OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# El Tossal (la Selva del Camp)

El Tossal és una muntanya de 504 metres que es troba al municipi de la Selva del Camp, a la comarca catalana del Baix Camp.
# Innocenci López i Bernagossi

Innocenci López i Bernagossi (Girona, 28 de desembre de 1829 - Barcelona, 22 de setembre de 1895) fou llibreter i editor, fundador dels setmanaris satírics La Campana de Gràcia i L'Esquella de la Torratxa. Va ser el pare d'un altre llibreter, Antoni López i Benturas, i l'avi del també llibreter Antoni López i Llausàs.

## Biografia

Nascut a Girona el 1829, fill de Miquel López i Carrascosa de professió militar i de Joana Bernagossi, s'establí a Barcelona, en un local de la rambla del Mig, on es dedicà a una fructífera activitat editorial. Antic dependent de la casa Tasso, el 1855 adquirí la Llibreria Espanyola, des d'on projectà setmanaris i col·leccions populars, que tingueren una gran acollida. Edità els almanacs d'El Cañón Rayado, Un Tros de Paper, Lo Noy de la Mare, La Rambla, El Tiburón, Lo Xanguet i altres, i també els Singlots Poetichs de Pitarra, així com les revistes satíriques Un tros de paper i Lo Noy de la mare i obres de Valentí Almirall, Robert Robert, Conrad Roure, Llanas, etc. El seu encert més gran, però, fou fundar La Campana de Gràcia i L'Esquella de la Torratxa, les publicacions de vida més llarga de la premsa catalana i dos títols emblemàtics del periodisme satíric a Catalunya. En aquestes publicacions hi col·labora, entre d'altres, el dibuixant Jaume Juez i Castellà, també conegut amb el pseudònim de "Xirinius".
D'idees republicanes, prengué part en la Revolució de 1868, i fou membre de la Junta Revolucionària de Barcelona; també fou nomenat (1873) director general de Correus a l'illa de Cuba. Fou enterrat al Cementiri de Montjuïc.
Es va casar amb Joana Benturas i Puig (1824-1892). El seu fill Antoni López i Benturas va heretar la Llibreria Espanyola i va continuar la seva tasca. El seu fill Guillem López Benturas fou un conegut metge i tinent d'alcalde de l'Ajuntament de Barcelona. Va tenir a més altres fills: Enric (1907-1907), Josep i Elvira López i Benturas.

## Referències

* ↑ També apareix citat amb el nom Innocent.
* ↑ «esquela: Ignocent López Bernagosi». La Campana de Gràcia : semanari bilingüe, donará una batallada cada senmana, si se'n venem moltas tocará á somaten: Núm. 1375, 28-09-1895, pàg. 2.
* ↑ Filla de l'italià Luigi Bernagossi, de Bolonya.
* ↑ Jesus Cuadrado. De la Historieta y su uso, 1873-2000. Ediciones Sinsentido, 2000. 686 p.. ISBN 978-84-96734-67-8. (castellà)
* ↑ | Necrològica a La vanguardia.
* ↑ Sovint escrit com Venturas o Ventura, per exemple a la inscripció de la defunció de Joana Benturas al Registre de Defuncions de l'Ajuntament de Barcelona, any 1892, número de registre 6658.
* ↑ L'Esquella de la Torratxa 1879-1939. 60 anys d'història catalana. Editorial Efadós, 2013. ISBN 978-84-15232-58-2
* ↑ «Esquela de defunció». La Vanguardia, 24-01-1928, pàg. 2.
# Mas Amat

El Mas Amat és una masia de Girona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular, i consta de planta baixa i primer pis. Cobert amb teulat a dues aigües i carener perpendicular a la façana principal. Restaurada amb el rierencs vistos. Composició simètrica i a la planta baixa porta d'accés amb llinda planera. La flanquegen dues finestres diferents. Al damunt de la porta: balcó de llinda planera i llosana de pedra, flanquejada per dos finestres de llinda planera. La façana es clou per ràfec voltat de teules. Al costat esquerre hi ha una gran pallissa. Hi ha finestres amb motius florals, i les cantonades de la masia són de pedra polida.

## Història

Anomenat antigament la Coma (per ésser el punt més alt de la zona). Documentada l'any 1493. Al 1670 pertanyia al sr. Alemany de Blanes. Abans era de Llàtzer Amat. Pagava cens a la pabordia de Desembre de la catedral.

## Referències

* 1 2 «Mas Amat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].

## Enllaços externs

* Mas Amat, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Stethojulis notialis

Stethojulis notialis és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nova Caledònia, Fidji i Tonga.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 «Stethojulis notialis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Randall, J.E., 2000. Revision of the Indo-Pacific labrid fishes of the genus Stethojulis, with descriptions of two new species. Indo-Pacific Fishes (31):42 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Font de la Coma (Aransís)

La Font de la Coma és una font de l'antic terme d'Aransís, actualment pertanyent al municipi de Gavet de la Conca. És dins del territori del poble d'Aransís.
Està situada a 867 m d'altitud, uns 600 metres a ponent d'Aransís. És a la dreta del barranc de Xércoles, a prop i al sud-oest de la Granja del Jeroni.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# E32

La ruta europea E32 és una carretera que forma part de la Xarxa de carreteres europees. Comença a Colchester (Regne Unit) i finalitza a Harwich (Regne Unit). Té una longitud de 31 km. Té una orientació d'est a oest.

## Referències

* ↑ Economic Commission for Europe. Inland Transport Committee. European agrement on main international traffic arteries (AGR) (PDF) (en anglès). United Nations. Economic and Social Council, 14-03-2008 [Consulta: 22 gener 2022].
# Recopa d'Europa de futbol 1994-95

La Recopa d'Europa de futbol 1994-95 fou la trenta-cinquena edició de la Recopa d'Europa de futbol. La final fou guanyada pel Real Zaragoza a la final enfront l'Arsenal FC.

## Ronda preliminar

| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Bangor F.C. | 0-5 | FC Tatran Prešov | 0-1 | 0-4 |
| Barry Town | 0-7 | FK Žalgiris Vilnius | 0-1 | 0-6 |
| F.K. Bodø/Glimt | 6-0 | Olimpija Riga | 6-0 | 0-0 |
| Fandok Babruysk Plantilla:Country data Belarús | 4-4(c) | SK Tirana | 4-1 | 0-3 |
| Ferencvárosi TC | 12-2 | F91 Dudelange | 6-1 | 6-1 |
| Floriana | 2-3 | Sligo Rovers F.C. | 2-2 | 0-1 |
| Keflavik ÍF | 2-6 | Maccabi Tel-Aviv FC | 1-2 | 1-4 |
| FC Norma Tallinn | 1-14 | NK Maribor | 1-4 | 0-10 |
| PFC Pirin Blagoevgrad | 4-0 | FC Schaan | 3-0 | 1-0 |
| B71 Sandur | 0-7 | HJK Helsinki | 0-5 | 0-2 |
| CS Tiligul-Tiras Tiraspol | 1-4 | AC Omonia | 0-1 | 1-3 |
| FK Viktoria Zizkov | 4-3 | IFK Norrköping | 1-0 | 3-3 |

## Setzens de Final

| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| FK Žalgiris Vilnius | 2-3 | Feyenoord Rotterdam | 1-1 | 1-2 |
| Maccabi Tel-Aviv FC | 0-2 | Werder Bremen | 0-0 | 0-2 |
| Dundee United | 4-5 | FC Tatran Prešov | 3-2 | 1-3 |
| FC Gloria Bistriţa | 2-5 | Real Zaragoza | 2-1 | 0-4 |
| Sligo Rovers F.C. | 2-5 | Club Brugge | 1-2 | 1-3 |
| PFC Pirin Blagoevgrad | 1-8 | Panathinaikos FC | 0-2 | 1-6 |
| Chelsea FC | 4-2 | FK Viktoria Zizkov | 4-2 | 0-0 |
| NK Maribor | 1-4 | FK Austria Wien | 1-1 | 0-3 |
| Brøndby IF | 4-0 | SK Tirana | 3-0 | 1-0 |
| AC Omonia | 1-6 | Arsenal FC | 1-3 | 0-3 |
| Beşiktaş J.K. | 3-1 | HJK Helsinki | 2-0 | 1-1 |
| NK Croàcia Zagreb | 3-4 | AJ Auxerre | 3-1 | 0-3 |
| F.K. Bodø/Glimt | 3-4 | U.C. Sampdoria | 3-2 | 0-2 |
| Grasshopper | 2-3 | FC Chernomorets Odessa | 3-0 | 0-1 |
| FC Porto | 3-0 | ŁKS Łódź | 2-0 | 1-0 |
| PFC CSKA Moscou | 3-3(p) | Ferencvárosi TC | 2-1 | 1-2(pr) |

## Vuitens de Final

| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Feyenoord Rotterdam | 5-3 | Werder Bremen | 1-0 | 4-3 |
| FC Tatran Prešov | 1-6 | Real Zaragoza | 0-4 | 1-2 |
| Club Brugge | 1-0 | Panathinaikos FC | 1-0 | 0-0 |
| Chelsea FC | 1(c)-1 | FK Austria Wien | 0-0 | 1-1 |
| Brøndby IF | 3-4 | Arsenal FC | 1-2 | 2-2 |
| Beşiktaş J.K. | 2-4 | AJ Auxerre | 2-2 | 0-2 |
| U.C. Sampdoria | 5-3 | Grasshopper | 3-0 | 2-3 |
| FC Porto | 6-2 | Ferencvárosi TC | 6-0 | 0-2 |

## Quarts de final

| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Feyenoord Rotterdam | 1-2 | Real Zaragoza | 1-0 | 0-2 |
| Club Brugge | 1-2 | Chelsea FC | 1-0 | 0-2 |
| Arsenal FC | 2-1 | AJ Auxerre | 1-1 | 1-0 |
| U.C. Sampdoria | 1(p)-1 | FC Porto | 0-1 | 1-0(pr) |

## Semifinals

| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Real Zaragoza | 4-3 | Chelsea FC | 3-0 | 1-3 |
| Arsenal FC | 5(p)-5 | U.C. Sampdoria | 3-2 | 2-3(pr) |

## Final

| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Real Zaragoza | 2-1 | Arsenal FC | - | - |
* Guanyador de la Recopa d'Europa 1994-95
* Real Zaragoza Primer títol

## Enllaços externs

* Detalls a la web de la UEFA Arxivat 2006-09-08 a Wayback Machine.
* RSSSF
# Ebenezer Howard

Ebenezer Howard (Londres, 1850 - 1928) fou un arquitecte i urbanista, autor de Garden Cities of To-morrow, obra on exposa una utopia basada en la ciutat-jardí o en l'harmonia entre el món urbà i la natura. La publicació del llibre va propiciar la fundació del Garden City Movement. El seu pensament està influït per Edward Bellamy, Robert Owen i Walt Whitman i és patent en l'obra d'arquitectes posteriors com Frank Lloyd Wright.
Proposava edificar ciutats de mida petita, estructurades al voltant de barris o suburbis envoltats de camp però prou propers els uns als altres com per gaudir d'una àmplia gamma de serveis. Cada barri havia de ser econòmicament autosuficient i governat pels mateixos habitants. A cada barri, els serveis se situarien envoltant les illes de cases, amb preus assumibles per totes les classes socials. Estarien protegits d'ampliacions fruit de l'especulació per un sòl no edificable de propietat comunal. Es van intentar aplicar les seves idees al disseny de la ciutat de Letchworth.
També va defensar l'ús de l'esperanto com a eina de comunicació universal, idioma que va emprar en alguns discursos públics.

## Referències

* ↑ Mike Love, Genealogy of Influence, versió online Arxivat 2008-05-16 a Wayback Machine.
* ↑ Alcalde Villacampa, Javier. Esperanto i anarquisme: els orígens (1887-1907). Barcelona: Malcriàs d'Agràcia, 2022, p. 45-46. ISBN 9788409391417.
# Illes del Príncep Eduard

* No s'ha de confondre amb Illa del Príncep Eduard.
Les Illes del Príncep Eduard són un arxipèlag volcànic format per dues illes:
* illa Marion amb 290 km²
* Illa Princep Eduard (Sud-àfrica) amb 45 km².
Estan situades a l'oceà Índic a uns 1.800 km de la República de Sud-àfrica a la qual pertanyen políticament.
Només l'illa de Marion, on hi ha una estació meteorològica, està habitada per alguns científics.
El clima és fred (temperatures mensuals mitjanes entre 7,7 °C i 4,1 °C) i humit (més de 2.000 litres de pluja anuals).

## Història

Les illes van ser descobertes el 1663 pel vaixell neerlandès Maerseveen. El 1772, Marc-Joseph Marion du Fresne visità les illes i tractà d'atracar sense aconseguir-ho creient que havia trobat l'Antàrtida. El 1776, Jules Crozet, després de la mort de Fresne es trobà a Ciutat del Cap amb James Cook qui tractà de desembarcar a les illes també infructuosament, va ser ell que anomenà l'illa més menuda com Prince Edward, el quart fill del rei Jordi III, i a l'illa més gran la batejar amb el nom de Marc-Joseph Marion du Fresne.
El primer desembarcament conegut va tenir lloc el 1803 a càrrec d'un grup de caçadors de foques.
El 1908, el govern britànic autoritzà l'explotació del guano i de les foques en el mateix any es va establir un poble anomenat Fairbairn Settlement.
El 1947 Sud-àfrica s'annexà el territori i instal·là una estació meteorològica, a la costa nord-est de l'illa Marion. Actualment és també una estació biològica que estudia principalment les aus de les illes (pingüins, petrells, albatros, etc.)
El setembre de 1979 un satèl·lit dels Estats Units Vela va enregistrar activitat prop de l'illa Príncep Eduard que inicialment es va interpretar com a proves nuclears encara sota controvèrsia (Incident Vela).

## Enllaços externs

* (anglès) Web sobre l'illa Marion

## Estatus legal

Annexades oficialment per Sud-àfrica el 1948, cap altre estat les ha reclamades i com que han estat ocupades contínuament per Sud-àfrica, l'estatus no es discuteix.
# Mas Alenyà

El Mas Alenyà és una masia situada al municipi de Cruïlles, Monells i Sant Sadurní de l'Heura a la comarca catalana del Baix Empordà.
# Sébastien Huguenet I

Sébastien Huguenet I (segle XVII - valor desconegut) fou un organista francès de segle xvii.

## Biografia

Sébastien Huguenet era organista de Saint Jean-Baptiste de Chaumont (citat el 1644, 1652, 1654). No és de Chaumont on ve a instal·lar-se. És el pare d'una línia de músics de la cort, inclosos els seus fills Pierre Huguenet i Sébastien Huguenet.

## Bibliografia

* Marcelle Benoit (direcció) (pref. Marcelle Benoit), Diccionari de la música a França als segles XVII i XVIII, París, Fayard, Octubre de 1992, 811 pàg. (ISBN 2-213-02824-9), pàg. 350.
# Frank Oppenheimer

Frank Oppenheimer (Nova York, 14 d'agost de 1913 — Sausalito, 3 de febrer de 1985) va ser un físic nord-americà. Germà de Julius Robert Oppenheimer, van treballar plegats en el Projecte Manhattan per fabricar la primera bomba atòmica. Va destacar pels seus estudis sobre raigs còsmics i enriquiment de l'urani.
Durant els anys 50 va ser un objectiu del Maccarthisme i se li va prohibir fer de professor. Va fundar l'Exploratorium de San Francisco i en va ser el director fins a la seva mort.

## Referències

* ↑ «Frank Oppenheimer». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Font de la Cornisa

La Font de la Cornisa és una font de Mataró (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

El seu cabal era provinent de l'aigua que abasteix la urbanització de la Cornisa de la que en forma part, i manava a voluntat. El seu indret, a peu del camí i dalt la carena, està justificat per l'ús dels vianants que s'adreçaven per la serra de can Bruguera cap a la vall de Canyamars o la de Dosrius pel turó de la Creu d'en Serra.

## Referències

* ↑ «Font de la Cornisa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 agost 2017].
# Dimitri Flis

Dmitri Flys, (en rus: Дмитрий Флис, Kaliningrad, 10 d'octubre de 1984) és un jugador de bàsquet professional rus que ha jugat a diferents equips de la lliga ACB.
# Resolució 149 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 149 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada per unanimitat el 23 d'agost de 1960, després d'examinar l'aplicació de la República de l'Alt Volta (actualment Burkina Faso) per a ser membre de les Nacions Unides, el Consell va recomanar a l'Assemblea general que la república de l'Alt Volta fos admesa.

## Vegeu també

* Llista de Resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 101 a 200 (1943 - 1976)

## Referències

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# El millor dels temps

El Millor dels Temps va ser un programa radiofònic que s'emetia a Catalunya Música que s'emet a Catalunya Música els diumenges de 6 a 7 de la tarda i les dues darreres temporades de 10 a 11 del matí, dirigit per Francesc Hernàndez i conduït pel mateix Francesc Hernàndez i Anna Ponces, dedicat al teatre musical, tant referent en l'actualitat nacional i internacional en el món del teatre, el cinema i els nous formats audiovisuals, així com programes monogràfics dedicats a obres emblemàtiques, grans compositors i perles ocultes de la història del musical.
El primer programa es va emetre el 10 de setembre de 2017 i el darrer el 28 de febrer de 2021.

## Seccions

* El racó de l'Òscar: L'anàlisi experta d'alguna cançó del musical de la setmana, amb la veu i el piano de l'Òscar Peñarroya.
* La perla: En Francesc porta un regal musical, una bogeria en forma de cançó o alguna delicatessen especialment pensada per als nostres oients més experts relativa al musical de la setmana.
* Protagonsites: Entrevistes amb cantants, directors, dramaturgs... L'actualitat del món dels musicals en veu dels seus protagonistes.
* Els millors: Recomanacions musicals, versions, imitacions, altres espectacles del mateix autor... La secció que obre el focus del tema del programa.
* A primera fila: Les novetats d'aquí i d'arreu des de primera fila. Agenda, llibres, discos, pel·lícules, espectacles que estan en cartellera i que vindran, projectes futurs...

## Referències

* ↑ El millor dels temps

## Enllaços externs

* El millor dels temps
# Hülegü de Lahore

Hülegü (Hulegu o Hulagu) fou un noble mongol que es va posar al servei de Muhàmmad Xah II Tughluk (1325-1351) quan aquest va contractar diversos nobles estrangers per conquerir Pèrsia i Transoxiana.
Als pocs anys el ressentiment contra la política de Muhàmmad Xah era bastant general. El 1335 Djalal al-Din Ahsan es va revoltar a Madura i es va proclamar independent. Quan Muhàmmad va sortir cap a sud per reprimir aquesta revolta, Hulegu va matar el governador de Lahore, Tatar Khan, i va assolir el poder al Panjab (1335); va designar com a ministre a Gul Chandra, un kokhar, i es va proclamar independent. La revolta va tenir un important suport entre els nobles.
Quan els fets es van saber a Delhi, el wazir Khwadja Djahan, que no havia anat al sud, va avançar des de Delhi cap a Lahore amb un exèrcit i va sufocar la revolta vers 1336. Es van comptar 300 vídues de nobles enviades presoneres a Gwalior. La sort d'Hülegü és desconeguda però segurament va morir.

## Bibliografia

* Ibn Battuta, III, 332-333
# Maukisres de Pàrtia

Maukisres fou rei de Pàrtia des de vers el 87 aC fins al 77 aC. Podria ser el rei Artaban del qual es tenen algunes referències vers aquesta època.
Vers el 87 aC va morir Mitridates II en un combat contra els armenis a la riba de l'Araxes, i no va deixar fills. El seu oncle Maukisres o Muaskires (germà de Mitridates I i d'Artaban II), de 90 anys, es va proclamar rei.
La tribu escita dels Sarakaukes va donar suport a Sanatroces que es va alçar contra el vell Mauskires i va assolir el poder vers el 77 aC (potser abans).
| Precedit per: Mitridates II | Imperi Part | Succeït per: Sanatroces I |
# Sébastien Fournet-Fayard

Sébastien Fournet-Fayard (Clarmont d'Alvèrnia, Puèi Domat, 27 d'agost de 1982) és un ciclista francès, professional del 2008 al 2010. Actualment milita a l'equip amateur del Pro Immo Nicolas Roux.

## Palmarès

* 2007
** 1r al Premi des vins nouveaux
** Vencedor d'una etapa al Tour Nivernais Morvan
** Vencedor d'una etapa al Tour de la Dordogne
* 2011
** 1r a la París-Connerré
* 2013
** 1r a La Commentryenne
** Vencedor d'una etapa al Tour d'Auvergne
* 2014
** 1r al Tour del Jura i vencedor d'una etapa
* 2015
** 1r al Circuit boussaquin
** 1r al Gran Premi des Foires d'Orval
** Vencedor d'una etapa al Tour de La Réunion
* 2016
** 1r al Tour d'Auvergne i vencedor d'una etapa
** 1r al Tour del Pays de Gex-Valserine
** Vencedor d'una etapa al Tour de Guadalupe
* 2017
** 1r al Tour de Guadalupe i vencedor d'una etapa
* 2018
** Vencedor d'una etapa al Tour de Guadalupe

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Frederic Zégierman

Frederic Zégierman (o en francès Frédéric Zégierman; París, 1962) és un geògraf occità originari de la comarca del Castanhau (Alvèrnia). Actualment viu a Valença. Va publicar el 1999 Le Guide des pays de France (edicions Fayard, dos volums), el primer atles que mostra un panorama gairebé complet dels parçans d'Occitània.
Per altra banda Zégierman és l'autor de nombrosos llibres sobre geografia francesa. La seva obra s'ha fet servir per a establir els 45 mapes Michelin de la sèrie Local (1999/2011). També ha publicat obres i ha contribuït a internet sobre la gastronomia francesa.

## Obra

* La France végétalienne (2017 ; L'Age d'Homme)
* Les Recettes Qui font la France (2015 ; Flammarion).
* Encyclopédie de la pâtisserie et de la confiserie française (2014 ; Christine Bonneton).
* Le Grand livre de la Gastronomie française - Encyclopédie par régions (2013 ; Christine Bonneton).
* Le Guide des pays de France, Nord (1999 ; Fayard).
* Le Guide des pays de France, Sud (1999 ; Fayard).
* La France, terre insolite (2002 ; Solar).

## Referències

* ↑ «Frédéric Zégierman» (en francès). Babelio. [Consulta: 24 febrer 2019].
* ↑ «Frédéric Zégierman» (en francès). Academic. [Consulta: 27 febrer 2019].
* ↑ «Frédéric Zégierman» (en francès). France végétalienne. [Consulta: 24 febrer 2019].
# Forat oval del cor

La forat oval (del cor) o foramen ovale és un forat present en l'embrió en la cinquena setmana de desenvolupament i que està situat al septe interauricular. En l'embrió, el forat oval permet el flux de sang de l'aurícula dreta a l'esquerra degut a un gradient de pressió; d'aquesta manera s'evita el pas de la sang pels ventrícles i l'arribada d'aquesta als pulmons. Després del naixement i amb l'inici de la circulació pulmonar, augmenta la pressió sanguínia a l'aurícula esquerra de manera que el septe atrial primari i secundari tancaran el foramen oval i ambdues aurícules se separaran definitivament. Llavors el forat s'haurà convertit en la fossa oval del cor.
En alguns casos, el septe atrial primari s'adhereix al secundari i la fossa oval no es tanca completament. Tot i això, degut a les relacions de pressió existents, aquest fenomen serà hemodinamicament irrellevant.

## Referències

* 1 2 Schunke, M; Schulte, E; Schumacher, U. (2014): Prometheus: Texto y Atlas de Anatomía (en castellà)
# Direcció general pel Magrib, Mediterrani i Orient Pròxim

La Direcció general pel Magrib, Mediterrani i Orient Pròxim és un òrgan de gestió de la Secretaria d'Estat d'Afers Exteriors del Ministeri d'Afers Exteriors, Unió Europea i Cooperació d'Espanya.

## Funcions

Les funcions de la Direcció general es regulen en l'article 5 del Reial decret 768/2017
* La proposta i execució de la política exterior d'Espanya al Magrib, Mediterrani i Orient Pròxim.
* L'impuls de les relacions bilaterals amb els països que engloba.
* El seguiment de les iniciatives i fòrums multilaterals de l'àrea geogràfica de la seva competència.

## Estructura

De la Direcció general depenen els següents òrgans:
* Subdirecció General del Magrib.
* Subdirecció General d'Orient Pròxim.

## Directors generals

* Alberto José Ucelay (2021-actualitat)
* Eva Felicia Martínez Sánchez (2017-2021)
* Manuel Gómez-Acebo Rodríguez-Spiteri (2013-2017)
* Ignacio Ybáñez Rubio (2012-2013)
* Juan González-Barba Pera (2012)
* Juan González-Barba Pera (2010-2011)
* Fidel Sendagorta Gómez del Campillo (2008-2010)
* Álvaro Iranzo Gutiérrez (2008)
* Álvaro lranzo Gutiérrez (2004-2008)
* Gabriel Busquets Aparicio (2000-2004)

## Referències

* ↑ «Real Decreto 768/2017, de 28 de julio, por el que se desarrolla la estructura orgánica básica del Ministerio de Asuntos Exteriores y de Cooperación y se modifica el Real Decreto 424/2016, de 11 de noviembre, por el que se establece la estructura orgánica básica de los departamentos ministeriales.» (en castellà). [Consulta: 6 octubre 2017].
* ↑ «Albares nombra 3 nuevos secretarios de Estado y 5 directores generales» (en castellà). COPE, 20-07-2021 [Consulta: 20 juliol 2021].
* ↑ «Real Decreto 296/2017, de 24 de marzo, por el que se nombra Directora General para el Magreb, África, Mediterráneo y Oriente Próximo a doña Eva Felicia Martínez Sánchez.» (en castellà). [Consulta: 6 octubre 2017].