OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hochfelden (antic municipi)

* No s'ha de confondre amb Hohenfelde.
Hochfelden (en alsacià Huffàlde) és un antic municipi i actual municipi delegat francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 2.944 habitants.
A finals del 2016 es va unir al municipi de Schaffhouse-sur-Zorn per crear el nou municipi de Hochfelden.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 2.755 | 2.895 | 2.942 | 2.877 | 2.781 | 2.944 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Gérard Ober | |
| 2008- | Georges Pfister | |

## Referències

* ↑ Arrêté du 30 juin 2016 portant création de la commune nouvelle de Hochfelden
# Iraklià

Iraklià (grec: Ηρακλειά, 'Heraclea' o 'illa d'Hèracles') és una illa grega de l'arxipèlag de les Cíclades. Té una superfície de 17,8 km² i el 2001 la seua població era de 151 habitants. Administrativament, forma part del municipi de Naxos, juntament amb la resta de Cíclades menors.

## Geografia

L'illa té dues poblacions principals: el port, dit Àgios Geórgios ('Sant Jordi'), que connecta l'illa amb Naxos, Amorgos i Skhinussa, i la Khora (grec: Χώρα, 'capital'), dita també Panagià ('Verge Maria'). A més, hi havia dues poblacions més, avui abandonades: el castell o Kastro, davant la platja de Livadi, i el llogaret d'Àgios Athanàsios ('Sant Atanasi'), al nord de la Khora.

## Història

Les primeres restes d'activitat humana a Iraklià daten del període ciclàdic (tercer mil·lenni aC), principalment a Àgios Mamas i també al Kastro de Livadi. Ja en època històrica, sembla que hi havia una població al Kastro, per bé que l'illa depenia de Naxos. En aquesta mateixa zona s'ha identificat un santuari dedicat a Tique i un altre a Zeus Lofita.
El nom de l'illa és confirmat per una inscripció del segle iii aC trobada a l'illa, que fa referència als heracleotes. Addicionalment, hi ha dos passatges d'autors antics que els autors moderns han volgut identificar amb l'illa, per bé que no hi ha consens. Per una banda, un passatge de Plini el Vell esmenta una illa, a continuació de Sícinos i abans de Casos, que alguns manuscrits anomenen Heraclia, però altres Hieracia (en aquest cas, es tractaria de l'illa de Falconera o Ierakula, entre Melos i el Peloponnès). Per altra banda, Estèfan de Bizanci fa referència a una illa anomenada Heraclea que situa a la mar de Càrpatos, i que podria ser la mateixa illa.
L'illa va romandre deshabitada durant l'edat mitjana. Al segle xviii, solament hi habitava una comunitat de monjos d'Amorgos, que criaven cabres i ovelles i en feien formatge, i eren objecte de saquejos per part dels pirates de la zona.

## Referències

* ↑ «Population and housing census 18th march 2001» (en grec). National Statistical Service of Greece. Arxivat de l'original el 2015-09-21. [Consulta: 11 gener 2023].
* ↑ Graft, Dieter. Naxos & petites Cyclades Náxos, Donoússa, Iráklia, Koufonísi, Schinoússa : 36 randonnées, les plus belles sur 5 îles grecques. Munic: Graft, 2018, p. 122-123. ISBN 9783981925029.
* 1 2 «Herakleia (Cyclades)». ToposText.
* ↑ Hansen, M. H.; Nielsen, T. H. An inventory of archaic and classical poleis. Oxford University Press, 2004, p. 763.
* 1 2 «Herakleia 10». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
* ↑ IG, XII, 7 509.
* ↑ Història Natural, IV 70 (Mayhoff 1903).
* ↑ Història Natural, IV 70 (Bostock & Riley 1855).
* ↑ Pitton de Tornafort, Josep. Relation d'un voyage du Levant fait par ordre du roy. París: Impr. royale, 1717, p. 246.
# Glicòsid

Un glicòsid, de vegades heteròsid, és una molècula orgànica formada per un glúcid (un hidrat de carboni o sucre; derivat de glucosa) o galactòsid (derivat de galactosa). El primer tipus s'anomena glucòsid, mentre el segon tipus s'anomena galactòsid.
Un glicòsid té un enllaç glicosídic amb un altre compost. Aquest enllaç pot ser O-glicosídic (per mitjà d'un oxigen) o S-glicosídic (mitjançant un sofre) però ha de formar-se a la posició del carboni anòmer del glúcid per a formar un glicòsid.
Els glicòsids són presents en gran nombre de vegetals, localitzats en algunes cèl·lules. La major part d'ells té una activitat fisiològica intensa i, tot i la seva toxicitat, constitueixen una classe de medicament molt apreciat.

## Classificació

Els glicòsids es poden classificar segons el tipus de la seva aglicona, és a dir, segons el compost que s'uneix al glúcid per mitjà de l'enllaç glicòsid:
* Glicòsids antraquinònics, contenen una aglicona derivada de l'antraquinona. Presents l'àloe vera, per exemple.
* Glicòsids fenòlics simples, amb una aglicona d'estructura de fenol simple.
* Glicòsids alcohòlics, amb una aglicona de tipus Grup hidroxil (-OH). N'és un exemple la salicina.
* Glicòsids flavònics, als quals l'aglicona és un derivat dels flavonoides. Es tracta d'un grup molt ampli que comparteix la propietat d'ésser antioxidants.
* Glicòsids cardiotònics, amb una aglicona composta per un nucli esteroideu. El seu nom ve del fet que són utilitzades per al tractament d'algunes malalties cardíaques com, per exemple, l'arrítmia.
* Glicòsids cumarínics, amb aglicona derivat de la cumarina.
* Glicòsids cianogènics, als quals l'aglicona conté un grup cianur (verí). Aquestes es troben a les fulles i sobretot llavors d'algunes plantes i poden generar àcid cianhídric.

## Vegeu també

* Planta medicinal

## Referències

* ↑ «glucòsid». GEC. [Consulta: 23 desembre 2020].
* ↑ «glicòsid». GEC. [Consulta: 23 desembre 2020].
# Ángel Olaran

Ángel Olaran (Hernani, Guipúscoa, 18 de maig de 1938) és un missioner basc que ha desenvolupat gran part de la seva tasca a l'Àfrica.

## Biografia

Fill d'una família nombrosa, va passar els primers anys a Hernani. Després d'uns anys treballant al sector bancari va sentir-se atret per les missions, i als 23 anys va ordenar-se als Missioners d'Àfrica (també coneguts com a Pares Blancs). Després de passar 20 anys a Tanzània, l'any 1991 va ser destinat a Wukro, a la regió del Tigray, al nord d'Etiòpia.
És el director d'una escola de secundària, l'escola de Saint Mary's, a la diòcesi d'Adigrat, que pertany a l'Església catòlica etíop. Gràcies a les seves diferents activitats socials, educatives, humanitàries o agrícoles ha aconseguit millorar la situació dels habitants de Wukro, en especial els infants i els malalts.
La seva tasca ha estat reconeguda amb el nomenament com a doctor honoris causa per la Universitat de Mekelle i per la Universitat de Lleida (2018).

## Referències

* ↑ «Ángel Olaran». [Consulta: 21 gener 2016].
* ↑ «St. Mary’s College. Escuela de St. Mary’s». Arxivat de l'original el 2016-01-31. [Consulta: 21 gener 2016].
* ↑ Jaumà, Josep M. Què podem fer? : els fets del missioner Ángel Olaran al nord d'Etiòpia. Mollerussa: Centre d'Iniciatives Solidàries Àngel Olaran, 2013, p. 192. ISBN 9788461625925.
* ↑ «Ángel Olaran, Honoris Causa de la Universitat de Lleida». [Consulta: 31 desembre 2023].
# Hohenthurn

Hohenthurn (eslovè Straja vas) és un municipi austríac, dins de l'estat de Caríntia. L'any 2007 tenia 828 habitants. Limita amb els municipis de Nötsch im Gailtal al nord, Malborghetto Valbruna al sud-oest, Feistritz an der Gail a l'oest, Arnoldstein a l'est, i Tarvisio al sud. La minoria eslovena suposa el 8,3% de la població.

## Divisió administrativa

Es divideix en sis Ortschaften:
* Achomitz (Zahomc), 106 habitants (2001)
* Draschitz (Drašče), 215
* Dreulach (Drevlje), 130
* Göriach (Gorje), 96
* Hohenthurn (Straja vas), 211
* Stossau, 99

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Florian Tschinderle | ÖVP |
L'ajuntament és compost d'11 regidors dels partits.
* 6 ÖVP
* 2 SPÖ
* 2 WG/VS
* 1 BZÖ
| edit | Municipis de Villach-Land |
| Afritz am See | Arnoldstein | Arriach | Bad Bleiberg | Feistritz an der Gail | Feld am See | Ferndorf | Finkenstein am Faaker See | Fresach | Hohenthurn | Nötsch im Gailtal | Paternion | Rosegg | St. Jakob im Rosental | Stockenboi | Treffen am Ossiacher See | Velden am Wörther See | Weißenstein | Wernberg || |
# Imagine

* Aquest article tracta sobre l'àlbum. Si cerqueu la cançó, vegeu «Imagine (cançó)».
Imagine és el segon àlbum de John Lennon en solitari (deixant de banda la seva col·laboració amb la Plastic Ono Band de la seva esposa Yoko Ono). Va ser publicat el 1971. Després de la declaració de principis del seu primer àlbum de 1970 (la denominació del qual, John Lennon/Plastic Ono Band, no contribueix precisament a evitar la confusió amb el grup paral·lel al que abans ens referíem), aquest segon treball reflecteix una major malenconia i calma en les composicions, encara que sense perdre la seva característica vena àcida i inconformista, amb atacs a Paul McCartney com els inclosos en el tema How do you sleep?.

## Cançons

Totes les cançons són compostes per John Lennon, excepte aquelles on s'indica el contrari.
* Imagine – 3:01
* Crippled Inside – 3:47
* Jealous Guy – 4:14
* It's So Hard – 2:25
* I Don't Wanna Be a Soldier Mama, I Don't Wanna Die – 6:05
* Gimme Some Truth – 3:16
* Oh My Love (John Lennon/Yoko Ono) – 2:44
* How Do You Sleep? – 5:36
* How? – 3:43
* Oh Yoko! – 4:20
Viccionari
# Il corsaro

Il Corsaro (El corsari, originalment en italià) és una òpera en tres actes amb música de Giuseppe Verdi i llibret de Francesco Maria Piave, basat en el poema The Corsair de Lord Byron. Va ser estrenada el 25 d'octubre de 1848 en el Teatre Gran de Trieste.
Il corsaro és una de les obres menys conegudes de Verdi, en què presenta molts elements propis d'un romanticisme ple. Els protagonistes són dues parelles: per una banda Corrado i la seva estimada Medora i per l'altra el paixà otomà Seid i la seva esclava favorita Gulnara. Es tracta d'una obra amb molts moments de gran bellesa i lirisme, que per primera vegada va ser presentada el 2004 al Gran Teatre del Liceu de Barcelona en versió de concert.
Segons Giuseppe Verdi: "S'ha de veure Il corsaro amb perspectiva, ja que és una obra de transició en què apuntava coses que després desenvoluparia a La traviata i Otello".

## Referències

* ↑ Hudson, Elizabeth (Ed.)(1998), Il corsaro, full score critical edition, ed. Elizabeth Hudson, Chicago & Milan: University of Chicago Press & Casa Ricordi. ISBN 0-226-85317-9 (University of Chicago Press), ISBN 88-7592-521-6 (Casa Ricordi).
Òperes de Giuseppe Verdi :
Òperes primerenquesÒperes intermèdiesÒperes de maduresaVerdi el 1886
Oberto, Conte di San Bonifacio (1839)
Un giorno di regno (1840)
Nabucco (1842)
I Lombardi alla prima crociata (1843)
Ernani (1844)
I due Foscari (1844)
Giovanna d'Arco (1845)
Alzira (1845)
Attila (1846)
Macbeth (1847)
I masnadieri (1847)
Jérusalem (1847)
Il corsaro (1848)
La battaglia di Legnano (1849)
Luisa Miller (1849)
Stiffelio (1850)
Rigoletto (1851)
Il trovatore (1853)
La traviata (1853)
Les vêpres siciliennes (1855)
Simon Boccanegra (1857)
Aroldo (1857)
Un ballo in maschera (1859)
La forza del destino (1862)
Don Carlos (1867)
Aida (1871)
Otello (1887)
Falstaff (1893) :
# Il dio chiamato Dorian

Il dio chiamato Dorian és una adaptació cinematogràfica de 1970 de la novel·la de 1890 d'Oscar Wilde El retrat de Dorian Gray protagonitzada per Helmut Berger.
Dirigida per Massimo Dallamano i produïda per Harry Alan Towers, la pel·lícula subratlla la decadència i l'erotisme de la història i canvia l'escenari a Londres de principis dels anys setanta. L'alliberament sexual de finals de la dècada de 1960 i principis de la dècada de 1970 proporciona un teló de fons adequat per a les escapades de Dorian en aquesta versió, i també l'estil general de roba i moda de l'època s'extrapola a una versió dels anys setanta del món estètic i decadent del novel·la de la dècada de 1890.
L'opinió crítica de la pel·lícula és decididament mixta. D'una banda, alguns consideren la pel·lícula trash i sexplotació, mentre que altres assenyalen que la pel·lícula es va rodar en un moment únic al segle XX quan una nova obertura sobre la sexualitat i la seva representació a la pel·lícula va permetre mostrar escenes només vagament insinuades a la novel·la i adaptacions cinematogràfiques anteriors (i també posteriors).
Una diferència marcada entre aquesta versió i la novel·la és l'escena final. En lloc de tallar el quadre amb el ganivet en Dorian (per la qual cosa es va suïcidar sense voler), se'l veu suïcidant-se amb el ganivet deliberadament.

## Argument

Dorian, el seu amic Basil i un altre home beuen en un club de striptease de Londres. Se separen. Dorian va a un teatre buit i veu com una noia assajant el paper de Julieta de Romeu i Julieta. La porta a prendre un hot-dog i un cafè i beuen aigua d'una font. Caminen del braç durant la nit.
Ella el porta de tornada al teatre i reprodueix una cinta de Romeu i Julieta mentre fan l'amor. L'endemà diu que era verge. Ell la porta a casa dels seus pares. Va a veure en Basil al seu estudi de la vora del riu.
El client de Basil, Henry Wotton, arriba amb la seva germana i vol la foto de Dorian Gray per a la seva galeria. La imatge el mostra despullat fins a la cintura, amb una bufanda lila. Surten a l'exterior per parlar amb Dorian i discuteixen irònicament sobre Oscar Wilde. Discuten els demèrits del matrimoni.
Dorian porta la noia a una caseta de rajoles vermelles a Windsor Great Park. Ella fuig dient que hi ha tingut altres noies. L'atrapa i fan l'amor sota una alzina enorme.

## Repartiment

* Helmut Berger com a Dorian Gray
* Richard Todd com a Basil Hallward
* Herbert Lom com a Henry Wotton
* Marie Liljedahl com a Sibyl Vane
* Margaret Lee com a Gwendolyn
* Isa Miranda com a Sra. Ruxton
* Eleonora Rossi Drago com a Sra. Clouston
* Maria Rohm com Alice Campbell
* Stewart Black com a Jim
* Beryl Cunningham com Adrienne

## Referències

* ↑ (anglès) Dan Pavlides, The Secret of Dorian Gray Review, AllMovie. Consulté le 20 mai 2020.
* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 7 gener 2011. [Consulta: 12 abril 2010].
* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 26 febrer 2010. [Consulta: 12 abril 2010].

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Ischia (municipi)

* Aquest article tracta sobre el municipi italià. Si cerqueu l'illa, vegeu «Ischia».
Ischia és un comune italià situat a l'illa homònima, a la regió de Campània, al sud d'Itàlia. L'any 2017 tenia 20.017 habitants en una superfície de 8,14 km². Administrativament forma part de la Ciutat metropolitana de Nàpols.
És famosa pels seus banys termals a causa de la naturalesa volcànica de l’illa.

## Referències

* ↑ Dades Arxivat 2019-10-19 a Wayback Machine.Istat al 28/02/2017.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial (italià)
# Ischgl

Ischgl (situat a 1.377 metres) és una ciutat de la vall de Paznaun a l'estat del Tirol austríac. La seva estació d'esquí Silvretta Arena Ischgl-Samnaun està connectada amb l'estació d'esquí de Samnaun a la frontera a Suïssa per formar una de les estacions d'esquí més grans dels Alps. Ischgl va ser un punt fort de la pandèmia coronavirus 2020 a Europa.

## Referències

* ↑ «Ischgl 1377 m / Paznaun - Tirol» (en suec). europeana.eu. [Consulta: 7 desembre 2020].
# Islamorada

Islamorada és una població al Comtat de Monroe (Florida). Segons el cens del 2007 tenia 6.386 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Islamorada tenia 6.846 habitants, 3.174 habitatges, i 1.853 famílies. La densitat de població era de 371,8 habitants/km².
Dels 3.174 habitatges en un 17,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,2% hi vivien parelles casades, en un 4,9% dones solteres, i en un 41,6% no eren unitats familiars. En el 32,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,1 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,63.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 15,5% tenia menys de 18 anys, un 4,5% entre 18 i 24, un 27,5% entre 25 i 44, un 35,6% de 45 a 60 i un 16,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 112,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.522 $ i la renda mediana per família de 56.118 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.339 $ mentre que les dones 25.670 $. La renda per capita de la població era de 29.519 $. Entorn del 3,5% de les famílies i el 6,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Islamorada». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Islamorada». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ilyocoris cimicoides

Ilyocoris cimicoides és una espècie d'hemípter heteròpter de la família dels naucòrids. És una xinxa aquàtica capaç de nedar ràpidament. S'alimenta sobretot d'altres insectes.

## Característiques

Insecte aquàtic ample, curt, pla, bru verdós, de 12 a 15 cm de llarg, amb potes anteriors raptores. Posseeix ales ben desenvolupades, però no vola. Desproveït de sifó respiratori, transporta una gran bombolla d'aire sota les ales i sota el cos. El mascle és més petit que la femella.

## Història natural

Depredador ferotge, ataca a tots els petits animals en relació amb la seva mida, larves d'insectes aquàtics, capgrossos, alevins, etc. dels aiguamolls i estanys, on abunda l'espècie veïna Naucoris maculata riques en vegetació. Pot infligir una punxada dolorosa als éssers humans.

## Referències

* ↑ Chinery, Michael. Insectes de France et d'Europe occidentale (en francès). Flammarion, 8 2012, p. 86-87. ISBN 978-2-08-128823-2.
# Isidro González Velázquez

Isidro González Velázquez (Madrid, 15 de maig de 1765 - Madrid, 7 de desembre de 1829) fou un arquitecte espanyol dels segles XVIII-XIX.
Isidro González Velázquez era fill del pintor Antonio González Velázquez i, d'acord amb les inclinacions de la copiosa dinastia artística a què pertanyia, ingressà el 1778 en els estudis d'arquitectura de l'Acadèmia de San Fernando, sent fidel i aplicat deixeble de Juan de Villanueva. Acabada la seva formació espanyola, el 1790 fou pensionat extraordinari de Carles IV i viatjà per França, per tot Itàlia i fins i tot per Grècia, estudiant i mesurant monuments i objectes de l'Antiguitat clàssica. Tornà a Espanya el 1795.
El 1799 era acadèmic de San Fernando i consta com a «Tinent d'arquitecte més gran dels reals palaus i cases de camp del Rei». S'ignora fins a quin extrem, i per raó d'aquest càrrec, sigui autor de la preciosa Casa del Labrador (ca. 1803), d'Aranjuez. Si no ho fos de tota l'estructura, sí que ho seria de la façana, amb dos cossos laterals sortints, tot això articulat amb molta gràcia, amb la millor discreció ornamental i amb un ric sentit del color. També intervení en el projecte del Reial Canal del Manzanares.    Després de la guerra de la Independència, les obres del gran arquitecte gairebé no passen de projectes. Fou ell, renovant la vella idea de Josep Bonaparte i de Silvestre Pérez, l'autor que preveia una felicíssima ordenació de la Plaça de l'Orient, a manera d'una majestuosa semiexedra, el seu radi principal el comprès entre la mola del Palau Reial i el Teatre dels Caños del Peral. Si això no passà del pla -i, consegüentment es lamentava González Velázquez de no ser requerit sinó per a obres menors (el pont entre Palau i la Casa de Campo, una caserna a El Pardo, etc.) - sí que fou realitat el seu notable monument a les víctimes del Dos de Maig, al Camp de la Lealtad, decretat a 1822 i no conclòs fins a 1840. És un obelisc molt ben dissenyat, amb tres cossos, l'inferior amb urnes sepulcrals.

## Bibliografia

* J. A. Gaya Nuño. Isidro González Velázquez Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine.
* E. LAFUENTE FERRARI, Sobre la Casa del Labrador i l'arquitecte Sr Isidro González Velázquez, «Arxiu Espanyol d'Art i Arqueologia» IX (1933) 68.
# Isoperla breviptera

Isoperla breviptera és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels perlòdids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa, concretament a Macedònia del Nord.

## Referències

* ↑ Banks, 1906. Ent. News 17:175. «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Ikonomov, 1980. Fragm. Balc. Mus. Macedonici Sci. Natur. 11(4):23.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Perlodidae Species Listing (anglès)
* ↑ PESI (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Infecció del tracte respiratori superior

Una infecció del tracte respiratori superior (ITRS) és una malaltia causada per una infecció aguda, que implica el tracte respiratori superior (incloent, així, el nas, els sins paranasals, la faringe o la laringe). Això pot produir obstrucció nasal, mal de coll, amigdalitis, faringitis, laringitis, sinusitis, otitis mitjana i el refredat comú. La majoria de les infeccions són de naturalesa viral i, en altres casos, la causa és bacteriana. Rarament les ITRS poden ser per fongs o helmints.
El 2015 es calcula que s'havien produït 17,2 milions de casos d'ITRS. A partir del 2014, van causar prop de 3.000 morts, que van descendir dels 4.000 del 1990.

## Referències

* ↑ Pokorski, 2015, p. 28.
* ↑ Heymann, 2015, p. 443–445.
* ↑ Vos, Theo; Allen, Christine; Arora, Megha; Barber, Ryan M.; Bhutta, Zulfiqar A.; Brown, Alexandria; Carter, Austin; Casey, Daniel C.; Charlson, Fiona J. «Global, regional, and national incidence, prevalence, and years lived with disability for 310 diseases and injuries, 1990-2015: a systematic analysis for the Global Burden of Disease Study 2015». Lancet, 388, 10053, 01-10-2016, pàg. 1545–1602. DOI: 10.1016/S0140-6736(16)31678-6. PMC: 5055577. PMID: 27733282.
* ↑ «Global and regional mortality from 235 causes of death for 20 age groups in 1990 and 2010: a systematic analysis for the Global Burden of Disease Study 2010». Lancet, 380, 9859, 01-12-2012, pàg. 2095–128. DOI: 10.1016/S0140-6736(12)61728-0. PMID: 23245604.
# Issey Nakajima-Farran

Issey Nakajima-Farran (16 de maig de 1984) és un futbolista canadenc. Va disputar 38 partits amb la selecció del Canadà.

## Estadístiques

Selecció del Canadà :
| Anys | Partits | Gols |
| 2006 | 1 | 0 |
| 2007 | 7 | 0 |
| 2008 | 7 | 1 |
| 2009 | 3 | 0 |
| 2010 | 4 | 0 |
| 2011 | 1 | 0 |
| 2012 | 0 | 0 |
| 2013 | 7 | 0 |
| 2014 | 3 | 0 |
| 2015 | 4 | 0 |
| 2016 | 1 | 0 |
| Total | 38 | 1 |

## Referències

* ↑ National Football Teams
# Issirac

Issirac és un municipi francès, situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans del Gard
# Issiniàievo

Issiniàievo (en rus: Иссиняево) és un poble del krai de Perm, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 65 habitants.

## Referències

* ↑ «ВПН-2010. Численность и размещение населения Пермского края» (en rus). Arxivat de l'original el 2013-07-10. [Consulta: 26 agost 2023].