OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sent Medard

Sent Medard la Rochèta (en francès Saint-Médard-la-Rochette) és una comuna (municipi) de França, a la regió de la Nova Aquitània, departament de la Cruesa, al districte de Lo Buçon i cantó de Charnalhas.
La seva població al cens de 1999 era de 608 habitants, d'ells 225 a la comuna associada (commune associeé) de La Rochette. Està integrada a la Communauté de communes de Chénérailles.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 881 | 781 | 691 | 626 | 608 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Gérard Rivière | |
| 2008- | Christian Devoize | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana a lemosin.net.
* ↑ «Saint-Médard-la-Rochette en el sitio del Insee». Arxivat de l'original el 2012-11-04. [Consulta: 10 maig 2010].
# Scortum barcoo

Scortum barcoo és una espècie de peix pertanyent a la família dels terapòntids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 35 cm de llargària màxima (normalment, en fa 25).

## Reproducció

Hom creu que té lloc quan hi ha inundacions.

## Alimentació

És omnívor i la seua dieta inclou peixos, crustacis, insectes i mol·luscs.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima temperat (10 °C-30 °C).

## Distribució geogràfica

És un endemisme d'Austràlia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Whitley G. P., 1943. Ichthyological notes and illustrations. (Part 2). Aust. Zool. v. 10 (pt 2). 167-187.
* ↑ McCulloch, A. R. & E. R. Waite, 1917. Results of the South Australian Museum Expedition to Strzelecki and Cooper Creeks. September and October, 1916. Trans. R. Soc. S. Aust. v. 41: 472-475.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 5 FishBase (anglès)
* ↑ Allen, G.R., S.H. Midgley i M. Allen, 2002. Field guide to the freshwater fishes of Australia. Western Australian Museum, Perth, Austràlia Occidental. 394 p.
* ↑ Allen, G.R., S.H. Midgley i M. Allen, 2002.
* ↑ Paxton, J.R., D.F. Hoese, G.R. Allen i J.E. Hanley, 1989. Pisces. Petromyzontidae to Carangidae. Zoological Catalogue of Australia, Vol. 7. Australian Government Publishing Service, Canberra, 665 p.
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1985. Aquarien atlas. Band 2. Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde GmbH, Melle, Alemanya. 1216 p.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Bibliografia

* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Sebastapistes nuchalis

Sebastapistes nuchalis és una espècie de peix pertanyent a la família dels escorpènids.

## Descripció

* Fa 10,2 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina, les illes Cook, Hawaii, l'Índia, les Filipines, les Seychelles i Taiwan.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Streets T. H., 1877. Ichthyology. A: Contributions to the natural history of the Hawaiian and Fanning islands and Lower California, made in connection with the United States North Pacific surveying expedition, 1873-1875. Bull. U. S. Natl. Mus. Núm. 7. 43-102.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Smith, J.L.B. i M.M. Smith, 1963. The fishes of Seychelles. Rhodes University, Grahamstown. 215 p.
* ↑ Kapoor, D., R. Dayal i A.G. Ponniah, 2002. Fish biodiversity of India. National Bureau of Fish Genetic Resources Lucknow, Índia. 775 p.
* ↑ Smith, J.L.B. i M.M. Smith, 1963. The fishes of Seychelles. Rhodes University, Grahamstown. 215 p.
* ↑ Huang, Z., 2001. Marine species and their distribution in China's seas. p. 404- 463. Vertebrata. Smithsonian Institution, Florida, Estats Units. 598 p.
* ↑ Blanc, M. i J.-C. Hureau, 1979. Scorpaenidae. p. 579-585. A: J.C. Hureau i Th. Monod (eds.). Check-list of the fishes of the north-eastern Atlantic and of the Mediterranean (CLOFNAM I). UNESCO, París. Vol. 1.

## Bibliografia

* Anònim, 2000. Base de dades de la col·lecció de peixos del J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.
# Serra de la Savinosa

La Serra de la Savinosa és una serra situada als municipis de Querol a la comarca de l'Alt Camp i de Pontils a la de la Conca de Barberà, amb una elevació màxima de 852 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Andromaque (Racine)

Andromaque és una tragèdia en cinc actes i en vers (1.648 alexandrins), de Jean Racine, escrita l'any 1667 i representada per primera vegada al castell del Louvre, el 17 de novembre del mateix any.
Racine es va inspirar en els cants de la Il·líada d'Homer, i per damunt de tot, en la figura d'Andròmaca. Aquesta història ja havia estat tractada per Eurípides en la seva peça homònima i també a Les Troianes. També Sèneca en va ser una tragèdia. L'Eneida de Virgili va ser un punt de referència per a Racine.

## Sinopsi

La sinopsi es pot resumir amb aquesta frase: Oreste estima Hermione, però ella estima Pyrrhus, qui estima Andromaque, qui estima encara el record del seu marit, Hector, mort durant la Guerra de Troia.

## Personatges

* Andromaque, vídua d'Hector, captiva de Pyrrhus, mare d'Astyanax, princesa troiana
* Pyrrhus, fill d'Achille, rei de l'Epir
* Oreste, fill d'Agamemnon
* Hermione, filla d'Hélène, amant de Pyrrhus
* Pylade, amic i confident d'Oreste
* Cléone, confident d'Hermione
* Céphise, confident d'Andromaque i amiga de Pylade
* Phœnix, governador d'Achille, després de Pyrrhus

## Enllaços externs

* Text d'Andromaque de Jean Racine (francès)
# Sinagoga Magain Shalom

La Sinagoga Magain Shalom (en urdú: مگین شلوم کنیسہ) va ser la pedra angular d'una antiga comunitat jueva a Karachi, Pakistan. La sinagoga va ser construïda per Salomón David Umerdekar en 1893. La sinagoga va ser ampliada en 1912 per dos fills de Umerdekar, Gershon Salomón Umerdekar i Rahamim Salomón Umerdekar. El 17 de juliol de 1988, la sinagoga Shalom Magen va ser destruïda per donar pas a un centre comercial (Plaza Madiha) al barri Lines Ranchore de Karachi.

## Referències

* ↑ http://haroonhaider.com/2010/09/13/magen-shalom-the-last-synagogue-in-pakistan/ Arxivat 2010-11-08 a Wayback Machine.
# Eschbach-au-Val

Eschbach-au-Val (en alsacià Eschbe im Dàl) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2006 tenia 386 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 382 | 410 | 410 | 373 | 375 | 372 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1945-1958 | Jean Ackermann | |
| 1958-1977 | Émile Hertzog | |
| 1977-1989 | Paul Dietrich | |
| 1989- | Norbert Schickel | 1 |
# Illes Turtle (Sierra Leone)

Les illes Turtle són un grup d'illes que es troben a l'oceà Atlàntic, a l'oest de l'illa Sherbro, a la província meridional de Sierra Leone. De les vuit illes, set estan habitades. Els sherbro són el grup ètnic predominant. Aquest arxipèlag, format per vuit illes, s'estén en una zona de 8 milles sobre aigües poc profundes i bancs de sorra blanca. Yele, Bakie, Bumpetuk, Chepo, Hoong, Mut, Nyangei i Sei són els noms de les illes.
La pesca és la principal activitat econòmica de les illes. Els productes de coco i el turisme contribueixen als ingressos en menor mesura. L'erosió és un problema especialment greu a Nyangai, on els esforços per frenar-la, plantant manglars, s'han vist obstaculitzats per les cabres que se'ls mengen i la gent que utilitza la fusta per fer foc.

## Referències

* ↑ Planet, Lonely. «Turtle Islands - Lonely Planet». Lonely Planet. [Consulta: 15 agost 2016].
* ↑ «Turtle Islands - Sierra Leone - Africa - Destinations | Bradt Travel Guides». www.bradtguides.com. Arxivat de l'original el 2016-10-10. [Consulta: 15 agost 2016].
* ↑ Trenchard, Tommy. «A disappearing island: 'The water is destroying us, one house at a time'», 19-11-2023.
# Wario's Woods

Wario's Woods (ワリオの森, Wario no Mori) és un videojoc de trencaclosques desenvolupat i publicat per Nintendo per a la NES i per a la SNES el 1994. Basada en la franquícia Mario, els jugadors han de controlar en Toad (en els seus pocs rols de protagonista que ha tingut al llarg de tota la saga) amb l'objectiu de recuperar el bosc que s'ha apropiat en Wario. Per a fer-ho, i així succeir en les rondes, cal netejar el camp de joc de monstres de diferents colors utilitzant bombes del color equivalent, que es deixen anar des d'amunt, de forma similar a Tetris, amb la diferència que el jugador pot recol·locar les bombes i els monstres i ha de fer files horizontals, verticals o diagonals amb tres o més objectes i que un d'ells sigui una bomba. El joc també inclou un mode competitiu de dos jugadors, així com altres modes que fan modificacions lleus d'aquesta jugabilitat.
La versió de SNES va ser distribuïda al públic japonès en dues versions mitjançant l'accessori Satellaview, que permetia descarregar contingut a través d'emissions satèl·lit. Les dues versions van mantenir-se disponibles tots els anys en què el Satellaview va estar disponible al mercat degut a la seva popularitat.
La versió de NES va ser l'últim joc llicenciat per Nintendo per a la consola, així com l'únic que va rebre una qualificació de l'ESRB, que llavors era de recent fundació. Aquesta versió es podia provar en el primer Animal Crossing per a Nintendo GameCube, amb l'ús d'un cable oficial que permetia connectar la GameCube amb la Game Boy Advance. També va estar disponible per a la compra en els serveis de consola virtual de Wii, Wii U i Nintendo 3DS, i en el servei Nintendo Switch Online.
En el seu moment, Wario's Woods va rebre crítiques positives sobre la seva jugabilitat, disseny i mode multijugador, tot i que alguns crítics van creure que estava poc refinat ni tenia prou profunditat i contingut comparat amb anteriors jocs de puzle de Nintendo, com Dr. Mario.

## Referències

* ↑ MonsterMasher. «Wario's Woods Gameplay (SNES)». YouTube, 22-11-2008.
* ↑ ワリオの森　爆笑バージョン＆イベントバージョン１ Arxivat 2008-10-09 a Wayback Machine. Satellaview Memorial. Retrieved July 23, 2010.
* ↑ ワリオの森 爆笑バージョン. SFC Mania. July 27, 2008.
* 1 2 Thomas, Lucas M. «Wario's Woods Virtual Console Review». IGN, 06-12-2006. Arxivat de l'original el 9 desembre 2006. [Consulta: 10 gener 2011].
* ↑ «Wario's Woods | NES | Games | Nintendo». Nintendo.co.uk. [Consulta: 12 març 2022].
* ↑ «Nintendo Entertainment System - Nintendo Switch Online for Nintendo Switch - Nintendo Game Details». Nintendo.com. [Consulta: 12 març 2022].
* ↑ Calvert, Darren. «Wario's Woods (Virtual Console) review». Nintendo Life, 20-11-2006. [Consulta: 21 gener 2011].
# Qadarisme

El qadarisme o qadariyya (de l'àrab qàdar, قدر, qadar, ‘destí’) designa un grup de teòlegs sense homogeneïtat interna que en els primers temps de l'islam, del 690 a la consolidació definitiva del mutazilisme als inicis del segle ix, proclamava la validesa del principi del lliure albir. També es va donar aquest nom als teòlegs defensors de l'omnipotència divina. Modernament es dona de vegades als teòlegs mutazilites.

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam
# Rasa de Cal Soldat

La Rasa de Cal Soldat és un torrent afluent per la dreta del Torrent de Sant Grau que transcorre pels termes municipals de Clariana de Cardener (Solsonès) i Cardona (Bages).

## Mapa del seu curs

* Mapa de l'ICC

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
# Rasa de Canalda

La Rasa de Canalda és un torrent afluent per la dreta del Riu de Canalda que fa tot el seu curs pel terme municipal d'Odèn, està constituïda per sis cursos fluvials la longitud total dels quals suma 3.426 m. De direcció global cap a les quatre del rellotge, neix a l'extrem occidental dels Prats de Canalda. Tota la seva conca està inclosa en el PEIN Serres d'Odèn-Port del Comte.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
* ↑ Les coordenades del lloc on neix, segons el web la XRCC, són 42° 8′ 49.28″ N, 1° 30′ 8.760″ E﻿ / ﻿42.1470222°N,1.50243333°E﻿ / 42.1470222; 1.50243333
# Ramon Pomés i Soler

Ramon Pomés i Soler (Tarragona, 1868- Barcelona, 1937) fou un escriptor, col·laborador de Lo Somatent de Reus i redactor de La Vanguardia (1890-1932). Donà a la llum nombrosos llibres didàctics i infantils, així com obres dramàtiques. Es dedicà a la traducció literària, bàsicament en castellà, tot i que feu una versió catalana de Molt soroll per no res, de Shakespeare (1909) per a la Biblioteca Popular dels Grans Mestres. La seva filla Carlota Pomés i Coll, fou una destacada bibliotecària catalana.

## Referències

* 1 2 «Ramon Pomés i Soler». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 Chumillas- Company - Diccionari de la traducció catalana
* ↑ Estivill i Rius, Assumpció. «Carlota Pomés i Coll, Barcelona, 1911 - Vic, 2004». A: Qui era qui a l'Escola de Bibliotecàries. Notícies biogràfiques del professorat (1915-1972). Edicions Universitat Barcelona, 2016, p. 199-202. ISBN 978-84-475-4015-0 [Consulta: 8 juliol 2018].

## Bibliografia

* Chumillas i Coromina, Jordi; Company, Marta. «Pomés i Soler, Ramon». A: Montserrat Bacardí i Pilar Godayol. Diccionari de la traducció catalana (html). Vic: Eumo Editorial / Universitat Autònoma de Barcelona / Universitat de les Illes Balears / Universitat Jaume I / Universitat de Vic, 2011. ISBN 9788497663960 [Consulta: 11 juliol 2017].
# Ramon Planella i Conxello

Ramon Planella Conxello (Barcelona, 1783 - Roma, 1819) va ser un pintor català.

## Biografia

Format a l'escola de Llotja, amb diversos premis extraordinàris, durant la Guerra del Francès fugí a Menorca, d'on es coneix un magnífic Quadre de flors (Col·lecció privada). El 1814 esdevingué professor de la classe de Flors de l'esmentada escola. De la seva obra actualment en queden molt poques obres documentades, ja que morí jove mentre era a Roma pensionat. Allà copià obres importants de Rafael i de Garofalo, que es conserven a la Reial Acadèmia Catalana de Belles Arts de Sant Jordi. El seu retrat de l'escultor Jaume Folch i Costa (c. 1815, Acadèmia de Sant Jordi) dona la mesura de le seva gran categoria de retratista.
Indirectament es coneixen d'ell també altres retrats que foren gravats i publicats, com el de Joaquim Ibáñez-Cuevas, baró d'Eroles (c. 1814-15) o el del prevere i erudit Francesc Mirambell i Giol (1817). Vinculat a intel·lectuals significatius de l'època, com Ramon Muns i Serinyà, Joan Làrios de Medrano o Francesc Renart i Arús, la seva mort va anar acompanyada de grans elogis públics que mostren l'altísima consideració que mereixia als seus contemporanis.

## Referències

* ↑ Torrella, Engràcia (coord). Inanimats? La natura morta a la col·lecció. Sabadell: Museu d'Art de Sabadell, 2009, p. 20. ISBN 978-84-87221-98-9.

## Bibliografia

* FONTBONA, Francesc, Ramon Planella, la glòria efímera d'un segon Apel·les, Miscel·lània en homenatge a Joan Ainaud de Lasarte, PAM, Barcelona 1998-99, pàgs. 149-154.
# Revellinos

Revellinos és un municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 395 | 358 | 328 | 310 |
# Raymond Hood

Raymond Hood (Pawtucket, 29 de març de 1881- Stamford (Connecticut), 14 d'agost de 1934) va ser un arquitecte estatunidenc que va sobresortir com a autor de diversos gratacels emblemàtics, entre els més representatius de l'estil Art déco.
Formant equip amb John Mead Howells, l'any 1922 va guanyar el famós concurs de projectes per a la Tribune Tower de Chicago, un gratacels d'estil neogòtic. Howells i Hood van seguir treballant conjuntament a Nova York en l'American Radiator Building (1924) i al Daily News Building (1929-30). En aquesta darrera obra ja es manifesta clarament l'estil Art déco amb què culmina la seva trajectòria en edificis com el McGraw-Hill Building del carrer 42 (1931) i sobretot en la seva intervenció al Rockefeller Center, on va liderar l'equip d'arquitectes responsables de la planificació del complex i on va firmar el projecte de l'edifici principal, el GE Building.

## Referències

* ↑ «Raymond M. Hood». Encyclopædia Britannica [Consulta: 3 octubre 2017].
* ↑ Diccionario Akal de la Arquitectura del siglo XX. Ediciones AKAL, 5 de febrer de 2004, p. 414–415. ISBN 978-84-460-1747-9.
# Regions de Nunavut

Les regions de Nunavut són la manera de dividir aquest extens territori del Canadà a efectes censals. Però les característiques especials de disseminació de la població fan que molts serveis administratius estiguin descentralitzats a l'àmbit regional encara que no existeixi cap legislació que ho ordeni.
El territori de Nunavut, de 2.093.190 de km$^2$, es subdivideix en tres regions que són, d'oest a est: Kitikmeot, Kivalliq i Qikiqtaaluk. Tenen força coincidències amb les antigues regions d'abans de la separació dels Territoris del Nord-oest que eren Kitikmeot, Keewatin i Baffin, respectivament. Per la seva superfície, les dues primeres serien comparables a l'Estat Espanyol i la tercera seria el doble. La població total, en canvi, amb prou feines arriba a les 30.000 persones, la immensa majoria inuits.

## Llista

| Codi Postal | Regió | Nom en inuktitut | Superfície (km$^2$) | Població (2006) | Capital |
| X0B | Kitikmeot | ᕿᑎᕐᒥᐅᑦ | 446.728 | 5.361 | Cambridge Bay |
| X0C | Kivalliq | ᑭᕙᓪᓕᖅ | 445.109 | 8.348 | Rankin Inlet |
| X0A | Qikiqtaaluk | ᕿᑭᖅᑖᓗᒃ | 1.040.418 | 15.765 | Iqaluit |
* Regió de Kitikmeot
* Regió de Kivalliq
* Regió de Qikiqtaaluk

## Referències

* ↑ «Census Profile, 2016 Census Kitikmeot, Region». Statistics Canada. [Consulta: 5 març 2017].
* ↑ «Census Profile, 2016 Census Keewatin, Region». Statistics Canada. [Consulta: 5 març 2017].
* ↑ «Census Profile, 2016 Census Baffin, Region». Statistics Canada. [Consulta: 5 març 2017].
# Reinhard Selten

Reinhard Selten (Breslau, 5 d'octubre de 1930 - Poznań, 23 d'agost de 2016) va ser un economista alemany guardonat amb el Premi Nobel d'Economia l'any 1994. Va ser també un destacat membre del moviment esperantista.

## Biografia

Va néixer el 5 d'octubre de 1930 a la ciutat de Breslau, situada en aquells moments a Alemanya però que avui en dia està situada a Polònia i rep el nom de Wrocław. Va estudiar matemàtiques i economia a la Universitat de Frankfurt, on es va graduar el 1957. L'any 1969 fou nomenat professor de la Universitat de Berkeley (Califòrnia, EUA) i el 1984 de la Universitat de Bonn i posteriorment en va ser professor emèrit.
Va aprendre esperanto de manera autodidacta amb 17 anys i va conèixer a la seva dona en una trobada esperantista. Va ser membre i cofundador de l'Acadèmia Internacional de les Ciències de San Marino. A les eleccions al Parlament Europeu del 2009 va ser el cap de llista de la secció alemanya del partit Europa Esperanto Democràcia i a les del 2014 va anar-hi en setè lloc.

## Recerca econòmica

Seguint el model de John Forbes Nash en la Teoria de jocs va ampliar-lo incorporant el concepte de què les estratègies evolucionen amb el temps. Interessat en la racionalitat limitada, pot ser considerat un dels pares de l'economia experimental.
L'any 1994 fou guardonat amb el Premi Nobel d'Economia, juntament amb Nash i John Harsanyi, per la seva anàlisi pionera d'equilibris en la teoria de jocs no cooperatius.

## Obra seleccionada

* 1970: Preispolitik der Mehrproduktenunternehmung in der statischen Theorie
* 1974: General Equilibrium with Price-Making Firms, amb Thomas Marschak
* 1988: A General Theory of Equilibrium Selection in Games, amb John C. Harsanyi
* 1988: Models of Strategic Rationality, Theory and Decision Library, Series C: Game Theory, Mathematical Programming and Operations Research
* 1995: Enkonduko en la Teorion de Lingvaj Ludoj – Ĉu mi lernu Esperanton, amb Jonathan Pool (en esperanto)
* 1999: Game Theory and Economic Behavior: Selected Essays, 2. volums

## Referències

* ↑ «Reinhard Selten: Ne nur por vidi la venkon» (en esperanto). Libera Folio, 06-09-2016. [Consulta: 20 setembre 2016].
* ↑ Lins, Ulrich & Ertl, István.. Intervjuo kun Reinhard Selten, Nobelpreemiito (en esperanto). 1065a ed..
* ↑ «Kandidatoj de la EU-baloto 2014».

## Enllaços externs

* «Reinhard Selten» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Reinhard Selten» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* «Reinhard Selten» (en anglès). Encyclopaedia Britannica, 2016. [Consulta: 29 novembre 2023].
# Razdólnaia

Razdólnaia - Раздольная (rus) - és una stanitsa del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la vora del riu Kirpili. És a 12 km al sud-est de Korenovsk i a 47 km al nord-est de Krasnodar.
Pertany a aquesta stanitsa el khútor de Verkhni.

## Enllaços externs i referències

* Aquest article conté dades geogràfiques extretes de Google Earth i el mapa de Rússia de Yandex.ru, accessible des d'aquest enllaç.
# Razdólnoie (Krasnodar)

Razdólnoie - Раздольное (rus) - és un poble del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a les terres baixes de Kuban-Priazov. És a 18 km al nord de Kusxóvskaia i a 193 km al nord-est de Krasnodar. Pertanyen a aquest poble els khútors de Poltavski, Vódnaia Balka, Goslessopitómnik, Zeliónaia Rosxa, Obiezdnaia Balka i Semiónovka; i els pobles d'Alekséievskoie, Aleksàndrovka i Ivano-Sliussarióvskoie.