OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Antònia Font (àlbum)

Antònia Font és el primer àlbum del grup mallorquí Antònia Font, publicat l'any 1998. La gravació del disc es va allargar durant els mesos de setembre i octubre de 1998 als Estudis TJ So. L'àlbum va ser reeditat per Discmedi/Blau el 2002.
El disc inclou dues de les quatres cançons de la seva maqueta enregistrada l'any anterior; eren «Cibernauta Joan» i «S'Univers és una festa». La cançó 1, 8 i 16 es titulen totes tres igual: «Cibernauta Joan». L'ús del terme cibernauta a la cançó no tenia cap relació amb Internet. La cançó «Viure sense tu» es va començar a programar pels 40 principals de l'illa i la popularitat com a banda va augmentar significativament; el nombre de públic en les seves actuacions va experimentar un gran creixement.
En aquest primer disc, se'ls compara amb Sisa per les seves lletres de caràcter surrealista i el seu pop dolç. Segons reconegué Jaume Manresa, gran part dels temes del disc van ser fets pensant en el directe i no en ser gravats, perquè entenien que aquests els haurien de tocar en revetlles i petits locals, i que havien d'atreure la gent. En discs posteriors, aquesta manera de compondre es va capgirar; els temes eren gravats i després els adaptaven pel directe.

## Referències

* 1 2 Alegret, 2011, p. 22.
* 1 2 Alegret, 2011, p. 10.
* ↑ Alegret, 2011, p. 23.

## Bibliografia

* Alegret, Helena Morén (coordinadora). Antònia Font : robots innocents. Valls: Cossetània, 2011, p. 73. ISBN 978-84-15403-64-7.
# Antonia Dell'Atte

Antonia Teodora dell'Atte Felle (Ostuni, Bríndisi, 9 de febrer de 1960) és una exmodel i presentadora italiana.

## Biografia

Antonia dell'Atte és una exmodel i musa de Giorgio Armani. Va treballar al costat del famós estilista italià en tres campanyes seguides: 1984/1985, 1985/1986, 1986/1987. El 1987 va deixar de treballar com a model en conèixer a Alessandro Lecquio, amb el qual va estar casada civilment de 1987 a 1991 i va tenir un fill, Clemente Lorenzo Lecquio di Assaba, nascut a Torí el 2 d'abril de 1988.
Dell'Atte resideix a Espanya des de 1990, quan van traslladar Alessandro Lecquio, que era llavors executiu de la Fiat.
El 1993 participa en el vídeo de la cançó Caffè de la Paix de Franco Battiato.
La temporada 1998-1999, va copresentar el programa ¿Qué apostamos? de TVE al costat de Ramón García, que abans havia estat presentat per Ana García Obregón.
El 2000 Dell'Atte va tornar a ser la imatge d'Armani per a la mostra organitzada en honor de l'estilista en els Museus Guggenheim. En aquest any, també va publicar el seu primer disc, He comprado un hombre en el mercado.
El 2006 va participar com un dels membres del jurat de la versió espanyola del programa Supermodelo.
Durant el mes de juliol de 2014, Dell´Atte realitza la seva primera aparició en els mitjans després d'un perllongat temps sense fer-ho, concedint una entrevista per la revista Pasarela de Asfalto, Luxury Edition i protagonitzant la portada de la mateixa al costat del seu amic Víctor Cucart. Davant el gran èxit obtingut, la publicació es va veure obligada a engegar les rotatives per difondre una segona edició que va obtenir el mateix èxit.
El 2018 torna a la televisió a la Gourmet Edition del programa Ven a cenar conmigo en Cuatro per exercir d'amfitriona i alhora ser comensal d'Alba Carrillo, Fructuoso "Fortu" Sánchez i Óscar Martínez. El 2018 també concursa al famós programa de televisió MasterChef Celebrity.

## Referències

* ↑ «Antonia Dell Atte: De musa de Armani a estilista VIP» (en castellà), 09-02-2020. [Consulta: 14 maig 2020].
* ↑ «Clemente Lequio, su discreta vida alejada de los medios (y el apoyo a su hermano Álex)» (en castellà), 23-12-2018. [Consulta: 14 maig 2020].
* ↑ 20minutos. «Ana Obregón lanza un dardo envenenado a Antonia Dell'Atte en 'Lazos de sangre'» (en castellà), 18-07-2019. [Consulta: 14 maig 2020].
* ↑ «Antonia Dell'Atte pone a Alba Carrillo en su sitio: "No es una supermodelo"» (en castellà), 17-05-2018. [Consulta: 14 maig 2020].
* ↑ «Ven a cenar conmigo: Antonia Dell'Atte despide el programa con un inesperado giro final» (en castellà), 23-05-2018. [Consulta: 14 maig 2020].
* ↑ «Antonia Dell'atte, ¿la más odiada de MasterChef?» (en castellà). [Consulta: 14 maig 2020].
# Aquari

«Aquari» té aquests significats:
* Constel·lació d'Aquari
* Aquari (astrologia), signe astrològic travessat pel sol entre el 20 de gener i el 18 de febrer
* Aquari (recipient), recipient adequat per a la vida d'organismes aquàtics
* Era d'aquari, era astrològica
Viccionari
# Antoni Planas Franch

Antoni Planas i Franch (1845 - 1916) fou un marí, financer i polític mallorquí que va ser batle de Palma.
Com a capità de la marina mercant va comandar, entre d'altres, la polacra-goleta Nuestra Señora del Carmen, el bergantí-goleta Matanzas (1874-1878), i el vapor Bellver (1880-1884).
Abandonà aquesta activitat per dedicar-se a les finances. El seu principal soci fou Pere Martínez Rosich amb qui va fundar la "Banca Martínez-Planas" a finals de la dècada de 1880. En aquesta època va iniciar la seva carrera política seguint l'evolució d'Antoni Maura, passant del Partido Liberal Dinástico al Partit Conservador. Va ser regidor de l'Ajuntament de Palma des de finals d'aquella dècada, el 1894 Tinent de Batle i membre de la Comissió d'enderrocament de les Murades de la Ciutat, i va ocupar la batlia de Palma entre el 8 de gener de 1903 i el 2 d'agost de 1905. Va ser aixímateix President de la Junta d'Obres de Port (1901-1912), Consol honorari del Perú i President del Club de Regates de Palma. El febrer de 1908, amb altres socis, va constituir la Societat que va construir i explotar el Teatro Balear.
El 13 d'agost de 1904 Alfons XIII li atorgà la Gran Creu d'Isabel la Catòlica i té un carrer dedicat a ciutat de Mallorca.
| Precedit per: Antonio Rosselló Gómez | Batle de Palma 1903 - 1905 | Succeït per: Jaume Font Monteros |
# Asaf Jah III

Asaf Jah III Muzaffar al-Mamaluk Nizam al-Mulk Nizam al-Daula Nawab Mir Akbar Ali Khan Bahadur Fulad Jang (Estat de Hyderabad, 11 de novembre de 1768-21 de maig de 1829) fou nizam de Hyderabad. Era fill d'Asaf Jah II i Tahniat un-nisa Begum Sahiba (Bibi Sahiba).
Va rebre un mansab i diversos títols (1782); va dirigir l'exèrcit enviat contra Tipu Sultan el 1791. A la mort del seu pare el 7 d'agost de 1803 fou proclamat nizam i va rebre els títols d'Asaf Jah, Muzaffar al-Mamaluk, Nizam al-Mulk i Nizam al-Daula de l'emperador mogol de Delhi; va pujar formalment al musnad (tron) l'11 d'agost de 1803.
Daulat Rao Sindhia i Jaswant I Rao Holkar, molestos amb el restabliment de Baji Rao II com a peshwa (fet pels britànics) van preparar la guerra; la força subsidiària a Hyderabad i 15.000 homes del nizam van prendre posicions a Parenda, a la frontera occidental dels dominis del nizam i Wellesley va rebre ordes de cooperar amb aquesta força en ajut del peshwa; però abans de l'arribada del general a Poona, Jaswant ja l'havia abandonat cap a Malwa i pel camí va saquejar alguns pobles del nizam i va cobrar contribució a Aurangabad; llavors el coronel Stevenson va avançar cap al Godavari amb totes les forces i a Jalna se li va unir el general Wellesley i l'endemà (23 de setembre de 1803) es va lliurar la batalla d'Assaye, a la que va seguir poc després la d'Argaon, que van suposar dues greus derrotes del maratha Daulat Rao Scindia i la garantia de seguretat dels dominis del nizam. Amb Jaswant la guerra s'allargà fins al 1805 però no va afectar el nizam.
El 1822 es va signar un nou tractat entre els britànics i el nizam pel que aquesta quedava alliberat de pagar el chauth (el quart) que havia pasta als britànics com a hereus del peshwa, enderrocat el 1818.
La mort de la filla preferida del nizam el 1826 li va causar a aquest un xoc tan gran que va emmalaltir i va morir a Hyderabad el 21 de maig de 1829, deixant 9 fills i 10 filles vius; el va succeir el seu fill Nasir al-Dawla Farkhunda Ali Khan Asaf Jah IV.
Es va casar el 1794 amb Jahan Parwar Begum Sahiba (Hajji Begum, mort el 1853) i després amb Fazilat un-nisa Begum Sahiba (Chandni Begum + 1831).

## Bibliografia

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
* Genealogia
# Association Sportive de Bamako

L'Association Sportive de Bamako és un club de futbol malià de la ciutat de Bamako. Disputa els seus partits a l'Stade Municipal de Bamako.

## Palmarès

* Copa maliana de futbol:
** 2005

## Referències

* ↑ Uniforme del club
* ↑ «Mali - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 agost 2019].
# Arius flavescens

Arius flavescens és una espècie de peix de la família dels àrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Cuvier, G. & A. Valenciennes. 1840. Histoire naturelle des poissons. Tome quinzième. Suite du livre dix-septième. Siluroïdes. Hist. Nat. Poiss. (BOOK), Nov., v. 15: i-xxxi + 1-540.
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Tomorrow Comes Today (cançó)

"Tomorrow Comes Today" fou el quart i darrer senzill de l'àlbum de debut de la banda virtual britànica Gorillaz, tot i que originalment era la primera cançó de l'EP homònim. Fou llançat el 25 de febrer de 2002 i va arribar a la 33a posició de la llista britànica de senzills (UK Singles Chart).

## Llista de cançons
### CD

* "Tomorrow Comes Today"
* "Film Music"
* "Tomorrow Dub"
* "Tomorrow Comes Today" (enhanced video)

### DVD

* "Tomorrow Comes Today" (video)
* "Film Music"
* "Tomorrow Dub"
* "Jump the Gut" (part 1)
* "Jump the Gut" (part 2)

### 12"

* "Tomorrow Comes Today"
* "Tomorrow Dub"
* "Film Music" (mode remix)
# Cambuskenneth

Cambuskenneth (gaèlic escocès: Camas Choinnich pronunciat [kʰamas̪ s̪kʲɛnɪl]) és un poble de la ciutat de Stirling, Escòcia. Té una població de 250 i és el lloc de la històrica Abadia de Cambuskenneth. Està situat al costat del riu Forth i l'accés únic al poble es troba al llarg de la carretera Ladysneuk de Alloa Road, a Causewayhead. En 1935 es va construir una passarel·la al llarg del riu fins al districte veí de Riverside. Abans d'això, l'accés a Stirling era per ferri.
El poble es troba al lloc d'un antic hort. La casa pública del poble, l'Abbey Inn es troba a la cantonada de North Street i va tancar l'any 2016. Al costat de la passarel la porta del poble, que és el lloc de trobada del consell comunitari i, a més, el parc, que té una obra infantil àrea i un petit camp de futbol.

## Referències

* ↑ Ordnance Survey. Ordnance Survey: Landranger map sheet 57 Stirling & The Trossachs' [mapa]. (2009)
* ↑ «Ordnance Survey: 1:50,000 Scale Gazetteer» (csv (download)). Ordnance Survey, 01-01-2016. [Consulta: 30 gener 2016].

## Enllaços externs

* Clan Stirling - Cambuskenneth
* Scottish Archives for Schools - The Statute of Cambuskenneth, issued by the Scottish Parliament, 6 November 1314
# Víctor Martínez Manrique

Víctor Martínez Manrique (Mataró, 25 de maig de 1997) altrament conegut com a Viti, és un futbolista professional català que juga en la posició de migcampista.

## Biografia

Nascut a Mataró, Viti va jugar com a juvenil a l'UD Cirera, CE Premià, CE Mataró, FP Calella, CF Damm i CE Sabadell FC. El 15 de juliol de 2016 va ascendir al filial del Sabadell a Tercera Divisió.
El 6 de juliol de 2018, Viti es va incorporar al Gimnàstic de Tarragona i va ser destinat a l'equip del club, el CF Pobla de Mafumet, de quarta divisió. Va debutar professionalment el 17 de novembre de 2018, començant en una derrota per 0-2 fora de casa contra el Málaga CF a Segona Divisió.
El 7 d'abril de 2020, Martínez va signar amb l'Atlètic d'Ottawa d'expansió de la Premier League canadenca. Va debutar en el partit inaugural d'Ottawa el 15 d'agost contra York9. El 7 d'octubre de 2020, Martínez va ser cedit al Deportivo Alavés per a la temporada baixa canadenca, on es va incorporar a l'equip B del club a Segona Divisió B. Va tornar de cedit el 29 de gener de 2021, després de fer onze partits i marcar un gol, per l'Alavés B. El 13 de gener de 2022, Ottawa va optar per no exercir la seva opció de contracte sobre Martínez.

## Referències

* ↑ ««Víctor Martínez: "Sempre he estat molt tímid, l'únic lloc on trec el caràcter és al camp"». Ràdio Sabadell, 28-11-2017. [Consulta: 19 novembre 2018].
* ↑ «Víctor Martínez» (en castellà). Trayectorias de Fútbol, 29-10-2017. [Consulta: 19 novembre 2018].
* ↑ «El filial deja la plantilla prácticamente confeccionada» (en castellà). CE Sabadell, 15-07-2016. [Consulta: 20 agost 2018].
* ↑ «Cinc incorporacions al CF Pobla de Mafumet per a la nova temporada». Tarragona 21, 06-07-2018. [Consulta: 19 novembre 2018].
* ↑ «Koné devuelve el liderato a una invicta La Rosaleda» (en castellà). Marca, 17-11-2018. [Consulta: 19 novembre 2018].
* ↑ «Atlético Ottawa adds young Spanish midfielder Victor Martínez». Atlético Ottawa, 07-04-2020. [Consulta: 7 abril 2020].
* ↑ «Canadian Premier League», 15-08-2020.
* ↑ «Viti Martinez Joins Deportivo Alavés on Loan». Atlético Ottawa, 07-10-2020. [Consulta: 7 octubre 2020].
* ↑ «Viti Martínez finaliza su cesión en el Miniglorias» (en castellà). Deportivo Alavés, 29-01-2021. [Consulta: 3 febrer 2021].
* ↑ «Atlético Ottawa: 2022 Roster Update». Atlético Ottawa, 13-01-2022. [Consulta: 13 gener 2022].
# Vanillaware

Vanillaware (ヴァニラウェア有限会社, Banirawea Yūgen-gaisha) és una companyia japonesa de desenvolupament de videojocs. Anteriorment, eren coneguts com a Puraguru des del 2002 fins a 2004, quan es canvien el seu nom per Vanillaware. Els projectes anteriors de l'estudi s'han especialitzat en un disseny 2D, o basats en sprites. Han captat l'atenció positiva dels fans i els mitjans de comunicació joc igual per abraçar el disseny de jocs 2D en un mercat dominat pels jocs en 3D. Vanillaware ha desenvolupat 2 videojocs per a la PlayStation 2 i un per la Wii. La companyia va ser formada per membres de l'Atlus project team que havien desenvolupat Princess Crown per la Sega Saturn en el 1997.

## Videojocs

* 2007 | Odin Sphere (PlayStation 2)
* 2007 | GrimGrimoire (PlayStation 2)
* 2008 | Kumatanchi (Nintendo DS)
* 2009 | Muramasa: The Demon Blade (Wii)
* 2011 | Grand Knights History (PlayStation Portable)
* 2012 | Dragon's Crown (PlayStation Vita and PlayStation 3)
* 2019 | 13 Sentinels: Aegis Rim (PlayStation 4)

## Referències

* ↑ Mielke, James. «GrimGrimoire Developer Interviewed». 1up.com, 27-06-2006. Arxivat de l'original el 2007-09-27. [Consulta: 17 agost 2007].
* ↑ «Odin Sphere Developer Reveals Wii Project». Kotaku. Arxivat de l'original el 2013-01-03. [Consulta: 20 juliol 2011].
* ↑ Kumatanchi looks like a vanilla Vanillaware game
* ↑ Grand Knights History Is The Next Title From Vanillaware And Marvelous
* ↑ Dragon's Crown announced as VanillaWare's next project, coming to PS3/Vita

## Vegeu també

* Atlus
* Princess Crown
* Nippon Ichi Software
* Basiscape
* George Kamitani

## Enllaços externs

* Vanillaware - Lloc web oficial (japonès)
# Agustí Daura Mèlich

Agustí Daura Mèlich (Cornellà de Llobregat, 20 d'agost de 1941 - Terrassa, 25 de juliol de 2018) va ser un capellà i polític terrassenc. Va ser capellà de la parroquia de Sant Cristòfol a Ca n'Anglada i un compromès lluitador antifranquista. Va ser el primer cap de llista del PSUC a l'alcaldia de Terrassa. El 2004 va rebre la Medalla d'Honor de la Ciutat.

## Referències

* ↑ MónTerrassa «Mor Agustí Daura, el "cura rojo", un mite de l'antifranquisme a Terrassa» (en anglès). MónTerrassa. Arxivat de l'original el 2018-07-26 [Consulta: 25 juliol 2018].
* ↑ MónTerrassa «Manuel Royes: "L'Agustí Daura era, sobretot, una molt bona persona"» (en anglès). MónTerrassa. Arxivat de l'original el 2018-07-26 [Consulta: 25 juliol 2018].

## Enllaços externs

* Dossier homenatge a Agustí Daura (2004) Arxivat 2018-07-26 a Wayback Machine.
# Futur per Finnmark

Futur per Finnmark (noruec Framtid for Finnmark), també conegut popularment com a Llista Aune (Aunelista) fou un partit polític que es presentà a les eleccions legislatives noruegues de 1989 com a protesta contra els partits amb més tradició al nord del país.
Va rebre el 21,5% dels vots al comtat de Finnmark, on hi fou la llista més votada, i el seu cap de llista, Anders Jon Aune fou elegit diputat per un període de quatre anys al Storting. El partit no es va tornar a presentar a cap més elecció.

## Referències

* ↑ «Aune stiller for Finnmark». Aftenposten, 02-05-1989 [Consulta: 4 juny 2010].
* ↑ «Skolevalg 1989 - Partiresultat» (en norueg). samfunnsveven.no. Arxivat de l'original el 2016-09-13. [Consulta: 19 desembre 2020].
* ↑ «Framtid for Finnmark» (en norwegian). Stortinget.no.
# Frédérique Petrides

Frédérique Petrides (Anvers, 26 de setembre de 1903 – Nova York, 12 de gener de 1983) fou una violinista i directora d'orquestra belga. L'any 1933, va fundar i dirigir l'Orchestrette Classique a Nova York, formada per músiques, i que va estrenar obres de compositors nord-americans relativament novells en aquells temps, com Paul Creston, Samuel Barber i David Diamond, ara molt reconeguts i interpretats. També va editar i publicar l'innovador butlletí informatiu, Women in Music, que destacava les activitats de les dones que es van dedicar professionalment a la música a través dels temps.
A més a més, va fundar diverses sèries de concert a Manhattan, incloent el West Side Orchestral Concerts, la Student Symphony Society of New York, i els concerts al parc Carl Schurz.

## Referències

* ↑ Neuls-Bates 1982, pàg. 260–264
* ↑ Groh 1991
* ↑ LePage 1983

## Bibliografia

* Groh, Jan Bell. Evening the Score: Women in Music and the Legacy of Frédérique Petrides. Fayetteville, Arkansas: University of Arkansas Press, 1991. ISBN 978-1-55728-218-7.
* LePage, Jane Weiner. «Frederique Petrides». A: Women Composers, Conductors and Musicians of the Twentieth Century. 2. Metuchen, New Jersey: Scarecrow Press, 1983. ISBN 978-0-8108-1597-1. OCLC 6087371.
* Neuls-Bates, Carol. «Petrides, Frédérique». A: Women in Music: An Anthology of Source Readings from the Middle Ages to the Present. 1st. Harper & Row, Publishers, 1982. ISBN 978-0-06-014992-5. OCLC 8409196.
# Fortín Conde de Mirasol

El Fortín Conde de Mirasol, també conegut com el Fuerte de Vieques, és un fort construït el 1845 localitzat en la ciutat d'Isabel Segunda a l'illa de Vieques, municipi de Puerto Rico. El 1991, el fort va ser restaurat per l'Institut de Cultura Porto-riquenya. L'estructura alberga el Museu d'Art i Història i l'Arxiu Historic de Vieques, una col·lecció extensa de documents sobre la història de Vieques. Va ser llistat en el Registre Nacional de Llocs Històrics el 1977.
* Edifici principal
* Paret inacabada
* Entrada nova al museu
* Porta principal

## Referències

* ↑ www.pr.gov Arxivat 2014-12-22 a Wayback Machine. - Registro Nacional de Lugares Históricos National Register of Historic Places - Retrieved 11/29/2014
* ↑ Rivera, Magaly. «Welcome to Puerto Rico- Vieques». [Consulta: 23 maig 2009].
# Gai Pontidi

Gai Pontidi (en llatí Caius Pontidius) fou un dels caps dels confederats italians a la guerra social o guerra dels marsis (90 aC). És sens dubte la mateixa persona esmentada per Appià amb el nom de Pontili (Pontilius). Vel·lei Patercle escriu Pontidius que sembla la manera més correcta.

## Referències

* ↑ 1.Pontidius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 495
# Frente Nacional de la Juventud

Frente Nacional de la Juventud va ser un partit de l'extrema dreta espanyola, escissió de Fuerza Joven (joventuts de Fuerza Nueva) a Barcelona el 1978, dirigit per Ramón Graells Bofill i que va aconseguir estendre la militància a Navarra, Aragó i Astúries. El 1979 el sector majoritari, liderat per Ernesto Milà va decidir integrar-se en el Frente de la Juventud.
En aquest grupuscle també va militar el president de Somatemps Josep Alsina i Clavés.

## Referències

* ↑ González Sáez, 2012, p. 370.
* ↑ Ràdio, Catalunya. «El matí de Catalunya Ràdio - Cara a cara: Jordi Borràs i Josep Alsina sobre la ultradreta a Catalunya». [Consulta: 23 setembre 2021].
* ↑ Borràs, Jordi. Plus ultra : una crònica gràfica de l'espanyolisme a Catalunya, abril 2015. ISBN 978-84-86469-63-4.

## Bibliografia

* González Sáez, Juan Manuel. «La violencia política de la extrema derecha durante la transición española (1975-1982)». A: Coetánea: III Congreso Internacional de Historia de Nuestro Tiempo. coord. por Carlos Navajas Zubeldía, Diego Iturriaga Barco, 2012, p. 365-376.