OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Centúria Gastone Sozzi

La Centúria Gastone Sozzi fou una unitat comunista de voluntaris catalans i italians que, al començament de la Guerra Civil espanyola, acudiren a la defensa de Madrid, assetjada pels militars insurrectes.
A Barcelona, de fet, es formaren tres grups de voluntaris italians. El primer, molt reduït, marxà amb les primeres columnes de voluntaris catalans cap al front. Els altres dos donaren lloc a la Centúria Giustizia e Libertà, d'orientació anarquista tot i que dirigida pel socialista Carlo Rosselli i a la Centuria Gastone Sozzi, amb Gotardo Rinaldi i el capità Francesco Leone.
La centúria arribà a Madrid el 10 de setembre del 1936, integrada en la Columna Llibertat del PSUC i col·laborà amb el Cinquè Regiment en la defensa de la ciutat.
El nom de la unitat s'havia posat en record del comunista italià Gastone Sozzi, assassinat pels Camicie nere, d'orientació feixista.
La centúria s'integrà més tard al Batalló Garibaldi de voluntaris italians, enquadrat primer a l'XI i posteriorment a la XII Brigada Internacional.

## Referències

* ↑ Entrevista a Francesco Leone l'any 2000, recordant l'origen de la denominació de la Centúria Gastone Sozzi (italià)

## Vegeu també

* Nino Nanetti

## Enllaços externs

* Associació catalana de Vexil·lologia (català)
# Erethistoides senkhiensis

Erethistoides senkhiensis és una espècie de peix de la família Erethistidae i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,3 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: l'Índia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Hora S. L., 1950. Siluroid fishes of India, Burma and Ceylon. XIII. Fishes of the genera Erethistes Müller and Troschel, Hara Blyth and of two new allied genera. Rec. Indian Mus. (Calcuta) v. 47 (pt 2). 183-202.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Tamang, L., Chaudhry, S. & Choudhury, D., 2008. Erethistoides senkhiensis, a new catfish (Teleostei: Erethistidae) from India. Ichthyological Exploration of Freshwaters, 19 (2): 185-191.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Brose Baskets Bamberg

El Brose Baskets és un equip alemany de basquetbol de la ciutat de Bamberg. Va ser fundat amb el nom de 1. FC 01 Bamberg. Ha rebut diverses denominacions, per motius de patrocini, com TTL Bamberg, TSK uniVersa o GHP Bamberg. La temporada 2016-2017 participa en la lliga alemanya i en l'Eurolliga.
Ha guanyat la Lliga alemanya de bàsquet en vuit ocasions (2005, 2007, 2010, 2011, 2012, 2013, 2015, 2016 i 2017) i la Copa alemanya de bàsquet quatre cops (1992, 2010, 2011 i 2012).

## Jugadors destacats

* Ken Sweet (1978-1992)
* Mike Jackel (1990–1997)
* Kai Nürnberger (1991–1999)
* Derrick Taylor (2000–2004)
* Jason Sasser (2003–2004)
* Uvis Helmanis (2002–2006)
* Demond Mallet (2004–2006)
* Casey Gardner Jacobsen (2007)

## Referències

* ↑ «Bamberg conquers German title, returns to EuroLeague» (en anglès). euroleague.net.

## Enllaços externs

* Brose Baskets Bamberg - Lloc web oficial
# Pàvlivka

«Pàvlivka» té aquests significats:
* Pàvlivka (Bilohirsk), localitat de la República Autònoma de Crimea
* Pàvlivka (Djankoi), localitat de la República Autònoma de Crimea
* Pàvlivka (Luhansk), localitat de l'óblast de Luhansk, a Ucraïna
# Can Montràs

Can Montràs és una masia de Riudarenes (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici de planta rectangular i dos pisos amb teulada a dues vessants amb caiguda a la façana principal i posterior. El cos original ha sofert ampliacions laterals. Els murs són de maçoneria i les finestres estan emmarcades amb pedra monolítica. La llinda de la porta principal ha desaparegut i ara hi ha un arc carpanell de rajols. Hi ha les restes d'una altra porta emmarcada amb pedra.

## Referències

* ↑ «Can Montràs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2017].
# José María Jimeno Jurío

José María Jimeno Jurío (Artajona, 13 de maig de 1927 - Pamplona, 3 d'octubre de 2002) va ser un historiador i etnògraf navarrès, que va centrar els seus estudis en Navarra. De família carlista, de jove va ser professor d'ensenyament primari. Posteriorment va ingressar en el Seminari de Pamplona, ordenant-se sacerdot. El 1970 va sol·licitar l'abandó del sacerdoci.
Expresident de la Societat d'Estudis Bascos, de la qual va estar al capdavant durant diversos anys. Va escriure una sèrie de llibres sobre la història de Navarra, costums, llengües, tradicions i estudis toponímics (especialment relacionats amb la toponímia d'arrel euskèrica a Navarra). Va ser nomenat acadèmic honorífic de la Euskaltzaindia el 1991. Va rebre el premi de la Fundació Sabino Arana el 1997 i el Manuel de Lekuona el 1998.

## Obra

* "Documentos Medievales artajoneses", Pamplona, 1968.
* "¿Dónde fue la batalla «de Roncesvalles»?", 1974. Aquí sosté que la batalla esdevingué en la fosa meridional de Valcarlos, en comptes d'on modernament se sostenia, el camí alt entre Roncesvalles i Donibane Lohitzune.
* "Olite monumental", 1974.
* "Historia de Pamplona", 1974-1975.
* "Navarra jamás dijo no al estatuto vasco", 1977.
* "Historia de Navarra. Desde los orígenes hasta nuestros días", 1980.
* "Amayur, símbolo de Navarra", 1982.
* "Toponimia de la cuenca de Pamplona: Cendea de Cizur", 1986.
* "Toponimia de la cuenca de Pamplona: Cendea de Galar", 1987.
* "Toponimia de Pamplona: la cuenca de Cendea de Olza", 1989.
* "Toponimia de la cuenca de Pamplona: Cendea de Iza", 1990.
* "Estudio toponímico de Burlada", 1991.
* "Toponimia de la cuenca de Pamplona: Cendea de Ansoáin", 1992.
* "Historia de Pamplona y sus lenguas", 1995.
* "Navarra. Historia del euskera", 1997.
* "Estella y sus calles", 1997.
* "Al airico de la tierra: tipos de la tierra", 1997.
* "Archivo General de Navarra (1194-1234)", 1998.
* "Eunate: hito jacobeo singular", 1999.
* "Artajona: toponimia vasca – Artaxoa: euskal toponimia", 1999.
* "Navarra, Guipúzcoa y el euskera siglo XVIII", 1999.
* "Archivo Municipal de Tafalla, libros de actos y ordenanzas de la villa de Tafalla (1480-1509)", 2000.
* "Archivo Municipal de Tafalla, registro del notario Rodrigo de Subiza (1489-1491)", 2000.
* "Archivo Municipal de Tafalla, libro de cuentas de la iglesia de San Sebastián (1486-1509)", 2000.
* "Puente la Reina, confluencia de rutas jacobeas", 2000.
* "Navarra i Catalunya", ?
* "Toponimia de la cuenca de Pamplona: ciudad de Pamplona", ?

## Enllaços externs

* Entrada de Jimeno Jurio a l'Enciclopedia General Ilustrada del País Vasco "Auñamendi"
# Erethistoides sicula

Erethistoides sicula és una espècie de peix de la família Erethistidae i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,9 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 29-31.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: conca del riu Mansai (afluent del riu Brahmaputra al nord de Bengala Occidental, l'Índia).

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Cobitis lebedevi

Cobitis lebedevi és una espècie de peix de la família dels cobítids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

Viu en zones de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba a la conca del riu Amur a Rússia i la Xina, i al riu Kherlen (Mongòlia).

## Referències

* ↑ Linnaeus C. 1758. Systema Naturae, Ed. X. (Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata.) Holmiae. Systema Nat. ed. 10 v. 1. i-ii + 1-824.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Cobitis lebedevi». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M. 2006. Fishes of Mongolia. A check-list of the fishes known to occur in Mongolia with comments on systematics and nomenclature. El Banc Mundial, Washington DC, Estats Units. 103 p.

## Bibliografia

* Bogutskaya, N.G. i A.M. Naseka 2004. Catalogue of agnathans and fishes of fresh and brackish waters of Russia with comments on nomenclature and taxonomy. KMK Scientific Press Ltd. Moscou, Rússia. 389 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Nectomys squamipes

Nectomys squamipes és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. Viu a l'Argentina, el Brasil i el Paraguai. Es tracta d'un animal insectívor i semiaquàtic. El seu hàbitat natural són els rierols que transcorren per boscos. Es creu que no hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie, però algunes poblacions estan afectades per la destrucció del seu medi.

## Referències

* ↑ Vieira, E. et al. Nectomys squamipes. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 18 gener 2017.
Espècies d'orizominis :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Família: Cricetidae ·  Subfamília: Sigmodontinae :
# Brunettia transvaalensis

Brunettia transvaalensis és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Àfrica: Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ Annandale, 1910. Rec. Indian Mus., 5, 141. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 13 març 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Pomacentrus vaiuli

Pomacentrus vaiuli és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de les Illes Moluques fins a Samoa, les Illes Izu i Nova Caledònia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Allen, G.R., 1991. Damselfishes of the world. Mergus Publishers, Melle, Alemanya. 271 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Can Carrasquet

Can Carrasquet és una masia de Vilanova de Sau (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil, masia de planta rectangular coberta a dues vessants, amb el carener perpendicular a la façana, situada a migdia. Presenta un portal rectangular amb la llinda de pedra i, a la part esquerra se n'hi obre un altre de construcció recent. Al primer pis s'obren tres finestres distribuïdes simètricament.
A llevant hi ha petites obertures, igual que a ponent i tramuntana, totes amb llindes de fusta.
És construïda amb lleves de pedra del país i arrebossada, excepte la part nord. Només el portal és de pedra treballada.
Ha estat molt restaurada i conserva poc la tipologia de masia.

## Història

Masia situada dins la demarcació de la parròquia de Vilanova de Sau, dins el terme civil de Sau. Aquest terme, a partir del segle xvi començà a experimentar un notable creixement demogràfic que culmina als segles xviii i xix. En el període comprès entre aquests quatre segles passa de tenir 11 masos a tenir-ne 101.
El fet de no trobar-lo documentat als fogatges del segle xvi fa pensar que es construí durant l'època de creixement demogràfic.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Can Carrasquet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 juny 2020].
# Juli Florus

Juli Florus és el nom dels següents personatges:
* Juli Florus, poeta i orador de l'època d'August i Tiberi, amic d'Horaci
* Juli Florus (de), aristòcrata gal de la tribu dels trèvers, participà en la revolta de Juli Sacrovir contra els romans l'any 21
* Juli Florus, orador romà, deixeble de Marc Porci Latró i oncle del també orador Juli Segon
* Juli Florus, nom a què una part de la tradició manuscrita atribueix l'Epítom d'història romana de Florus, generalment considerada obra de Luci Anneu Florus o Publi Anni Florus
# Chrysichthys levequei

Chrysichthys levequei és una espècie de peix de la família dels claroteids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 16,2 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Guinea.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Bleeker P. 1858. De visschen van den Indischen Archipel. Beschreven en toegelicht. Siluri. Acta Soc. Sci. Indo-Neerl. v. 4. i-xii + 1-370.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Risch, L.M. 1992. Bagridae. p. 395-431. A C. Lévêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Vol. 2. Coll. Faune Tropicale N° XXVIII. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica i O.R.S.T.O.M., París, França.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916. ISBN 0-86622-131-X.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Risch, L.M., 2003. Claroteidae. p. 60-96 a C. Lévêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douce et saumâtres de l'Afrique de l'Ouest, Vol. 2. Coll. Faune et Flore tropicales 40. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica, Museum National d'Histoire Naturalle, París, França i Institut de Recherche pour le Développement, París, França. 815 p.
* Risch, L. i E.J. Vreven 2007. Claroteinae. p. 607-629. A M.L.J. Stiassny, G.G. Teugels i C.D. Hopkins (eds.) The fresh and brackish water fishes of Lower Guinea, West-Central Africa. Vol. I. Collection Faune et Flore tropicales 42. Institut de Recherche pour le Développement, París, França, Muséum National d'Histoire Naturelle, París, França, i Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica. 800 pp.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pomacentrus xanthosternus

Pomacentrus xanthosternus és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Mar de Java.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Allen, G.R., 1991. Damselfishes of the world. Mergus Publishers, Melle, Alemanya. 271 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Can Carrencà

Can Carrencà és una masia de Martorelles (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia de teulada de dues aigües i amb carener perpendicular a la façana. Té dos annexes laterals de planta rectangular. El cos central és dividit en tres pisos i presenta una distribució simètrica respecte a l'eix que ve marcat pel carener. La porta central d'accés és adovellada. Excepte dos balcons del cos central i un del lateral dret, totes les finestres han estar retocades a principis del segle xx. Les parets es presenten arrebossades i hi destaca el rellotge pintat. Hi ha un passadís amb estructura de pont que connecta directament amb la capella. Dels elements decoratius en destaquen les rajoles de ceràmica catalana, amb mostra de nombrosos oficis. El rellotge de sol i els panys de la porta principal i de la capella, en els que s'hi pot veure l'àguila bicèfala (símbol de la família Habsburg), fet que mostra que la família Carrencà fou partidària d'aquesta família durant la guerra de successió a la corona Espanyola.

## Història

A la llinda del balcó lateral hi ha la data de 1667, any en què es va fer la reforma que deixà la casa tal com la veiem actualment. No obstant, hi ha un document on el rei Jaume I agraeix al propietari del mas la seva participació en la conquesta de l'illa de Mallorca. Durant la Guerra de Successió, Jaume Bosquets i Carrencà, germà del Coronel de Miquelets Francesc Bosquets i Mitjans, ocultà en aquesta casa els fills del seu germà dels exèrcits Borbònics.
L'ermita, consagrada a Sant Domènec, fou construïda a mitjan segle xviii. Diferents generacions de la família es succeïren en la propietat de la finca, transmetent-la en més d'una ocasió per via matrilineal, fins que a mitjan segle xix, els darrers hereus hagueren de malvendre llurs propietats. La casa es dividí en dos, i anys més tard es tornà a unificar. A la dècada dels 1980, els darrers propietaris la cediren al municipi, a canvi de poder urbanitzar uns terrenys propers. Durant la guerra civil Espanyola fou expropiada, i diferents foren les personalitats que hi feren estada abans d'exiliar-se, tot fugint de Barcelona.

## Referències

* 1 2 «Can Carrencà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
# Josèp Anglada

Josèp Anglada (en francès: Joseph Anglade; Lesinhan de las Corbièras (Llenguadoc) l'11 d'octubre de 1868- Tolosa, 13 de juliol de 1930) fou un filòleg i romanista occità, especialitzat en l'estudi de la lírica dels trobadors. És conegut principalment per haver fet adoptar el terme de llengua occitana en comptes de llengua provençala.

## Biografia

Josèp Anglada nasqué en una família modesta de Lesinhan. Feu els estudis a Montpeller i fou fortament influenciat pel medievalista Camil Chabaneu, cosa que el portaria cap als estudis de l'occità antic i del francès medieval. Feu després estudis durant dos anys a Alemanya, a la Universitat de Bonn i després amb Emil Levy a la Universitat de Friburg de Brisgòvia. La seua primera obra cabdal fou la tesi, presentada a la Universitat de la Sorbonne, sobre el trobador Guiraut Riquièr, publicada el 1905.
Apassionat pels estudis, esdevingué professor de secundària abans d'arribar a la facultat, entre altres a Tolosa (el 1910) on fou el successor d'Alfred Jeanroy. A la universitat tolosana ensenyà el que es deia en aquell temps la "llengua i la literatura meridional". Allà Anglada feu canvis radicals que haurien de situar l'occità al centre de la romanística de l'època.
Publicà manta obra de divulgació científica sobre la llengua occitana, els trobadors o llur història; una d'aquestes fou la Grammaire de l'ancien provençal, una de les gramàtiques més completes del seu temps sobre la llengua d'oc antiga. Fondà un Institut d'Estudis Meridionals, del qual el Centre de Ressorsas Occitanas e Meridionalas n'és avui l'hereu. Enmig dels seus estudiants més notables convé citar els lingüistes occitans Loís Alibèrt, Josèp Salvat, el català Pere Fouché, que elaborà la primera gramàtica històrica del català, i el gran poeta rossellonès Josep Sebastià Pons.
Josèp Anglada representa el símbol de l'aliança de l'universitari i del felibre notable. Fou elegit mantenidor de l'Acadèmia dels Jòcs Florals el 1911. Fou també el primer president de la Societat d'Estudis Occitans el 1930.
Morí el 13 de juliol de 1930 a conseqüència d'una hemiplegia.

## Obres

Certes obres de Josèp Anglada es poden llegir seguint els enllaços externs davall.

### Literatura

* Le Troubadour Guiraud Riquier. Étude sur la décadence de l'ancienne poésie provençale (1905)
* Les Troubadours, leurs vies, leurs œuvres, leur influence (1908)
* La Bataille de Muret (1913)
* Onomastique des troubadours (1916)
* Poésies du Troubadour Peire Raimon de Toulouse (1920)
* Histoire sommaire de la littérature méridionale au Moyen-Âge (1921)
* Anthologie des troubadours (1927)
* Les Troubadours de Toulouse (1928)
* Les Troubadours et les Bretons (1929)

### Lingüística

* Pour étudier les patois méridionaux. Notice bibliographique
* Grammaire élémentaire de l'ancien français
* Grammaire de l'Ancien Provençal ou ancienne Langue d'Oc. Phonétique & morphologie
* Notes sur l'emploi de l'article en français

## Referències

* ↑ «Josèp Anglada». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Publicacions de Josèp Anglada