OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Alfred Sisquella i Oriol

Alfred Sisquella i Oriol (Barcelona, 1900 – Sitges, 1964) fou un pintor català. Va interpretar figures en escenes d'interior, així com natures mortes, paisatges i dibuixos a tinta.
Deixeble de Francesc Labarta a l'Escola de la Llotja, va ser un dels fundadors del grup Els Evolucionistes. Tot i que inicialment va seguir el realisme, des de molt jove ja es va veure atret per la pintura de Paul Cézanne i el cubisme. Temps després diria: «Hem abandonat l'avantguardisme ja fa algun temps, però la nostra posició no és la mateixa que si no haguéssim pertangut a l'avantguardisme i no se'ns pot entendre si abans no se l'ha comprès». El 1923 es va establir a Sitges, atret per la figura de Joaquim Sunyer i de Miró, i cinc anys més tard va passar una temporada a París. El 1928 va destruir les seves obres cubistes i va retornar al realisme.
Consta entre els artistes catalans que l'any 1940 van participar en l'exposició col·lectiva que l'Acadèmia de Belles Arts de Sabadell va organitzar en aquesta ciutat.
Entre els premis obtinguts, destaquen els concursos de Montserrat de 1931 i 1947, el diploma de primera classe de l'Exposición Nacional de Bellas Artes de Barcelona de 1942 (per l'obra Figura de mujer en un interior) i la medalla d'or de l'Exposició Municipal de Belles Arts de Barcelona de 1953.
Josep Pla li va dedicar un homenot. S'exposa obra seva al Museu de Montserrat, al Museu de Valls, al Museu Municipal de Tossa de Mar, a la Biblioteca Museu Víctor Balaguer i a Thermalia. Fou enterrat al cementiri de Sitges.

## Obres

* c. 1936, Retrat de nen llegint (Josep Sisquella Rambla, el fill del pintor)
* 1944, Retrat d'Antònia (Antònia Rambla, la dona del pintor). Oli sobre tela, 80 x 65 cm
* 1944, Retrat d'Antònia amb barret (Antònia Rambla, la dona del pintor). Oli sobre tela, 55 x 46 cm
* 1944, Bodegó de caça. Oli sobre tela, 81 x 100 cm
* 1944, Bodegó de caça. Oli sobre tela, 116 x 89 cm
* 1945, Mascarada. Oli sobre tela, 46 x 55 cm
* 1947, Mascarada. Oli sobre tela, 46 x 38 cm

## Referències

* 1 2 3 4 «Alfred Sisquella i Oriol». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «La generació del 1917». Culturcat (Generalitat de Catalunya). Arxivat de l'original el 2 d’octubre 2012. [Consulta: 25 maig 2013].
* 1 2 «Homenaje a Alfred Sisquella» (en castellà). La Vanguardia, 05-10-1974, p. 49.
* ↑ Entre la continuïtat i el trencamen. Art a Sabadell 1939-1959. Sabadell: Museu d'Art de Sabadell, p. 140. ISBN 94-87221-40-B.
* ↑ «Exposición Nacional de Bellas Artes de Barcelona, 1942». ABC, 19-07-1942, p. 17.
* ↑ «OC XVI - Homenots. Quarta sèrie. Índex». Fundació Josep Pla. Arxivat de l'original el 7 de desembre 2014. [Consulta: 25 maig 2013].
* ↑ «Museus en línia». Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 maig 2013].
# Alma Guillermoprieto

Alma Guillermoprieto (Ciutat de Mèxic, 27 de maig de 1949) és una ballarina, professora, periodista i escriptora mexicana, que viu als Estats Units.

## Biografia

Va créixer al Districte Federal, però en la seva adolescència es va mudar amb la seva mare a Nova York, on va estudiar dansa moderna. El 1968 va ser contractada per impartir classes de dansa contemporània a l'Escola Nacional d'Art de Cuba (els records d'aquesta època els va recollir en el llibre Habana en un espejo). Va ser ballarina professional fins a 1973.
La seva carrera periodística va començar a mitjans de la dècada del 1970 escrivint a The Guardian, pel qual va cobrir la insurrecció nicaragüenc, i més tard es va passar al Washington Post, on va revelar la massacre del Mozote al Salvador. En els anys vuitanta, va ser cap de l'Amèrica del Sud de la revista Newsweek. En la dècada següent va començar a escriure llargs reportatges per a les revistes The New Yorker i The New York Review of Books. Aquestes cròniques les va recollir posteriorment al llibre The Heart That Bleeds.
L'abril de 1995 García Márquez la va convidar al taller inaugural de la Fundació Nou Periodisme Iberoamericà a Cartagena de Indias i des de llavors ha impartit diversos tallers per a joves periodistes al continent.
El 2008 va ser nomenada professora visitant del Centre d'Estudis Llatinoamericans de la Universitat de Chicago.

## Obres

* Samba (1990), sobre una temporada en una escola de samba a Rio de Janeiro
* El año en que no fuimos felices (1998), col·lecció d'articles sobre la crisi mexicana
* The Heart That Bleeds: Latin America Now (1994)
* Las guerras en Colombia: Tres ensayos (1999)
* Looking for History: Dispatches from Latin America (2001), recull d'articles
* Dancing with Cuba (2004)

## Premis i reconeixements

* Premi Maria Moors Cabot de 1990.
* Premi als Mitjans de l'Associació d'Estudis Llatinoamericans (1992)
* Beca MacArthur (1995)
* Doctorat honoris causa del Baruch College (2008)
* Càtedra Julio Cortázar de la Universitat de Guadalajara (2008)
* Premi George Polk, atorgat per l'Overseas Press Club (2009)
* Premi Princesa d'Astúries de Comunicació i Humanitats (2018)

## Referències

* ↑ «Alma Guillermoprieto | enciclopèdia.cat». [Consulta: 7 maig 2020].

## Enllaços externs

* Recull de cròniques escrites per Alma Guillermoprieto (castellà)
# Mirit

«Mirit» té aquests significats:
És un nom de dona. El porten:
* Mirit I. Aladjem, biòloga israeliano-estatunidenca
* Mirit Cohen (1945–1990), astista israeliana
# Julià de Sant Agustí

Julià de Sant Agustí (Medinaceli, ca. 1553 - Alcalá de Henares, 8 d'abril de 1606) fou un germà llec dels franciscans observants. És venerat com a beat per l'Església catòlica.

## Biografia

Julián Martinet nasqué a Medinaceli (Sòria), fill d'Andrieu Martinet, natural de Tolosa, que n'havia fugit a causa de les guerres de religió, i de Catalina Gutiérrez, treballadora d'Aguaviva. Educat en la fe catòlica, de jove va ingressar al convent de franciscans observants de Nuestra Señora de La Salceda (Tendilla, Guadalajara). Aviat començà a fer penitències i mortificacions, tan exagerades que va rebre amonestacions i el van expulsar del convent; hi fou novament acollit, però el jove continuà excedint-se en la penitència i fou despatxat un altre cop.
Visqué com a eremita prop del convent, i demanava als frares un tros de pa cada dia, mentre es lliurava a la pregària. Els frares, apietats, l'acceptaren de nou al convent, on ja hi restà. Va professar-hi com a germà llec de l'Orde de Sant Francesc i, després de breus estades als convents d'Alcalá de Henares i Ocaña, tornà al de Santa María de Jesús Arxivat 2022-03-31 a Wayback Machine. d'Alcalá de Henares, on havia viscut Sant Dídac d'Alcalà. Hi fou almoiner i, per la seva humilitat i austeritat, es guanyà l'estimació i veneració populars. Molt caritatiu, ajudava els necessitats com podia i compartia amb ells el seu menjar. Feia apostolat i aconseguí moltes conversions amb la seva predicació; se li atribuïen els dons de la profecia i la ciència infusa, i professors i teòlegs anaven a veure'l per cercar-hi consell, i el rei Felip III d'Espanya anà a visitar-lo per conèixer-lo.
Va morir el 8 d'abril de 1606, als 53 anys, al convent d'Alcalá. Els clergues, professors de la universitat, nobles i poble en general anaren en multitud als seus funerals, on el cos del frare fou exposat divuit dies.

## Veneració

Des del mateix moment de la mort rebé la veneració popular i aviat es començaren a succeir suposats miracles per la seva intercessió. La capella de la seva tomba, a Santa María de Jesús, va començar a ser anomenada de San Julián i a Alcalá se li dedicà un carrer anomenat "San Julián". Finalment, fou beatificat per Lleó XII el 23 de maig de 1825.
En ésser enderrocat el convent, arran de la desamortització, les restes del frare foren traslladades a la llavors església Magistral d'Alcalá, actual catedral. L'11 de gener de 1836 foren col·locats a la capella de l'Asunción, en una urna a l'esquerra del sepulcre del també franciscà Dídac d'Alcalá.
Lope de Vega evocà el beat en la seva comèdia El saber por no saber, y vida de San Julián de Alcalá, centrada en la saviesa innata del frare.

## Bibliografia

* Ferrini-Ramírez. Santos franciscanos para cada día. Asís: Porziuncola, 2000, p. 32-33
* L. Pérez. Nuevo año cristiano. Madrid, Edibesa: 2001, p. 122-123
* Beato Julián de San Agustín.
* "El saber por no saber, y vida de S. Julián de Alcalá de Henares" (Lope de Vega, 1638).
# Robert von Zimmermann

Robert von Zimmermann o Robert Zimmermann (Praga, 2 de novembre de 1824 - 1 de setembre de 1898) va ser un filòsof txec, dedicat a l'estudi de l'estètica.
Va estudiar filosofia, matemàtiques i ciències naturals a les universitats de Praga i Viena. Després de treballar com a assistent en l'Observatori de Viena, va ser professor de filosofia a la Universitat d'Olomouc (1850), la Karls-Universität de Praga (1852) i la Universitat de Viena (1861). En la seva principal obra, Estètica (1858-1865), va efectuar una classificació de les arts dividides en "representació material" (arquitectura i escultura), "representació perceptiva" (pintura i música) i "representació del pensament" (literatura).

## Obres

* Leibnitz' Monadologie. Deutsch mit einer Abhandlung Über Leibnitz' und Herbart's Theorieen des wirklichen Geschehens von Dr. Robert Zimmermann. Viena, 1847;
* Leibnitz und Herbart. Eine Vergleichung ihrer Monadologien; gekrönte Preisschrift von Robert Zimmermann. Viena, 1849;
* Was erwarten wir von der Philosophie?. Praga, 1852;
* Das Rechtsprinzip bei Leibnitz. Ein Beitrag zur Geschichte der Rechtsphilosophie. Viena, 1852;
* Philosophische Propädeutik. Viena, 1852;
* Über das Tragische und die Tragödie. Viena, 1856;
* Ästhetik. Viena, 1858-1865;
* Studien und Kritiken zur Philosophie und Ästhetik. Viena, 1870;
* Samuel Clarkes Leben und Lehre. Viena, 1870;
* Anthroposophie im Umriß. Viena, 1882;
* Leibnitz bei Spinoza. Eine Beleuchtung der Streitfrage. Viena, 1890.

## Bibliografia

* Winter, Eduard: Robert Zimmermanns philosophische Propädeutik und die Vorlagen aus der Wissenschaftslehre Bernard Bolzanos. Eine Dokumentation zur Geschichte des Denkens und der Erziehung in der Donaumonarchie. Viena: Österreichische Akadaemie der Wissenschaften 1975. ISBN 3-7001-0118-X
* Tatarkiewicz, Władysław (2002). Història de sis idees. Tecnos, Madrid. [[Special:BookSources/8430939113|ISBN 84-309-3911-3.]]
# Kazunari Ninomiya

Kazunari Ninomiya (二宮和也, Ninomiya Kazunari), conegut com a Nino, és un dels membres del grup japonès de J-Pop Arashi, creat el 1999. És, també, un ídol de l'espactacle japonès: cantant, compositor, actor, famós de la ràdio i la televisió i seiyū.
Nascut a Tòquio el 17 de juny de 1983, a l'edat de 13 anys va ingressar a la famosa agència de talents japonesa Johnny & Associates. El 15 de setembre de 1999, debutava a Honolulu, Hawaii, com un dels cinc membres que componen el popular grup Arashi. És també conegut per ser un dels protagonistes de la pel·lícula de Clint Eastwood Cartes des d'Iwo Jima, on hi interpretava el paper de soldat Saigo.

## Filmografia

Per a la Televisió japonesa
* Ryusei no Kizuna 「 流星の絆 」(TBS,2008)
* Yamada Taro Monogatari 「山田太郎ものがたり」 (TBS, 2007)
* Marathon 「マラソン」 (TBS, 2007)
* Haikei, chichiue-sama 「拝啓、父上様」 (Fuji TV, 2007)
* Sukoshi wa, ongaeshi ga dekitakana 「少しは、恩返しができたかな」 (TBS, 2006)
* Yasashii Jikan 「優しい時間」 (Fuji TV, 2005)
* Minami-kun no Koibito 2004 「南くんの恋人」 (TV Asahi, 2004)
* Stand Up!! (TBS, 2003)
* Netsuretsu Teki Chuuka Hanten 「熱烈的中華飯店」 (Fuji TV, 2003)
* Handoku!!! 「ハンドク!!!」 (TBS, 2001)
* Namida o Fuite 「涙をふいて」 (Fuji TV, 2000)
* V no Arashi 「Vの嵐」 (Fuji TV, 1999)
* Kowai Nichiyoubi 「怖い日曜日」 (NTV, 1999, ep8)
* Abunai Houkago 「あぶない放課後」 (TV Asahi, 1999)
* Nekketsu Renai Michi 「熱血恋愛道) (NTV, 1999, ep1)
* Akimahende 「あきまへんで」 (TBS, 1998)
* Nijuroku ya Mairi 「二十六夜参り」 (TBS, 1998)
* Amagi Goe 「あまぎごえ」 (1998)
* Sutephany Love「血ま嵐」 (2003)
Pel·lícules
* Kiiroi Namida (Yellow Tears) 「黄色い涙」 (2007)
* Tekkon Kinkreet as Kuro (vocal) 「鉄コン筋クリート」 (2006)
* Cartes des d'Iwo Jima 「硫黄島からの手紙」 (2006)
* Pika**nchi Life is Hard Dakara Happy 「ピカ☆☆ンチ　Ｌｉｆｅ　ｉｓ　Ｈａｒｄ　だから　Ｈａｐｐｙ」(2004)
* Ao no Honoo (The Blue Light) 「青の炎」 (2003)
* Pika*nchi Life is Hard Dakedo Happy 「ピカ☆ンチ　Ｌｉｆｅ　ｉｓ　Ｈａｒｄ　だけど　Ｈａｐｐｙ」 (2002)
Anuncis
* Pino
* O'Zack
* McDonald's
* Coca Cola
* Parco
* Petit
* HOUSE Soup de Okoge
* HOUSE Shirataki Noodle containing soy milk
* WFP Biscuit - voice only
* Japan Post
* AU KDDI
* Kirin's Shava Dava

## Bibliografia

* 嵐お宝フォトBook Big Wave, RECO Books, ISBN 4-86204-051-9.
* アラシゴト—まるごと嵐の5年半 Arashigoto, 集英社, 2005.7.31, ISBN 4-08-780416-X

## Vegeu també

* Arashi
* Cartes des d'Iwo Jima

## Enllaços externs

* Johnny's J-Web Translations (japonès)
* Pàgina oficial de la Johnny's Entertainment Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine. (japonès) (anglès)
* Jounetsu Tairiku (情熱大陸). Resum de Programa documental de Kazunari Ninomiya (emès en 6 de maig de 2007) Arxivat 2009-11-26 a Wayback Machine. (japonès)
# Ana Hernández Huet

Ana Hernández Huet (Barcelona, 7 de març de 1958) és una exjugadora de voleibol catalana.
Començà a practicar voleibol a l'Escola Aula juntament amb les seves germanes Isabel i Sylvie. Debutà a la Primera Divisió al Club Esportiu Hispano Francès, amb el qual conquerí un campionat d'Espanya (1976). També jugà al Club Voleibol Sant Cugat (1976-81), on guanyà el seu segon campionat (1981). Després de la dissolució del club cugatenc, tornà al club barceloní. En aquesta segona etapa, hi guanyà la seva tercera Copa de la Reina (1983). Posteriorment, jugà a l'Agrupació Cultural i Esportiva Bombers (1985-86) de la Segona divisió, i al Club Voleibol Santa Coloma (1986-88), amb el qual aconseguí un subcampionat de la Copa de la Reina. Es retirà al final de la dècada del 1980

## Palmarès

* 3 Copes espanyoles de voleibol femenina (1976, 1981, 1983)

## Referències

* ↑ «Ana Hernández Huet». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Miedes, José Mª. «Doblete del Tormo Barberà». El Mundo Deportivo, 07-06-1987. [Consulta: 10 juny 2019].
# Alma Center

Alma Center és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 446 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Alma Center tenia 446 habitants, 191 habitatges, i 123 famílies. La densitat de població era de 170,5 habitants per km².
Dels 191 habitatges en un 27,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,9% hi vivien parelles casades, en un 7,3% dones solteres, i en un 35,6% no eren unitats familiars. En el 29,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,34 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,86.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,3% tenia menys de 18 anys, un 7,2% entre 18 i 24, un 28% entre 25 i 44, un 19,1% de 45 a 60 i un 22,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.404 $ i la renda mediana per família de 40.625 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.364 $ mentre que les dones 17.250 $. La renda per capita de la població era de 16.142 $. Aproximadament el 4,6% de les famílies i el 9,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Alma Center» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Alma Center». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Monrovia

«Monrovia» té aquests significats:
* Monrovia (anglès) o Monròvia (català), capital i la ciutat principal de Libèria a la costa atlàntica d'Àfrica
* Monrovia (Califòrnia)
* Monrovia (Indiana)
* Monrovia Black Star Football Club, club de futbol liberià de la ciutat de Monròvia
# Julià de Toledo

Julià de Toledo (Toledo, c. 642 - 6 de març de 690) va ser un eclesiàstic del Regne de Toledo, escriptor i historiador i arquebisbe de Toledo. És venerat com a sant per l'Església catòlica.
Va néixer a Toledo probablement en una família de jueus conversos, essent educat com a cristià a l'escola de la catedral, on va tenir per mestre el metropolità Eugeni II. El seu inseparable amic Gudila va ser nomenat ardiaca de Toledo i Julià va ser elegit arquebisbe de Toledo, com a Julià II, succeint el difunt arquebisbe Quirze el gener del 680.
Va participar en els concilis toledans XII (681), XIII (683), XIV (684) i XV (688), destacant en la condemnació de l'heretgia d'Apol·linar en l'últim d'ells. En política, va defensar el rei Wamba i va escriure una crònica sobre les lluites entre el rei i el duc Pau; no obstant això, quan Wamba va limitar els privilegis de l'Església, va deixar de donar-li suport.
Va morir a Toledo el 6 de març del 690. Enterrat a la basílica de Santa Leocadia, les seves restes van ésser traslladades durant la invasió musulmana, possiblement a Oviedo, com d'altres, però no s'han pogut localitzar.

## Obra escrita

Va ser autor d'obres teològiques, el més prolífic de l'escola de Toledo i molt influent en els segles posteriors. Entre les obres teològiques hi ha:
* Apologeticum fidei,
* Apologeticum de tribus capitulis,
* Orationes,
* Antikeimenon,
* Beati Ildephonsi elogium (biografia de sant Ildefons de Toledo).
Entre les seves obres històriques destaquen:
* De sextae aeatis comprobatione (contra els jueus),
* Prognosticon futuri saeculi (que es considera el primer tractat d'escatologia cristiana),
* Historia de Wambae expeditione,
* Historia rebellionis Pauli adversus Wambam.

## Referències

* ↑ Fernández Sánchez, Ildefonso. Año biográfico español: hechos, caracteres y producciones de 365 patricios, de uno y otro sexo, que han dejado huella en nuestra patria (en castellà). Barcelona: Librería de Antonio J. Bastinos, 1899, p. 98.

## Enllaços externs

* Julianus Toletanus Episcopus (Obra en latín)
# Roberta Bondar

Roberta Bondar (Sault Ste. Marie, 4 de desembre de 1945), metgessa neuròloga, investigadora i astronauta, és la primera dona canadenca i la primera neuròloga a viatjar a l'espai exterior.

## Carrera professional

Doctora en zoologia, agricultura, patologia experimental i neurobiologia, la doctora Bondar va començar la seva formació el 1984 a l'Agència Espacial Canadenca i el 1990 va ser nomenada astronauta especialista del Laboratori Internacional de Microgravetat; viatjà a l'espai el gener de 1992 a bord del transbordador espacial Discovery, en la missió STS-42, per dur a terme experiments biològics en el mòdul científic Spacelab. Amb aquesta missió, a més de ser la primera canadenca, també es va convertir en la primera neuròloga a anar a l'espai.
Durant gairebé una dècada, després del viatge espacial, va dirigir un equip internacional d'investigadors de la NASA que estudiava material a partir de dades d'astronautes sobre missions espacials per tal de comprendre millor els mecanismes subjacents a la capacitat del cos de recuperar-se de l'exposició a l'espai. Considerada una d'entre els més preparats en la seva àrea que havia estat a l'espai, Roberta va abandonar l'agència després d'aquest treball per esdevenir cancellera de la Universitat de Trent entre els anys 2003 i 2009. Ha rebut diversos honors en ciències, com el Saló de la fama mèdica canadenc o l'Orde del Canadà i l'Orde d'Ontario.

## Fundació Roberta Bondar

Al juliol de 2009 es va crear la Fundació Roberta Bondar, amb una primera donació de fotografia de la mateixa doctora, fotògrafa professional de natura i paisatge formada al Brooks Institute of Photography de Califòrnia, un material que constitueix actualment la base de les exposicions de l'entitat. La Fundació va néixer amb la finalitat de contribuir a millorar el coneixement de l'entorn, estimulant l'interès, l'emoció, la creativitat, la responsabilitat i també el desig d'estudiar en aquesta àrea.

## Referències

* ↑ «Roberta Bondar» (en anglès). Encyclopaedia Britannica. [Consulta: 15 octubre 2020].
* ↑ «Biography». Sault Ste. Sault Ste. Marie Public Library. Arxivat de l'original el 28 de setembre 2011. [Consulta: 3 desembre 2017].
* 1 2 «Dra. Roberta Bondar». Canada's Walk of Fame. [Consulta: 3 desembre 2017].
* ↑ R. Hughson i R. Bondar, «Autonomic nervous system function in space», a Handbook of Clinical Neurology (O. Appenzeller, ed.), Vol. 74 (30): 273‐305, 1999.
* ↑ «DR. ROBERTA BONDAR APPOINTED CHANCELLOR OF TRENT UNIVERSITY». Trent University press release. [Consulta: 3 desembre 2017].
* ↑ «Taking Care of Earth Taking Care of Us» (en anglès). The Roberta Bondar Foundation. [Consulta: 15 octubre 2020].

## Enllaços externs

* Roberta Bondar - Lloc web oficial .
* Biografia a Spacefacts (anglès).
# Kalaus

Kalaus (en rus: Калаус) és un poble de la república de Txetxènia, a Rússia, segons el cens del 2022 tenia 1.030 habitants.

## Referències

* ↑ «Древнее село Зумсой продолжает жить несмотря ни на что | Информационное агентство "Грозный-Информ"». Arxivat de l'original el 2022-06-02.
* ↑ «Закон Чеченской республики № 46-РЗ от 14.07.08» (doc). Arxivat de l'original el 2012-04-11. [Consulta: 12 desembre 2009].
* ↑ «И вновь оживает древний Зумсой… | Грозный Информ». Arxivat de l'original el 2013-03-03.
* ↑ «В высокогорное село Зумсой возвращаются жители». Arxivat de l'original el 2014-09-08. [Consulta: 21 novembre 2010].
# Almodóvar

«Almodóvar» té aquests significats:
Geografia:
* Almodôvar, vila del Districte de Beja, a Portugal
* Almodóvar del Campo, municipi de la província de Ciudad Real, a Castella-La Manxa
* Almodóvar del Pinar, localitat de la província de Conca, a Castella-La Manxa
* Almodóvar del Río, localitat de la província de Còrdova, a Andalusia.
* Riu Almodóvar, a la província de Cadis
* Porta d'Almodóvar, una de les tres úniques portes que es conserven del recinte medieval de Còrdova
Biografia:
* Pedro Almodóvar, director de cine.
* Agustín Almodóvar, productor de cine, germà de Pedro Almodóvar.
* Antonio Rodríguez Almodóvar, escriptor i professor sevillà.
# Alpartir

Alpartir és un municipi d'Aragó situat a la província de Saragossa i enquadrat a la comarcar de la Comarca de Valdejalón.
# Romeïta

La romeïta és un mineral intermedi de la sèrie de solució sòlida que formen l'oxiplumboromeïta i la fluorcalcioromeïta. Va deixar de ser una espècie vàlida segons l'associació mineralògica internacional després d'una revisió l'any 2010, per passar a ser un grup de minerals. Pertany a la classe dels òxids, i dins d'aquesta al supergrup piroclor. Va ser anomenada així l'any 1841 per Augustin Alexis Damour en honor del cristal·lògraf francès Jean-Baptiste Louis Romé de L'Isle (1736-1770), considerat "pare de la cristal·lografia".

## Grup romeïta

El grup romeïta està integrat per sis minerals.
| Espècie | Fórmula |
| Cuproromeïta | Cu₂Sb₂(O,OH)₇ |
| Fluorcalcioromeïta | (Ca,Na)₂Sb$^{5+}$₂O₆(F,OH) |
| Fluornatroromeïta | (Na,Ca)₂Sb₂(O,OH)₆F |
| Hidroxicalcioromeïta | (Ca,Sb$^{3+}$)₂(Sb$^{5+}$,Ti)₂O₆(OH) |
| Oxicalcioromeïta | Cu₂Sb₂O₇ |
| Oxiplumboromeïta | Pb₂Sb₂O₇ |

## Referències

* 1 2 «Roméite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 18 desembre 2014].
* 1 2 «Roméite Group» (en anglès). Mindat. [Consulta: 18 desembre 2014].