OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# El millor de mi (pel·lícula de 2007)

El millor de mi (títol original en castellà: Lo mejor de mí) és una pel·lícula espanyola estrenada el març de 2008, dirigida per Roser Aguilar i rodada a Barcelona. Ha estat doblada al català.

## Argument

Raquel (Marian Álvarez) és una noia que de petita sentia molt parlar de AMOR: A la tele, a la ràdio, al cinema, a les pel·lícules. Marxa a viure amb Tomás (Juan Sanz), un atleta d'elit, i quan aquest es posi malalt i necessiti un trasplantament de fetge serà quan realment coneixerà el seu significat i el que importa per a ella.

## Repartiment

* Marian Álvarez... Raquel
* Juan Sanz ... Tomás
* Lluís Homar... Eduardo
* Alberto Jiménez... Dr. Ferrer
* Marieta Orozco... Silvia
* Carmen Machi... Carmen
* Pablo Derqui... David
* Nausicaa Bonnín - Claudia

## Premis
### 53a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor opera prima | Millor opera prima | Guanyadora |

### Premi Turia a la millor actriu revelació i millor opera prima (2018).
## Referències

* 1 2 El millor de mi a esadir.cat
* ↑ Lo mejor de mi a Fotogramas
* ↑ «Los Sant Jordi de cine abren los actos de los 50 años de TVE Catalunya» (PDF). La Vanguardia [Barcelona], 21-04-2009, p. 13 de «Vivir» [Consulta: 14 setembre 2019].
* ↑ La protagonista de 'Lo mejor de mí' obtiene el premio a la Mejor Actriz en Locarno, El Mundo, 11 d'agost de 2007
* ↑ La Turia premia a 'Mataharis' como mejor película española y reconoce al 'Follonero', El Mundo, 26 de juny de 2008

## Enllaços externs

* Crítica a la pel·lícula a 20 Minutos
# Eleccions presidencials d'Irlanda de 2018

Les eleccions presidencials irlandeses de 2018 es van celebrar el 26 d'octubre de 2008 a la República d'Irlanda. El president Michael D. Higgins, escollit en 2011, aspirava a la reelecció. Era la primera vegada des de les eleccions de 1966 que un president en funcions s'enfrontava a una contesa per a un segon mandat.
Higgins va ser reelegit en el primer recompte amb gairebé el 56% dels vots, convertint-se en el primer president des d'Éamonn de Valera a guanyar un segon mandat en unes eleccions disputades (Patrick Hillery (1983) i Mary McAleese (2004) havien estat reelegits sense oposició). Va prendre possessió del seu segon mandat l'11 de novembre.
Les eleccions es van celebrar en la mateixa data que un referèndum sobre la blasfèmia.

## Referències

* ↑ «Minister Murphy makes Presidential Election Order». Department of Housing, Planning and Local Government, 28-08-2018. Arxivat de l'original el 28 August 2018. [Consulta: 28 agost 2018].
* ↑ «Public Notice Presidential Election 2018 Nomination of Candidates». Presidential Election 2018, 24-09-2018. Arxivat de l'original el 28 September 2018. [Consulta: 28 setembre 2018].
* ↑ «Higgins re-elected for seven more years as President». RTÉ News, 27-10-2018.
* ↑ «Thirty-seventh Amendment of the Constitution (Repeal of offence of publication or utterance of blasphemous matter) Bill 2018». Department of Housing, Planning and Local Government, 21-09-2018. Arxivat de l'original el 28 September 2018. [Consulta: 28 setembre 2018].
# Eleccions presidencials belarusses de 2015

Les eleccions presidencials de 2015 van tenir lloc a Belarús l'11 d'octubre de 2015. El president Aleksandr Lukaixenko va concórrer a les eleccions per assolir el seu cinquè mandat en el càrrec, després d'haver guanyat totes les eleccions presidencials des de la independència el 1991. Va ser reelegit de nou amb el 84% dels vots. L'opció "contra tots" va rebre més vots que qualsevol candidat de l'oposició.
L'informe preliminar de la Missió Internacional d'Observació de les Eleccions (IEOM per les seves sigles en anglès), liderada per l'OSCE i amb participació de l'Assemblea Parlamentària del Consell d'Europa, emès el 12 d'octubre, inicia les seves conclusions amb l'afirmació que les eleccions de l'11 d'octubre indiquen, un cop més, que Belarús encara està lluny de complir els estàndards d'unes eleccions democràtiques i destaca que s'han detectat problemes importants, especialment durant el procés de recompte, que soscaven la integritat d'aquestes eleccions presidencials.

## Referències

* ↑ Parliament approves 11 October 2015 as Belarus president election date Arxivat 4 de juliol 2015 a Wayback Machine. Belta, 30 June 2015
* ↑ STATEMENT OF PRELIMINARY FINDINGS AND CONCLUSIONS
# El Martinet

El Martinet és una obra de Ripollet (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Conjunt industrial que comptava amb diferents naus amples i llargues amb cobertes a dues vessants. Hi existien a més a més altres dependències a diferents nivells. Les obertures d'aquestes naus són grans i rectangulars. Una de les façanes té la porta d'arc escarser i a les cantoneres, pilars amb coronaments. La porta i les finestres conserven reixes de ferro. Les façanes són de maó i estan arrebossades la major part dels casos.

## Història

El 1785, on hi havia les restes d'un molí fariner, s'hi construí la fàbrica del Martinet. El seu propietari fou Eudald Dou de Barcelona, i comptà amb l'ajut de Josep Esplugues, o Esplugas, Surroca (manyà), Marià Riera (fuster) i Pau Gamot (ferrer). S'hi forjaven i treballaven grans peces, competint amb el millor mercat estranger. L'època daurada foren els anys entre 1804 i 1806. Donava feina a vint famílies. L'any 1809 pateix el saqueig del francès i és reconstruïda després de la invasió. Durant el 1834 té una davallada deguda a la situació dels preus del mercat d'importació, d'altra banda, la manca d'aigua feia impossible el funcionament de la fàbrica.
A mitjans del segle xix s'instal·la una fàbrica de paper. Tenia el mateix propietari. L'any 1894, la firma "Farré i Companyia" obre una fàbrica de cotó. El 1898 passà a nom de " Faura i Casa mitjana" i el 1918 a "Sobrinos de José Umbert". L'any 1927 es donen de baixa de contribució i en 1929 es trasllada a Granollers a l'empresa Roca Umbert, S. A. Els edificis que hi resten foren després propietat de l'exèrcit, que hi instal·là una granja agropecuària. Durant la Guerra Civil fou un polvorí.

## Referències

* 1 2 3 4 «El Martinet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Els deu d'Es Teix

Els deu d'Es Teix o Es deu d'Es Teix fou una agrupació de pintors i escultors que residien principalment a Deià (però també a Sóller i Bunyola) a principis de la dècada dels seixanta del segle xx. El nom prové del fet que tots aquests artistes vivien "a l'ombra" del puig d'Es Teix. El principal impulsor era el nord-americà William Waldren. Al crear-se l'any 1962 en formaven part els pintors Martin Bradley (anglès), Frank Hodgkinson (australià), Elsa Collie (canadenca), Richard Kozlow, Theodore Kliros, Georges Sheridan, Thea Winger, Norman Yanikun (nord-americans) i l'únic mallorquí del grup, l'escultor Francesc Barceló. Un any més tard s'hi van afegir els pintors Michel Albert (francès) i John Ulbricht (nord-americà), a més de l'escultor italià Eugenio Molinari. L'agost de 1962 es van presentar a les Galeries Quint de Palma, amb catàleg prologat pel crític Carlos Antonio Areán, en una de les més importants exposicions d'art abstracte de l'època. Després van ser convidats a fer exposicions a Madrid i Barcelona. El catàleg de l'exposició a Madrid va ser prologat per Camilo José Cela.
El grup discrepava del que consideraven corrent elitista de l'art abstracte del moment i volien ampliar l'audiència artística amb obres expressionistes i informalistes que el públic entengués. L'activitat, repercussió als mitjans i prestigi del grup va atraure altres artistes a Deià, el grup va ser el detonant de l'articulació d'un mercat de l'art a la vila. Al cap de dos anys el grup es va dissoldre en predominar les opcions individuals sobre el compromís i la cooperació dins el grup. Tot i la seva curta vida el grup és considerat un dels més influents en l'escena artística de Mallorca.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Es Deu des Teix | enciclopèdia.cat». [Consulta: 4 juny 2017].
* 1 2 3 4 «El legado artístico de Francesc Barceló Bover» (en castellà). Universitat de les Illes Balears, 30-01-2017.
* 1 2 3 4 5 Waldreneix, Jacqueline. Insiders and Outsiders: Paradise and Reality in Mallorca (en anglès). New Directions in Anthropology, 1996.
# El Soler de Comià

El Soler de Comià és una masia del municipi de Borredà (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia orientada cap a llevant construïda al segle xvii probablement sobre fonaments medievals que consta d'una planta rectangular coberta a dues aigües amb teula àrab. Al segle xviii la masia fou ampliada considerablement en adossar-hi un cos d'estructures clàssica al mur de tramuntana; d'aquesta època també són les modificacions i les noves obertures (la balconada de fusta aixoplugada pel ràfec de la teulada) de la façana de migdia.
A llevant de la masia hi ha un interessant exemple de pallissa que destaca per les seves dimensions: consta d'un sol pis i planta baixa coberta a dues aigües i sostinguda per encavallades de fusta i pilars de secció quadrada.

## Història

La masia Soler de Comià situada prop de l'església de Sant Esteve de Comià és documentada des de la baixa edat mitjana com una de les propietats dels senyors del castell de Maçanós (Ripollès), els quals hi establiren una família pagesa a canvi d'un cens fix. La masia fou construïda al s. XVII i ampliada al s. XVIII.

## Referències

* 1 2 3 «El Soler de Comià». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 setembre 2015].
# El Soler de Sant Jaume

El Soler de Sant Jaume és una masia situada al municipi de Riner, a la comarca catalana del Solsonès.

## Referències

* ↑ Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya (2003), pàg. 1.110.
# El Turó (Cornellà de Terri)

El Turó és una muntanya de 111 metres que es troba al municipi de Cornellà del Terri, a la comarca del Pla de l'Estany.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# El Tuerto de Pirón

Fernando Delgado Sanz, més conegut com El Tuerto de Pirón o Tuerto Pirón (Santo Domingo de Pirón, Segòvia 30 de maig de 1846 - València 5 de juliol de 1914), va ser un bandoler segovià molt temut en la seva època que amb el temps va guanyar fama de bondadós, anomenat així per tenir des de nen un núvol a l'ull que cobria amb un pegat. Va actuar principalment a la serra de Guadarrama i les conca dels rius Pirón i Lozoya.
La seva vida després de mort va ser fantasiada i en un breu període ja va formar part dels mites populars i les seves aventures són cantades de poble en poble. Se'l considera des de la seva mort l'últim bandoler de la Serra de Guadarrama.

## Referències

* ↑ Calleja Guijarro, Tomás. Segovia Sur, D.L.. Romances de El Tuerto de Pirón. Espirdo: Taller Imagen S.l., 2005.
* ↑ Campos, Andrés «El maravilloso país del Tuerto» (en castellà). El País [Madrid], 03-04-2003. ISSN: 1134-6582.
* ↑ Segovia, El Adelantado de. «Adrada de Pirón, historia y tradiciones en las tierras del “Tuerto” | El Adelantado de Segovia» (en castellà). [Consulta: 27 agost 2021].
* ↑ Planet, Lonely. «Fotos: 18 escapadas a una hora de Madrid» (en castellà), 07-05-2021. [Consulta: 27 agost 2021].
* ↑ Pastor Martín, Jesús. Leyendas heroicas y picarescas de Segovia. Segovia: Derviche, D.L. 2013. ISBN 978-84-940562-5-3.
* ↑ Sanz, Ignacio. Viaje por la cuenca del río Pirón. Madrid: Edic. de la Torre, 1982. ISBN 84-85866-30-4.
* ↑ Fernando. «Bandoleros / Mata de Los Ladrones» (en castellà). [Consulta: 27 agost 2021].
* ↑ vincent&vincent-media. «Fundación Joaquín Díaz - Revista de Folklore» (en castellà). [Consulta: 27 agost 2021].
* ↑ «Hemeroteca Digital. Biblioteca Nacional de España». [Consulta: 27 agost 2021].
# Embajadores (Madrid)

Embajadores és un dels sis barris que formen el districte Centro de Madrid. Dins la delimitació del barri s'hi troba Lavapiés, considerat per molts com un barri propi. Limita a l'oest amb el barri de Palacio, al nord amb el barri de Sol, ambdós del districte Centro; al sud amb els barris de Las Acacias i Palos de la Frontera (Arganzuela), i a l'oest amb el barri de Cortes (Centro).
Els carrers limítrofs són el carrer Toledo a l'est, les Rondes de Toledo, València i Atocha al sud, a l'oest el carrer Atocha i al nord el carrer Magdalena i el carrer del Duque de Alba.

## Referències

* ↑ «Districtes de Madrid».

## Enllaços externs

* Districtes de Madrid
# Emanuïl Manòlov

Emanuïl Manòlov (Gabrovo, 7 de gener de 1858 - Kazanlâk, 2 de febrer de 1902), nom complet amb patronímic Emanuïl Ivanov Manòlov, búlgar: Емануил Иванов Манолов fou un compositor, director de coral i professor búlgar.

## Biografia

El 1881-1883 va estudiar al Conservatori de Moscou sota Aleksandr Guédike (piano) i Ludwig Albrecht (solfeig), també va estudiar flauta i harmonia. El 1885 va tornar a Bulgària, on va treballar a diferents ciutats: Sofia, Stanimak (ara Asenovgrad), Plovdiv i des de 1899 - a Kazanlak. Les seves activitats professionals incloïen la docència, tocar la flauta en una orquestra, editar una revista de música, cors capdavanters i bandes de metall. També va ser el primer director de cor búlgar i mestre de bandes militar, un dels fundadors de l'escola búlgara de composició i música professional búlgara. Autor de la primera òpera búlgara Нищая (El captaire, basada en un poema d'Ivan Vàzov, no acabat, però lliurat el 1900). Es va dedicar a l'elaboració de cançons populars, ell mateix va escriure diverses obres populars, incloses per a la coral.
El seu fill, Hristo Manòlov (1900-1953), així com el nét, Zdravko Manòlov (1925-1983), també foren compositors.

## Cançons

* "Himne de Sa Majestat el Tsar de Bulgària"
* "Marxa dels treballadors" (lletra de Georgy Kirkov)
* "Marxa del professor"
* "Quin tipus de noia veig?"
* "Cop, cop"
* "Ram de la gent"

## Bibliografia

* Diccionari enciclopèdic musical / Cap. ed. G. V. Keldysh. - M .: Enciclopèdia soviètica, 1990. - pàg. 324 - ISBN 5-85270-033-9
* Boychev D., Emanuil Manolov. - Sofia, 1926.
* Kamburov I., Emanuil Manolov. - Sofia, 1934.
* Sagaev L., creativitat d'òpera de Balgarskoto. - Sofia, 1958.
* Petrov S., Ochertsi sobre la història de la cultura musical de balgarskata, vol. I. - Sofia, 1959.
* Balareva A., Emanuil Manolov. - Sofia, 1961.
# Emarèse

Emarèse (arpità Èmarèisa) és un municipi italià, situat a la regió de Vall d'Aosta. L'any 2007 tenia 215 habitants. Limita amb els municipis de Brusson, Challand-Saint-Anselme, Challand-Saint-Victor, Montjovet i Saint-Vincent.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Fabrizio Maria Treves | Llista cívica |

## Personatges il·lustres

* Joseph Trèves, sacerdot i activista valldostà.
# Simeó de Tessalònica

Simeó de Tessalònica (grec antic: Συμεών o Συμεάνης, llatí: Symeon o Simeon) va ser arquebisbe de Tessalònica.
No se sap quasi res de la vida d'aquest personatge, només que va viure a la primera meitat del segle xv i va tenir el càrrec d'arquebisbe durant set anys, fins a la seva mort el setembre del 1429, sis mesos abans de la conquesta otomana de la ciutat per part de Murat II.
Joan Anagnostes diu que la mort d'aquest patriarca va ser molt lamentada, i diu que tant la mort de Simeó com la presa de la ciutat van ser anunciades en un somni.
Va ser l'autor de diverses obre teològiques molt apreciades a l'Església grega, que van ser publicades sota la supervisió del patriarca Dositeu de Jerusalem l'any 1683.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Symeon of Thessalonica». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 4 octubre 2022].
# Pardal de bardissa siberià

El pardal de bardissa siberià (Prunella montanella) és un moixó de la família dels prunèl·lids (Prunellidae). Cria al nord de Sibèria, a les dues bandes dels Urals, cap a l'est fins a l'extrem nord oriental d'Àsia. D'hàbits migratoris, hiverna al sud-est asiàtic. Ocasionalment es presenta com a divagant a Europa occidental. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.
Similar en grandària al pardal de bardissa, fa 13 - 14,5 cm de llargària. El dors és ratllat de color marró vermellós. Els adults tenen el capell marró-negre i les galtes també fosques, separades ambdues zones per una cella clara. Les part inferiors són de color grogós.
De la mateixa manera que altres espècies del gènere, té un bec insectívor, amb punta fina.

## Llistat de subespècies

Se n'han descrit dues subespècies de cercavores siberià:
* Prunella montanella badia Portenko 1929, que ocupa el nord-est de Sibèria.
* Prunella montanella montanella (Pallas) 1776, des dels Urals cap a l'est fins a la zona del Llac Baikal.

## Referències

* ↑ «Pardal de bardissa siberià». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2022(català)
* ↑ «Waxbills, parrotfinches, munias, whydahs, Olive Warbler, accentors, pipits» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 730. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Siberian Accentor. Prunella montanella» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 7 novembre 2022].
* ↑ Classificació dels prunèl·lids a ZOONOMEN Rev. 18-02-2011

## Bibliografia

* Svensson, L., P.J. Grant, K. Mullarney and D. Zetterström (1999) Collins Bird Guide. HarperCollins, London. (ISBN 0-00-219728-6)

## Enllaços externs

* Fotografia de cercavores siberià a Birdguides Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. Rev. 18-02-2011
* Imatges de cercavores siberià a Oriental bird club Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. Rev.18-02-2010
* El cercavores siberià a AVIBASE Rev. 18-02-2011
# Agnana Calabra

Agnana Calabra és un comune (municipi) de la Ciutat metropolitana de Reggio de Calàbria, a la regió italiana de Calàbria, situat a uns 70 km al sud-oest de Catanzaro i a uns 50 km al nord-est de Reggio de Calàbria. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 522 habitants.
Agnana Calabra limita amb els municipis següents: Canolo, Gerace, Mammola i Siderno.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 31 gener 2020].
# Districte municipal de Lazdijai

El districte municipal de Lazdijai (en lituà: Lazdijų rajono savivaldybė) és un dels 60 municipis de Lituània, situat dins del comtat d'Alytus, i que forma part de la regió de Dzūkija.

## Galeria

Llocs del districte municipal de Lazdijai:

## Enllaços externs

* Districte municipal de Lazdijai Arxivat 2013-10-17 a Wayback Machine. – Portrait of the Regions of Lithuania (anglès)
Comtat d'Alytus :
# Resolució 895 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 895 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 28 de gener de 1994. Després de recordar les resolucions anteriors sobre Israel i Líban, incloses la 501 (1982) 508 (1982), 509 (1982) i 520 (1982) i estudiant l'informe del Secretari General Boutros Boutros-Ghali sobre la Força Provisional de les Nacions Unides al Líban (UNIFIL) aprovada a la Resolució 426 (1978), el Consell va decidir prorrogar el mandat de La UNIFIL durant sis mesos més fins al 31 de juliol de 1994.
El Consell va tornar a refermar el mandat de la Força i va demanar al Secretari General Boutros Boutros-Ghali que informés sobre els progressos realitzats respecte de l'aplicació de les resolucions 425 (1978) i 426 (1978).

## Referències

* ↑ Tomeh, George Joseph; Sherif, Regina; Simpson, Michael. United Nations Resolutions on Palestine and the Arab-Israeli Conflict: 1992–1998. Institute for Palestine Studies, 1999, p. 70. ISBN 978-0-88728-273-7.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 801 a la 900 (1993 - 1994)
* Guerra del Líban de 1982
* Conflicte Israel-Líban
* Setge de Beirut

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Psychoda sinuosa

Psychoda sinuosa és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Àsia: Corea del Nord.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Wagner, R., 1978. Die Psychodidenausbeute zweier Sammelreisen des Ungarischen Naturwissenschaftlichen Museums in Budapest in die Volksrepublik Korea (Diptera: Psychodidae). Folia entomologica Hungarica. Rovartani kozlemenyek. Series nova. Vol. 31 (2),
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Insects of Korea (anglès) i (coreà)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Offemont

Offemont és un municipi francès, es troba al departament del Territori de Belfort i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2006 tenia 3369 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1981 | 2876 | 3456 | 4140 | 4213 | 3976 |
# Eleccions regionals de la Vall d'Aosta de 1988

Les eleccions per a renovar el Conseil de la Vallée / Consiglio Regionale de la Vall d'Aosta se celebraren el 26 i 27 de juny de 1988.

## Resultats electorals

← Eleccions regionals de la Vall d'Aosta, 1988 → :
| Partits | vots | (%) | escons |
| Union Valdôtaine (UV) | 26.960 | 34,20% | 12 |
| Democràcia Cristiana Italiana (DC) | 15.319 | 19,44% | 7 |
| Partit Comunista Italià (PCI) | 10.953 | 13,90% | 5 |
| Autonomistes Demòcrates Progressistes (ADP) | 8.667 | 11,00% | 4 |
| Partit Socialista Italià (PSI) | 5.902 | 7,80% | 3 |
| Nova Esquerra Vall d'Aosta | (?) | 2,48% | 1 |
| Unió Autonomista - Pensionistes (UAP) | (?) | 1,64% | 1 |
| Partit Republicà Italià (PRI) | 1.732 | 2,20% | 1 |
| Moviment Social Italià-Dreta Nacional (MSI) | 1.381 | 1,75% | 1 |
| Partit Socialista Democràtic Italià (PSDI) | 1.263 | 1,60% | - |
| Partit Liberal Italià (PLI) | 1.259 | 1,60% | - |
| Verds independents - Radicals federalistes | 734 | 0,93% | - |
| Llista per la Zona Franca | 413 | 0,52% | - |
| Artesans i Comercians Valdostans (ACV) | 348 | 0,44% | - |
| altres | 3.250 | (4,12%) | - |
| Total | 78.820 | 100,00 | 35 |
Fonts: Ministero dell'Interno, ISTAT, Istituto Cattaneo, Consell Regional de la Vall d'Aosta

## Notes

* ↑ No ha estat possible aconseguir el nombre de vots atribuïts a la llista Nova Esquerra Vall d'Aosta i Unió Autonomista - Pensionistes. Les fonts consultades reagrupen els vots com a altres.
# Simeó el Just

* Per al personatge del Nou Testament, vegeu Simeó (personatge bíblic).
Simeó el Just (en hebreu שמעון הצדיק, Shimon HaTzaddik) fou un summe sacerdot jueu durant l'època del Segon Temple. També és conegut perquè algunes visions seves estan documentades a la Mixnà.

## Referències

* ↑ Bacher, William. «Simeon the Just». A: Jewish Encyclopedia (en anglès). The Kopelman Foundation, 1906.
# Pedra argilosa

La pedra argilosa, en anglès, claystone, és un terme geològic usat per descriure roques sedimentàries clàstiques que estan compostes principalment per partícules de la mida de l'argila (de menys d'1/256 mil·límetres de diàmetre).
Les pedres argilenques no es refereixen a les roques laminades que fàcilment es divideixen en capes fines anomenades en aquest cas pissarres. Són diferents de les pedres de fang o fangolita (mudstones), les quals estan parcialment endurides però es disgreguen quan són molles; la pedra d'argila és un material completament endurit.
# Districte municipal de Pasvalys

El districte municipal de Pasvalys (en lituà: Pasvalio rajono savivaldybė) és un dels 60 municipis de Lituània, situat dins del comtat de Panevėžys. La seva capital és la ciutat de Pasvalys.

## Seniūnijos del districte

* Daujėnų seniūnija (Daujėnai)
* Joniškėlio apylinkių seniūnija (Joniškėlis)
* Joniškėlio miesto seniūnija (Joniškėlis)
* Krinčino seniūnija (Krinčinas)
* Namišių seniūnija (Namišiai)
* Pasvalio apylinkių seniūnija (Pasvalys)
* Pasvalio miesto seniūnija (Pasvalys)
* Pumpėnų seniūnija (Pumpėnai)
* Pušaloto seniūnija (Pušalotas)
* Saločių seniūnija (Saločiai)
* Vaškų seniūnija (Vaškai)

## Enllaços externs

* Districte municipal de Pasvalys Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. – Portrait of the Regions of Lithuania (anglès)