OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gran Premi d'Espanya de Motocròs 250cc 1970

L'edició de 1970 del Gran Premi d'Espanya de Motocròs 250cc fou la 9a d'aquesta prova. Organitzat per la Penya Motorista 10 x Hora, el Gran Premi era la primera prova del Campionat del Món d'aquell any i tingué lloc el cap de setmana del 11 i 12 d'abril al Circuit del Vallès, en terrenys de l'antiga Mancomunitat Sabadell-Terrassa (actualment dins el terme municipal de Terrassa). Hi participaren 35 pilots de 19 països diferents i hi assistiren 25.000 espectadors.

## Curses
### Primera mànega

| Posició | Pilot | Motocicleta |
| 1 | Joël Robert | Suzuki |
| 2 | Sylvain Geboers | Suzuki |
| 3 | Bryan Wade | Greeves |
| 4 | Malcolm Davis | AJS |
| 5 | Olle Pettersson | Suzuki |
| 6 | Torsten Hallman | Husqvarna |
| 7 | Jiri Stodulka | ČZ |
| 8 | Roger De Coster | CZ |
| 9 | Bengt Arne Bonn | AJS |
| 10 | Heikki Mikkola | Husqvarna |

### Segona mànega

| Posició | Pilot | Motocicleta |
| 1 | Joël Robert | Suzuki |
| 2 | Torsten Hallman | Husqvarna |
| 3 | Sylvain Geboers | Suzuki |
| 4 | Roger De Coster | ČZ |
| 5 | Malcolm Davis | AJS |
| 6 | Bryan Wade | Greeves |
| 7 | Jiri Stodulka | CZ |
| 8 | Olle Pettersson | Suzuki |
| 9 | Gaston Rahier | CZ |
| 10 | Marcel Wiertz | Bultaco |

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Joël Robert | Suzuki | 2 |
| 2 | Sylvain Geboers | Suzuki | 5 |
| 3 | Torsten Hallman | Husqvarna | 8 |
| 4 | Bryan Wade | Greeves | 9 |
| 5 | Malcolm Davis | AJS | 9 |
| 6 | Roger De Coster | ČZ | 12 |
| 7 | Olle Pettersson | Suzuki | 13 |
| 8 | Jiri Stodulka | CZ | 14 |
| 9 | Gaston Rahier | CZ | 20 |
| 10 | Heikki Mikkola | Husqvarna | 22 |

## Referències

* ↑ «Gran expectación ante la primera sesión de entrenamientos» (PDF) (en castellà). Hemeroteca. El Mundo Deportivo, 10-04-1970. [Consulta: 8 agost 2014].
* ↑ «Película de la prueba» (PDF) (en castellà). Hemeroteca. El Mundo Deportivo, 13-04-1970. [Consulta: 8 agost 2014].

## Bibliografia

* Maikel van Essen. «Results Grand Prix Motocross 250cc 1970 - Results 1st Round: Spanish Grand Prix, at Sabadell. April 12th, 1970» (en anglès). jwvanessen.com. Heikki Mikkola. The Lone Wolf, 2013. Arxivat de l'original el 17 de gener 2016. [Consulta: 8 agost 2014].
* «Clasificación General Final» (PDF) (en castellà). Hemeroteca. El Mundo Deportivo, 13-04-1970. [Consulta: 8 agost 2014].
* «Grand Prix d'Espagne 250cc - Sabadell - 12-avr-70» (PDF) (en francès). memotocross.fr p. 3, 02-02-2023. [Consulta: 7 març 2024].
* «Palmarés». A: Programa XVI Gran Premi d'Espanya (en castellà). Barcelona: Penya Motorista 10 x Hora, 3 abril 1977, p. 37.
* «Palmarés». A: Programa XX Gran Premi d'Espanya (en castellà). Barcelona: Penya Motorista 10 x Hora, 5 abril 1981, p. 32.

## Enllaços externs

* Vídeo del Gran Premi d'Espanya de 250cc de 1970, celebrat al Circuit del Vallès (castellà)
# Guénin

Guénin (en bretó Gwennin) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ar Mor-Bihan. L'any 2006 tenia 1.362 habitants.

## Demografia

Evolució de la població INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| - | - | - | - | - | 1684 | - | - | - |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| - | - | - | 1645 | - | - | - | - | 2034 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| - | - | 2104 | - | - | - | - | 2002 | 1827 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 1704 | 1517 | 1433 | 1319 | 1239 | 1227 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Noël Le Loir | |

## Referències

* ↑ Guénin al web de l'Insee
# Grassa

Grassa (en francès, Grasse) és un municipi francès al departament dels Alps Marítims (regió de Provença – Alps – Costa Blava). L'any 2005 tenia 48.200 habitants. La ciutat és considerada com la capital mundial del perfum.
Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 11 604 | 12 521 | 12 262 | 12 553 | 12 716 | 12 825 | 10 906 | 11 676 | 11 802 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 11 764 | 12 015 | 12 241 | 12 560 | 13 087 | 12 087 | 12 157 | 14 015 | 15 020 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 15 429 | 20 305 | 19 704 | 16 923 | 19 765 | 21 027 | 20 481 | 21 217 | 22 187 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 26 258 | 30 907 | 34 579 | 37 673 | 41 388 | 43 874 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |
Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1959-1971 | Honoré Lions | SFIO |
| 1971-1977 | Hervé de Fontmichel | UDF |
| 1977-1983 | Georges Vassalo | PCF |
| 1983-1995 | Hervé de Fontmichel | UDF |
| 1995- | Jean-Pierre Leleux | UMP |

## Personatges il·lustres

* Jean-Honoré Fragonard, pintor
* Édith Piaf va morir a Grassa

## Referències

Viccionari
# Graun im Vinschgau

Graun im Vinschgau (italià Curon Venosta) és un municipi italià, dins de la província autònoma de Tirol del Sud. És un dels municipis del districte i de Vinschgau. L'any 2007 tenia 2.397 habitants. Comprèn les fraccions de Langtaufers (Vallelunga), Reschen (Resia) i St. Valentin (San Valentino). Limita amb els municipis de Mals, els austríacs de Kaunertal, Nauders, Pfunds i Sölden, i els suïssos de Ramosch, Sent i Tschlin.

## Situació lingüística

| Pertinença lingüística (cens 2001) | 97,67% alemany |
| Pertinença lingüística (cens 2001) | 2,33% italià |
| Pertinença lingüística (cens 2001) | 0,00% ladí |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Albrecht Plangger | SVP |
# Guillem Umbert III de Montseny

Guillem Umbert III de Montseny (?-1239) va ser un noble català del segle xii, baró de Montseny i de Montpalau.

## Orígens familiars

Guillem Umbert III pertanyia al llinatge dels Montseny o Umbert, iniciat per Odó de Sesagudes. Era fill de Riembau I de Montseny i Sibil·la.
| 16. Odó de Sesagudes | 16. Odó de Sesagudes | 16. Odó de Sesagudes | 16. Odó de Sesagudes |
| 8. Umbert de Sesagudes | 8. Umbert de Sesagudes | 8. Umbert de Sesagudes | 8. Umbert de Sesagudes | | | |
| 17. Gerberga | 17. Gerberga | 17. Gerberga | 17. Gerberga |
| 4. Guillem Umbert I de Montseny | 4. Guillem Umbert I de Montseny | 4. Guillem Umbert I de Montseny | 4. Guillem Umbert I de Montseny | | | | | | |
| | | | 18. Amat de Montsoriu | 18. Amat de Montsoriu | 18. Amat de Montsoriu | 18. Amat de Montsoriu |
| 9. Sicardis de Montsoriu | 9. Sicardis de Montsoriu | 9. Sicardis de Montsoriu | 9. Sicardis de Montsoriu | | | |
| 19. Sança | 19. Sança | 19. Sança | 19. Sança |
| 2. Riembau I de Montseny | 2. Riembau I de Montseny | 2. Riembau I de Montseny | 2. Riembau I de Montseny | | | | | | |
| | | | | | | 5. Guillema | 5. Guillema | 5. Guillema | 5. Guillema | | |
| | | | | | | | | | | 1. Guillem Umbert III de Montseny | 1. Guillem Umbert III de Montseny | 1. Guillem Umbert III de Montseny | 1. Guillem Umbert III de Montseny | | |
| | | | | | | | | | | | | | | 3. Sibil·la | 3. Sibil·la | 3. Sibil·la | 3. Sibil·la |

## Núpcies i descendents

Es va casar amb Ramona i va tenir un fill, Guillem, que va ser el primer en mutar el cognom a Montclús.

## Fets destacats

Guillem Umbert II va bastir el castell de Montclús, traslladant la residència familiar dels vells castells de les Agudes i Miravalls a aquest.

## Referències

* 1 2 3 «Fitxa de la Baronia del Montseny». Enciclopèdia Catalana. Enciclopedia.cat. [Consulta: 13 juliol 2016].
# Guillem V

Guillem V és el nom dels següents personatges:
* Guillem V d'Alvèrnia o Guillem IV d'Aquitània, duc d'Aquitània i comte de Poitiers del 963 al 995
* Guillem V d'Alvèrnia o Guillem de Clarmont, vescomte d'Alvèrnia o de Clarmont successor del seu germà Guiu I de Clarmont
* Guillem V d'Angulema (? - 1179, Messina), comte d'Angulema de la casa dels
* Guillem V d'Aquitània (969/975 - 1030), duc d'Aquitània i comte de Poitou
* Guillem V de Baviera (Landshut, 1548 - Múnic, 1626), duc de Baviera (1579 -1597)
* Guillem V de Hessen-Kassel (Kassel, 1602 -Leer, 1637)
* Guillem V d'Holanda (Frankfurt, 1330 - 1389, Le Quesnoy), duc de Baviera, de la Baixa Baviera i de Baviera-Straubing
* Guillem V de Montpeller (1075 – 1121), Senyor de Montpeller
* Guillem V de Nevers (1168-1181), comte de Nevers, d'Auxerre i de Tonnerre (1176-1181)
* Guillem IV d'Orange (Ljouwert, 1711 -La Haia, 1751)
* Guillem V de Zelanda o Guillem II de Wittelsbach (1365-1417), duc de Baviera i comte als Països Baixos que va governar entre 1404 i 1417
* Guillem Ramon V de Montcada i d'Alagó (Sicília, segle xv - Ciminna, Sicília, 1466/68), baró de Caltanissetta
* Guillem Salusi V de Càller (vers 1215-1250), jutge de Càller el 1217
# Hartford (Connecticut)

Hartford és la capital de l'estat de Connecticut, als Estats Units.
És al Comtat de Hartford al costat del riu Connecticut, al centre-nord de l'estat. Segons el cens de 2010, tenia 124.775 habitants. És un centre de la indústria metal·lúrgica, tèxtil, de la construcció i aeronàutica.
Aquestes xifres situen a Hartford com la tercera ciutat en grandària de Connecticut després de Bridgeport i New Haven. Si considerem l'àrea d'influència de la ciutat, ens trobem amb la major àrea metropolitana de l'estat. Se la coneix com la «capital mundial de les assegurances». Acull la una gran part de les seus centrals de les majors empreses d'assegurances del món i aquest negoci n'és el motor econòmic.
Hartford també és coneguda com «la terra de les tradicions». L'espectre de població és peculiar. Mentre que el nombre d'habitants d'entre 18 i 25 anys és baix, la població és relativament jove. El costat oest de Hartford està prop d'Elizabeth Park, el major i més antic jardí de roses del país. Plegats amb la veïna ciutat de Springfield a Massachusetts, Hartford i el seu entorn van crear el consorci «New England's Knowledge Corridor» (Corredor del coneixement de Nova Anglaterra, una mancomunitat per fomentar el desenvolupament econòmic de la zona.

## Fills il·lustres

* Alwin Nikolaïs (1912-1993) coreògraf.
* Roger Wolcott Sperry (1913-1994) psicòleg i neurobiòleg, Premi Nobel de Medicina o Fisiologia de l'any 1981
* Barbara McClintock (1902-1992) botànica i genetista, Premi Nobel de Medicina o Fisiologia de l'any 1983.

## Referències

* 1 2 3 «0032188.xml Hartford (Connecticut)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Centeno, Ray. «New England's Knowledge Corridor Fact Sheet» (en anglès). New England's Knowledge Corridor, 15-03-2021.
Capitals d'estat dels Estats Units :
ALMontgomery
AKJuneau
AZPhoenix
ARLittle Rock
CASacramento
CODenver
CTHartford
DEDover
FLTallahassee
GAAtlanta
HIHonolulu
IDBoise
ILSpringfield
INIndianapolis
IADes Moines
KSTopeka
KYFrankfort
LABaton Rouge
MEAugusta
MDAnnapolis
MABoston
MILansing
MNSaint Paul
MSJackson
MOJefferson City
MTHelena
NELincoln
NVCarson City
NHConcord
NJTrenton
NMSanta Fe
NYAlbany
NCRaleigh
NDBismarck
OHColumbus
OKOklahoma City
ORSalem
PAHarrisburg
RIProvidence
SCColumbia
SDPierre
TNNashville
TXAustin
UTSalt Lake City
VTMontpelier
VARichmond
WAOlympia
WVCharleston
WIMadison
WYCheyenne
DCWashington$^1$ Territoris:
ASPago Pago
GUHagåtña
MPSaipan
PRSan Juan
VICharlotte Amalie :
$^1$ Capital federal. :
# Manuel Camós i Juan

Manuel Camós i Juan (Vinaròs, Baix Maestrat, 1881 - Tortosa, Baix Ebre, 15 de juliol de 1932), fou un polític, comerciant i industrial vinarossenc.
En l'àmbit civil, fou president de la Cambra Oficial de Comerç, Indústria i Navegació de Tortosa des de 1927 fins a 1930. I pel que fa a la seva vessant política, en un primer moment, el 1913, es vinculà al partit conservador, per a posteriorment, i en tan sols dos anys, esdevenir president de la secció de Tortosa de la Unió Republicana (1915). És amb aquest partit que va aconseguir ser regidor de la ciutat, els anys 1915, 1917, 1920 i 1927. Respecte el seu pas per la Mancomunitat de Catalunya i la Diputació de Tarragona, cal esmentar que fou diputat provincial en tres legislatures, des del 1923 fins al 1931, totes tres pel districtre de Tortosa-Roquetes.
Morí l'any 1932, amb cinquanta-un anys, després d'haver caigut malalt diverses vegades des del 1929.

## Referències

* 1 2 3 Curto, Albert. «Camós Juan, Manuel». A: Enric Pujol i Casademont, Josep Santesmases i Ollé (direcció). Diccionari biogràfic dels diputats de la Mancomunitat de Catalunya (1914-1925). Barcelona: Diputació de Barcelona, 2019, p. 113. ISBN 9788498038897.
* 1 2 3 «Camós Juan, Manuel». Els Diputats de la Mancomunitat de Catalunya, 13-06-2016. [Consulta: 22 juny 2021].

## Enllaços externs

* Entrada de Manuel Camós i Juan a la Ilercavònia
# Línia 8 del TRAM Metropolità d'Alacant

La línia 8 és una de les huit línies del TRAM Metropolità d'Alacant, que serveix la zona metropolitana d'Alacant i la Marina. Aquesta línia és encara en projecte. Serà la línia interna de Benidorm. Anirà, en una branca, des de la parada de Benidorm (que futurament es trobarà a l'Estació d'Autobusos) fins al centre de la ciutat fins al Racó de l'Oix i, per l'altra branca, fins a la mateixa Terra Mítica.

## Enllaços externs

* TRAM Arxivat 2019-03-28 a Wayback Machine.

## Referències

* ↑ Pagés, R. «Un tranvía conectará el casco urbano de Benidorm y los parques temáticos» (en castellà). Diari La Información, 15-08-2007. [Consulta: 20 desembre 2019].
# Ángel Establier Costa

Ángel Establier Costa (Alacant, 31 d'octubre de 1904 - Benidorm, 1976) va ser un farmacèutic alacantí, primer director del Col·legi d'Espanya a París.
Va néixer al barri de Benalua. Després d'estudiar a l'Institut d'Alacant continuà els seus estudis a Madrid. Es va allotjar a la Residencia de Estudiantes i fou alumne de la Institución Libre de Enseñanza, on va mantenir lligams amb Santiago Ramón y Cajal, Julio Rey Pastor, Blas Cabrera Felipe, Enric Moles i Ormella i Esteve Terradas i Illa. Finalment es va llicenciar en farmàcia, s'especialitzà en bioquímica i es va doctorar a la Universitat d'Estrasburg. Alhora va treballar al Comitè de Cooperació Intel·lectual de la Societat de Nacions i com a bioquímic a la Compañía General Azucarera.
L'abril de 1935 el govern de la Segona República Espanyola el va nomenar primer director del Col·legi d'Espanya a París. Durant la guerra civil espanyola va acollir refugiats fugits a França sense fer distincions de cap bàndol (Xavier Zubiri, Severo Ochoa, Pío Baroja). Això li va valer l'intent de destitució de l'ambaixador republicà Luis Araquistáin, però les autoritats franceses van intercedir per ell i ho van evitar. Quan va acabar la guerra les autoritats franquistes van intentar fer el mateix, però les autoritats francesos s'hi van oposar. Tot i això, fou encausat pel Tribunal Especial de Repressió de la Maçoneria i del Comunisme i en 1940 van demanar la seva deportació. Les autoritats franceses es van negar, i malgrat les pressions espanyoles, es va mantenir en el càrrec fins que en 1949 les autoritats franquistes enviaren un nou candidat, José Antonio Maravall Casesnoves.
El mateix any fou nomenat director de l'Oficina Regional de Ciència i Tecnologia de la UNESCO per a Amèrica Llatina i el Carib (ORCYT), amb seu a Montevideo (Uruguai), càrrec que va ocupar fins 1954. Aleshores va tornar a París, on fou director de la Divisió d'Activitats Científiques del Departament de Ciències de la UNESCO fins 1960, on fou nomenat novament director de l'ORCYT fins a la seva jubilació en 1964. Aleshores va tornar al País Valencià i es va establir a Benidorm, on va morir el 1976.

## Referències

* ↑ «Directors de l'ORCYT». Arxivat de l'original el 2018-08-18. [Consulta: 18 agost 2018].
* ↑ El alicantino protector de la intelectualidad en el exilio, Diario Información, 14 d'abril de 2017
# Gran per a l'edat gestacional

Gran per a l'edat gestacional (GEG) és un terme que s'utilitza per descriure els nadons que neixen amb un pes anormalment elevat, concretament en el percentil 90 o superior, en comparació amb altres nadons de la mateixa edat de desenvolupament. La macrosomia és un terme similar que descriu l'excés de pes al néixer, però es refereix a una mesura absoluta, independentment de l'edat gestacional. Normalment, el llindar per diagnosticar la macrosomia és un pes corporal d'entre 4.000 i 4.500 grams, o més, mesurat en néixer, però hi ha dificultats per arribar a un acord universal d'aquesta definició.
L'avaluació d'un nadó per a la macrosomia o GEG pot ajudar a identificar els riscos associats al seu naixement, incloses les complicacions del treball de part tant per la mare com pel fill, les possibles complicacions de salut a llarg termini de l'infant i la mortalitat infantil.

## Referències

* ↑ «Interventricular Septal Thickness as a Diagnostic Marker of Fetal Macrosomia». Journal of Clinical Medicine, vol. 10, 949, 2021, pàg. 949. DOI: 10.3390/jcm10050949. PMC: 7957748. PMID: 33804406.
* ↑ «The macrosomic fetus: a challenge in current obstetrics». Acta Obstetricia et Gynecologica Scandinavica, vol. 87, 2, 2008, pàg. 134–45. DOI: 10.1080/00016340801899289. PMID: 18231880.
* ↑ «Large-for-Gestational-Age Neonates in Type 1 Diabetes and Pregnancy: Contribution of Factors Beyond Hyperglycemia». Diabetes Care, vol. 41, 8, 01-08-2018, pàg. 1821–1828. DOI: 10.2337/dc18-0551. PMID: 30030258.
* 1 2 «Macrosomia: ACOG Practice Bulletin, Number 216». Obstetrics and Gynecology, vol. 135, 1, 01-01-2020, pàg. e18–e35. DOI: 10.1097/AOG.0000000000003606. PMID: 31856124.
* ↑ «Macrosomic births in the united states: determinants, outcomes, and proposed grades of risk». American Journal of Obstetrics and Gynecology, vol. 188, 5, 01-05-2003, pàg. 1372–8. DOI: 10.1067/mob.2003.302. PMID: 12748514.
# Fjaðrárgljúfur

Fjaðrárgljúfur és un congost al sud-est d'Islàndia d'uns 100 metres de profunditat i uns dos quilòmetres de llarg, on hi passa el riu Fjaðrá. És a prop de la carretera de circumval·lació, prop de la localitat Kirkjubæjarklaustur.
El congost es va formar per la progressiva erosió que provoca l'aigua provinent de les glaceres de camí cap a l'oceà, durant mil·lennis.

## Referències

* ↑ «EnjoyIceland.is - Fjaðrárgljúfur - A canyon - South East Iceland». enjoyiceland.is. Arxivat de l'original el 24 de novembre 2020. [Consulta: 19 setembre 2012].
* ↑ Collectif; Dominique Auzias; Jean-Paul Labourdette Islande. Petit Futé, 27 abril 2011, p. 188–. ISBN 978-2-7469-4837-2 [Consulta: 19 setembre 2012].
* ↑ Jane Victoria Appleton; Lisa Gail Shannen Frommer's Iceland. John Wiley & Sons, 16 desembre 2010, p. 274–. ISBN 978-1-119-99443-5 [Consulta: 19 setembre 2012].
* ↑ Íslandshandbókin. 2. bindi. 1989, S.695
# Francesc Agustín i Grande

Francesc Agustín i Grande (Barcelona, 1753- Utrera, 1801) fou un pintor neoclàssic català.
Va néixer a Barcelona el 1753. Es desconeix qui va ser el seu primer mestre, però segurament va formar-se inicialment en dibuix i pintura a la ciutat natal, i en un moment indeterminat es va traslladar a Madrid. L'octubre de 1869, amb quinze anys va entrar a la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Ferran. Més endavant va rebre una pensió de Carles III per estudiar a Roma, juntament amb Francisco Javier Ramos, Manuel Nàpoli, Bonaventura Salesa i Carlos Espinosa. A Roma va entrar en contacte i es va formar amb Anton Raphael Mengs, qui el va influenciar en la seva obra. Al morir Mengs, va rebre classes de Francisco Preciado de la Vega. A Roma va rebre diversos encàrrecs d'Antoni Despuig i Dameta.
De nou a Espanya, el 1792 es va anar a Còrdova a dirigir una escola d'art fundada pel bisbe de la ciutat, projecte en el que va fracassar. En aquella època es considerava grau suficient haver estat pensionat a Roma per a esdevenir professor d'una acadèmia de pintura.
L'any 1799 va rebre el títol d'acadèmic de Mèrit de la Reial Acadèmia de Belles Arts de San Fernando, i el mateix any fou nomenat també director supernumerari de l'Escola de la Llotja, càrrec que no va arribar a ocupar mai a causa del fet que estava a Sevilla copiant quadres de Bartolomé Esteban Murillo per ordres del rei.
Al Museu Nacional d'Art de Catalunya se'n conserva el dibuix Nu masculí, original de 1780 adquirit el 1911 provinent de la col·lecció privada de Raimon Casellas, i a l'Acadèmia de Sant Ferran de Madrid es conserva un oli sobre taula representant la Pietat.

## Referències

* 1 2 Ossorio y Bernard, Manuel. Galeria biográfica de artistas españoles del siglo XIX, (en castellà). vol. 1. Madrid: Imprenta de Ramon Moreno, 1868, p. 11-12.
* ↑ González Zymla, Herbert. «Francisco Agustín Grande» (en castellà). Diccionario biográfico electrónico. Reial Acadèmia de la Història. [Consulta: 16 octubre 2022].
* ↑ Montaner López, Emilia. La pintura barroca en Salamanca (en castellà). Salamanca: Universidad de Salamanca, 1987, p. 200.
* ↑ «Nu masculí». Museu Nacional d'Art de Catalunya. [Consulta: 16 octubre 2022].
* ↑ «Agustín y Grande, Francisco - Piedad» (en castellà). Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Ferran. [Consulta: 16 octubre 2022].

## Bibliografia

* DDAA. La col·lecció Raimon Casellas. Publicacions del Mnac/ Museo del Prado, 1992. ISBN 84-87317-21-9. «Catàleg de l'exposició del mateix títol que es va dur a terme al Palau Nacional de Montjuïc entre el 28 de juliol i el 20 de setembre de 1992»
# Francesc Albiol i Navarro

Francesc Albiol i Navarro (Barcelona, 1957) és un actor de teatre i cinema català. Ha treballat en moltes obres de teatre. A la televisió, entre altres sèries, ha participat en El comisario, Jet lag, Estació d'enllaç i Ventdelplà. Al cinema ha treballat en pel·lícules com El perfum: Història d'un assassí i diverses pel·lícules de cineastes catalans com Francesc Bellmunt, Ventura Pons o Antonio Chavarrías. Rebé el Premi d'Interpretació de la Crítica de Barcelona la temporada 1995-1996.

## Filmografia

* 1978 - L'orgia, de Francesc Bellmunt
* 1980 - Hombres rugientes, de I. Iquino
* 1981 - La quinta del porro, de Francesc Bellmunt
* 1981 - La batalla del porro, de Joan Minguell
* 1984 - Pa d'àngel, de Francesc Bellmunt
* 1993 - L'enfosament del Titànic, d'Antonio Chavarrías
* 1995 - Susanna, d'Antonio Chavarrías
* 1997 - Gràcies por la propina, de Francesc Bellmunt
* 1997 - Primera jugada, de Josep Maria Güell
* 1999 - Morir (o no), de Ventura Pons
* 2005 - Vorvik, de José Antonio Vitoriano
* 2005 - Animals ferits, de Ventura Pons
* 2006 - El perfum: Història d'un assassí, de Tom Tykwer
* 2010 - Bruc, de Daniel Benmayor

## Referències

* ↑ http://www.teatrenacional.com/qui_es_qui/francesc-albiol.html Arxivat 2009-11-17 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.entrecajas.com/casomujases/fr_francescalb.htm Arxivat 2008-09-20 a Wayback Machine.
* ↑ http://francescalbiol.aadpc.cat/ca/treballs.html%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ «Francesc Albiol i Navarro». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Francesc Albiol i Navarro - Lloc web oficial
# Flaiac

Flaiac (en francès Flayat) és una comuna (municipi) de França, a la regió de la Nova Aquitània, departament de la Cruesa.
La seva població al cens de 1999 era de 380 habitants. Està integrada a la Communauté de communes du Haut Pays Marchois.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 533 | 489 | 447 | 364 | 380 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2003 | Jean Touchard | |
| 2003-2008 | Bernard Murin | UMP |
| 2008 (març-agost) | Alain Fauriaux | |
| 2008- | Georges Lainé | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.