OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tàtar de Crimea

* Aquest article tracta sobre la llengua turquesa. Si cerqueu l'ètnia de parla turquesa, vegeu «Tàtars de Crimea».
El tàtar de Crimea (Qırımtatar tili, Qırım tili) és una llengua turquesa parlada per gairebé mig milió de persones tant a Crimea com a l'Uzbekistan, Turquia, Romania i Bulgària. També es coneix com a crimeà (Qırımca) i turc de Crimea (Qırım Türkçesi). S'escriu amb caràcters llatins.
No s'ha de confondre amb el tàtar del Volga, parlat en altres regions, ni tampoc amb el krymtxak, parlat a Crimea, un idioma en perill d'extinció, ni amb el karaïm, un idioma de Crimea en greu perill d'extinció.

## Nombre de parlants

Avui hi ha potser uns 300.000 parlants de la llengua. Fins al 1989, el 90% dels tàtars de Crimea (en tàtar de Crimea: qırımtatarlar, en singular: qırımtatar; en ucraïnès: Кримські татари, Krymski tàtary) vivien a l'Uzbekistan, on foren deportats el 1944. Avui, 250.000 tàtars de Crimea viuen a Crimea, uns 150.000 encara a l'Uzbekistan, uns 24.000 a Romania i uns 3.000 a Bulgària. També hi ha tàtars en punts propers a Crimea, a les óblasts de Kherson i Zaporíjia, d'acord amb el mapa lingüístic a dalt.
Es calcula que més de 5.000.000 d'habitants de Turquia són tàtars de Crimea descendents de les emigracions del segle xix i segle xx. D'aquests s'estima que uns 110.000 parlen encara la llengua.
És un dels idiomes en més greu perill d'extinció d'Europa.

## Dialectes i trets

Té tres dialectes: el del nord (Noğay) o de les estepes, procedent del Kiptxak-Nogai, el central (Orta yolaq), format del Kiptxak-Cuman i que és la parla literària, i el meridional (Yalıboylu), format de l'Oghuz. La llengua es diferencia del turc en els següents trets:
* Caiguda de h, p. ex. ava / hava (aire), saba / sabah (matí), muarrir / muharrir.
* Elisió de vocals tancades en posició inicial i mitjana de síl·laba, com a (i)lâc (medicina), (u)sta (mestre) i (u)rajay q(ı)rarım (hi aniré).
* La primera persona de singular en forma negativa amb les terminacions –mam i –mem, com yazmam (no escriuré).
Exemple de tàtar de Crimea amb traducció al català:
Savlıqman qal Tatarlıq, men ketem cenkke,
Atımıñ başı aylândı ahret betke.
    Adéu, Tatària, me'n vaig a la guerra,
    El cap del meu cavall ja ha girat cap al següent món.
(així comença un poema de Noman Çelebicihan, poeta i primer president de Crimea).

## Vegeu també

* Tàtars de Crimea.
* Crimea.

## Referències

* ↑ El Govern Autònom de Crimea i el de Sebastòpol van declarar la seva independència l'11 de març de 2014 i es van integrar mitjançant referèndum a la Federació de Rússia el 18 de març. Gran part de la comunitat internacional no reconeix ni la Declaració d'Independència de Crimea i Sebastopol, ni els referèndums sobre l'estatus polític de Crimea i Sebastòpol, ni la posterior adhesió a Rússia. La sobirania del territori és reclamada per Ucraïna.
* 1 2 3 «Crimean Tatar» (en anglès). [Consulta: 8 febrer 2023].
* ↑ «e-Tatars: Virtual Community of the Crimean Tatar Diaspora». [Consulta: 8 febrer 2023].
* ↑ UNESCO Atlas interactiu d'idiomes en perill
# Tàtars de Belarús

Els tàtars de Belarús són una fracció del poble tàtar que viu a Belarús. Són una ètnia de religió musulmana i parla turca però assimilada al belarús són el 0,1 per cent de la població de Belarús, entre 10.000 i 15.000 individus i viuen a Ívie (província de Hrodna).

## Referències

* ↑ Chowdhury, Rashed. «Identity Formation among the Belarusian Tatars in the Context of Belarus’s Transition to Independence, 1991-1992» (en anglès). Revue du CEES, num.2, 06-06-2013. [Consulta: 14 juny 2022].

## Vegeu també

* Lipkes
# Tye Sheridan

Tye Sheridan (Elkhart, 11 de novembre de 1996) és un actor estatunidenc. ÉÉs més conegut per interpretar el jove Scott Summers / Cyclops a X-Men: Apocalypse (2016), Deadpool 2 (2018) i X-Men: Dark Phoenix, així com Ben Goudy a Scouts Guide to the Zombie Apocalypse (2015) i Wade Watts a Ready Player One (2018).

## Filmografia

* 2011 : L'arbre de la vida (The Tree of Life) ... Steve
* 2012 : Mud ... Ellis
* 2013 : Joe ... Gary Jones
* 2014 : The Forger ... Will Cutter
* 2014 : Last Man Standing ... Justin
* 2015 : Dark Places ... young Ben Day
* 2015 : Last Days in the Desert ... Le fils
* 2015 : The Stanford Prison Experiment ... Peter Mitchell / 819
* 2015 : Scouts Guide to the Zombie Apocalypse ... Ben Goudy
* 2015 : Entertainment ... Eddie
* 2016 : X-Men: Apocalypse ... Scott Summers / Cyclope
* 2016 : Detour ... Harper
* 2017 : The Yellow Birds ... Daniel Murphy
* 2017 : All Summers End ... Conrad Stevens
* 2018 : Ready Player One ... Wade Owen Watts / Parzival
* 2018 : Age Out ... Richie
* 2018 : The Mountain ... Andy
* 2018 : Deadpool 2 ... Scott Summers / Cyclope
* 2019 : X-Men: Dark Phoenix ... Scott Summers / Cyclope
* 2020 : The Night Clerk ... Bart Bromley
* 2020 : Wireless ... Andy Braddock
* 2021 : Voyagers ... Christopher
* 2021 : The Card Counter ... Cirk
* 2021 : The Tender Bar ... J. R. Moehringer
* 2023 : Black Flies ... Ollie Cross

## Referències

* ↑ «Tye Sheridan» (en anglès). Forbes, 01-01-2020. [Consulta: 7 octubre 2023].
* ↑ «Tye Sheridan News & Biography» (en anglès). Empire, 01-01-2020. [Consulta: 7 octubre 2023].

## Enllaços externs

* Tye Sheridan a Internet Movie Database (anglès)
# Tyler

«Tyler» té aquests significats:
* Toponímia:
** Tyler (Dakota del Nord)
** Tyler (Florida)
** Tyler (Minnesota)
** Tyler (Missouri)
** Tyler (Texas)
** Tyler (Washington)
** Comtat de Tyler (Texas)
** Comtat de Tyler (Virgínia de l'Oest)
* Personatges
** Christopher Tyler, neurocientífic de la visió, creador de l'autoestereograma (dibuixos de Magic Eye)
# Tossal de les Batalles

El Tossal de les Batalles és una muntanya de 236 metres que es troba al municipi de Vilanova de Segrià, a la comarca catalana del Segrià.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Urepele

Urepele (en francès i oficialment Urepel), és un municipi de la Baixa Navarra (Nafarroa Behera), un dels set territoris que formen Euskal Herria, al departament dels Pirineus Atlàntics i a la regió de la Nova Aquitània. Limita amb les comunes de Banka al nord, i Aldude a l'oest.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| - | 1 030 | 960 | 892 | 815 | 789 | 792 | 741 | 745 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 730 | 724 | 746 | 684 | 733 | 625 | 615 | 562 | 565 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 573 | 561 | 485 | 459 | 400 | 365 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Data d'elecció | Identitat |
| Les dades anteriors a 1989 són desconegudes. |||
| 1995 | Marie-Antoinette Etchebarren |
| 2001 | Marie-Antoinette Etchebarren |

## Personatges

* Fernando Aire Etxart Xalbador (Urepel, 1920-1976), bertsulari.
# Uiezja

Uiezja (en rus: Уезжа) és un poble de l'óblast de Nóvgorod, a Rússia, segons el cens del 2011 tenia 22 habitants.

## Referències

* ↑ «Barashikha». GeoNames.
* ↑ Приказ Министерства природных ресурсов Российской Федерации от 28 марта 2007 г. № 68 «Об утверждении Перечня лесорастительных зон и лесных районов Российской Федерации»
* ↑ «Схема территориального планирования Маловишерского муниципального района». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ Koriakov, I. B.. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2016-03-14.
# Vall de Diano

La Vall de Diano és un altiplà fèrtil, situat a uns 450 m sobre el nivell del mar a la regió sud de Campània, a la frontera amb la Basilicata.
Es compon de 15 municipis de la província de Salern, i té al voltant de 61.000 habitants.
# Vall de Guadalest

La vall de Guadalest, situada en l'interior de la comarca de la Marina Baixa (País Valencià), és una depressió que es troba entre la serra d'Aitana, la serra de la Serrella i la serra de la Xortà, i està recorreguda pel riu Guadalest, del qual pren el seu nom. La llera del mateix es troba retinguda artificialment, formant l'Embassament de Guadalest.
Les serres que conformen la vall pertanyen a la Serralada Bètica, que són el conjunt de muntanyes i valls que ocupen els márgemes S i SE de la península Ibèrica. Dintre de la Serralada Bètica, se situaria en l'anomenat Prebètic Intern. La superfície de la vall ocupa una extensió de 116,30 km² i 18 km de longitud. Des de l'interior fins a la costa es passa d'una disposició geomorfológica tancada pel port de Confrides, a un espai obert a l'arribar al mar.
Dintre de la vall trobem els següents pobles: Confrides, l'Abdet, Benifato, Beniardà, Benimantell i El Castell de Guadalest, amb una població total de 1.265 habitants.
La serra d'Aitana és la muntanya de major extensió i de major altitud del sud del País Valencià, ja que la seva cota més elevada és el cim d'Aitana amb 1.558 metres. Altres elevacions destacades de la serra d'Aitana són la Penya de la Font Vella situada damunt del Pas de la Rabosa, amb 1.506 metres i el Penyal Mulero amb 1.308 metres.
És notable la diferència existent del relleu entre la cara nord i la cara sud de la serra. En la serra de Serrella es pot destacar les elevacions de la Mallà del Llop amb 1.357 metres i el Pla de la Casa amb 1.371 metres. A la serra de Xortà que, al costat de la de Serrella, delimiten el costat nord de la vall, cap destacar la Penya Alta amb 1.218 metres, i el Morro Blau amb 1.122 metres.
# Turris Hannibalis

Turris Hannibalis va ser una gran fortalesa cartaginesa, des d'on Hanníbal va embarcar cap als dominis del selèucida Antíoc III el Gran, segons diu Titus Livi. L'historiador Justí l'anomena Rus urbanum Hannibalis.
Estava probablement situada entre Acol·la i Tapsos, si s'identifica amb el lloc anomenat Sullectis de la Taula de Peutinger.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, XXXIII, 48
* ↑ Smith, William (ed.). «3. Turris». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 13 juny 2022].
# Turris Libyssonis

Turris Libyssonis (grec antic: Πύργος Λιβύσσωνος) va ser una ciutat de Sardenya a la costa nord, a la badia o Golf d'Asinara. Plini el Vell diu que va ser una colònia romana fundada probablement al lloc d'un castell. També en parlen Claudi Ptolemeu i els Itineraris, però sembla que ja no era una ciutat important al final de l'Imperi Romà.
Era una ciutat bastant gran segons Plini el Vell, situada a la via que anava de Caralis fins allà, cosa que demostraria que era un lloc molt freqüentat. A l'edat mitjana era la seu d'un bisbat. Al segle xi es va despoblar i gairebé tota la població se'n va anar a Sassari.
La ciutat es diu avui dia Porto Torres i té algunes restes de l'antiga ciutat, concretament un temple dedicat a la deessa Fortuna, unes termes, una basílica, un aqüeducte i un pont sobre un rierol de nom Fiume Turritano.

## Referències

* ↑ «Dictionary of Greek and Roman Geography (1854), TAANACH, TUFICUM, TURRIS LIBYSSONIS». [Consulta: 15 desembre 2018].
# Ukita Hideie

    En aquest nom japonès, el cognom és Ukita.
Ukita Hideie (宇喜多秀家, 1573- 7 de desembre de 1655) va ser un samurai del període Sengoku i dàimio de les províncies de Bizen i Mimasaka (avui dins de la Prefectura d'Okayama). Hideie va ser fill d'Ukita Naoie i va contraure núpcies amb la filla de Maeda Toshiie.
Hideie va participar activament durant les invasions japoneses a Corea convocades per Toyotomi Hideyoshi i va ser a més nomenat com a membre del «Consell dels Cinc Regents», conformat per Hideyoshi amb la finalitat que aquests governessin a la seva mort i fins que el seu fill Hideyori tingués l'edat necessària per prendre les regnes del país.
Tokugawa Ieyasu, també membre d'aquest consell va lluitar per dirigir el país durant la batalla de Sekigahara. En aquest enfrontament, Hideie es va aliar amb l'oponent de Tokugawa, Ishida Mitsunari. Després de la victòria del clan Tokugawa en aquesta batalla, Hideie va escapar i va romandre a l'exili durant diversos anys.

## Referències

* Turnbull, Stephen (1998). 'The Samurai Sourcebook'. London: Cassell & Co. ISBN 1-85409-523-4.
# Unió Canadenca de Feixistes

El Partit Feixista Canadenc (en anglès: Canadian Fascist Party) va ser un partit polític feixista amb seu a la ciutat de Winnipeg, Manitoba, Canadà, en la dècada de 1930. El nucli formatiu del partit era un grup dissident del Partit Nacionalista Canadenc que considerava que els principis del corporativisme eren més importants que les motivacions racials del Partit Nacionalista. Aquesta disposició destaca en una declaració oficial que «l'antisemitisme era un símptoma d'Alemanya, no del feixisme». El partit va ser fundat com la Unió de Feixistes de l'Imperi Britànic i estava afiliat a la Unió Britànica de Feixistes. Més tard es va conèixer com la Unió Canadenca de Feixistes (Canadian Union of Fascists) o simplement Unió Canadenca (Canadian Union). Va publicar el seu propi diari, The Thunderbolt.

## Història

El partit va ser dirigit per «Chuck» Crate, que es va convertir en líder a l'edat de disset anys. S'havia posat en contacte amb la Unió Britànica de Feixistes, que el van posar en contacte amb el partit. John Ross Taylor de Toronto es va convertir en secretari i organitzador del partit.
El partit va tenir dificultats per atraure seguidors perquè la majoria dels canadencs que recolzaven el feixisme s'inclinaven cap al grup racista format per Adrien Arcand, entre d'altres. A la primera reunió del partit, hi van assistir aproximadament 200 persones.
Aquestes diferències entre el partit i Arcand continuaria durant tota la seva existència. Abans que el govern prengués mesures contra els partits feixistes canadencs, la Unió Canadenca de Feixistes i el grup d'Arcand van celebrar congressos feixistes simultanis a Toronto. Mentre que el grup d'Arcand, anomenat «Unió Nacional», va atreure una multitud d'uns 4.000, la Unió Canadenca va aconseguir atreure només uns 30 residents locals a la seva causa.
El partit es va dissoldre quan va començar la Segona Guerra Mundial. El partit va dir als seus membres que obeïssin la llei, però que treballessin per una pau negociada. Crate es va escapar d'un càrrec de traïció i va acabar a la Marina Reial Canadenca.
El partit, encara que no era oficialment racista o antisemita, tenia fortes connexions amb Unió Nacional d'Adrien Arcand.

## Referències

* 1 2 Betcherman, 1975, p. 77.
* ↑ «Now Socred Splinter Party is Splintered». Toronto Daily Star, 25-09-1963.
* ↑ «Three Police Bodies to Act Against Outlawed Groups». Toronto Daily Star, 06-06-1940.
* ↑ Betcherman, 1975, p. 144.

## Bibliografia

* Betcherman, Lita-Rose. The Swastika and the Maple Leaf: Fascist Movements In Canada In the Thirties. Toronto: Fitzhenry & Whiteside, 1975. ISBN 978-0-8890-2122-8.
Feixisme :
Teoria :
Moviments :
Obres :
Organitzacions :
Història :
Categoria
Portal :
# Unió Carlista

Unió Carlista va ser un partit polític espanyol fundat en 1978 per la Regència Nacional i Carlista d'Estella (RENACE), de Maurici de Sivatte, que s'oposava al franquisme des de posicions tradicionalistes.
La proclamació de RENACE en 1958 va aconseguir arrossegar a la gran majoria del carlisme català, encara que no tingués gran impacte en la resta d'Espanya. No obstant això el moviment aviat va decaure, ja que la major part dels anomenats sivatistes, dirigits per Carles Feliu de Travy, acabarien tornant a 1964 a la Comunió Tradicionalista de Xavier de Borbó i Parma. Però hi va haver una minoria, fonamentalment localitzada a Catalunya, que no es va reintegrar en el carlisme oficial i va mantenir RENACE.
L'any 1978 RENACE crearia el partit Unió Carlista en col·laboració amb els últims octavistes basc-navarresos, entre els quals es trobava Carlos Ibáñez Quintana. El president del nou partit seria Alfonso Triviño de Villalain, mentre que el secretari general era Josep Maria Cusell Mallol. Un destacat militant d'Unió Carlista va ser el català Joan Casañas Balsells, que des de la mort el 1980 de Sivatte exerciria com a portaveu de la Regència d'Estella.
Unió Carlista, que va rebutjar la Constitució de 1978, es va integrar finalment en la Comunió Tradicionalista Carlista l'any 1986.

## Referències

* ↑ Clemente, Josep Carles. Raros, heterodoxos, disidentes y viñetas del Carlismo. Fundamentos, 1995, p. 143.
* ↑ Cusell, José María «Piadosos y herejes en un mismo saco». Boletín "Fal Conde", 01-03-1986, pàg. 2.
* ↑ Alcalá, César. «Juan Casañas Balsells». Arxivat de l'original el 2017-09-30. [Consulta: 30 desembre 2016].
* ↑ Molas, Isidre. Diccionari dels partits polítics de Catalunya: segle XX. Enciclopèdia Catalana, S.A., p. 32. ISBN 84-412-0466-7.
# Àcid gliconucleic

L'àcid gliconucleic (en anglèsGlycol nucleic acid, abreujat com GNA) és un polímer similar a l'ADN i ARN. No es coneix que ocorri de manera natural.
Els 2,3-dihidroxipropilnucleòsids anàlegs van ser preparats per Ueda et al. (1971). La columna del GNA està composta per la repetició d'unitats de glicerol en canvi l'ADN i RN es componen de desoxiribosa i ribosa respectivament. És possiblement els més simple dels àcids nucleics i això el fa hipotèticament el precursor de l'ARN.

## Referències

* Zhang Lilu, Peritz Adam, Meggers Eric «A simple glycol nucleic acid». J Am Chem Soc, 127, 12, 2005, pàg. 4174–5. DOI: 10.1021/ja042564z. PMID: 15783191.
* Seita, Tooru; Yamauchi, Kiyoshi; Kinoshita, Masayoshi; Imoto, Minoru. Condensation polymerization of nucleotide analogues. Die Makromolekulare Chemie (1972), 154:255-261.
* Ueda, Nasuo; Kawabata, Toshio; Takemoto, Kiichi. Synthesis of N-(2,3-dihydroxypropyl) derivatives of nucleic bases. Journal of Heterocyclic Chemistry (1971), 8(5), 827-9.
* Acevedo, Oscar L.; Andrews, Robert S. Synthesis of propane-2,3-diol combinatorial monomers. Tetrahedron Letters (1996), 37(23), 3931-3934.
* Cook, Phillip Dan; Acevedo, Oscar L.; Davis, Peter W.; Ecker, David J.; Hebert, Normand. Synthesis of acyclic oligonucleotides as antiviral and antiinflammatory agents and inhibitors of phospholipase A2. PCT Int. Appl. (1995), 126 pp. WO 9518820 A1 19950713 CAN 124:30276 AN 1995:982328
* Cook, Phillip Dan; Acevedo, Oscar L.; Davis, Peter W.; Ecker, David J.; Hebert, Normand. Preparation of ethylene glycol phosphate linked oligodeoxyribonucleotides as phospholipase A2 inhibitors. U.S. (1999), 39 pp., Cont.-in-part of U.S. Ser. No. 179,970. CODEN: USXXAM US 5886177 A 19990323 CAN 130:237811 AN 1999:205354

## Enllaços externs

* Meggers Laboratory Arxivat 2007-02-08 a Wayback Machine.
* Simpler than DNA - Chemical and engineering news
# Cebollatí

Cebollatí és una localitat de l'Uruguai, ubicada al nord del departament de Rocha.

## Geografia

Cebollatí es troba al nord de Rocha, al sector 6. Al nord limita amb el departament de Treinta y Tres i a l'est amb el Brasil, del qual està separada per la llacuna Merín-Mirim.
La localitat és la més septentrional del departament de Rocha, banyada també pel riu del mateix nom.

## Infraestructura

Cebollatí té accés per la ruta nacional 15.

## Població

Segons les dades del cens de 1996, Cebollatí tenia 1.490 habitants.
| Any | Població |
| 1963 | 1.271 |
| 1975 | 1.459 |
| 1985 | 1.115 |
| 1996 | 1.490 |
| 2011 | 1.609 |
Font:

## Referències

* ↑ «Dades estadístiques de l'Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai - 1963-1996». Arxivat de l'original el 2011-07-21. [Consulta: 11 juny 2011].

## Enllaços externs

* Mapa de Cebollatí Arxivat 2019-06-01 a Wayback Machine. (PDF; 91 kB)
# Alcalà d'Ebre

Alcalà d'Ebre, Alcalá de Ebro (castellà) és un municipi d'Aragó situat a la província de Saragossa i enquadrat a la comarca del Ribera Alta de l'Ebre.
# Guillem Umbert I de Montseny

Guillem Umbert I de Montseny (?-1112) va ser un noble català de la Baix edat mitjana, baró de Montseny i de Montpalau.

## Orígens familiars

Pertenyent al Llinatge dels Umbert, Guillem va ser el primer en fer-se anomenar "de Montseny". Era fill d'Umbert de Sesagudes i Sicardis de Montsoriu.
| | | | | | | 4. Odó de Sesagudes | 4. Odó de Sesagudes | 4. Odó de Sesagudes | 4. Odó de Sesagudes | | |
| | | | | | | | | | | | | | 2. Umbert de Sesagudes | 2. Umbert de Sesagudes | 2. Umbert de Sesagudes | 2. Umbert de Sesagudes | | | |
| | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | 5. Gerberga | 5. Gerberga | 5. Gerberga | 5. Gerberga |
| | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | 1. Guillem Umbert I de Montseny | 1. Guillem Umbert I de Montseny | 1. Guillem Umbert I de Montseny | 1. Guillem Umbert I de Montseny |
| | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | 24. Guinguís | 24. Guinguís | 24. Guinguís | 24. Guinguís |
| 12. Sunifred | 12. Sunifred | 12. Sunifred | 12. Sunifred | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| | | | 25. Jerosòlima Gudriela | 25. Jerosòlima Gudriela | 25. Jerosòlima Gudriela | 25. Jerosòlima Gudriela | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| | | | 6. Amat de Montsoriu | 6. Amat de Montsoriu | 6. Amat de Montsoriu | 6. Amat de Montsoriu | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| | | | | | | 13. Aurúcia | 13. Aurúcia | 13. Aurúcia | 13. Aurúcia | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| | | | | | | | | | | 3. Sicardis de Montsoriu | 3. Sicardis de Montsoriu | 3. Sicardis de Montsoriu | 3. Sicardis de Montsoriu | | | | | | | | | | | | | | |
| | | | | | | | | | | | | | | | | 7. Sança | 7. Sança | 7. Sança | 7. Sança | | | | | | | | |

## Núpcies i descendents

Es va casar amb Guillema i va tenir dos fills:
* Guillem Umbert II de Montseny, o Guillem Umbert de Basella., qui heretaria la baronia.
* Riembau I de Montseny, qui seria al seu torn també baró, en impugnar el testament del seu germà i evitant que l'herència fos repartida entre la seva neboda Beatriu de Montseny i els hospitalers de Sant Celoni.

## Fets destacats

Guillem Umbert va ser un magnat de la cort de Ramon Berenguer I. Per a augmentar el seu poder, va fortificar el burg de Sant Celoni i es va fer amb naus per a la pirateria. Feu donatiu d'un priorat a la canònica regular de Santa Maria de l'Estany l'any 1088.
Posteriorment s'enemistà amb el comte, el qual li va fer retre la potestat del castell de Montpalau l'any 1089, cedint-lo a d'altres feudataris per un període de 12 anys. Caldria esperar a la seva mort i el relleu del seu fill Guillem Umbert II per a recuperar el castell, havent de retre aleshores vassallatge del mateix al vescomte de Cabrera, Guerau II, per ordre de Ramon Berenguer III.

## Referències

* 1 2 3 4 «Fitxa del llinatge dels Montseny». Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 26 juliol 2016].
* ↑ Mallorquí, Elvis «El terme de Lloret de Mar del segle xi al XVIII: una aproximació cartogràfica». Quaderns de la Selva, 13, 2001, pàg. 67-82 [Consulta: 11 agost 2016].
# Ashnakkum

Ashnakkum o també Ašnakkum va ser un regne de la zona del triangle del riu Khabur anomenada Idamaraz a les fonts del regne de Mari.
La ciutat d'Ashnakkum era una de les principals ciutats-estat de la regió. Després d'estar sota domini de Xamxi-Adad I d'Ekallatum, a la seva mort el 1775 aC va quedar sota la influència de Zimri-Lim de Mari que la va dominar en un règim de vassallatge, excepte durant la conquesta de la regió per part d'Elam i d'Eshunna. Es coneixen els noms d'alguns reis: Sammetar, mort el 1765 aC, que va establir una aliança dinàstica amb Mari, Shub-Ram, Ishme Addu, que va posar en tensió les seves relacions amb Mari i va morir assassinat, Shaddum-Labu'a que va visitar al rei de Mari, Hammu-Laba i Ili-Sumu. La gran competidora d'Ashnakkum va ser la ciutat d'Ashlakka, molt probablement una ciutat veïna, encara que les dues ciutats van acabar per integrar-se en un regne vassall en temps de Zimri-Lim.
Correspon a la moderna Chagar Baçar (Tell Chagar Bazar). Als seus habitants se'ls esmenta com ashnakkeus (Asnaqueus).

## Referències

* ↑ Oliva, Juan (ed.). Textos para una historia política de Siria-Palestina. Tres Cantos: Akal, 2008, p. 423-424. ISBN 9788446019497.