OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Coruche

Coruche és un municipi portuguès, situat al districte de Santarém, a la regió d'Alentejo i a la subregió de Lezíria do Tejo. L'any 2006 tenia 20.191 habitants. Limita al nord amb Almeirim i Chamusca, al nord-est amb Ponte de Sor, a l'est amb Mora, al sud-est amb Arraiolos, al sud amb Montemor-o-Novo i Montijo, a l'oest amb Benavente i al nord-oest amb Salvaterra de Magos.

## Població

Població del Concelho de Coruche (1801 – 2004) :
| 1801 | 1849 | 1900 | 1930 | 1960 | 1981 | 1991 | 2001 | 2004 |
| 3920 | 4943 | 9634 | 18317 | 27437 | 25278 | 23634 | 21332 | 20629 |

## Freguesies

* Biscainho
* Branca
* Coruche
* União das Freguesias de Coruche, Fajarda e Erra
* Fajarda
* Santana do Mato
* São José de Lamarosa
# Davao

Davao és una ciutat de l'illa de Mindanao, a les Filipines. Amb una superfície de 2,443.61 km², i una població de 1.632.991 habitants el 2015, és la més gran del país i la més poblada fora de Metro Manila.
Situada als peus del Volcà Apo, ha experimentat un fort creixement demogràfic com a causa de la immigració japonesa. És un important centre agrícola i comercial, que destaca pel conreu d'abacà, arròs, copra, cacau, cautxú o cocoters.
El President de les Filipines Rodrigo Duterte va ser alcalde de la ciutat durant 22 anys, moment en què va cedir el lloc a la seva filla Sara Duterte-Carpio. La ciutat té un alt índex de criminalitat malgrat la política de mà dura que Duterte aplicà durant anys, en els que arribà a finançar grups d'"esquadrons de la mort", als que s'acusà de matar fins a 1400 persones.

## Referències

* ↑ «Davao». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Marshall, Andrew R.C. «Philippine death squads very much in business as Duterte set for...» (en anglès). U.S..
# Càndaces

Càndaces (grec antic: Κανδάκη, llatí: Candaces, meroític: 𐦲𐦷𐦲𐦡 kdke) és el títol d'algunes reines de Núbia o Kus, nom que sembla l'origen de Càndida.
La paraula designava la germana del rei, i com que la successió era matrilineal, tenia tots els honors de reina mare, i sovint jugava un paper important com a reina regent. El títol de Càndaces anava acompanyat dels títols faraònics de Sa-Ra, Nebty i Nesut-Bity.
La més coneguda de les Càndaces va ser la reina Amanirena, pel seu paper al capdavant dels exèrcits cuixites contra els romans en una guerra que va durar tres anys, del 25 aC al 22 aC. Després d'una victòria inicial quan els cuixites van atacar l'Egipte romà, els va expulsar Gai Petroni, que va establir una nova frontera a Hiere Sycaminos (Maharraqa). Estrabó diu que li faltava un ull i la descrivia com a molt valenta. Plini el Vell diu erròniament que totes reines del país portaven aquest nom, i Eusebi de Cesarea explica que entre els etíops era costum tenir reines.

## Referències

* 1 2 Sall, Babacar «L'avènement des Candances». ANKH: Égyptologie et Civilisations africaines, 3, 01-06-1994, pàg. 70-75.
* ↑ Desmond J. Clark; Roland Anthony Oliver; J. D. Fage; G. N. Sanderson; A. D. Roberts; Richard Gray; John Flint; Michael Crowder (eds). The Cambridge history of Africa. Vol. 5 From c.1790 to c.1870. Cambridge : Cambridge University Press, 1976, p. 242-250. ISBN 978-0-521-20701-0.
* ↑ Jaques, Tony. Dictionary of Battles and Sieges: A Guide to 8,500 Battles from Antiquity Through the Twenty-first Century (en anglès). Greenwood Press, 2006, p. 713. ISBN 978-0-313-33536-5.
* ↑ Robinson, ARTHUR E. «The Arab dynasty of DAR FOR (DARFUR)1». African Affairs, XXVIII, CIX, 01-10-1928, pàg. 55–67. DOI: 10.1093/oxfordjournals.afraf.a100377. ISSN: 1468-2621.
# De grandes espérances

De grandes espérances és una pel·lícula francesa dirigida per Sylvain Desclous, estrenada el 2022.

## Argument

Estiu 2019. Acabada de graduar-se en el prestigiós Institut d'Estudis Polítics de Lió, Madeleine marxa a preparar-se per als exàmens de l'Escola nacional d'administració a Còrsega amb Antoine, el seu amant amb qui comparteix conviccions polítiques d'esquerra. Ella ve d'un entorn modest (òrfena de mare i pare absent) mentre que ell és fill d'un advocat ric. Un sopar a casa del pare d'Antoine permet a Madeleine conèixer Gabrielle, una exsecretària d'estat del Partit Socialista. En una petita carretera deserta, una trobada imprevista segellarà el destí de Madeleine i Antoine: un altercat amb un motorista violent es converteix en una tragèdia. El seu amor es posa en dubte. Madeleine mostra resiliència i accepta una posició amb Gabrielle. Antoine, per la seva banda, mostra covardia i renuncia a les seves idees polítiques.

## Repartiment

* Rebecca Marder: Madeleine Pastor
* Benjamin Lavernhe: Antoine Mandeville
* Emmanuelle Bercot: Gabrielle Dervaz
* Marc Barbé: Yvan Pastor, el pare de Madeleine
* Pascal Elso: Bertrand Mandeville, el pare d'Antoine
* Thomas Thévenoud: Thomas Peltier, el ministre de treball
* Cédric Appietto: Lucciani, el Còrsega a la carretera

## Premis

Festival Jean-Carmet, Moulins, 2022: premi del públic al millor actor secundari, atorgat a Marc Barbé.

## Referències

* ↑ Jacques Mandelbaum «« De grandes espérances » : Sylvain Desclous filme un couple à l’épreuve d’un idéal politique» (en francès). Le Monde, 22-03-2023 [Consulta: 24 setembre 2023].
* ↑ «Casting de De grandes espérances (2022)» (en francès). SensCritique. [Consulta: 4 gener 2023].
* ↑ Samuel Douhaire. «“De grandes espérances” : jusqu’où aller par ambition politique ?» (en francès). Télérama, 25-03-2023. [Consulta: 24 setembre 2023].
* ↑ «Saône-et-Loire. Thomas Thévenoud redevient ministre… au cinéma» (en francès). www.lejsl.com. [Consulta: 4 gener 2023].
* ↑ «De grandes espérances» (en francès). Auvergne-Rhône-Alpes Cinéma. [Consulta: 16 març 2023].
* ↑ «Le Festival Jean-Carmet remet son palmarès» (en francès). Le Film français. [Consulta: 5 novembre 2022].
# Corb marí de barbeta roja

El corb marí de barbeta roja (Phalacrocorax varius) és una espècie d'ocell de la família dels falacrocoràcids (Phalacrocoracidae) que habita badies, llacs i rius, en Austràlia, Tasmània i Nova Zelanda, incloent l'illa Stewart.
# Corb marí de Vieillot

El 'corb marí de Vieillot (Microcarbo niger) és una espècie d'ocell de la família dels falacrocoràcids (Phalacrocoracidae) que habita llacs, rius, aiguamolls i manglars del Pakistan, l'Índia, Sri Lanka, Bangladesh, sud-oest de la Xina i Sud-est Asiàtic fins a Java.
# Departament de Tarija

El departament de Tarija (en castellà i oficialment Departamento de Tarija) és una sotsdivisió administrativa de Bolívia, la més meridional del país.

## Províncies

Se sotsdivideix en sis províncies:
| Província | Capital | Províncies de Tarija |
| Aniceto Arce | Padcaya | Províncies de Tarija |
| Burnet O'Connor | Entre Ríos | Províncies de Tarija |
| Cercado | Tarija | Províncies de Tarija |
| Eustaquio Méndez | San Lorenzo | Províncies de Tarija |
| Gran Chaco | Yacuiba | Províncies de Tarija |
| José María Avilés | Uriondo | Províncies de Tarija |
# Delray Beach International Tennis Championships 2012

El Torneig de Delray Beach 2012, conegut oficialment com a Delray Beach International Tennis Championships 2012 és una competició tennística disputada sobre pista dura que pertany a les sèries 250 del circuit ATP. La vintena edició del torneig es va celebrar entre el 24 de febrer i el 4 de març de 2012 al Delray Beach Tennis Center de Delray Beach, Florida, Estats Units.

## Quadre individual masculí

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | J. Isner | 6 | 6 | |
| | R. Sweeting | 3 | 4 | | 1 | J. Isner | 6 | 6 | |
| Q | T. Smyczek | 1 | 5 | | 8 | B. Tomic | 3 | 2 | |
| 8 | B. Tomic | 6 | 7 | | | | | | | 1 | J. Isner | 5 | 6$^4$ | |
| 4 | A. Roddick | 6 | 7 | | | | | | | 7 | K. Anderson | 7 | 7 | |
| | D. Istomin | 4 | 5 | | 4 | A. Roddick | 6 | 6⁹ | 4 | | | | | |
| | X. Malisse | 3 | 6 | 3 | 7 | K. Anderson | 2 | 7 | 6 | | | | | |
| 7 | K. Anderson | 6 | 3 | 6 | | | | | | | | | | | 7 | K. Anderson | 6 | 7 |
| 6 | A. Bogomolov Jr. | 6 | 1 | 3 | | | | | | | | | | | Q | M. Matosevic | 4 | 6² |
| Q | M. Matosevic | 4 | 6 | 6 | Q | M. Matosevic | 3 | 6 | 6 | | | | | |
| | E. Gulbis | 6⁶ | 6 | 6 | | E. Gulbis | 6 | 1 | 1 | | | | | |
| | S. Darcis | 7 | 1 | 3 | | | | | | Q | M. Matosevic | 5 | 6 | 7 |
| 5 | P. Kohlschreiber | 6 | 6 | | | | | | | | D. Sela | 7 | 4 | 6$^7$ |
| | I. Dodig | 2 | 2 | | 5 | P. Kohlschreiber | 4 | 7 | 0 | | | | | |
| | D. Sela | 6 | 6 | | | D. Sela | 6 | 6$^4$ | 6 |
| | J. Nieminen | 4 | 4 | | | | | | |

## Quadre doble masculí

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1 | Bob Bryan Mike Bryan | 6 | 4 | [4] |
| | Ivo Karlović Frank Moser | 4 | 6 | [10] | | Ivo Karlović Frank Moser | 4 | 4 |
| 4 | Mark Knowles Xavier Malisse | 6$^4$ | 4 | | | Michal Mertiňák André Sá | 6 | 6 |
| | Michal Mertiňák André Sá | 7 | 6 | | | | | | | Michal Mertiňák André Sá | 6 | 6⁵ | [13] |
| | Steve Darcis Olivier Rochus | 1 | 2 | | | | | | 3 | Colin Fleming Ross Hutchins | 2 | 7 | [15] |
| 3 | Colin Fleming Ross Hutchins | 6 | 6 | | 3 | Colin Fleming Ross Hutchins | 7 | 6 |
| | Robert Farah Treat Conrad Huey | 2 | 6 | [8] | | Mikhaïl Ielguin Denis Istomin | 6⁶ | 4 |
| | Mikhaïl Ielguin Denis Istomin | 6 | 3 | [10] | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial (anglès)
* Quadre individual masculí PDF
* Quadre doble masculí PDF
Delray Beach :
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2020
2021
2022
2023
2024 :
ATP World Tour 2012
< 2011
2013 > :
ATP World Tour Finals, Londres :
# Detector d'ionització de flama

Un detector d'ionització de flama és un detector que es fa servir en la cromatografia de gasos. És una tècnica que permet separar, detectar i quantificar mescles d'una gran quantitat de compostos mitjançant el temps de retenció i l'àrea dels pics. És un component d'un cromatògraf de gasos, el detector de conductivatat tèrmica n'és l'altre component major.
És un dels detectors més utilitzats i versàtils. Bàsicament és un cremador d'hidrogen/oxigen, on es barreja l'efluent de la columna (gas portador inert i anàlit) amb hidrogen. S'encèn aquesta mescla amb una espurna elèctrica i això produeix una flama d'alta temperatura. La majoria de compostos orgànics al sotmetre's a altes temperatures pirolitzen i es produeixen ions i electrons, que són conductors elèctrics. Aquest fet s'aprofita per establir una diferència de potencial d'uns centenars de volts entre la part inferior del cremador i un elèctrode col·lector situat per sobre de la flama. El corrent generada és baixa (de l'ordre dels 10$^{-12}$ ampere), per tant ha de ser amplificada mitjançant un amplificador d'alta impedància.
El procés de ionització en la flama és complex, però es pot aproximar el nombre d'ions produïts al nombre d'àtoms de carboni transformats en la flama. Això fa que el detector sigui sensible a la massa (al nombre d'àtoms de carboni que surten de la columna) més que a la concentració, per tant no l'afecten massa els canvis en el flux de sortida.
Hi ha alguns grups funcionals que no responen a aquest detector, com el carbonil, alcohol, halogen o amina, i tampoc hi responen els gasos no inflamables com el CO₂, SO₂, vapor d'aigua i òxids de nitrogen. Aquest fet, més de limitar l'àmbit d'aplicació d'aquest detector, permet l'anàlisi de mostres contaminades amb algun dels compostos esmentats.
Aquest procediment té una alta alta sensibilitat, l'ordre de 10$^{-13}$ g/s i un ampli interval lineal de resposta, 10$^7$ unitats. Té una elevada relació senyal/soroll. És fàcil de fabricar i de mantenir. Només permet proves destructives, com que la mostra és pirolitza.

## Referències

* ↑ «Cromatografia de gasos». Universitat de Girona Serveis Tècnics de Recerca. [Consulta: 15 agost 2023].
* ↑ «cromatògraf de gasos». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia. [Consulta: 15 agost 2023].
* ↑ Henriksen, M.; Bjerketvedt, D.; Vaagsaether, K.; Gaathaug, A.V.; Skjold, T. «Accidental hydrogen release in a gas chromatograph laboratory: A case study» (en anglès). International Journal of Hydrogen Energy, 42, 11, 01-03-2017, pàg. 7651–7656. DOI: 10.1016/j.ijhydene.2016.05.299.
# Detector d'anomalies magnètiques

Un detector d'anomalies magnètiques (en anglès magnetic anomaly detector abreujat MAD) és un equip emprat per detectar petites variacions en el camp magnètic terrestre. Està format per magnetòmetres i s'utilitza per detectar un submarí des d'aeronaus antisubmarines. Es basa en el fet que una massa de material ferromagnètic altera el camp magnètic terrestre, i per tant, pot ser detectada.
Per reduir les interferències dels equips elèctrics de l'aeronau, els magnetòmetres solen anar muntats en una extensió de la cua, o en un artefacte remolcat. Fins i tot en aquest cas, l'aeronau ha d'estar molt a prop del submarí per detectar l'anomalia. Tant el tonatge de submarí com els materials amb què està construït afecten a la distància de detecció.
Se sol emprar per confirmar la detecció d'un submarí al qual s'està seguint per altres mitjans, normalment acústics.

## Història

L'exploració geològica per mitjà de la mesura i l'estudi de la variacions en els camps magnètics de la Terra ha estat utilitzada pels científics des 1843. El primer ús dels magnetòmetres va ser per localitzar dipòsits de minerals. El primer tractat científic a descriure l'ús pràctic va ser publicat el 1879, titulat 'L'examinació dels dipositar de mineral de ferro utilitzant mitjans magnètics' per Thales. Un altre ús militar per als magnetòmetres és el que van utilitzar en la Guerra del Vietnam els Hercules AC-130A Spectre, per detectar camions pel soroll magnètic que emetien les seves bobines d'ignició.

## Referències

* ↑ Wragg, David W. A Dictionary of Aviation. first. Osprey, 1973, p. 183. ISBN 9780850451634.
* ↑ Universitat de Calgary. Note Outline: Geophysical Surveying Using Magnetics Methods, 16 gener 2004 [Consulta: 11 d’agost 2010]. Arxivat 22 August 2010$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
# Detector d'infrarojos

Un detector d'infrarojos és un detector que reacciona a la radiació infraroja (IR). Els dos tipus principals de detectors són: tèrmics i fotònics (fotodetectors).
Els efectes tèrmics de la radiació IR incident poden ser seguits a través de molts fenòmens dependents de la temperatura. Els bolòmetres i micro-bolòmetres es basen en canvis en la resistència. Els termoparells i termopiles utilitzen l'efecte termoelèctric. Les cèl·lules de Golay segueixen l'expansió tèrmica. En els espectròmetres IR els detectors piroelèctrics són els més generalitzats.
El temps de resposta i la sensibilitat dels detectors fotònics pot ser molt major, però en general aquests han de ser refredats per tallar el soroll tèrmic. Els materials en aquests són semiconductors amb llacunes de banda estreta. Els fotons IR poden causar excitacions electròniques. En detectors fotoconductors, es controla la resistivitat de l'element detector. Els detectors fotovoltaics contenen una unió PN en la qual el corrent fotoelèctric apareix després de la il·luminació.
Alguns materials detectors d'IR
* Tel·lurur de mercuri-cadmi (MCT)
* Antimonur d'indi
* Arsenur d'indi
* Selenur de plom
* QWIP
* QDIP.

## Referències

* ↑ «Revolutionary New High-speed Infrared Detector Sees First Light». [Consulta: 15 juny 2015].

## Vegeu també

* Sensor d'Infraroig No Dispersiu
* Càmera tèrmica
* Oxímetre
* Pulsioxímetre
* Punt isosbèstic
# Desembocadura de la riera de Riudecanyes

La desembocadura de la riera de Riudecanyes, és una zona humida al tram final de la riera de Riudecanyes, que fa de partió entre els municipis de Cambrils i de Mont-roig del Camp. L'espai ocupa una superfície d'aproximadament 8,5 hectàrees on s'hi localitza la típica llacuna de rambla mediterrània que presenta una salinitat variable en funció de les llevantades, la infiltració d'aigua marina (salinitat màxima) o els episodis plujosos (salinitat mínima).
La vegetació de la zona està constituïda per un petit retall d'albereda (hàbitat d'interès comunitari, codi 92A0) de port arbustiu, i tamarigar (hàbitat d'interès comunitari, codi 92D0). Altres comunitats són les joncedes de Scirpus holoschoenus i S. lacustris, i els herbassars de Cynodon dactylon.
La seva situació, a la costa catalana, fa que el potencial faunístic, especialment durant els passos migradors, sigui molt elevat.
Els impactes que limiten el potencial de la zona són la total urbanització del marge esquerre de la riera (municipi de Cambrils) i l'elevada presència humana amb els problemes que sovint porta associat (deixalles, ruderalització, etc). El marge dret de la desembocadura (terme de Mont-roig del Camp), presenta un estat molt més natural i caldria evitar-ne la urbanització.

## Referències

* 1 2 3 4 «Desembocadura de la riera de Riudecanyes». Fitxes descriptives de zones humides. Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural de la Generalitat de Catalunya (CC-BY-SA). Arxivat de l'original el 2015-02-16. [Consulta: 16 febrer 2015].
# Dead Letter Office

Dead Letter Office és una compilació de rareses i cares-B de la banda estatunidenca de rock alternatiu R.E.M., publicat el 27 d'abril de 1987 per I.R.S. Records. Es tracta d'una col·lecció de cançons enregistrades per R.E.M. des de l'inici de la seva trajectòria fins Lifes Rich Pageant (1986), moltes d'elles publicades internacionalment com a cara-B d'altres senzills. La majoria són versions de les seves cançons favorites que denoten les influències i gustos musicals de la banda.
L'edició inicial en vinil i casset es va publicar amb una col·lecció de 15 cançons, però l'edició en CD publicada posteriorment també va incloure les cinc cançons de l'EP Chronic Town (1982). Una dècada després (1993), I.R.S. va rellançar l'àlbum a Europa amb dues cançons extres.
L'àlbum va arribar a la 52è lloc de la llista estatunidenca i el 60è de la britànica.

## Llista de cançons

Totes les cançons foren escrites i compostes per Bill Berry, Peter Buck, Mike Mills i Michael Stipe, excepte les indicades.
# Corba serpentina

Un corba de serpentina és una corba l'equació del qual és de la forma $x^{2}y+aby-a^{2}x=0$, on $ab>0$. EL que és equivalent, té pre representació paramètrica $x=a\cot(t),y=b\sin(t)\cos(t)$. Les corbes serpentines les varen estudiar L'Hopital i Huygens, i els va donar nom i les va classificar Newton.

## Enllaços externs

* MathWorld - Serpentine Equation
* «Serpentine».
# Corba isofònica

Les corbes isofòniques o corbes de ponderació o són corbes d'igual sonoritat. Les primeres corbes d'igual sonoritat van ser establertes per Fletcher i Munson el 1930. Aquestes corbes calculen la relació existent entre la freqüència i la intensitat (en decibels) de dos sons per tal que siguin percebuts igual de forts, d'aquesta manera tots els punts sobre una mateixa corba isofònica tenen la mateixa sonoritat. Així, si 0 fons corresponen a una sonoritat amb una intensitat de 0 dB amb una freqüència de 1.000 Hz, també una sonoritat de 0 fons podria correspondre a una sonoritat amb una intensitat de 60 dB amb una freqüència de 70 Hz.
# Dia Internacional de Solidaritat amb els membres del personal detinguts o desapareguts

El Dia Internacional de Solidaritat amb els membres del personal detinguts o desapareguts se celebra anualment el 25 de març per les Nacions Unides.
Commemora l'aniversari del segrest d'Alec Collett, un antic periodista que treballava per a l'Agència de les Nacions Unides per als Refugiats de Palestina (UNRWA) quan va ser segrestat per homes armats el 1985. El seu cos va ser finalment trobat a la vall de la Bekaa, al Líban, l'any 2009.

## Referències

* ↑ «Dia Internacional de la Dona, un dels dies internacionals commemorats per l'ONU». Fundació IPSS. [Consulta: 2 novembre 2023].
* ↑ «CEPAL - International Day of Solidarity with Detained and Missing Staff Members». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 18 juny 2022].
* ↑ «International Day of Solidarity with Detained and Missing Staff Members, 25 March».

## Enllaços externs

* Dia Internacional de Solidaritat amb els membres del personal detinguts o desapareguts - Lloc web oficial
# Dick Wicksell

Dick Wicksell (Uppsala, 16 de maig de 1963) és un antic pilot de motociclisme i automobilisme suec de renom internacional. Centrat especialment en la modalitat de l'enduro, al llarg de la seva carrera en va guanyar tres Campionats d'Europa de 250cc 2T (1987 a 1989) i tres de Suècia. També va obtenir dues victòries en la mateixa cilindrada, alhora que absolutes, als Sis Dies Internacionals d'Enduro (1987 i 1990) i va formar part de l'equip suec que va guanyar-hi el Trofeu tres anys: el 1985 a Alp, el 1990 a Västerås (Suècia) i el 1991 a Považská Bystrica, a l'antiga Txecoslovàquia. En motocròs, es va qualificar per a 15 Grans Premis del Campionat del món i va ser-ne subcampió de Suècia en les tres cilindrades (125, 250 i 500cc) malgrat no haver seguit mai cap campionat complet, ja que hi competia com a pilot de proves.
Pel que fa a l'automobilisme, Wicksell va competir també amb èxit en crosskart, ral·li i ral·licròs. Va guanyar tres campionats de Noruega i tres de Suècia de crosskart i va obtenir diverses victòries en ral·lis del campionat de Suècia.
El seu fill, Jimmy Wicksell, és també un conegut pilot d'enduro que competeix al campionat del món amb Beta.

## Palmarès
### Motociclisme

* 3 Campionats d'Europa d'enduro en 250cc 2T (1987-1989)
* 3 Victòries al Trofeu dels ISDE (1985, 1990-1991)
* 2 Victòries de classe i absolutes als ISDE (1987, 1990)
* 3 Campionats de Suècia d'enduro
* 3 Victòries a la Gotland Grand National
* 1 Victòria a la Novemberkåsan (1986)
* 6 Victòries a l'"Onkel Tom" (Alemanya)

### Automobilisme

* 3 Campionats de Noruega de crosskart
* 3 Campionats de Suècia de crosskart
* 9 Victòries en ral·lis en classe 4WD A
* 1 Victòria en ral·li en classe H4WD

## Referències

* ↑ «Dick Wicksell» (en suec). racekampen.se. Arxivat de l'original el 2023-05-27. [Consulta: 22 maig 2023].
* 1 2 «Dick Wicksell» (en anglès). ewrc-results.com. [Consulta: 22 maig 2023].
* ↑ «ISDE PALMARES SINCE 1913» (en anglès). fim-isde.com. FIM. [Consulta: 22 maig 2023].
* ↑ Gedda, Niklas. «Dick Wicksell laddad för SM» (en suec). svt.se, 01-10-2015. [Consulta: 22 maig 2023].
* ↑ Swahn, Joel. «Upplänningen ser fram emot startskottet» (en suec). svt.se, 05-11-2016. [Consulta: 22 maig 2023].
* ↑ «Jimmy Wicksell» (en anglès). fim-moto.com. FIM, 2021. [Consulta: 22 maig 2023].
* ↑ «Wicksells seger på hemmaplan» (en suec). unt.se, 1986. [Consulta: 22 maig 2023].