OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Territori de Minnesota

El Territori de Minnesota va ser un territori organitzat incorporat als Estats Units que va existir del 3 de març de 1849 a l'11 de maig de 1858, quan la part oriental del territori va ser admesa a la Unió com l'Estat de Minnesota.
Els límits del Territori de Minnesota, extrets del Territori d'Iowa, incloïen l'actual regió de Minnesota i la major part del que després es va convertir en el Territori de Dakota. També incloïa parts del Territori de Wisconsin que no van passar a ser part de Wisconsin. En el moment de la seva formació el territori tenia tres ciutats: Saint Paul, Saint Anthony (avui dia part de Minneapolis) i Stillwater, entre les quals es van dividir les principals institucions territorials: Saint Paul es va convertir en la capital, Saint Anthony en la seu de la Universitat de Minnesota, i Stillwater en la ubicació de la presó territorial de Minnesota.
# Haplogrup F

«Haplogrup F» té aquests significats:
Haplogrups del cromosoma Y humà :
| | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic | Adam cromosòmic |
| | A | A | A | A | BT | | | | | | | | | | | | | | | | |
| | | | B | B | B | CT | CT | CT | CT | | | | | | | | | | | | |
| | | | | | DE | DE | C | F | F | F | F | F | | | | | | | | | |
| | | | | | D | E | | | G | H | IJ | IJ | K | K | K | K | | | | | |
| | | | | | | | | | | | I | J | | LT | MS | MS | NO | NO | P | P | |
| | | | | | | | | | | | | | | | | | N | O | | Q | R |
Haplogrups mitocondrials humans :
| Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | Eva mitocondrial | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| L0 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | L1 | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| L0 | L2 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | L3 | | | | | | | | | | | | | | | | L4 | L5 | L6 | L7 | |
| L0 | L2 | | | | M | M | M | M | M | N | N | N | N | N | N | N | | | | | | | | | | | | | | | L4 | L5 | L6 | L7 |
| L0 | L2 | CZ | CZ | D | E | G | Q | | A | I | O | | | R | R | R | | | | | | S | W | X | Y | L4 | L5 | L6 | L7 | |
| L0 | L2 | C | Z | D | E | G | Q | | A | I | O | B | F | pre-HV | pre-HV | | pre-JT | pre-JT | P | UK | UK | | S | W | X | Y | L4 | L5 | L6 | L7 |
| L0 | L2 | C | Z | D | E | G | Q | | A | I | O | B | F | HV | HV | | JT | JT | P | U | K | S | W | X | Y | L4 | L5 | L6 | L7 | |
| L0 | L2 | C | Z | D | E | G | Q | | A | I | O | B | F | H | V | | J | T | P | U | K | S | W | X | Y | L4 | L5 | L6 | L7 | |
# Jackie Robinson

«Jackie Robinson» té aquests significats:
* Jackie Robinson (jugador de beisbol) (1919–1972), jugador de beisbol estatunidenc i primer jugador afroamericà de la Major League Baseball de l'era moderna
* Jackie Robinson (jugador de bàsquet de 1927), jugador de bàsquet estatunidenc en els Jocs Olímpics de 1948
* Jackie Robinson (jugador de bàsquet de 1955), jugador de bàsquet estatunidenc i home de negocis
* Jackie Robinson (futbolista) (1917–1972), futbolista anglès que va jugar al Sheffield Wednesday i al Sunderland
* Jackie Robinson (músic), cantant jamaicà i vocalista de The Pioneers
* Jackie Robinson (minisèrie), minisèrie de televisió documental de 2016, dirigida per Ken Burns
* The Jackie Robinson Story, pel·lícula estatunidenca de 1950 dirigida per Alfred E. Green

## Vegeu també

* Jack Robinson
* John Robinson
# José Olivares Larrondo

José Olivares Larrondo, també anomenat Tellagorri (nascut el 22 d'agost de 1892 a Algorta (Getxo), † 14 de juliol de 1960 a Buenos Aires) va ser un escriptor i periodista basc. Polític de l'Acció Nacionalista Vasca, es va exiliar a Baiona durant la Guerra Civil Espanyola. El 1940 va fugir a l'Argentina, on va fer campanya per la causa basca. Larrondo també va ser un golejador del club Arenas de Getxo a una edat primerenca.

## Referències

* ↑ Olivares Larrondo, José - Auñamendi Eusko Entziklopedia
# Vàlvula de papallona

Una vàlvula de papallona és un dispositiu per interrompre o regular el flux d'un fluid en un conducte, augmentant o reduint la secció de pas mitjançant una placa, anomenada «papallona", que gira sobre un eix. En disminuir l'àrea de pas, augmenta la pèrdua de càrrega local a la vàlvula, reduint el flux.
En l'àmbit de les vàlvules per a ús en hidràulica, es distingeixen per les següents característiques:
* Estan en tots els casos contingudes a l'interior de la canonada;
* Tenen una baixa pèrdua de càrrega quan estan totalment obertes.
* La relació entre l'àrea de pas i l'angle de gir de la papallona no és lineal.
Són utilitzades en conductes d'aire, canonades per a líquids i en aplicacions mecàniques, com en alguns tipus de motors tèrmics.

## Imatges

* Vàlvula de papallona en acer fos
* Perns per vàlvules
* Vàlvula de papallona en material fosa dúctil
* Vàlvula papallona

## Referències

* ↑ Característiques de les vàlvules Arxivat 2010-03-05 a Wayback Machine. de papallona.

## Vegeu també

* Vàlvula industrial
* Vàlvula de seient
* Vàlvula hidràulica
* Vàlvula de bola
* Vàlvula d'alleujament de pressió
* Vàlvula antirretorn
* Vàlvula rotatòria
# Llengües ersuiques

Les Llengües ersuiques (en xinès 尔苏, Ersu; també anomenades Duoxu o Erhsu) és un grup de llengües qiànguiques de la família lingüística sinotibetana. Les llengües ersuiques tenen en conjunt aproximadament 20.000 parlants a la Xina. El muia (o també menia) s'hi considera emparentat, tot i que no se'n coneix del tot encara la relació.
Els parlants de les llengües ersuiques viuen a la part occidental de la Xina, a la província de Sichuan (diversos departaments dins de la Prefectura Autònoma Tibetana de Garze, de la Prefectura Autònoma Yi de Liangshan, i a la ciutat-prefectura de Ya'an). La majoria d'ells són classificats pel govern xinès com a membres del grup ètnic Tibetà (Zang zu), tot i que alguns també estan registrats com a ètnia han. Els membres de més edat parlen majoritàriament Ersu, però els més joves usen també Xinès o el Yi.
L'escriptura pictogràfica shaba dels llibres de la religió shaba és un sistema pictogràfic de protoescriptura. El sistema, en el qual el color dels caràcters té valor semàntic, fou creat al segle xi i es va inspirar en l'escriptura xinesa.

## Llengües

Hi ha tres llengües ersuiques.
* Ersu 尔苏 (Ersu Oriental) - 13.000 parlants (Sun 1982)
* Lizu 傈苏, 里汝, 吕苏 (Ersu Occidental) - 4.000 parlants (Sun 1982); 7.000 parlants (Chirkova 2008)
* Tosu 多续 (Ersu Central) - 3.000 parlants (Sun 1982); gairebé extingit (Chirkova 2008)
Les llengües ersuiques es classifiquen, segons Yu (2012), de la manera següent (s'indiquen les innovacions definitòries entre parèntesis):

### Proto-Ersuic

* Tosu
* Ersu (ja- Prefix d'adjectiu)
** Hanyuan
** Zeluo 则落 / Qingshui 清水 (ui > ri, tɕ > ts, etc.)
* Lizu (j > ɲ, Ke > Kɯ, riu > ri)
** Mianning 冕宁 (divisó fonològica de les alveopalatals)
** Central (st > k, HC > C)
*** Naiqu 乃渠
*** Kala 卡拉 [De Chirkova 2008]
*** Kala 卡拉 [De Huanh & Renzheng 1991]

## Gramàtica

L'Ersu És una Llengua SOV (subjecte-objecte-verb). La majoria de morfemes són monosil·làbics i té dos tons.

## Referències

* ↑ L'Ethnologue ha republicat les mateixes dades des de 1983
* 1 2 Lewis, M. Paul, Gary F. Simons, and Charles D. Fennig (eds.) «Ersu» (en anglès). Ethnologue: Languages of the World, Eighteenth edition., 2015.
* 1 2 3 4 尔苏语 Arxivat 2012-04-26 a Wayback Machine. (Ersu language) (xinès)

## Bibliografia

* Yu, Dominic. 2012. Proto-Ersuic. Tesi doctoral. Berkeley: Universitat def Califòrnia, Berkeley, Departament de Lingüística.

## Enllaços externs

* ELAR archive of Ersu language documentation materials
# Platja de Gargantera

La platja de Gargantera, a la localitat d'Antromero, parròquia de Bocines, Concejo de Gozón, és una platja de la costa central que no presenta protecció mitjana ambiental de cap tipus.

## Descripció

Es tracta d'una platja en forma de petxina, amb un llit compost per roques i una escassa sorra de gra daurat i mitjà.
Tant pel fet de tenir un accés complicat –només pot fer-se a peu–, com per la manca de qualsevol tipus d'equipament, i atès que es tracta realment d'un pedregar, no és gaire freqüentada pel públic. A més, el fort onatge fa poc recomanable banyar-s'hi.

## Referències

* ↑ del Río, Alejandro. Guía total de las playas de Asturias. 244 rincones para disfrutar de la costa asturiana (en castellà). Nobel, 2013, p. 178. ISBN 978-84-8459-669-1.
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 22 març 2015].
* ↑ «Playa de La Gargantera» (en castellà). Naturaleza y turismo. Arxivat de l'original el 2015-03-28 [Consulta: 22 març 2015].
* ↑ «playa gargantera,gargantera antromero asturias,playas de antromero asturias,playas asturias,playas del cantabrico, y el cantabrico turismo rural y alojamientos en las playas de asturias, casas rurales, alojamientos cerca de playas» (en castellà). Arxivat de l'original el 2018-10-22. [Consulta: 22 octubre 2018].
# Harry Potter i les relíquies de la Mort (videojoc)

Harry Potter i les relíquies de la Mort és un videojoc basat en la setena pel·lícula de Harry Potter. El videojoc, com la pel·lícula, està dividit en duesparts. La primera part és posada a la venda al novembre de 2010 i la segona part a juny del 2011.

## Argument de la 1a part
### Carrer Privet i Casa Weasley

El videojoc, a diferència dels anteriors videojocs, comença amb l'escena en què Harry Potter ha de fugir de la casa del carrer Privet fins a El Cau, la llar de la família Weasley. A El Cau, l'única escena que es veu és el casament d'en Bill Weasley i la Fleur Delacour. A diferència de la pel·lícula, el testament d'Albus Dumbledore els l'entrega Arthur Weasley.

### Després de l'atac a El Cau

Després de l'atac a El Cau després de la caiguda del Ministeri de Magia, el trio protagonista fuig cap als carrers de Londres. Allí esbrinaran s'hi hi ha mortífag a prop de la zona i entraran en una pizzeria on seran atacs per dos motífags, un dels quals és el Antonin Dolohov.

### Casa dels Black

Després de la batalla, van a la casa Black on tindran que derrotar les doris. Seguidament, hauràs de buscar a Kreacher, l'elf domèstic de la família Black, per treure-li informació sobre un horricreu. Ell diu que el va robar en Mundungus Fletcher, i en Harry li diu que el vagui a buscar. Has de revisar la casa black i has d'anar en una habitació on hi ha un demèntor. L'elf domèstic et porta en Mundungus Fletcher, i també ve per ajuda en Dobby, l'elf domèstic de la família Malfoy. Mundungus els diu que l'horricreu el té Dolors Umbridge, actualment treballant al Ministeri de Magia.

### Entrada al Ministeri de Magia

Ron i Hermione han d'investigar com entrar al Ministeri de Magia, mentrestant en Harry ha de fer 3 missions per ajudar els muggles que volen ser eliminats per les forces malvades. Després de completar les missions, Ron i Hermione tornen a la Casa Black. Harry, Ron i Hermione hauran de segrestar 3 persones que treballen al Ministeri de Magia.

### Ministeri de Magia

Els tres protagonistes entren al Ministeri gràcies a la poció de la mutació. Harry haurà de buscar Umbridge per tot l'edifici per aconseguir l'horcrux. En arribar a la sala del Tribunals del Ministeri de Magia, Harry haurà de derrotar Umbridge i els mortífags. Després, has de fugir del Misteri fugint dels mortífags. Hermione fa que els tres apareguin en un bosc.

### Dean Thomas

Després d'aparetre en un bosc hauran de seguir en Dean Thomas, que es refugia de les forces malvades. El trio els seguirà fins a saber que passa al món màgic.

## Enllaços externs

* Anàlisi Arxivat 2011-08-29 a Wayback Machine. (català)
# Torrent de Can Montllor

El torrent de Can Montllor és un curs d'aigua del Vallès Occidental que s'origina amb la unió de diversos torrents provinents de les Roques de la Jofresa i del turó dels Tres Pins. Transcorre enmig d'una espessa vegetació i frondosos llorers. Creua la urbanització de Can Vinyals on soporta un seguit de petits embassaments construïts el segle xix i poc després desemboca a la riera de Sentmenat.

## Referències

Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ «Sentmenat». GEC. [Consulta: 22 abril 2019].
# Harbor Isle

Harbor Isle és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 1.334 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Harbor Isle tenia 1.334 habitants, 490 habitatges, i 392 famílies. La densitat de població era de 2.861,4 habitants per km².
Dels 490 habitatges en un 32,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 70% hi vivien parelles casades, en un 6,9% dones solteres, i en un 20% no eren unitats familiars. En el 15,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,72 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,6% tenia menys de 18 anys, un 5,2% entre 18 i 24, un 26,7% entre 25 i 44, un 27,7% de 45 a 60 i un 18,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 78.977 $ i la renda mediana per família de 82.021 $. Els homes tenien una renda mediana de 70.833 $ mentre que les dones 44.792 $. La renda per capita de la població era de 30.192 $. Entorn de l'1,5% de les famílies i el 3,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Harbor Isle». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Harbor Isle». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Josep Maria Juan Bernabeu

Josep Maria Juan Bernabeu (Onil, 11 de març de 1985) és un expilot de trial valencià. L'any 2003 va guanyar el Campionat d'Europa de trial juvenil en la categoria de 250 cc i el 2004 el Campionat del Món de trial júnior amb Sherco. Des d'aleshores va estar competint en el Campionat del Món de trial i en el Campionat d'Espanya. L'any 2005 va passar a pilotar una Montesa, canviant el 2006 a Beta. L'any següent, 2007, va abandonar definitivament la competició.

## Palmarès en trial

| Any | Motocicleta | C. del Món outdoor | C. d'Espanya outdoor | C. d'Espanya indoor | Altres |
| 2003 | Sherco | - | 17è | - | Campió d'Europa juvenil 250cc |
| 2004 | Sherco | - | 16è | - | Campió del Món júnior |
| 2005 | Montesa/Beta | 20è | 7è | 10è | |
| 2006 | Beta | 29è | 12è | - | |
| Total títols | Total títols | 0 | 0 | 0 | 2 |
* ↑ Al total de títols s'hi compten tots els campionats internacionals guanyats

## Referències

* ↑ «The rider... Juan Jose Maria» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 11 febrer 2011].
* 1 2 «Campeonatos de España, Trofeos Nacionales y Copas R.F.M.E.» (en castellà). rfme.net. RFME. Arxivat de l'original el 5 de novembre 2016. [Consulta: 28 octubre 2011].

## Enllaços externs

* Fitxa en un diari espanyol del 2005 (castellà)
* Palmarès de Juan en el Campionat del Món júnior (anglès) PDF
* Article sobre els 3DTS del 2005 amb referències a Josep Maria Juan (castellà)
# Wachet! betet! betet! wachet!, BWV 70a

Wachet! betet! betet! wachet!, BWV 70a (Vetlleu! Pregueu! Pregueu! Vetlleu!), és una cantata religiosa de Johann Sebastian Bach per al segon diumenge d'Advent, estrenada a Weimar el 6 de desembre de 1716. D'aquesta cantata se n'ha perdut la música però se’n conserva una versió amb el mateix títol BWV 70.

## Bibliografia

* Edmon Lemaître. “Guide de La Musique Sacrée et chorale profane. L'âge baroque 1600-1750”. Fayard, París, 1992.
* Enrique Martínez Miura. “Bach. Guías Scherzo”. Ediciones Península, Barcelona, 2001.
* Daniel S. Vega Cernuda. “Bach. Repertorio completo de la música vocal”. Cátedra, Barcelona, 2004.
* Alfred Dürr. “The Cantatas of J. S. Bach”. Oxford University Press, Oxford, 2005.

## Enllaços externs

* Bach Cantatas Website
* J.S. Bach Home Page Arxivat 2015-09-06 a Wayback Machine.
# Platja de Guadamía

La platja de Guadamía, també coneguda com a platja de Aguamía, i fins i tot de la Aguada, es troba en la localitat de Llames de Pría, en la desembocadura del riu Guadamía, que és el que marca el límit entre Llanes i Ribadesella.
S'emmarca a les platges del Costa Verda Asturiana i és considerada paisatge protegit, des del punt de vista mediambiental (per la seva vegetació i també per les seves característiques geològiques). Per aquest motiu està integrada en el Paisatge Protegit de la Costa Oriental d'Astúries.

## Descripció

La platja presenta forma irregular, i s'accedeix a ella per un antic camí de carretes que porta des del proper poble de Llames de Pría.
La platja no compta amb cap servei, fora de realitzar-se la seva neteja. Envoltada de penya-segats (que es troben plens de coves i dels anomenats “bufons”-estretes xemeneies verticals per les quals l'aigua surt a borbollons fent en aquest procés gran estrèpit en barrejar-se l'aigua salada i l'aire-) podria considerar-se un marc idoni per a l'estudi del modelatge càrstic. Se li podria considerar una platja fluvial.

## Referències

* ↑ Guía total de las playas de Asturias. 244 rincones para disfrutar de la costa asturiana. Alejandro del Río. Ediciones Nobel. 2013. ISBN 978-84-8459-669-1. Pág.231
* ↑ «Playa de Guadamía» (en espanyol europeu). [Consulta: 22 octubre 2018].
* ↑ http://www.magrama.gob.es/es/costas/servicios/guia-playas/ Arxivat 2016-10-13 a Wayback Machine.
* 1 2 http://sig.magrama.gob.es/93/ClienteWS/Guia-Playas/Default.aspx?nombre=PLAYAS_WEB&claves=DGC.PLAYAS.PLY_CO_PLAYA&valores=467 Arxivat 2014-12-22 a Wayback Machine.
* 1 2 «desdeasturias.com - Acantilados y playa de Guadamía» (en espanyol europeu). [Consulta: 22 octubre 2018].
* ↑ «ribadesella.com - Acantilados y playa de Guadamía» (en espanyol europeu). [Consulta: 22 octubre 2018].
# Heliodor d'Èmesa

Heliodor (grec antic: Ἡλιόδωρος, llatí: Heliodorus) fou un escriptor grec nadiu d'Èmesa, Síria, segons que diu ell mateix al final de la seva novel·la principal.. Probablement era d'una família sacerdotal dedicada al culte d'Hèlios (el Sol), com indiquen les paraules τῶν ἀφ᾽ Ἡλίου γενος del mateix passatge. Va viure al segle iii o IV, en temps de Teodosi I el Gran i els seus fills.
Va escriure la seva obra de jove. De la seva biografia només se sap allò que diu ell mateix diu al prefaci de l'obra: «Heliodor, fenici d'Èmesa, descendent del Sol, fill de Teodosi». Hom l'ha identificat amb un personatge esmentat per Sòcrates Escolàstic, un tal Heliodor que fou nomenat bisbe de Trica (Tessàlia), qui va establir que un bisbe, després de ser ordenat, s'havia de separar de la seva dona o havia de ser deposat. El més probable és que aquesta identificació sigui errònia, però va tenir força popularitat entre els antics. Existeix, per altra banda, un poema de 269 versos sobre l'art de fabricar or intitulat Ἡλιοδώρου φιλοσόφου πρὸς Φεοδόσιον τὸν μέλαν que és atribuït a Heliodor, bisbe de Tricca.

## Etiòpiques

La seva obra es va dir Etiòpiques (Aethiopica) perquè les escenes inicial i final de l'obra transcorren a Etiòpia. Constava de deu llibres, i és un relat dels amors dels joves etíops Teàgenes i Cariclea. L'obra també és anomenada Cariclea (grec antic: Χαρίκλεια) pel de la seva protagonista. Es considera una obra molt ben escrita i interessant, per la ràpida successió d'esdeveniments i aventures no totes improbables, i fou molt popular. Ha estat traduïda pràcticament a totes les llengües.

## Referències

* ↑ Τοιόνδε πέρας ἔσχε τὸ σύνταγμα τῶν περὶ Θεαγένην καὶ Χαρίκλείκλειαν Αἰθιοπικῶν ὁ συνέταξεν ἀνὴρ Φοίνιξ Ἐμεσηνὸς, τῶν ἀφ᾽ Ἡλίου, γένος, Θεοδοσίον παῖς Ἡλιόδωρος.
* ↑ Nicèfor Cal·list Xantòpul explica que a causa de la pertorbació que l'obra produïa entre la joventut, un sínode provincial va decidir que o bé Heliodor cremava la seva obra o havia de deixar el càrrec de bisbe. Heliodor va optar per la segona opció. Aquesta història ha estat desmentida per autors posteriors, que consideren que no hi ha res que vagi contra la moral a les Etiòpiques i a més l'escriptor i el bisbe eren personatges diferents.
* 1 2 3 4 5 Heliodorus IV. Romance writer a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 373-374
* ↑ Hornblower, Simon; Spawforth, Antony (editors). «Heliodorus (4)». A: The Oxford Classical Dictionary. vol. I. Oxford University Press, 2012, p. 654.
# Torrent de Can Fonollet

El torrent de Can Fonollet és un curs d'aigua del municipi de Terrassa que neix a la serra de Can Fonollet. Desemboca a la riba dreta de la riera de Rubí al sud del barri de les Fonts a Terrassa.

## Referències

* ↑ «Torrent de Can Fonollet». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.

## Vegeu també

* Can Fonollet
# Ió pesant

Un ió pesant és un àtom ionitzat que sol ser més pesant que l'heli. La física d'ions pesants es dedica a estudiar matèria nuclear extremament calenta i els efectes col·lectius que apareixen en tals sistemes, a diferència de la física de partícules, que estudia les interaccions entre partícules elementals. Juntes, aquestes dues disciplines reben el nom de física d'altes energies. En física nuclear, els nuclis utilitzats com partícules de raig solen estar completament ionitzats. Els nuclis poden ser llançats contra una diana fixa o separar-se en dos rajos que es moguin en direccions oposades que es fan col·lidir en un punt ben determinat.
Els nuclis d'ions pesants utilitzats més sovint als experiments de física nuclear inclouen el carboni, el silici, el coure, el tungstè, l'or, el plom i l'urani, tot i que en els experiments que intenten crear elements transurànics, es pot fer servir gairebé qualsevol ió com projectil, segons els requisits experimentals específics i la probabilitat que es produeixin les interaccions desitjades.