OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Títol de transport

Un títol de transport és un mitjà de pagament pel servei de transport públic com autobusos, tramvies i alguns ferrocarrils. Per demostrar que s'ha fet el pagament la llei exigeix que les empreses locals de transport públic lliurin al passatger un rebut o títol de transport. Cada títol té un preu que varia segons el tipus de transport i la longitud del trajecte. El rebut és molt important, ja que serà reclamat per la companyia d'assegurances en cas d'accident.

## Validesa del títol

Un aspecte molt important que sovint es passa per alt és el fet que no n'hi prou amb comprar títol de transport per poder gaudir del servei de transport sol·licitat.
Després d'haver comprat el títol, normalment, perquè sigui vàlid s'ha de passar per una màquina especial (coneguda com a validadora), que en els autobusos es troba dins del vehicle, i que en el cas de Metro o del tren sol estar a les parades o estacions. El bitllet és vàlid a partir del moment en què s'acabat de validar i durant el període de validesa especificat en el propi títol.
D'altra banda, un títol de transport, generalment, a part de ser per una ruta determinada, no permet gaudir d'un servei il·limitat. De fet, el títol té un límit variable de temps, entre el mínim de 60 minuts reglamentaris en la majoria dels casos a un màxim il·limitat determinat per l'empresa emissora del títol. A vegades pot tenir paràmetres prefixats que impedeixen que sigui utilitzat dues vegades seguides en el mateix sentit del recorregut.
Tots aquests punts poden ser verificats en el moment del control per part del revisor. En els autobusos acostuma a ser el conductor l'encarregat del control dels títols.

## Banda magnètica

Una sèrie d'innovacions dissenyades per a substituir el bitllet de paper, especialment per als bitllets d'autobús, tramvia i metro. Els operadors de transport, per tal de facilitar el control per part d'una màquina, van decidir canviar els bitllets de paper per una targeta magnètica incorporant a la banda paràmetres com la data de caducitat, el trajecte i l'hora d'inici del viatje, permetent que la validadora, apart de llegir i gravar les dades, activi l'apertura de les portes i torniquets d'accés.

## Targeta sense contacte

Actualment les instal·lacions més modernes estan reemplaçant el bitllet de paper o fins i tot la targeta magnètica amb un targeta sense contacte, que es comunica via ràdio amb la validadora a l'entrada i a la sortida, i que permet verificar i validar el títol de transport, en pocs mili-segons.

## Vegeu també

* Títol de transport electrònic
* Revisor
* Transport públic
* Control d'accés

## Referències

* ↑ PREGUNTAS-CAT1
* ↑ «ATM camp tarragona». Arxivat de l'original el 2017-08-14. [Consulta: 8 maig 2012].
# Si Vull Xiular, Xiulo (pel·lícula)

Si Vull Xiular, Xiulo (en romanès: Eu când vreau să fluier, fluier) és una pel·lícula romanesa dirigida per Florin Șerban.

## Trama

El jove romanès Silviu (George Piștereanu) compleix una pena de quatre anys de presó. Uns dies abans de ser alliberat, el seu germà petit el visita i li diu que ha tornat la seva mare, que ha trobat feina a Itàlia i hi portarà el germà petit. Tot i que diu que va a l'autobús en Silviu va cap a la tanca i veu que la seva mare el va portar amb el seu cotxe. Com que no es permet als presoners estar a prop de la tanca, un guàrdia ve a emportar-se-la, però en Silviu s'hi oposa. El director de la presó és indulgent i no presenta cap acusació, de manera que no s’allarga la seva estada a la presó.
Amb un telèfon mòbil que té un altre pres, telefona a la seva mare i l'insta a visitar-lo. Ella ho fa i li diu que també pot venir a Itàlia després del seu alliberament. L’odia per haver abandonat els seus fills en el passat, cada vegada que trobava un nou amant, i la culpa de prostituta i diu que no vol anar a Itàlia.
Coneix l'Ana (Ada Condeescu), una jove treballadora social i estudiant de psicologia que li demana que ompli un qüestionari. Per una banda li agrada, però per l’altra l'amenaça amb matar-la amb un tros de vidre trencat i exigeix que vingui la seva mare. Quan arriba la seva mare l'amenaça amb matar no només la jove, sinó també a ell mateix, i li fa jurar que no s'emportarà el germà a Itàlia.
Posteriorment, amenaçant de nou contra els guàrdies i la policia de matar-la, força la sortida de la presó amb ella, per prendre un cafè junts en una cafeteria. Després, surt sol i es rendeix.

## Repartiment

* George Piștereanu com a Silviu
* Ada Condeescu com Ana
* Mihai Constantin com a director penitenciari
* Clara Vodă com a mare

## Premis

La pel·lícula va ser nominada a l'Os d'Or al 60è Festival Internacional de Cinema de Berlín i va guanyar el Gran Premi del Jurat de la Berlinale i el Premi Alfred Bauer. També va ser seleccionada com a entrada romanesa per a la millor pel·lícula en llengua estrangera al certamen 83è Premis de l'Acadèmia, però no va arribar a la llista final.

## Referències

* ↑ «60th Berlin International Film Festival: Programme». berlinale.de. Arxivat de l'original el 28 de gener 2015. [Consulta: 16 octubre 2010].
* ↑ «Prizes of the International Jury». Arxivat de l'original el 1 de març 2017. [Consulta: 21 febrer 2010].
* ↑ «"Eu cand vreau sa fluier, fluier" – Romania’s entry for Oscars». Nine O'Clock. Arxivat de l'original el 6 de maig 2021. [Consulta: 17 agost 2010].
* ↑ «9 Foreign Language Films Continue to Oscar Race». oscars.org. [Consulta: 19 gener 2011].

## Enllaços externs

* Si Vull Xiular, Xiulo a Internet Movie Database (anglès)
# Trachinus armatus

Trachinus armatus és una espècie de peix de la família dels traquínids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 35 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Mauritània fins a Angola.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bleeker, P. 1861. Notice sur le genre Trachinus (Artedi) et ses espèces. Ann. Sci. Nat., Paris (Zool.) (Sér. 4) v. 16: 375-382.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Roux, C., 1990. Trachinidae. p. 893-895. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (editors) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París, França. Vol. 2.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Wackestone

El wackestone és una roca carbonàtica, amb textura de suport de fang micrític, que conté més d'un 10% de grans detrítics. S'inclou en el grup de les roques al·loquímiques de la classificació de Folk. El terme també és emprat en la classificació de Dunham.

## Referències

* ↑ Dunham, R.J. (1962). Classification of carbonate rocks according to depositional texture. In Ham, W. E.. Classification of carbonate rocks. American Association of Petroleum Geologists Memoir. no. 1, pp. 108-121.
* ↑ Flügel, E. (2010) Microfacies of Carbonate Rocks, 2nd ed. Springer-Verlag Berlin, Germany. 976 pp. ISBN 978-3-540-22016-9
* ↑ «Diccionari de geologia». [Consulta: 5 març 2017].
* ↑ «Rock Library | Imperial College London» (en anglès). [Consulta: 6 març 2017].
# Circuit integrat 555

El circuit integrat temporitzador 555 és un xip que s'utilitza en diferents aplicacions de temporitzadors, generadors de polsos i oscil·ladors. Els derivats 556 i 558 ofereixen dos i quatre temporitzadors en un sol encapsulat, respectivament. Introduït el 1972 per Signetics, el 555 continua sent àmpliament emprat gràcies al seu baix cost, facilitat d'ús i estabilitat. Tot i això, nombroses companyies han desenvolupat temporitzadors bipolars i CMOS de baix consum similars propis. El 555 continua sent molt popular i el 2003 Camenzind estimava que cada any se'n fabricaven un miliard.

## Referències

* ↑ «NE555 Datasheet». Texas Instruments, 01-09-2014. Arxivat de l'original el 28 juny 2017.
* ↑ «Linear LSI Data and Applications Manual». Signetics, 1985. Arxivat de l'original el 5 abril 2016. «(vegi's les fitxes tècniques 555/556/558 i AN170/AN171)»
* ↑ «Hans Camenzind, 555 timer inventor, dies». EE Times, 15-08-2012 [Consulta: 27 desembre 2016].
* ↑ «Linear Vol1 Databook». Signetics, 1972. Arxivat de l'original el 9 gener 2013.
* ↑ Nightingale i Spencer, 2014, p. 151.

## Bibliografia

* Nightingale, David; Spencer, Christopher. A Kitchen Course in Electricity and Magnetism. Springer, 2014, p. 179. ISBN 9783319053059 [Consulta: 28 juny 2020].

## Enllaços externs

* Vídeo a Youtube de FriendlyWire: NE555 tutorial: three useful circuits
# Leònida Malatesta de Roncofreddo

Leònida Malatesta de Roncofreddo (1598 - Roma, 1639) fou fill de Carlo Felice Malatesta de Roncofreddo. Va heretar els marquesats de Roncofreddo i Montiano i el comtat de Coccorano. Fou senyor de Gaggio i Villalta. Els comtat van tornar a la Cambra apostòlica al morir sense fills mascles el juny del 1639. Del seu matrimoni amb Deianira Coppoli di Montefollonico va deixar tres filles de les quals dues van heretar els marquesats de Roncofreddo i Montiano i les senyories de Villalta i Gaggio: Francesca Isabel·la (morta soltera el 1659) i Margarita Clàudia (morta el 1674, casada amb Rodolf Spada). La tercera filla fou Camil·la Victòria que va morir a Ravenna el 1661, casada amb Antoni Lunardi.

## Referències

* ↑ «Leonida Malatesta». [Consulta: 29 abril 2021].
* ↑ «Comune di Roncofreddo (FC) - Sito Istituzionale» (en italià). [Consulta: 29 abril 2021].
# Siniscola

Siniscola (en sard Thiniscòle) és un municipi italià, situat a la regió de Sardenya i a la província de Nuoro, a la regió de la Baronia. L'any 2004 tenia 10.954 habitants. Limita amb els municipis d'Irgoli, Lodè, Lula, Onifai, Orosei, Posada i Torpè.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2006- | Lorenzo Pau | Llista Cívica |

## Vegeu també

* Kenze Neke, grup de rock ètnic.
# Trachinus lineolatus

Trachinus lineolatus és una espècie de peix de la família dels traquínids i de l'ordre dels perciformes que es troba des de Guinea Bissau fins a São Tomé i Gabon.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15 cm de longitud total.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Fischer, J. G. 1885. II. Üeber einige afrikanische Fische des Naturhistorischen Museums in Hamburg (2). Pp. 66-77. In: Ichthyologische und herpetologische Bemerkungen. Jahrb. Wiss. Anst. Hamburg v. 2: 49-121, Pls. 1-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Roux, C., 1990. Trachinidae. p. 893-895. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (editors) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Guillem Mateu Mateu

Guillem Mateu i Mateu (Caimari, Selva 1930- 21 de març de 2015) fou un investigador, biòleg, oceanògraf i professor de micropaleontologia mallorquí. El 1966 es doctorà en biologia per la Universitat de Barcelona. Del 1967 al 1995 treballà per a l'Institut Nacional d'Oceanografia. Des de 1978, tenia plaça de professor associat de micropaleontologia a la Universitat de les Illes Balears (UIB).
Va ser l'iniciador a Espanya de l'aplicació dels foraminífers com a indicadors biològics de la contaminació marítima. Fou president de la Societat d'Història Natural de les Balears (1968-1981). Publicà nombrosos treballs sobre la sistemàtica, ecologia i geocronologia dels foraminífers. Fou l'autor de diversos articles publicats a revistes, com Bolletí de la Societat d'Història Natural de les Balears, Cuadernos de Geografía, Publicaciones Instituto Biología Aplicada i Revista Española de Micropaleontología. Era acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències i Arts de Barcelona, de la Reial Acadèmia de Medicina i Cirurgia de les Balears i de la New York Academy Ciences; membre de la Societat Catalana de Biologia (1996), de la Societat Espanyola de Paleontologia i del comitè avaluador de Ciències Marines i Biologia de Brussel·les. El 2003 va rebre el Premi Ramon Llull.

## Obres

* Foraminíferos vivientes del litoral de Cataluña y Baleares (1970)
* Micropaleontología sedimentaria del Caribe (Cartagena de Indias, Colombia), sus afinidades con las formaciones arrecifales y de manglas del Mioceno Terminal de Mallorca y la abiohermatización del Mediterráneo (1991)

## Enllaços externs

* http://fabian.balearweb.net/archives/20081110 Arxivat 2012-04-20 a Wayback Machine.
# Vilagrassa

Vilagrassa és una vila i municipi de la comarca de l'Urgell.

## Geografia

* Llista de topònims de Vilagrassa (Orografia: muntanyes, serres, collades, indrets..; hidrografia: rius, fonts...; edificis: cases, masies, esglésies, etc).

## Llocs d'interès
### Església de Santa Maria

Construïda entre els segles xiii i xiv, consta d'un altar major i set de laterals, una rectoria i un cor.

### Sitges de la plaça del Sitjar

Es tracta de cinc sitges en bon estat de conservació. Les seves estructures, de diferents mides i secció troncocònica van ser excavades entre el 2 i el 9 de maig de 2014 amb ocasió dels treballs de reforma i millora de la plaça.

## Demografia

| 1497 f | 1515 f | 1553 f | 1717 | 1787 | 1857 | 1877 | 1887 | 1900 | 1910 |
| 23 | 25 | 29 | 196 | 620 | 757 | 675 | 620 | 616 | 639 |
| 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1990 | 1992 | 1994 |
| 610 | 614 | 582 | 544 | 532 | 501 | 460 | 422 | 417 | 417 |
| 1996 | 1998 | 2000 | 2002 | 2004 | 2006 | 2008 | 2010 | 2012 | 2014 |
| 425 | 431 | 453 | 424 | 449 | 467 | 449 | 458 | 497 | 514 |
| 2016 | 2018 | 2020 | 2022 | 2024 | 2026 | 2028 | 2030 | 2032 | 2034 |
| - | 510 | 560 | 605 | - | - | - | - | - | - |
1497-1553: focs; 1717-1981: població de fet; 1990- : població de dret (més info.) :

## Fires, festes i mercats

El tercer cap de setmana de setembre se celebra la fira de l'ametlla. S'hi exposen totes les varietats, parades de gastronomia, sent l’ametlla la principal protagonista. Els capgrossos amenitzen la fira de la pujada d’un sac ple d’ametlles al campanar. Dona la nota un ametller fet de forja, en que cada any les autoritats hi pengen una ametlla de plata amb els noms del nens i nenes que han nascut durant l’any. Al pagès més vell del poble se l'obsequia amb un carro en miniatura.

## Referències

* ↑ «Ajuntament de Vilagrassa». Arxivat de l'original el 2015-04-13. [Consulta: 13 abril 2015].
* ↑ «Ajuntament de Vilagrassa». Arxivat de l'original el 2015-04-10. [Consulta: 10 abril 2015].

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'Ajuntament
* Informació de l'Institut d'Estadística de Catalunya
* Petita referència a les Vilanoves medievals de Catalunya
* Fira de l'ametlla de Vilagrassa
# Cirfontaines-en-Ornois

Cirfontaines-en-Ornois és un municipi francès situat al departament de l'Alt Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 86 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Cirfontaines-en-Ornois era de 86 persones. Hi havia 29 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 13 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 45 habitatges, 35 eren l'habitatge principal de la família, 6 eren segones residències i 4 estaven desocupats. 44 eren cases i 1 era un apartament. Dels 35 habitatges principals, 26 estaven ocupats pels seus propietaris, 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 3 en tenien tres, 4 en tenien quatre i 25 en tenien cinc o més. 29 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 16 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Cirfontaines-en-Ornois el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 8 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 55 persones, 37 eren actives i 18 eren inactives. De les 37 persones actives 33 estaven ocupades (20 homes i 13 dones) i 4 estaven aturades (1 home i 3 dones). De les 18 persones inactives 4 estaven jubilades, 7 estaven estudiant i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa extractiva i 2 d'empreses de construcció.
L'any 2000 a Cirfontaines-en-Ornois hi havia 9 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Cirfontaines-en-Ornois a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Cirfontaines-en-Ornois a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Leònides (filòsof)

Leònides, en llatí Leonidas, en grec antic Λεωνίδας, fou un antic filòsof estoic grec natural de l'illa de Rodes probablement del segle i. L'esmenta Estrabó (Strabo, 14. p. 655) i és segurament el mateix personatge de nom igualment Leònides que va escriure un treball sobre Itàlia mencionat per Joan Tzetzes (Schol. ad Lycophr. 756).

## Referències

* ↑ Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology
# Vaiden

Vaiden és una població dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del 2000, tenia 840 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Vaiden tenia 840 habitants, 326 habitatges i 202 famílies. La densitat de població era de 148,1 habitants per km².
Dels 326 habitatges en un 30,7% vivien nens de menys de 18 anys, en un 31% vivien parelles casades, en un 26,7% dones solteres, i en un 38% no eren unitats familiars. En el 34,4% dels habitatges vivien persones soles, el 16% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones que vivien en cada habitatge era de 2,31 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24% tenia menys de 18 anys, un 13,9% entre 18 i 24, un 29,5% entre 25 i 44, un 20,5% de 45 a 60 i un 12% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 111,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 15.000 $ i la renda mediana per família, de 26.944 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.607 $ mentre que les dones, de 15.500 $. La renda per capita de la població era de 17.158 $. Entorn del 26,2% de les famílies i el 32,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Vaiden». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Vaiden». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ariobàrzanes de la Pèrsida

Ariobàrzanes (en grec antic: Ἀριοϐαρζάνης) era sàtrapa de la Pèrsida abans del 331 aC. Va fugir després de la batalla de Gaugamela (331 aC) amb la intenció de protegir les Portes Perses, un pas que Alexandre el Gran havia de travessar necessàriament en la seva marxa cap a Persèpolis.
Alexandre no va poder forçar el pas inicialment però al final ho va aconseguir, segons un relat perquè uns presoners van mostrar un camí secret que va permetre als macedonis ocupar unes altures que dominaven la posició dels perses; segons altres relats les altures foren guanyades per la intervenció d'un lici que va descobrir el pas. Llavors el perses van fugir i Ariobarzanes va escapar amb un grapat de cavallers cap a les muntanyes, i la seva sort final és desconeguda. En parlen Flavi Arrià, Diodor de Sicília i Quint Curci Rufus.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Ariobarzanes». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 20 maig 2021].
# Torneig de Guadalajara 2022

«Torneig de Guadalajara 2022» té aquests significats:
# Guillem Miró Mateu

Guillem Miró Mateu (Sóller, 20 de juliol de 1991), és un director de cinema i guionista mallorquí.
El seu primer llargmetratge, és el film En acabar, que s'estrenà el 26 de juny del 2017.
El 2018, va rodar Peix al forn, una pel·lícula d'animació. El curtmetratge va tenir gran recorregut per festivals nacionals com internacionals sumant més de 50 seleccions oficials i més de 14 premis tan nacionals com internacionals. Entre els guardons rebuts es pot destacar el premi del públic Eyes Wide Open del prestigiós festival InterFilm de Berlín, el premi del jurat i del públic al Spudfilm Festival de Regne Unit i el premi del jurat al festival GreenMotion Film Festival.
El seu segon curtmetratge, Avistament 1976 estrenat al 2020, protagonitzada per ell mateix, ambientat en el període del confinament domiciliari, fou guanyador del del primer premi del jurat al MallorcaFilmsConfinats, concurs organitzat pel Consell de Mallorca a través de la Fundació Turisme i la Mallorca Film Commission.

## Referències

* ↑ «En acabar», 26-06-2017. [Consulta: 12 desembre 2020].
* ↑ «Mallorca Film Comission».
* ↑ Mallorca, Noticias de. «'Avistament 1978' de Guillem Miró gana el Mallorca Film Confinats» (en castellà). [Consulta: 12 desembre 2020].

## Enllaços externs

* Entrevista a Sa veu