OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Team Waoo

El Team Waoo (codi UCI: TWA), conegut anteriorment com a Trefor, Team VéloCONCEPT o Team Virtu Cycling, és un equip ciclista danès professional de categoria Continental. Creat el 2011, l'any següent comença a competir als circuits continentals.
No s'ha de confondre amb l'equip Blue Water.

## Principals resultats

* Hadeland GP/Sundvolden GP: Rasmus Guldhammer (2014, 2017), Søren Kragh Andersen (2015)
* Chrono champenois: Rasmus Christian Quaade (2014)
* Gran Premi Ringerike: Asbjørn Kragh Andersen (2015), Rasmus Guldhammer (2017)
* Triptyque des Monts et Châteaux: Mads Würtz Schmidt (2016)
* Tour de Loir i Cher: Alexander Kamp (2017)
* Gran Premi Viborg: Kasper Asgreen (2017)

### A les grans voltes

* Giro d'Itàlia
** 0 participacions
* Tour de França
** 0 participacions
* Volta a Espanya
** 0 participacions

## Composició de l'equip

2011 :
2012 :
2016 :
2017 :
2018 :

## Classificacions UCI

A partir del 2012 l'equip s'incorpora als circuits continentals de ciclisme i en particular a l'UCI Europa Tour.
UCI Amèrica Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2015 | 50è | Michael Olsson (353è) |
UCI Àsia Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2014 | 32è | Patrick Clausen (65è) |
| 2015 | 65è | Mark Sehested Pedersen (163è) |
| 2016 | 57è | Kasper Asgreen (152è) |

### UCI Europa Tour

| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2012 | 120è | Asbjørn Kragh Andersen (993è) |
| 2013 | 75è | Rasmus Christian Quaade (322è) |
| 2014 | 33è | Rasmus Guldhammer (72è) |
| 2015 | 25è | Søren Kragh Andersen (20è) |
| 2016 | 51è | Mads Würtz Schmidt (114è) |
| 2017 | 21è | Rasmus Guldhammer (55è) |

## Referències

* ↑ Classificacions UCI Arxivat 2016-04-07 a Wayback Machine. (Web oficial de l'UCI).

## Enllaços externs

* Web oficial
* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilles i resultats a firstcycling.com
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
# Cabezo de las Cruces

El Cabezo de las Cruces és una muntanya a la Serra de Nogueroles (Serra de Gúdar). Al seu cim hi ha un punt geodèsic i conflueixen els termes municipals de Cortes d'Arenós (Castelló) i de Nogueroles i Linares de Móra (Terol). Amb 1.710 m d'altitud és el segon cim més alt de la província de Castelló i el tercer del País Valencià.

## Referències

* ↑ Cabezo de las Cruces a entremontanas.com
* ↑ Ascensió al Cabezo de las Cruces (Cortes de Arenoso) en el límit amb Terol Pobles Valencians Abandonats, 6 de juny de 2009
# Hipòlit Trullàs

Hipòlit Trullàs Boix (Reus, 29 d'abril de 1771 - 3 de març de 1813) va ser un religiós, músic i compositor català.
Va estudiar la carrera eclesiàstica i al mateix temps va dedicar-se a la música, per la qual va mostrar sempre una gran inclinació. Amb quinze anys, quan era sotsdiaca, va compondre uns villancets titulats "La verdadera felicitat" que van ser cantats per la capella de la prioral de Sant Pere de Reus amb gran acceptació. Des de 1801 va ser mestre de capella de l'església de sant Pere a Reus, i el 1805, amb l'ajuda d'una comissió de l'ajuntament presidit per l'alcalde Josep Saludes, va reorganitzar el cor, millorant-lo i introduint reformes, tant en les composicions, com en la forma de cantar com en l'ensenyament de la música. Va contractar mestres, entre d'altres a Salvador Clariana i Bonaventura Ortega, per a perfeccionar la part instrumental, amb classes de clarinet, flauta i oboè, i també el fagot i la viola. El 1808 va ser nomenat examinador per les oposicions que es van fer per mestre de capella de la Seu de Tarragona.
Mentre va ser mestre de capella a Reus, va compondre una gran quantitat de peces musicals sagrades: misses, responsos, villancets, rosaris, goigs, etc. L'historiador reusenc Andreu de Bofarull diu que mostraven una concepció nova i adequada i que sense separar-se de les regles de l'art, sortia de la rutina que fins llavors havia tingut aquell tipus de música. També diu que la notació musical de les seves composicions la feia directament en net, sense correccions ni esmenes.

## Referències

* ↑ Olesti Triles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 652.
* ↑ Bofarull, Andreu de. Anales históricos de Reus desde su fundación hasta nuestros días. Reus: Imp. de la V. e Hijo de Pedro Sabater, 1866, p. 575 i 579.
# Aramateix

Aramateix és un grup de música creat el 2006 arran de la separació de Brams que combina el rock amb una secció de vents formada per tible, tenora, trombó i trompeta.

## Història

L'any 2006 surt a la venda el disc Aramateix on, a més de cançons pròpies del grup i una versió del tema Manfred de Joan Isaac, hi apareixen versions musicades de poemes de Miquel Martí i Pol, Pere Quart i Joan Salvat Papasseit. L'any 2007 surt a la venda l'àlbum Energia Aborigen únicament en botigues digitals i compost per quatre temes. El maig del 2008 inicien la gira "Moragues/Basset 300 anys Tour", i el segon disc surt a la venda el novembre del mateix any. Dins la mateixa gira, el grup viatja fins a Grècia, on fa dos concerts, a Atenes i Patres. A finals de 2009 el grup anuncia la suspensió indefinida de totes les activitats.

## Referències

* ↑ «El nou grup Aramateix, hereu dels Brams, enregistra el seu primer disc a Taradell». Vilaweb, 16-01-2006. [Consulta: 13 octubre 2006].
* ↑ El bloc del Titot, Vic, Vilafant, un gat i un gos.
# Hisingerita

La hisingerita és un mineral, filosilicat de ferro (III), la fórmula del qual és Fe$^{3+}$₂ Si₂O₅ (OH)₄·2 H₂O. És un mineral secundari brillant, de color negre o marró fosc, que s'ha format per la meteorització o alteració hidrotermal d'altres minerals de silicat i sulfur de ferro.
Va ser descrita per primera vegada el 1751 per A.F. Cronstedt, sobre unes mostres de Väster Silvberg, a Dalarna (Suècia). Deu el seu nom a Wilhelm Hisinger (1766-1852), químic suec.
També hi ha una varietat anomenada hisingerita d'alumini en el qual un dels àtoms de ferro se substitueix per un altre d'alumini.

## Formació i jaciments

És un mineral secundari, format per alteració deguda a la intempèrie o al pas del temps de silicats o sulfurs rics en ferro. Als territoris de parla catalana ha estat descrita a la mina Elvira (Gavà, Baix Llobregat) i a Canavelles (Conflent).

## Referències

* ↑ Hisingerita Arxivat 2016-04-23 a Wayback Machine.. Minerales.
* ↑ «http://www.handbookofmineralogy.org/pdfs/Hisingerite.». Arxivat de l'original el 2016-04-02. [Consulta: 20 abril 2016].
* ↑ Holtstam, Dan «Prehistory of an enigmatic mineral: hisingerite». GFF, 04-04-2023, pàg. 1–3. DOI: https://doi.org/10.1080/11035897.2023.2187079 [Consulta: 4 juliol 2023].
* ↑ http://www.webmineral.com/data/Hisingerite.shtml Webmineral
* ↑ http://www.mindat.org/min-11191.html Mindat
* ↑ Rosell Riba, Joan; Díaz Acha, Yael. Mines i minerals de la serra de les Ferreres. Les mines de Rocabruna, Bruguers, Gavà, el Baix Llobregat, Catalunya. Grup Mineralògic Català, 2022, p. 136. ISBN 978-84-09-47312-0 [Consulta: 23 gener 2024].
* ↑ Guitard, Gérard. Catalogue raisonné de la collection de minéralogie régionale du Centre européen de recherches préhistoriques de Tautavel (Pyrénées-orientales), 2010, p. 190 [Consulta: 23 gener 2024].
# Carlos Curbelo

Carlos Curbelo (San José de Mayo, 28 d'abril de 1954) és un exfutbolista internacional francès d'origen uruguaià.
Va jugar dos partits amb la selecció de futbol de França i també a la lliga francesa, més concretament als equips AS Nancy i l'OGC Nice. És el pare del jugador francès de l'AS Nancy, Gaston Curbelo.

## Referències

* ↑ Perfil a la pàgina web oficial de la Federació Francesa de Futbol (francès)
# Foula

Foula (del nòrdic antic: Fugløi) és l'illa habitada permanentment més remota de Gran Bretanya. Està situada en el grup de les Shetland, a Escòcia. L'illa es troba en la mateixa latitud que Sant Petersburg.
L'illa ocupa una superfície de 1265 hectàrees i la seva altitud màxima sobre el nivell del mar és de 418 metres(al cim de The Sneug).
Foula alberga una població de 26 persones, i l'assentament més proper es troba a 40 milles a través de l'Oceà Atlàntic, la qual cosa fa de Foula l'illa habitada més remota de les Illes Britàniques. Foula és coneguda pels seus penya-segats de 370 metres d'altura. També és on el transatlàntic RMS Oceanic de la White Star Company va naufragar en un escull proper molt famós pels accidents que ha causat.
Foula va ser també l'últim lloc on l'idioma norn va ser usat com a primera llengua. El dialecte local està fortament influït per l'antic nòrdic.

## Referències

* ↑ Haswell-Smith, Hamish. The Scottish Islands. Edinburgh: Canongate, 2004. ISBN 978-1-84195-454-7.
* ↑ «Overview of Foula». Gazetteer for Scotland. [Consulta: 13 desembre 2008].
# Nikolaus Trübner

Johann Nikolaus Trübner, també conegut com a Nicolas Trübner (Heidelberg, 12 de juny de 1817 - Londres, 30 de març de 1884) va ser un llibreter i editor alemany
El seu pare era un famós joier de la ciutat, Karl Albrecht Trübner. El 1838 s'instal·là a Göttingen on feu feina amb Ruprecht Karl August (Vandenhoeck & Ruprecht). Més endavant, el 1841, deixà aquella ciutat per mor d'aprendre l'ofici d'editor a Hamburg amb l'editorial Hoffmann i Campe. L'any següent se n'anà a Frankfurt per a treballar a la casa editorial de Frederick Wilmanns. Va ser allà on conegué l'editor anglès W. Longman, que li va demanar immediatament de treballar per ell a Londres.
# Surnat

Surnat fou una ciutat estat i regne al centre de la regió d'Idamaraz, esmentat per les tauletes de Mari al segle XVIII aC. El seu rei era aleshores Zu-Hadni o Zu-Hadnim. La ciutat Surnat s'esmenta en un grup de poblacions que inclouen Lazabat, Azamhul, Kudimmar, i Nihru, totes properes una a l'altra, al centre de la regió. El rei d'Ilansura Haya-Sumu el va acusar d'haver col·laborat amb l'ocupació de Suhpad per Atamrum d'Allahad. Hammu-Rabi de Kurda va atacar la ciutat de Surnat contra la que va enviar una força de 2.000 homes.

## Referències

* ↑ Thoughts of Zimri-Lim
# Cabezón de Valderaduey

Cabezón de Valderaduey és un municipi de la província de Valladolid a la comunitat autònoma espanyola de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 56 | 54 | 45 | 52 |
# Apostolo Zeno

Apostolo Zeno (Venècia, 11 de desembre de 1668 - Venècia, 11 de novembre de 1750) fou un crític literari, periodista, dramaturg, llibretista d'òpera i poeta venecià.

## Biografia

D'origen noble, va prendre part en la fundació de l'Accademia degli Animosi el 1691, i va escriure el seu primer llibret d'òpera el 1695, Gli inganni felici, cosa que el va convertir en el llibretista de moda fins a l'arribada de Pietro Metastasio.
Encara que va començar com a periodista a la Galleria di Minerva, va crear el 1710, amb Scipione Maffei, Antonio Vallisneri i el seu germà Pier Caterino Zeno, el trimestral Giornale de' letterati d'Italia, del qual va arribar a publicar vint volums, transformant-se en una de les publicacions més prestigioses d'Itàlia en la qual van col·laborar Scipione Maffei, Antonio Vallisneri, Eustachio Manfredi, Ludovico Antonio Muratori, Giovanni Battista Morgagni, Giambattista Vico o Bernardino Ramazzini. Va rebre de l'emperador Carles VI el títol de cronista real i va marxar a residir a la seva cort de Viena. Havia format una rica biblioteca, que va donar el 1747 als Dominics del Sant Rosari. Reemplaçat per Metastasio, va tornar a Venècia el 1729, i es va dedicar a l'erudició i a la numismàtica.

## Obra

Va escriure 63 peces dramàtiques (tragèdies, comèdies, òperes, oratoris) en les quals va seguir els principis del bon gust i del classicisme arcàdic i les unitats aristotèliques; 36 d'elles són llibrets d'òpera d'argument històric i mitològic, entre elles Gli inganni felici, 1695, Faramondo, 1698, Lucio Vero, 1700, Merope, 1711, Alessandro Severo, 1716, Griselda, 1718, Teuzzone, 1719, Semiramide, 1725; 17 oratoris, entre ells Giuseppe, 1722, Gioaz, 1726, David umiliato, 1731; diverses poesies líriques i de circumstàncies; 2 volums de Dissertazioni vossiane (suplements a les investigacions de Vossius sobre els historiadors llatins); pòstumes van aparèixer Annotazioni alla Biblioteca della eloquenza italiana di Giusto Fontanini. Es conserva també un cabalós Epistolari.

## Algunes de les seves òperes

* Eumene (1697), música de Gasparini, Porpora, Albinoni i Jommelli
* Lucio Vero (1700), música de Albinoni, Gasparini, Galuppi, Jommelli i Traetta
* Griselda (1701), música de Albinoni, Predieri, Scarlatti i Vivaldi
* L'amore generoso (1707), música de Gasparini, Vivaldi i Galuppi
* Merope (1711), música de Gasparini, Predieri, Vivaldi, Jommelli, Gassmann i Traetta
* Lucio Papirio dittatore (1719), música de Caldara, Hasse, Graun, Galuppi, Paisiello, Anfossi i Cherubini
* Caio Fabbrizio (1729), música de Caldara, Hasse i Graun
* Armida abbandonata, li posà música l'any 1906 el compositor napolità Gennaro Napoli.

## Referències

* ↑ «Apostolo Zeno | enciclopèdia.cat». [Consulta: 20 abril 2019].
* ↑ «Biografia de Apostolo Zeno». [Consulta: 20 abril 2019].
* ↑ «Apostolo Zeno». [Consulta: 20 abril 2019].
* ↑ * Edita SARPE, Gran Enciclopedia de la Música Clásica, vol. III, pàg. 910. (ISBN 84-7291-226-4)
# Hipòcrates de Siracusa

Hipòcrates (en llatí Hippocrates, en grec antic Ἱπποκράτης) fou un militar cartaginès però grec per part de pare i nascut a Siracusa.
Desterrat el seu pare de Siracusa per Agàtocles, se'n va anar amb la dona i fill a la terra de la muller, Cartago, on el noi va ser educat junt amb el seu germà Epícides de Siracusa. Va servir a l'exèrcit d'Hanníbal a Hispània i Itàlia junt amb el seu germà, on es va distingir. Després de la batalla de Cannes, Jerònim de Siracusa va enviar ambaixadors a Hanníbal i aquest va seleccionar als dos germans per tractar amb els siracusans i els va enviar a la capital siciliana l'any 215 aC.
Hipòcrates i Epícides van convèncer a Siracusa d'abandonar el camp romà, però l'assassinat de Jerònim poc després (214 aC) i la revolució que va seguir, va esguerrar els plans. Van demanar a les noves autoritats un salva conducte, però al cap de poc, degut als esdeveniments que es produïen, van aconseguir ser elegits generals en el lloc d'Andranòdor de Siracusa i Temist (Andranodorus i Themistus).
Quan els partidaris de Roma (que ara tenien el suport d'Andranòdor) van aconseguir el triomf, Epícides es va reunir amb al seu germà Hipòcrates a Leontins però aquest lloc va ser ocupat ràpidament per Marc Claudi Marcel i els dos germans van fugir a Erbessos.
Les crueltats dels romans van encoratjar als siracusans i als mercenaris estrangers al servei de Siracusa, i Hipòcrates i Epícides, que eren a Erbessos, es van aprofitar de la situació i quan els siracusians van enviar als mercenaris a buscar-los, els van convèncer i es van amotinar i van passar al seu costat; després van retornar a Siracusa amb els seus caps, apoderant-se de la ciutat sense gaire resistència l'any 213 aC. En aquell moment els van nomenar generals. Andranòdor no va tardar a ser assassinat.
Claudi Marcel va anar a assetjar Siracusa que els dos germans defensaven amb energia, i van obligar els romans a retirar-se. Epícides va quedar com a cap de Siracusa i Hipòcrates va passar a combatre a altres llocs de Sicília. Hipòcrates va marxar amb una força militar a Agrigent per cooperar amb Himilcó que havia desembarcat a Heraclea Minoa.
Els romans però van sorprendre Epipolae, la clau de Siracusa, de la que es van apoderar; Epícides va seguir resistint intentant coordinar-se amb Hipòcrates i amb les forces del general Himilcó. Hipòcrates va derrotar a Claudi Marcel a Acres i es va reunir amb Himilcó a Agrigent i va participar amb aquest general a les operacions a l'interior de Sicília. Marcel es va apoderar de quasi tota la ciutat de Siracusa menys Acradina i Ortígia i Hipòcrates i Himilcó van intentar un atac per salvar la ciutat, però els romans els van rebutjar i en acampar a la zona pantanosa del riu Anapos, es va declarar una epidèmia de pesta de la que van morir Himilcó i Hipòcrates. Epícides va resistir una mica més i després es va retirar a Agrigent on va restar fins al 210 aC.

## Referències

* ↑ 3.Hippocrates a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 480-481
# Carlos Daniel Casartelli Torregrosa

Carlos Casartelli (nascut el 4 de novembre de 1974 a Villa Ángela) és un exfutbolista argentí. És germà del també futbolista Fernando Casartelli.

## Trajectòria

Al llarg de la seua trajectòria, Casartelli ha militat en nombrosos equips. Va jugar en clubs argentins fins que a final dels 90 va marxar a la competició espanyola per recalar a la UD Salamanca i el RCD Espanyol. El 2000, després d'un breu pas per Estudiantes, recala al Atlante FC, el primer de diversos clubs mexicans. Romandria al país asteca fins al 2008, quan retorna de nou al seu país per militar al Huracán.

## Referències

* ↑ «LOS HERMANOS CASARTELLI CAMPEONES CON INDEPENDIENTE EN LA SUPER LIGA CATEGORIA SENIOR» (en castellà). [Consulta: 4 maig 2024].
# Myersina filifer

Myersina filifer és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 13,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Golf Pèrsic i Reunió fins a Indonèsia, les Filipines i el sud del Japó.

## Referències

* ↑ Herre A. W. C. T. 1934. Notes on fishes in the Zoological Museum of Stanford University. 1. The fishes of the Herre Philippine expedition of 1931. The fishes of the Herre 1931 Philippine expedition with descriptions of 17 new species. Newspaper Enterprise Litd., Hong Kong. Herre Philipp. Exped. . 1-106.
* ↑ «Myersina filifer». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Randall, J.E. 1995. Coastal fishes of Oman. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii. 439 p.

## Bibliografia

* Birdsong, R. S., Murdy, E. O. i Pezold, F. L., 1988. A study of the vertebral column and median fin osteology in gobioid fishes with comments on gobioid relationships., Bull. Mar. Sci., 42:174-214.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Sweetwater (Tennessee)

Sweetwater és una població dels Estats Units a l'estat de Tennessee. Segons el cens del 2000 tenia 5.586 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sweetwater tenia 5.586 habitants, 2.315 habitatges, i 1.537 famílies. La densitat de població era de 312,6 habitants/km².
Dels 2.315 habitatges en un 27,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49% hi vivien parelles casades, en un 13,9% dones solteres, i en un 33,6% no eren unitats familiars. En el 30,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,32 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 25,1% entre 25 i 44, un 23,3% de 45 a 60 i un 20,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 77,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.323 $ i la renda mediana per família de 35.269 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.982 $ mentre que les dones 23.075 $. La renda per capita de la població era de 16.746 $. Entorn de l'11,5% de les famílies i el 16,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sweetwater». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sweetwater». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Cal Piteu (Guissona)

Cal Piteu és una casa de Guissona, a la Segarra, inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Aquest edifici està ubicat en un dels punts més antics de la vila de Guissona. La totalitat d'aquest edifici es pot admirar des de la Plaça Pere Fages, tot i que aquest forma part del carrer de la Font. És una construcció de pedra estructurada en tres cossos verticals mitjançant unes bandes verticals formades per grans carreus de pedra rectangular. Accedim a l'edifici a través d'una porta rectangular, situada al costat esquerre de l'edifici, emmarcada per un arc escarser amb una mènsula central en la qual hi ha esculpides les inicials "CR". Hi trobem també tres obertures rectangulars amb arcs de mig punt i reixes de ferro forjat amb elements daurats. Al primer pis, en els dos cossos laterals, dos balcons amb barana ondulada i una motllura sinuosa que envolta les obertures rectangulars; mentre que en el cos central apareixen dues finestres d'arc de mig punt recolzades en quatre columnes amb capitells i bases. En el segon pis un balcó central amb un frontó semicircular sostingut per pilastra, i dues finestres laterals amb motllura, guardapols i reixa. L'edifici està coronat per un frontó triangular amb la data "MCMXI" inscrita al centre.
Després d'anys d'un cert abandó, l'edifici s'ha revitalitzat per mitjà d'una reforma total del seu interior per reconvertir-lo en un hotel: l'únic que hi ha en tot Guissona.

## Referències

* ↑ «Cal Piteu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 desembre 2014].
* Cal Piteu
* Mènsula
* Detall de la façana
* Frontis
* Detall d'un balcó
* Façana Avda. Notari Faus
# Huracà Hanna (2008)

Huracà Hanna va ser la tempesta més mortífera de la temporada d'huracans de l'Atlàntic del 2008. La tempesta va ser el vuitè cicló tropical i el quart huracà de la temporada 2008. Es va formar a l'est-nord-est del nord de les Illes de Sotavent el 28 d'agost.

## Referències

* ↑ KMBC-TV Kansas City. «Haiti's Hanna Death Toll Jumps; US On Alert.». KMBC-TV Kansas City, 2008. [Consulta: 5 setembre 2008].