OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cobitis granoei

Cobitis granoei és una espècie de peix de la família dels cobítids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

Viu en zones de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba a la conca del riu Amur.

## Referències

* ↑ Linnaeus C. 1758. Systema Naturae, Ed. X. (Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata.) Holmiae. Systema Nat. ed. 10 v. 1. i-ii + 1-824.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Cobitis granoei». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bogutskaya, N.G. i A.M. Naseka 1996. Cyclostomata and fishes of Khanka Lake drainage area (Amur river basin). An annotated check-list with comments on taxonomy and zoogeography of the region. Zool. Inst. Russ. Acad. Sci. :89 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Institute of Hydrobiology, Academia Sinica, Shanghai Natural Museum and Ministry of Agriculture of China 1993. The freshwater fishes of China in coloured illustrations. Vol. 3 Institute of Hydrobiology, Academia Sinica and Shanghai Natural Museum and Ministry of Agriculture of China. 166p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Vasil'yeva, E.D., A.G. Osinov i V.P. Vasil' ev 1989. The problem of reticulate speciation in vertebrates: the diploid-triploid-tetraploid complex in the genus Cobitis (Cobitidae). J. Ichthyol. 29(7): 35-47.
* Walker, K.F. i H.Z. Yang 1999. Fish and fisheries in western China. FAO Fish. Tech. Pap. 385:237-278.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Zhu, S.-Q. 1995. Synopsis of freshwater fishes of China. Jiangsu Science and Technology Publishing House i-v + 1-549.
# Liber Pontificalis

El Liber Pontificalis és la font més important per a conèixer la història dels Papes des de Sant Pere fins Esteve V. El títol Liber Pontificalis es remunta al segle xii, encara que només es va fer corrent en el segle xv. En els manuscrits més antics existents que es coneix com a Liber episcopalis en quo continentur acta beatorum Urbis Romae Pontificum, i més tard Gesta o Chronica pontificum.
Les biografies papals es presenten en ordre cronològic i en elles es ressenyen els anys de durada de cada pontificat (d'on pot inferir-se els anys de començament i final d'aquest), el lloc del naixement del pontífex, el seu llinatge, els emperadors regnants, les construccions que va erigir, les ordenacions, els pronunciaments més importants, el lloc d'enterrament i el temps transcorregut fins a la consagració del següent papa electe.
Encara que el Liber Pontificalis constitueix una important font de dades, el seu procés de composició desvirtua en part el seu valor històric, ja que per a les biografies dels primers 36 papes es va basar en l'anomenat Catalogus Liberianus, aparegut al 354 i que deu el seu nom a l'últim papa llistat en el mateix, Liberi I (352-366). Aquest catàleg papal que va prendre, per als primers 18 papes, les dades recollides per Hipolit de Porto en la seva obra "Crònica", no té pràcticament valor històric, ja que es basa gairebé exclusivament en la tradició oral cristiana.
Les biografies dels papes següents, que abasten fins a l'any 625 amb Bonifaci V, presenten dades més fiables des del punt de vista històric encara que hi continuen presentant alguns errors, ja que la compilació biogràfica va seguir realitzant-se amb una important dilació temporal respecte al pontificat ressenyat.
Aquesta situació canviarà a partir del pontificat d'Honori I, en el qual les entrades són contemporànies dels corresponents papats en incorporar-se al Liber Pontificalis poc temps després de la mort de cada pontífex, de manera que, tot i no estar lliure dels prejudicis dels compiladors, les dades resulten ser més exactes.
El Liber Pontificalis va ser editat entre 1886 i 1892, en dos volums de gran erudició, per Louis Duchesne.

## Referències

* Text llatí a The Latin Library
* Documenta Catholica Omnia: Altres versions i edicions
* The Book of the Popes, trad. anglesa de L.R. Loomis, New York, 1916
* R. Davis, Bibliografia selecta i comentada, Liverpool, 2000
# Auguste Forestier

Auguste Forestier (Langònha, 1887 - Sench Aubanh, 1958) va ser un artista occità i un escultor d'art brut.

## Biografia

Fill d'un pagès fascinat pels trens, Auguste Forestier va fugir de casa moltes vegades quan era adolescent. Retornat regularment a la seva família, va ser internat per primera vegada a l'hospital psiquiàtric de Sench Aubanh de 1906 a 1912, i l'any 1914 definitivament després d'haver fet descarrilat un tren posant pedres a la via.
En un certificat mèdic de 1915 s'indica que dibuixava molt i va tallar ossos de carnisser. Tanmateix, la seva set de llibertat no el va abandonar i, entre 1914 i 1923, se'n va escapar cinc vegades. Cap a l'any 1930 va començar a fabricar joguines i figuretes de fusta vestides amb materials reciclats. Va ser descobert per Paul Éluard l'any 1943 quan aquest, fugint de París, s'havia refugiat a Losera amb la seva esposa. De retorn a París el 1944, va portar tres escultures de Forestier i les va mostrar a Pablo Picasso i Raymond Queneau. Jean Dubuffet, que encara no havia inventat el terme «art brut», també va descobrir Forestier a través d'Éluard. Va ser després d'aquest primer contacte que Dubuffet va anar a Sench Aubanh, probablement el setembre de 1945, per a conèixer les creacions de Forestier mentre buscava reunir la seva primera col·lecció d'art brut.

## Referències

* ↑ Blanco, Dana. «AUGUSTE FORESTIER (1887-1958)», 27-04-2011. [Consulta: 22 agost 2022].
* ↑ Auguste Forestier, Proposition de Alexandre Holin, guide-conférencier au LaM
* ↑ "Trait d'union, les chemins de l'art brut (6)" au Château de Saint-Alban-sur-Limagnole, Le Poignard Subtil, 15 août 2007
# Barris de Vitòria

Els barris de Vitòria (en basc Gasteizko auzoak) són la divisió administrava de la ciutat de Vitòria (Àlaba, País Basc).
A Vitòria hi diversos districtes, que estan dividits en barris, mentre que la resta de barris no s'inclouen en cap districte concret han estat classificats en funció de la posició relativa que ocupen respecte a la seva posició amb el Nucli Històric de la Ciutat.

## Nord

* Abetxuku
* Zaramaga
* El Pilar
* Districte de Lakua:
** Lakua (Central),
** Arriaga-Lakua,
** Lakuabizkarra
** Ibaiondo.

## Centre

* Casco Viejo
* Ensanche
* Lovaina
* Coronación

## Centre-oest

* Txagorritxu
* San Martín
* Gazalbide.

## Perifèria oest

* Sansomendi
* Ali-Gobeo
* Districte de Zabalgana
** Zabalgana
** Mariturri
** Aldaia
** Borobizkarra
** Elejalde.

## Nord-est

* Aranzabela
* Arana
* Arambizcarra, Arambizkarra,
* Santiago
* El Anglo.
* Antics pobles:
** Betoño
** Eskalmendi
** Gamarra Menor
** Gamarra Mayor.

## Est

* Desamparados
* Judizmendi
* Santa Lucía
* Districte de Salburua:
** Salburua
** San Tomás
** Ibaialde
** Arcayate.
* Antic poble d'Elorriaga.

## Sud-est

* Adurtza
* San Kristobal
* Errekaleor
* Polígons de:
** Oritiasolo
** Venta La Estrella.
* Antics pobles:
** Arrechavaleta
** Gardelegui.

## Sud-oest

* Ariznavarra
* Armentia
* Districte de Mendizorrotza
** Mendizorrotza
** El Batán
** Ciudad Jardín
* Campus Universitari.
# Albillos

Albillos és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca d'Alfoz de Burgos.

## Demografia

Evolució 1991 - 2004 :
| Any | Població |
| 1991 | 149 |
| 1996 | 162 |
| 2001 | 156 |
| 2004 | 197 |
# Garrofer (Jaume Mercadé)

Garrofer és una pintura a l'oli sobre tela de Jaume Mercadé i Queralt dipositada al Museu de Valls (l'Alt Camp), la qual fou pintada l'any 1954.

## Context històric i artístic

Nascut a Valls el 1889, Jaume Mercadé es va traslladar a Barcelona quan tenia 16 anys per a formar-se com a pintor i com a orfebre, activitats que desenvolupà tota la vida amb la mateixa dedicació i el mateix rigor. Deixeble de Francesc Galí, va absorbir el Noucentisme del seu mestre i l'atmosfera de catalanitat i d'ideals de construcció d'un país, propis d'aquell temps i coincidents amb el seu profund arrelament en els camps i paisatges de la seua terra natal. En un primer viatge a París, l'any 1917, va rebre la lliçó de Cézanne i de Matisse, que l'influïren al llarg de tota la seua carrera: del primer assimilà la construcció de l'obra amb formes rotundes i ben estudiades, i de Matisse, els colors que infonen una joiosa alegria al conjunt. Després d'una època blanca, al voltant de l'any 1923, en què els valors constructius són preponderants i el blanc i els tons clars hi ajuden, va esdevindre el pintor per excel·lència del paisatge català. Però també va dedicar la seua atenció a altres gèneres: la natura morta i el nu, on el dibuix pren el paper de protagonista de l'obra, i el retrat, que li va permetre realitzar quadres d'una finor psicològica tan sorprenent com el cèlebre retrat de Sebastià Gasch, avui al MNAC.

## Descripció

Precisament, les paraules que li va dedicar el crític Sebastià Gasch el 1952 són el millor comentari possible per a aquesta pintura: "Mercadé es distingeix per la constant preocupació perquè el quadre sigui una unitat completa, tancada, en la qual ja no pugui entrar res." Aquest Garrofer entonat en verds i grisos blavosos, amb branques retorçades i un tronc rugós i marcat de cicatrius de branques tallades, expressa una natura aspra però no ingrata gràcies a l'alegria del seu cromatisme i a la pinzellada tan evident.

## Referències

* 1 2 3 Barral, Xavier i Vicens, Francesc, 2002. 100 Obres de Pintura Catalana. Editorial Pòrtic, Barcelona. ISBN 8473067908. Pàgs. 198-199.

## Enllaços externs

* Una exposició de Jaume Mercadé apropa la seva obra i els paisatges de Valls als andorrans (català)
* Pintors il·lustres vallencs (català)
Viccionari
# Cicle de resposta sexual humana

El cicle de resposta sexual humana és un model de quatre etapes que descriu les respostes fisiològiques davant l'estimulació sexual. Aquestes etapes són, per ordre d'ocurrència, excitació, manteniment, orgasme i resolució. El cicle va ser proposat per primera vegada per William H. Masters i Virginia E. Johnson en el seu llibre de 1966 Human Sexual Response.
Des d'aleshores, s'han formulat altres models de resposta sexual humana.

## Referències

* ↑ Archer, John; Lloyd, Barbara. Sex and Gender. Cambridge University Press, 2002, p. 85–88. ISBN 0521635330.
* ↑ Masters, William H.; Johnson, Virginia. Human Sexual Response (en anglès). 1a ed. 1966, 1981. ISBN 978-0-553-20429-2.
* ↑ Gutiérrez Teira, Blanca. «La respuesta sexual humana» (en castellà). Actualización en Medicina de Familia. Sociedad Española de Medicina de Familia y Comunitaria, Novembre 2010. [Consulta: 25 gener 2020].
# Licini II

Licini II (en llatí Flavius Valerius Licinianus Licinius) va ser fill de l'emperador Licini I i de Constància o Constantina (germana de Constantí I el Gran). Va néixer l'any 315.
El març del 317, amb 20 mesos d'edat, després de la victòria del seu pare sobre Licini a la batalla de Màrdia va ser nomenat cèsar junt amb els seus cosins Flavi Juli Crisp i Constantí II i el 319, amb 4 anys, va ser col·lega del seu oncle Constantí el Gran en el consolat.
A la caiguda del seu pare el 323, segons Eutropi, relat que corrobora Jeroni d'Estridó, va ser privat de tots els seus honors i poc després va ser executat (326) junt amb el seu cosí Crisp. Entre els títols de què va gaudir i que apareixen a les medalles o monedes, hi ha els de Jovius i Dominus, en comú amb el seu pare. En alguna moneda apareix fins i tot amb el títol d'august, encara que no se sap que tingués cap dret per portar-lo.

## Referències

* ↑ Potter, David S. The Roman Empire at Bay: AD 180–395 (en anglès). Routledge, 2005, p. 378. ISBN 0-415-10058-5.
* ↑ Smith, William (editor). Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 784.
# Bandera del Palau d'Anglesola

La bandera oficial del Palau d'Anglesola té la descripció següent:
    Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, vermella, amb el palau blanc obert de l'escut situat sobre el primer i segon terços verticals, d'una alçada d'1/2 de l'alçària del drap i d'una amplada de 7/18 de l'amplària del mateix drap, sobremuntat d'una creu de Malta blanca, d'una alçada d'1/6 de l'alçària del drap i d'una amplada d'1/9 de l'amplària del mateix drap, tot el conjunt situat a 1/12 de la vora superior i a 1/6 de la vora inferior del drap; el tercer terç vertical groc, carregat amb tres pals viperats negres amb nou angles complets, equidistants entre ells, cadascun d'un gruix d'1/27 de l'amplària del drap.
Va ser aprovada el 31 de març de 2022 pel Ple de l'Ajuntament del Palau d'Anglesola, aprovada pel Departament de la Presidència el 14 de juliol de 2022 i publicada en el DOGC el 20 de juliol del 2022 amb el número 8713.
Es basa en l'escut heràldic municipal i n'és una adaptació que n'incorpora els elements i els colors ben representats vexil·lològicament.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Pla d'Urgell
* Escut del Palau d'Anglesola

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ PRE/2279/2022, de 14 de juliol, per la qual es dona conformitat a l'adopció de la bandera del municipi del Palau d'Anglesola.» (pdf). DOGC num. 8713, 20-07-2022. Arxivat de l'original el 2024-02-22. [Consulta: 22 febrer 2024].
# Bertil Nyström

Bertil Nyström (Klippan, 22 de maig de 1935) és un lluitador suec, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on fou onzè en la competició del pes wèlter del programa de lluita grecoromana. Quatre anys més tard, als Jocs de Tòquio, va guanyar la medalla de bronze en la mateixa competició del pes wèlter. El 1968 va disputar els seus tercers, i darrers, Jocs Olímpics. A Ciutat de Mèxic, disputà, sense sort la prova del pes mitjà del programa de lluita grecoromana.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles al Campionat del Món de lluita, de plata el 1961 i de bronze el 1963. També guanyà sis campionats nacionals de lluita. Durant la seva carrera esportiva va disputar 1.145 combats, amb 907 victòries, 103 empats i 135 derrotes. El 1973 passà a exercir d'entrenador de la selecció sueca.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Bertil Nyström». [Consulta: 8 agost 2022].
* ↑ «Bertil Nyström - Sveriges Olympiska Kommitté» (en suec). [Consulta: 8 agost 2022].
# New Bern

New Bern és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2008 tenia 28.586 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, New Bern tenia 23.128 habitants, 10.006 habitatges i 6.183 famílies. La densitat de població era de 345,7 habitants per km².
Dels 10.006 habitatges en un 27,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40,5% hi vivien parelles casades, en un 18,2% dones solteres, i en un 38,2% no eren unitats familiars. En el 33,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,26 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,85.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,9% tenia menys de 18 anys, un 8,3% entre 18 i 24, un 27% entre 25 i 44, un 22,8% de 45 a 60 i un 17,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 79,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.139 $ i la renda mediana per família de 38.990 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.720 $ mentre que les dones 21.687 $. La renda per capita de la població era de 18.499 $. Entorn del 14,7% de les famílies i el 19,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- New Bern». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- New Bern». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Albin Herzog

Albin Herzog (Homburg, 26 d'octubre de 1852 - Mammern, 13 de juny de 1909) va ser un matemàtic suís, director del Politècnic de Zuric.

## Vida i Obra

Herzog va fer els seus estudis primaris al seu poble natal i els secundaris entre l'institut de Steckborn i l'escola cantonal de Frauenfeld. De 1870 a 1874 va estudiar matemàtiques al Politècnic de Zuric i el 1875 es va doctorar a la universitat de Zúric (en aquella època el Politècnic no atorgava aquest grau). Aquest mateix any va començar a donar classes al Politècnic de Zuric, institució en la qual va romandre la resta de la seva vida, essent director del departament de mecànica i tècnica i arribant a ser director de la institució entre 1895 i 1899. Mentre era director del Politècnic es va examinar per l'accés Albert Einstein, qui va suspendre en francès, química i biologia i no va obtenir la nota suficient; però veient els extraordinaris resultats del jove Einstein en física i matemàtiques, li va prometre el seu ingrés el curs següent si estudiava durant un any a l'escola cantonal d'Aarau.
Va ser un professor extraordinàriament dotat que unia les bases matemàtiques de la mecànica amb les seves aplicacions pràctiques. Era buscat per les empreses d'enginyeria per trobar solucions als seus problemes pràctics o per obtenir recomanacions de joves estudiants. També va publicar diversos articles sobre mecànica matemàtica.
A part de les seves activitats docents i administratives al Politècnic, també va ser president de la comissió escolar (1889-1993) i regidor de la vila de Zúric (1895-1898).

## Referències

* 1 2 Eminger, 2015, p. 111.
* 1 2 Fuchs, 2014, p. Dictionnaire.
* ↑ Kaku, 2004, p. 30.
* ↑ Eminger, 2015, p. 112.

## Bibliografia

* Eminger, Stefanie Ursula. Carl Friedrich Geiser and Ferdinand Rudio: The Men Behind the First International Congress of Mathematicians (en anglès). Tesi doctoral: St. Andrews University, 2015.
* Herzog, Albin «Albin Herzog (1852-1909) - (Notizen zu Vorlesungen und andere Handschriften, Vorlesungen und Vorlesungsnachschriften)» (en alemany). Handschriften und Autographen der ETH-Bibliothek, Num. 83, 1987. DOI: 10.3929/ethz-a-000414176.
* Kaku, Michio. El universo de Einstein (en castellà). Antoni Bosch, 2004. ISBN 84-95348-17-9.
* Stodola, Aurel. Prof. Dr. Albin Herzog. 1852-1909 (en alemany). Sauerländer, 1909.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Albin Herzog» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Fuchs, Thomas. «Herzog, Albin». Dictionnaire historique de la Suisse, 2014. [Consulta: 28 març 2018]. (anglès)
# Garhvi

Garhvi és un riu de Maharashtra.
Neix prop de Chichgarh, al districte de Bhandara i corre al sud durant uns 240 km fins a desaiguar al riu Waiganga després de Seoni, al districte de Chandrapur o Chanda. La llegenda diu que va brotar per les pregàries d'un santó de nom Garga Rishi.

## Referències

Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Licinia Cassia

Licinia Cassia va ser el nom de tres lleis romanes.
La primera es va establir a proposta dels cònsols Publi Licini Cras i Gai Cassi Longí el 171 aC. Determinava que els tribuns militars de cada any no fossin escollits pels comicis sinó que serien elegits pels cònsols i els pretors lliurement.
El mateix any 171 aC es va adoptar la segona llei, que ordenava demanar explicacions a Perseu de Macedònia per les infraccions del tractat d'aliança concertat amb el seu pare Filip V de Macedònia i després renovat amb ell mateix; també se li demanaven explicacions i satisfaccions per les guerres i perjudicis a estats socis de Roma, i pels preparatius bèl·lics que estava fent. En cas de no obtenir satisfacció es declarava la guerra (com efectivament va passar).
La tercera llei va ser aprovada l'any 147 aC sota els cònsols Publi Corneli Escipió Emilià Africà Menor i Gai Livi Emilià Drus. Es va establir a proposta d'un tribú de la plebs de nom desconegut. Aquesta llei encarregava a Escipió la direcció de la Tercera Guerra Púnica.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 102-103 [Consulta: 13 abril 2022].
# Bartsch

«Bartsch» té aquests significats:

## Persones

* Jakob Bartsch (1600-1633), matemàtic alemany
* Paul Bartsch (1871-1960), malacòleg estatunidenc
# Nicèfor II de Constantinoble

Nicèfor II (en grec medieval Νικηφόρος Β') va ser patriarca de Constantinoble durant els anys 1260 i 1261, exiliat a l'Imperi de Nicea.
Havia estat bisbe d'Efes, i va ser nomenat patriarca després de la dimissió d'Arseni de Constantinoble d'aquell càrrec. Va morir el 1261, al cap de pocs mesos de ser nomenat, i el van enterrar a Nimfèon. Després de la seva mort hi va haver un període sense patriarca, però després de la Reconquesta de Constantinoble Arseni va tornar a ocupar el lloc.

## Referències

* ↑ «Νικηφόρος Βʹ» (en grec). Ecumenical Patriarchate of Constantinople. [Consulta: 17 juliol 2023].
# Albin Kitzinger

Albin Kitzinger (1 de febrer de 1912 - 6 d'agost de 1970) fou un futbolista alemany de la dècada de 1930.
Fou 44 cops internacional amb la selecció alemanya amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1938.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de 1. FC Schweinfurt 05 durant tota la seva carrera (1924-1946).

## Referències

* ↑ Bitter, Jürgen. Deutschlands Fußball Nationalspieler, Sportverlag, 1997, p. 235.
* ↑ Albin Kitzinger - International Appearances
* ↑ Bitter, Jürgen. Deutschlands Fußball Nationalspieler, Sportverlag, 1997, p. 236.
* ↑ Weltfussball (alemany)
* ↑ «German Soccer Personalities». abseits-soccer.com. Arxivat de l'original el 2008-12-22. [Consulta: 9 febrer 2018].