OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Raphaël Lenglet

Raphaël Lenglet (Saint-Quentin, Aisne, 21 d'octubre de 1976) és un actor i director francès. És conegut sobretot pels seus papers protagonistes a sèries de televisió de la policia francesa. A Les Bleus : Premiers pas dans la police interpreta Alex Moreno, un dels personatges principals, i a Candice Renoir, el capità Antoine Dumas. També és conegut pel seu paper protagonista de Guillaume a la pel·lícula de terror francesa del 2009 Vertige.
Va créixer a Picardia, abans de deixar la regió als 19 anys per prendre classes de teatre a París, on va rebre formació com a actor amb Robert Cordier.
Després de diversos petits papers al teatre, cinema i televisió, es va donar a conèixer al gran públic gràcies a la sèrie Les Bleus : Premiers pas dans la police, on va interpretar Alex Moreno, un policia novell. Des del 2013, ha interpretat el paper recurrent del capità Antoine Dumas, posteriorment ascendit a comissari, a la sèrie policial de France 2 Candice Renoir al costat de Cécile Bois.
L'any 2019 va participar en el programa de reportatge Nos terres inconnues produït per Frédéric Lopez. Va passar una setmana amb Cécile Bois al cor del Queyras, als Alts Alps, guiat per Raphaël de Casabianca.

## Referències

* 1 2 3 Anne Lenoir. «Cinq infos sur… Raphaël Lenglet (Candice Renoir sur France 2)», 15-05-2015.
* ↑ Thomas Janua. «Raphaël Lenglet : 5 choses à savoir sur le bras droit de Candice Renoir», 05-06-2015.
* ↑ «Antoine Dumas». [Consulta: 26 juliol 2015].
* ↑ Pascal. «Nos terres inconnues prochainement sur France 2, avec Cécile Bois et Raphael Lenglet dans les Hautes-Alpes.», 19-03-2019. [Consulta: 19 març 2019].
# Creu de terme de Puigmoltó

La Creu de terme de Puigmoltó és una creu de terme de Mediona (Alt Penedès) declarada bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

És una creu de pedra formada per una gran base (desproporcionada respecte al conjunt) quadrangular de tres graons de perímetre decreixient en alçada. El fust no reposa directament sobre la base esglaonada si no que ho fa damunt un petit sòcol quadrangular. És també de pedra, octogonal, i al capdamunt sobresurt tímidament la magolla, d'igual base vuitavada. Aquest nus presenta les cares originalment treballades amb motius decoratius. Ara, l'erosió de la pedra impedeix definir-los clarament tot i que s'hi observa un escut amb pins i un sol. La creu també sembla força treballada i les restes de la creuera indiquen que hi havia imatges esculpides en les dues cares.

## Història

Anomenada de Puigmoltó per l'indret on està enclavada, indicava el límit de l'alou que tenia el monestir de Santes Creus dins el terme de Mediona. L'any 1931 estava situada al peu del camí que de Sant Joan de Mediona anava a les Casesnoves de Can Pardo i s'endinsava al terme de la Llacuna. Desconeixem les causes per les quals va ser enderrocada i es va reconstruir, posteriorment, en l'indret actual.

## Referències

* 1 2 «Creu de terme de Puigmoltó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
# Newark (Ohio)

Newark és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2008 tenia 47.236 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Newark tenia 46.279 habitants, 19.312 habitatges, i 12.108 famílies. La densitat de població era de 914 habitants per km².
Dels 19.312 habitatges en un 30,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,5% hi vivien parelles casades, en un 13,4% dones solteres, i en un 37,3% no eren unitats familiars. En el 31,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,4% tenia menys de 18 anys, un 9,4% entre 18 i 24, un 29,2% entre 25 i 44, un 21,1% de 45 a 60 i un 14,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.791 $ i la renda mediana per família de 42.138 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.542 $ mentre que les dones 24.868 $. La renda per capita de la població era de 17.819 $. Aproximadament el 10,1% de les famílies i el 13% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Newark». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Newark». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Mindoro Oriental

Mindoro Oriental (en filipí Silangang Mindoro, en anglès Eastern Mindoro) és una província de les Filipines situada a la regió de MIMAROPA. Ocupa la part oriental de l'illa de Mindoro, mentre que la part restant de l'illa pertany a la província de Mindoro Occidental. La província limita al nord amb el Canal de l'Illa Verda i Batangas, al nord-est amb la badia de Tayabas i l'illa de Marinduque, a l'est amb l'illa de Maestro de Campo, al sud-est amb estret de Tablas, que la separa de l'illa de Tablas i al sud amb Samirara i la resta de les illes Caluyes, de la província d'Antique. Calapan, l'única ciutat de l'illa, és la capital de la província.

## Divisió administrativa

La província de Mindoro Oriental es compon de 14 municipis i una ciutat, subdividits alhora en 426 barangays.

### Ciutats

* Calapan

### Municipis

| Baco Bansud Bongabong Bulalacao Gloria | Mansalay Naujan Pinamalayan Pola Puerto Galera | Roxas San Teodoro Socorro Victoria |

## Enllaços externs

* Mapa i informació de l'illa de Mindoro Arxivat 2011-02-01 a Wayback Machine. (anglès)
# Perro come perro

Perro come perro és una pel·lícula colombiana de 2007 dirigida per Carlos Moreno i estrenada el 18 d'abril de 2007. Relata la història de dos assassins al servei d'un poderós empresari de Cali desitjós de venjar la mort del seu fillol i recuperar els seus diners robats. Fou candidata de Colòmbia a l'Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa.

## Sinopsi

El Orejón (Blas Jaramillo) és un poderós empresari de Cali qui busca venjar la mort del seu fillol William Medina i alhora recuperar els seus diners robats probablement per un soci conegut com "el mellizo". Per a la missió es recomana a Víctor Peñaranda (Marlon Moreno) i Eusebio "el negro" Benítez (Óscar Borda) buscar els diners i l'assassí de William Medina. Tots dos tenint pocs detalls de l'operatiu i sense conèixer-se s'allotgen en un petit motel on esperen instruccions telefòniques. Durant el transcurs de la pel·lícula es descobreix que Peñaranda és qui va robar la plata del "mellizo" per a donar-li un millor futur a la seva família i amaga els diners mentre que Benítez passa els seus dies amb remordiment d'haver assassinat al fillol del seu cap.
El Orejón per la seva part s'assabenta a través de la Bruja Iris (Paulina Rivas) que els seus dos homes són els traïdors. Benítez sofreix de constants al·lucinacions per compte de la mort de Medina (gràcies a les malediccions posades per la Bruja Iris) i Peñaranda mancada del sentit de l'humor està baix constant estrès volent fugir amb els diners robats i encara esperant ordres rep inoportunes crides d'un home buscant a una dona anomenada Adela.

## Repartiment

* Marlon Moreno - Victor Peñaranda
* Óscar Borda - Eusebio Benítez
* Blas Jaramillo - "El Orejón"
* Paulina Rivas - Iris
* Álvaro Rodríguez - Silvio Sierra
* Andrés Toro - Zabala

## Recepció

La pel·lícula fou mostrada el 2008 al Festival de Cinema de Sundance.

## Referències

* ↑ ‘Perro come perro’: la estética de la violencia, El Comercio, 27 de novembre de 2009
* ↑ «History of the Academy Awards – Page 1». Arxivat de l'original el 2008-04-13. [Consulta: 22 maig 2020].
* ↑ «History of the Academy Awards – Page 2».
* ↑ Robert Koehler «Sundance reviews: Dog Eat Dog». Variety, 08-02-2008 [Consulta: 10 juny 2008].
# Costa del Toll

La Costa del Toll és una costa del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, al Pallars Jussà, en territori del poble de Toralla.
Està situada al sud-est de Toralla, en els costers de migdia de la vall del barranc de Mascarell, en els contraforts septentrionals de la Serra de Ramonic. És al nord i sota de la partida de la Font de Joanet, al sud i damunt de Prats, a ponent de Raidonal i a llevant de les Paüls.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Yoshio Okada

Yoshio Okada (Japó, 11 d'agost de 1926 - 22 de juny de 2002) fou un futbolista japonès que disputà set partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* Japan National Football Team Database
# Regne de Matsya

Matsya (Sànscrit per «peixos») era una de les tribus indi-àries de l'Índia vèdica que van formar un estat (janapada) que va arribar a ser uns dels setze principals abans del 600 aC. També apareix amb el nom de Machcha.
Pel tardà període vèdic els matsyes van governar un regne localitzat al sud del regne dels Kurus, i a l'oest del Yamuna que el separava del regne dels Pantxales. Més o menys correspon al que fou el principat de Jaipur al Rajasthan, i inclou la totalitat de Hindaun, Alwar i parts de Bharatpur. La capital de Matsya era Viratanagari (la moderna Bairat) que seria anomenada en honor del seu rei fundador, Virata. En la literatura Pali la tribu Matsya és normalment associada amb Surasena, que correspon a la regió de Bhraj a Uttar Pradesh. La part occidental de Matsya era una zona muntanyosa a la riba nord del Chambal. Upaplavya era la ciutat principal del regne a part de la capital.
A principi del segle VI aC Matsya era un dels setze Mahajanapades (regnes principals) esmentats al text budista Anguttara Nikaya. El mahabharata esmenta els Apara Matsya i els Vira Matsya. El Shatapata Bhrahmana esmenta un rei de nom Dhvasana Dvaivatavana. El poder del regne va minva i un segle després havia perdut tota importància en temps de Buda. El Mahabharata (V.74.16) esmenta un rei de nom Sahaja, que governava sobre dos regnes, el de Chedi i el de Matsya, i se suposa que Chedi havia annexionat Matsya (almenys temporalment). Finalment va acabar en poder de Magadha.
A més de Matsya al sud del regne de Kuru, l'èpica esmenta sis altres regnes menors dels matsyes.

## Referències

* Indian History, pàg A-172
# Creu dels Caputxins

La Creu dels Caputxins és una obra del municipi de Martorell (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

De la primitiva creu situada a l'entrada de l'antic convent del Caputxins només en resta la base formada per una roca de pinyolenc lleugerament desbastada, de forma troncocònica. El conjunt actual correspon a una restauració de l'any 1968. Així, la columna és de pedra, de perfil sisavat i, la magolla presenta forma de tulipa de vuit pètals de la qual emergeix la creu. Aquesta presenta els extrems rectes i la secció dels braços hexagonal.

## Història

És una creu situada a l'entrada de l'antic recinte del convent dels Caputxins, obra del segle xvii. Seguint les prescripcions d'austeritat dels caputxins, la creu original era de fusta. D'aquesta n'hi ha constància en una visita de l'any 1895 realitzada al convent pel canonge Barraquer. Malgrat tot una fotografia de l'any 1913, confirma que la creu ja no existeix doncs probablement va ser destruïda en els fets de la setmana tràgica de 1909. La creu actual està muntada sobre la base de l'antiga i va ser restaurada l'any 1968, segons un disseny de l'artista local Jaume Amat (1924). El projecte es va executar a les pedreres de Sant Vicenç de Castellet i va ser costejat pels "quintos" de la lleva de 1964. La creu, que tenia un crucifix de bronze procedent de l'antiga tomba dels caputxins, va desaparèixer en un acte vandàlic perpetrat la nit del 31 de desembre de 2002 i posteriorment reposada de nou.

## Referències

* 1 2 «Creu dels Caputxins». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 febrer 2016].
# Nicola Ciccolo

Nicola Ciccolo (nascut el 10 de setembre de 1940 a Tàrent) és un exfutbolista professional i posteriorment entrenador italià retirat.

## Referències

* ↑ Nicola Ciccolo on www.inter.it
# Pentium Pro

Pentium Pro és la sisena generació de l'arquitectura de microprocessador x86 produïda per Intel. És un descendent indirecte de Pentium (a diferència d'aquest es basa en RISC) i incorpora algunes millores substancials:
* un rendiment entre un 25 i un 35% superior en operacions de 32 bits
* un rendiment un 20% superior en operacions de 16 bits
* incorporació de la memòria cau de segon nivel (L2 cache)
* adaptació per sistemes multiprocessador
Totes aquestes millores repercuteixen directament en un increment formidable del preu, que el fa només accessible al món empresarial. El seu llançament es va veure enterbolit per la detecció d'un defecte de construcció que provocava distorsions sobre els càlculs basats en nombres en coma flotant; aquest defecte és conegut per Intel com flag erratum. Intel va discontinuar aquesta arquitectura i va designar com a successor la gamma Xeon.

## Referències

* ↑ «Processadors Intel Pentium PRO». [Consulta: 16 abril 2019].
# Minerva Park

Minerva Park és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 1.288 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Minerva Park tenia 1.288 habitants, 545 habitatges, i 408 famílies. La densitat de població era de 994,6 habitants/km².
Dels 545 habitatges en un 22,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 64,4% hi vivien parelles casades, en un 7,2% dones solteres, i en un 25% no eren unitats familiars. En el 21,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,72.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,5% tenia menys de 18 anys, un 4,5% entre 18 i 24, un 24,1% entre 25 i 44, un 28,6% de 45 a 60 i un 23,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91 homes.
La renda mediana per habitatge era de 63.875 $ i la renda mediana per família de 67.333 $. Els homes tenien una renda mediana de 47.222 $ mentre que les dones 32.130 $. La renda per capita de la població era de 29.629 $. Aproximadament el 0,7% de les famílies i l'1,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Minerva Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Minerva Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Polygala myrtifolia

Polygala myrtifolia és una espècie de planta del gènere Polygala i que és planta nativa de Sud-àfrica des de les Bokkeveld Mountains prop de Clanwilliam, fins KwaZulu-Natal.. El seu epítet específic, ‘’myrtifolia’’ prové del llatí i significa: “amb fulles com les de la murtra”. L'any 2015 en una planta de Niça es va detectar per primera vegada a la França continental el bacteri fitopatogen ‘’Xylella fastidiosa’’

## Descripció

És un arbust de fulles persistents que arriba a fer 1,5-4 m. Les seves fulles són ovades de 25-50 mm de largada i de fins a 13 mm d'amplada. Les flors fan uns 25 mm de diàmetre i són de color porpra. El fruit és una càpsula alada. Suporta gelades lleugeres. Pot ser una planta invasora en zones subtropicals .

## Propietats i usos

Assaigs realitzats per la Universitat de Natal a Pietermaritzburg han descobert que els extractes aquosos de P. myrtifolia tenen activitat contra Candida albicans.

## Sinonímia

* Polygala pinifolia Poir.
* Psychanthus grandiflorus Spach
* Psychanthus myrtifolius (L.) Spach
* Psychanthus myrtifolius (L.) Raf.

## Referències

* ↑ Agrodigital,com 16 d'octubre de 2015
* 1 2 Arxivat 2013-07-25 a Wayback Machine. Polygala myrtifolia en Plantzafrica, Kirstenbosch National Botanical Garden, 2003
* ↑ Sinònims a The Plant List

## Bibliografia

* AFPD. 2008. African Flowering Plants Database - Base de Donnees des Plantes a Fleurs D'Afrique.
* Gibbs Russell, G. E., W. G. M. Welman, E. Retief, K. L. Immelman, G. Germishuizen, B. J. Pienaar, M. Van Wyk & A. Nicholas. 1987. List of species of southern African plants. Mem. Bot. Surv. S. Africa 2(1–2): 1–152(pt. 1), 1–270(pt. 2).
# Yoshiokaïta

La yoshiokaïta és un mineral de la classe dels silicats. Rep el seu nom del mineralogista japonès Takashi Yoshioka (1935-1983).

## Característiques

La yoshiokaïta és un silicat de fórmula química (Ca,Na)[Al(Al,Si)O₄]. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1989. Cristal·litza en el sistema trigonal. Se n'ha trobat en forma de cristalls anèdrics angulars fortament fracturats, de fins a 235 micres de mida.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la yoshiokaïta pertany a «09.FA - Tectosilicats sense H₂O zeolítica, sense anions addicionals no tetraèdrics» juntament amb els següents minerals: kaliofil·lita, kalsilita, nefelina, panunzita, trikalsilita, megakalsilita, malinkoïta, virgilita, lisitsynita, adulària, anortoclasa, buddingtonita, celsiana, hialofana, microclina, ortosa, sanidina, rubiclina, monalbita, albita, andesina, anortita, bytownita, labradorita, oligoclasa, reedmergnerita, paracelsiana, svyatoslavita, kumdykolita, slawsonita, lisetita, banalsita, stronalsita, danburita, maleevita, pekovita, lingunita i kokchetavita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1989 a la Base Fra Mauro, a la formació Fra Mauro, el lloc d'allunatge de l'Apol·lo 14 (La Lluna). Es tracta de l'únic lloc on se n'ha trobat aquesta espècie minerals, i de l'única descoberta an aquest indret del satèl·lit de la Terra.

## Referències

* ↑ «Yoshiokaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 agost 2016].
* ↑ «Fra Mauro Base (Apollo 14 landing site), Fra Mauro Highlands, The Moon» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 agost 2016].
# Resclosa del Pont de Roma

La resclosa del Pont de Roma són els vestigis d'una resclosa a l'indret del Pont de Roma, a la Riera de Merlès. Es troba al terme municipal de Borredà (Berguedà) i està inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
Del molí medieval del Pont de Roma només es conserven els forats on s'encastava la resclosa de fusta del molí. Hi ha forats excavats a la roca viva de secció circular que formen dues rengles separades un mig metre, així com les restes del que fou el rec que portava l'aigua al casal moliner.
Tipològicament parlant és un molí alt-medieval, aquestes restes semblen correspondre a un molí de finals del s. X a començaments del s. XI. El lloc de Roma o Comià és documentat des d'aquests segles.

## Notes

* ↑ «Resclosa del Pont de Roma». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 setembre 2015].
# Corydoras boehlkei

Corydoras boehlkei és una espècie de peix de la família dels cal·líctids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 2,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Orinoco a Veneçuela.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Corydoras boehlkei» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Burgess, W.E. 1992. Colored atlas of miniature catfish. Every species of Corydoras, Brochis and Aspidoras. T.F.H. Publications, Inc., Estats Units. 224 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Nijssen, H. & I. J. H. Isbrücker. 1982. Corydoras boehlkei, a new catfish from the Rio Caura system in Venezuela (Pisces, Siluriformes, Callichthyidae). Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 134: 139-142.
* Reis, R.E. 2003. Callichthyidae (Armored catfishes). p. 291-309. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Nicola Boem

Nicola Boem (San Donà di Piave, província de Venècia, Vèneto, 27 de setembre de 1989) és un ciclista italià, professional des del 2013. Actualment corre a l'equip Bardiani CSF. En el seu palmarès destaca una victòria d'etapa al Giro d'Itàlia de 2015.

## Palmarès

* 2010
** Vencedor d'una etapa al Giro de la Vall d'Aosta
* 2011
** 1r al Giro del Belvedere
** 1r al Giro delle Valli Aretine
** 1r al Gran Premi Ciutat de Felino
** 1r a la Coppa Ciuffenna
* 2012
** 1r al Trofeu Matteotti sub-23
* 2014
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Dinamarca
* 2015
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2013. 137è de la classificació general
* 2014. 128è de la classificació general
* 2015. 159è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 2016. 137è de la classificació general
* 2017. 152è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Richie Porte pierde 47 segundos con Contador por un pinchazo». El Mundo Deportivo, 19-05-2015 [Consulta: 20 maig 2015].

## Enllaços externs

* Fitxa de Nicola Boem a sitiodeciclismo.net
# Miguel Correa y García

Miguel Correa y García (Sevilla, 1 d'agost de 1832 - Madrid, 31 de gener de 1900) va ser un militar i polític espanyol, ministre de Guerra durant la regència de Maria Cristina d'Habsburg-Lorena.

## Biografia

De jove va ingressar a l'exèrcit i progressà ràpidament fins a tinent general. De 1891 a 1894 fou governador de Cueta i de la capitania del Nord d'Àfrica. Práxedes Mateo Sagasta el va nomenar ministre de la Guerra entre octubre de 1897 i març de 1899 i senador per Logronyo de 1898 a 1899 i senador vitalici des d'aquest any.
Com a ministre de guerra, el 26 de març de 1898 va declarar que la guerra contra els Estats Units era inevitable, però quan Sagasta va anunciar l'abril del mateix any la suspensió d'hostilitats a Cuba s'hi va oposar i amenaçà de dimitir, perquè creia que malgrat la feblesa de l'Armada Espanyola creia que l'Exèrcit espanyol estava preparat per una guerra amb els Estats Units. Després de començar les hostilitats va preferir enviar l'Armada espanyola a les Filipines i no al Carib, però el govern s'hi va oposar. Després de la batalla de Santiago de Cuba va instar als governadors de Cuba, Puerto Rico i Filipines a la resistència a ultrança, i es va oposar al protocol de pau de 12 d'agost de 1989.

## Referències

* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ Spencer C. Tucker. The Encyclopedia of the Spanish-American and Philippine-American Wars, Volum 1. ABC-CLIO LLC, 2009, p.136.