. DOI: doi:10.3390/min10010034 [Consulta: 7 febrer 2024].
* Yarrowita, webmineral.com.
* Manual de yarrowita, Mineral Data Publishing.
# Ï

Ï, o ï, és un caràcter que representa una lletra d'algunes variants de l'alfabet llatí, com una lletra I amb umlaut o dièresi.
En afrikaans, català, neerlandès, francès, i gallec aquest caràcter es fa servir per marcar que parelles de vocals que normalment formarien un diftong han de pronunciar-se com a síl·labes separades, exemples: raïm, incloïa, Ucraïna, Montuïri, Montjuïc.
En la transcripció de llenguatges amazònics, ï representa la vocal tancada central no arrodonida [ɨ].

## Vegeu també

* Ї, alfabet ciríl·lic
Viccionari
# Èagre

Èagre o Eagre (en grec antic Οἴαγρος, Oiagros; en llatí, Oeā̆grus) és una figura de la mitologia grega, amb diferents tradicions sobre el seu origen. Unes vegades és fill d'Ares, altres de Píer i altres el fan fill de Carops, a qui va succeir com a rei de Tràcia. Els mitògrafs el consideren un déu-riu.
Va casar-se amb la musa Cal·líope, amb qui va tenir Orfeu, o bé amb la musa Polímnia, o amb Clio. Autors tardans el presenten com a pare de Màrsias i Linos, tot i que d'aquest últim se'n diu que és fill d'Apol·lo.

## Notes

* ↑ Aquesta forma esdrúixola és la prioritzada en les obres habituals de referència, com ara el Diccionari Grec-Català o la traducció catalana del Diccionari de mitologia grega i romana de Pierre Grimal, així com en traduccions catalanes de clàssics grecs. La forma secundària plana també és acceptable i ha aparegut en algunes traduccions catalanes.
* ↑ La forma secundària plana també és acceptable i ha aparegut en algunes traduccions catalanes, per bé que les obres tècniques majoritàriament han prioritzat la forma esdrúixola.
* ↑ L'ambivalència de la quantitat vocàlica de la -a-, que segons l'obra pot ser llarga o breu justifica la validesa de les dues formes catalanes. Presumiblement, els autors especialitzats han prioritzat la forma amb quantitat breu, en ser la que resulta més natural atesa la posició de la -a- dins el mot.

## Referències

* ↑ Pseudo-Apol·lodor. Biblioteca (vol. I). Fundació Bernat Metge, 2010. ISBN 978-84-9859-152-1.
* ↑ Cirene, Eratòstenes de. Catasterismes. Fundació Bernat Metge, 2004. ISBN 978-84-7225-842-6.
* ↑ Flac, Valeri. Argonàutiques (vol. II): Llibres IV-VIII. Fundació Bernat Metge, 2017-11-02. ISBN 978-84-9859-285-6.
* ↑ d'Elea, Alcidamant. Discursos i fragments. Fundació Bernat Metge, 2014-06-05. ISBN 978-84-9859-238-2.
* ↑ Plató. Diàlegs (vol. VI): El convit. Fundació Bernat Metge, 2000. ISBN 978-84-7225-248-6.
* ↑ Higí. Faules (vol. II). Fundació Bernat Metge, 2011. ISBN 978-84-9859-185-9.
* ↑ Flac, Valeri. Argonàutiques (vol. I): Llibres I-III. Fundació Bernat Metge, 2017-05-02. ISBN 978-84-9859-279-5.
* ↑ Apuleu. Les metamorfosis (vol. I): Llibres I-V. Fundació Bernat Metge, 1929. ISBN 978-84-7225-988-1.
* ↑ Ovidi. Metamorfosis (edició en català). Penguin Random House Grupo Editorial España, 2022-06-16. ISBN 978-84-19013-18-7.
* ↑ «Perseus Encyclopedia, Oeagrus». [Consulta: 8 juliol 2021].
* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 146. ISBN 9788496061972.
# Jin Shujiao

Jin Shujiao és una esportista xinesa que va competir en judo, guanyadora de dues medalles de bronze al Campionat Asiàtic de Judo els anys 1996 i 1999.

## Palmarès internacional

Campionat Asiàtic :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 1996 | Ho Chi Minh ( Vietnam) | 3 | –48 kg |
| 1999 | Wenzhou ( R.P. de la Xina) | 3 | –48 kg |

## Referències

* ↑ Jin Shujiao en Judoinside.com (anglès)
# Ilos (fill de Dàrdan)

Segons la mitologia grega, Ilos (en grec antic Ἶλος), era un dels quatre fills i l'hereu de Dàrdan, rei de Dardània, i la seva esposa Batia, filla de Teucre.
Va morir sent un infant. La seva tomba és mencionada a la Ilíada d'Homer, on es diu que es trobava al bell mig de la Troade.

## Referències

* ↑ Parramon i Blasco, Jordi. Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 124. ISBN 8429741461.
# Màlik Arslan Xah

Abu-l-Mulk Màlik Arslan Xah Sultan-ad-Dawla ibn Massud ibn Ibrahim, més conegut senzillament com a Màlik Arslan o Arslan-Xah o Màlik Arslan Xah o Arslan Xah ibn Massud fou sultà gaznèvida (1116-1118). Era el tercer fill de Masud III Ala al-Dawla i de Jawhar Khatun bint Malikshah princesa seljúcida (coneguda com a Mahd-e Eraq).
A la mort del seu pare Masud III el 1115 el va succeir breument el seu segon fill Adud al-Dawla Shersad ben Masud (1115-1116) que només va regnar un any i fou enderrocat pel seu germà Malik Arslan Shah, que el va fer matar i es va coronar a Gazni el 22 de febrer de 1116. Va fer matar o cegar també a tots els seus germans i l'únic que se'n va escapar fou el seu germanastre Bahram Shah, fill de Masud i d'una altra esposa, que es trobava a Zamindawar en aquell moment; aquest príncep va decidir lluitar contra Arslan Shah i es va revoltar a Tiginabad (de localització desconeguda, però segurament propera a Kandahar), però fou derrotat i va fugir cap al Sistan i Kirman. Arslanshah va consolidar la seva autoritat. Va tenir com a visir a Shams al-Wuzara Kutb al-Din Yusuf.
Bahram Shah (o Bahramshah) va anar a Merv a la cort del seljúcida del Khurasan Sandjar ibn Malik Shah on fou ben rebut; inicialment Sandjar no volia intervenir, ja que Arslanshah era fill d'una germana seva, però finalment va canviar de parer i va decidir donar suport a Bahram. La força seljúcida es va reunir a Bust a les forces de l'emir safàrida de Sistan Tadj al-Din Abu l-Fadl Nasr ibn Khalaf i els dos exèrcits reunits van derrotar a Malik Arslan Shah encara que de manera no decisiva; finalment la batalla decisiva es va lliurar (1117) a la plana de Shahrabad Gazna, on tot i la utilització d'elefants pels gaznèvides, foren derrotats.
Sandjar va entrar a Gazni i va posar a Bahramshah al tron com a tributari; Malik Arslan Shah va fugir cap als seus dominis a l'Índia on va reunir un exèrcit amb l'ajut del governador Muhammad ibn Ali de la família dels Bu Halim Shaybani, i quan les tropes de Sandjar van sortir de Gazna, va retornar a la seva capital de la qual Bahramshah va fugir sense intentar cap mena de resistència.
Sandjar va enviar una nova expedició per restaurar a Bahramshah i al cap d'un mes les forces seljúcides tornaven a ser a Gazni on Arslan Shah fou fet presoner i fou executat el setembre/octubre del 1118 quan tenia 27 anys.

## Bibliografia

* Gulam Mustafa Khan, A History of Bahram Shah of Ghaznin, Islamic Culture 32, 1949
* C. S. Bosworth, The Later Ghaznavids in Afghanistan and Northern India 1040-1186, Edinburgh, 1977
# Liinakhamari

Liinakhamari (en rus: Лиинахамари; en finès: Liinahamari; en suec: Limhammar) és un port lliure de gel i una ciutat de Rússia a l'óblast de Múrmansk, dins el Districte de Petxenga. Aquest port va pertànyer a Finlàndia des de 1920 a 1944 quan va passar a la Unió Soviètica. Liinakhamari era l'únic port oceànic de Finlàndia. La carretera al mar àrtic des de Rovaniemi a Liinakhamari ja estava llesta el 1931.
Durant el període 1940–1941, el lapse de pau entre la Guerra d'Hivern i la Guerra de Continuació, Liinakhamari era l'única ruta de pas de Finlàndia i Suècia entre les influències soviètiques i alemanyes. 10.000 homes treballaven a la zona.
Durant la Guerra de Conttinuació Liinakhamari era regida per les forces armades del l'Alemanya Nazi. Aquest port va ser atacat per la Royal Air Force Fairey Albacore i Fairey Swordfish el 30 de juliol de 1941.
Els soviètics conqueriren aquest port el 12 d'octubre de 1944. Actualment Liinakhamari és un port militar rus.
# Llibret (anatomia)

El llibret o, tècnicament, omasum, és el tercer compartiment estomacal dels animals remugants, el caracteritzen les llargues làmines que entapissen la seva mucosa interna, que semblen els fulls d'un llibre.

## Anatomia

Té una forma esfèrica, lleugerament aplanada lateralment, en la vaca té una capacitat d'uns 11-12 litres, en la vaca es troba entre el rumen i el fetge.
Des de la vora lateral la seva mucosa emet cap al centre de la víscera nombrosos plecs longitudinals, ordenats en sèries regulars, que formen àmplies làmines com els fulls d'un llibre. En una vaca el nombre de làmines arriba a ser de 96 a 112; en l'ovella, 72 a 80; en la cabra, 80 a 88.
Les superfícies laterals de les làmines estan cobertes de petites papil·les que són d'uns 5 mm en el cas de la vaca.

## Fisiologia

En el llibre acaba el procés de fermentació que s'inicia en els compartiments anteriors. El contingut estomacal, quan passa per aquesta víscera, pateix una nova trituració en un procés de digestió mecànica. Les làmines augmenten molt la superfície de la víscera permetent la reabsorció de l'excés de líquid del contingut digestiu abans de ser conduït a l'abomàsum per on serà sotmès a l'acció dels enzims digestius segregats pel propi animal.

## Ús gastronòmic

Els compartiments (rumen, reticle i llibret), formen part dels plats de tripa (callos en castellà).

## Notes

* ↑ Omasum era el nom romà de la tripa o ventre de la vaca.
* ↑ En l'ovella és més oval.

## Bibliografia

* FERRO RUIBAL, Xesús, e BENAVENTE JAREÑO, Pedro: O libro da vaca. Monografía etnolingüística do gando vacún. Centro Ramón Piñeiro para a Investigación en Humanidades, Santiago de Compostela 2010.
* GLOOBE, Hanan: Anatomía aplicada del bovino
* KOLB, Erich: Fisiología veterinaria. Acribia, Zaragoza 1976.
* SCHWARZE, E.: Compendio de anatomía veterinaria. II: Sistema visceral. Acribia, Zaragoza 1970.

## Enllaços externs

* Sistema dixestivo dos ruminantes (castellà)
* Anatomía e fisioloxía do aparato dixestivo dos ruminantes Arxivat 2011-04-15 a Wayback Machine. (castellà)
* O estómago do pequeno ruminante (castellà)
* Anatomia do aparato dixestivo dos ruminantes Arxivat 2007-08-08 at Archive.is (castellà)
# Liu Bocheng

Liu Bocheng (xinès simplificat: 刘伯承; xinès tradicional: 劉伯承; pinyin: Liú Bóchéng), fou un alt comandament militar xinès i mariscal de l'Exèrcit Popular d'Alliberament del qual en va ser un dels fundadors. Va néixer el 4 de desembre de 1892 i va morir el 7 d'octubre de 1986. És considerat un dels grans estrategs de la moderna Xina.

## Biografia

Liu va néixer a Kaixian, província de Sichuan. Després de graduar-se en l'Acadèmia militar, va participar en la revolució que va provocar la caiguda de la dinastia Qing. L'any 1925 es va unir al Partit Comunista de la Xina i va ser un dels líders principals de l'Aixecament de Nanchang. Va anar a la U'RSS per a una més completa formació militar. Durant la Llarga Marxa va encapçalar unitats de vanguàrdia per enfrontar-se a les tropes de Chiang Kai-shek. En aquesta marxa va conèixer la jove comunista Wang Ronghua amb la qual es va casar. Arran l'acord amb els nacionalistes per a la resistència conjunta contra la invasió japonesa comandà la 129a Divisió, iniciant-se una estreta cooperació i llarga amistat amb Deng Xiaoping. En la guerra civil posterior les forces de Liu ocuparen Nanjing i continuà el seu avenç contra les tropes del Kuomintang. El 1955 va ser nomenat mariscal. Va ser membre del Politburó. Va retirar-se de la vida pública per raons de salut i va morir als 94 anys a Beijing.
A Liu se'l va conèixer com el “Dragó d'un ull” degut a la pèrdua d'un ull, circumstància que no ha quedat clar quan va ocórrer.

## Referències

* ↑ chinadaily
* ↑ cpcchina
* ↑ nytimes
* http://cpcchina.chinadaily.com.cn/2012-01/27/content_14495993.htm Arxivat 2015-05-18 a Wayback Machine.
* http://www.chinadaily.com.cn/china/2006-10/10/content_704585.htm

## Bibliografia

* Recalling the long march de Liu Bocheng i altres. Foreign Languages Press, Beijing.1978.
* China at War: An Encyclopedia. Editor Xiaobing Li. ISBN 978-1-59884-415-3. Pàgs. 112, 173-174, i 239-241.

## Enllaços externs

* http://www.nytimes.com/1986/10/10/obituaries/liu-bocheng-military-leader-in-two-chinese-revolutions.html
* http://www.china.org.cn/china/military/2007-07/29/content_1218940.htm
* http://chineseposters.net/posters/e13-17.php Arxivat 2015-05-10 a Wayback Machine.
# Llei de Teeter

La llei de Teeter és un comentari sobre la pràctica de la lingüística històrica, que explica com els diferents investigadors poden arribar a concepcions radicalment diferents de la protollengua d'una família:
| « | La llengua de la família que millor conec sempre resulta ser la més arcaica. | » |
Tot i que la llei porta el nom del lingüista americanista Karl V. Teeter, pel que sembla, no apareix en cap de les obres de Teeter. És citada habitualment des de la publicació en 1976 de Paul Friedrich Proto-Indo-European syntax: the order of meaningful elements pel lingüista indoeuropeista Calvert Watkins. Watkins va argumentar que la reconstrucció sintàctica de Friedrich es va basar enterament en grec homèric.

## Referències

* 1 2 Watkins, 1976, p. 310.
* ↑ Lightfoot, 1979, p. 156.
* 1 2 Hock, 2007, p. 275.

## Bibliografia

* Watkins, Calvert. «Towards Proto-Indo-European syntax: problems and pseudo-problems». A: Papers from the Parasession on Diachronic Syntax. Chicago: Chicago Linguistic Society, 1976, p. 305–326.
* Hock, Hans Henrich. «Privileged Languages and Others in the History of Historical-Comparative Linguistics». A: History of Linguistics 2005: Selected Papers from the Tenth International Conference on the History of the Language Sciences. John Benjamins, 2007, p. 274–287. ISBN 978-90-272-4603-5.
* Lightfoot, David W. Principles of Diachronic Syntax. Cambridge University Press, 1979. ISBN 978-0-521-29350-1.
# Lliri d'Hermon

El lliri d'Hermon (Iris hermona) és una planta amb flor del gènere Iris. Aquest iris o lliri és endèmic del Mont Hermon i dels Alts del Golan.

## Referències

* ↑ «- Iris hermona». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 16 desembre 2009].

## Enllaços externs

* Base de dades de les espècies de lliris
* Flora de la Terra Santa (anglès)
# Lliri d'espases

El lliri d'espases (Gladiolus communis) és una espècie de planta del gènere gladiolus dins la família Iridaceae. N'hi ha dues subespècies: Gladiolus communis subsp. communis i Gladiolus communis subsp. byzantinus (Mill.) A. P. Ham.

## Característiques

Aquesta espècie de gladiol és herbàcia i perenne, fa de 0,5 a 1 m d'alt i és un geòfit. Els seus tubercles fan uns 20 mm de diàmetre; la tija no està ramificada, les fulles són alternades. Les fulles són simples i en forma d'espasa, fan de 10 a 70 cm de llargada i de 0,5 a 2,2 cm d'amplada. El marge de la fulla no està serrat.

## Ús

Aquest gladiol era a principi del segle xix una planta ornamental popular, però va ser substituït pel gladiol de jardí. A més s'usava com a planta medicinal.

## Fonts

* Beschreibung in der Flora of North America. (anglès)

### Bibliografia

* Eckehardt J. Jäger, Friedrich Ebel, Peter Hanelt, Gerd K. Müller (Hrsg.): Rothmaler Exkursionsflora von Deutschland. Band 5: Krautige Zier- und Nutzpflanzen. Spektrum Akademischer Verlag, Berlin Heidelberg 2008, ISBN 978-3-8274-0918-8.
# Llista Nacional Nahrain

La llista Nacional Nahrain (també anomenada Llista Patriòtica Nahrain) és una coalició electoral de l'Iraq, que va participar en les eleccions a les governacions (gener del 2005) i a les legislatives iraquianes del 15 de desembre del 2005. La formaven els partits Moviment de la Reunió Siríaca Independent, Consell Nacional Caldeu, Unió Nacional de Beth-Nahrin, Partit Patriòtic Assiri, Fòrum Democràtic Caldeu i Dr. Hikmat Hakim (independent) i va obtenir 36.255 vots (0,4%) i un escó.
El Partit Democràtic Cristià de l'Iraq, que va rumiar apuntar-se a les eleccions de 2005, va decidir finalment no formar part de la coalició, i ni a les de governacions ni a les parlamentàries iraquianes va obtenir cap escó. En aquestes segones va aconseguir 8.710 vots.
Per a les eleccions parlamentàries iraquianes de 2018, la Llista Nacional Nahrain, encapçalada per Younadam Kanna va decidir incloure també el Partit Patriòtic Assiri a la llista.

## Referències

* ↑ Raphaeli, Nimrod. «Iraqi Elections (VI): The Results and Their Implications». Inquiry & Analysis Series Report No.207. MEMRI, 16-02-2005. [Consulta: 2 maig 2010].
* ↑ «"I was nominated unanimously as mumber one candidate on Rafidain list"». SBS Assirian. [Consulta: 7 agost 2023].

## Enllaços externs

* Zinda Magazine