OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Emirat de Bukharà

L'Emirat de Bukharà fou un estat de l'Àsia central que va existir entre 1785 i 1920. La capital fou la ciutat de Bukharà i el 1873 Bukharà esdevingué un protectorat rus. Fou creat després que el Kanat de Bukharà fos conquerit per Nadir Shah i fou governat pels emirs de la dinastia Mangit. Estrictament de fet, eren emirs del kanat de Bukharà. L'emir Muzaffar al-Din (1860-1885) fou atacat pels russos des del 1865 i fou derrotat tres cops; es va veure obligat a pactar amb A. P. von Kaufman, governador del Turquestan, i acceptar-ne un protectorat des del 18 de juny 1868. Mantingué així els límits de l'emirat, però ell i el seu successor cediren Samarcanda i el control de la vall de Zeravshan (1870) i l'est del Pamir (1895), alhora que obrien el país als mercaders russos; i gaudí d'una sobirania molt limitada, ja que es va veure obligat a renunciar a qualsevol ampliació territorial o de conquesta amb els altres kanats. El seu successor Abdallah (1885-1910) només va ser un titella en mans dels russos. EL 1920 l'Emirat de Bukharà fou conquerit pels bolxevics i substituït per la República Popular de Bukharà. Avui la major part del territori de l'antic emirat forma part de l'Uzbekistan, amb algunes parts a Tadjikistan, Turkmenistan, i Kazakhstan.

## Emirs

* Amir-i Masum Shah Murad 1785-1799.
* Amir Haydar Tura 1799-1826.
* Amir o Mir Muhammad Husayn octubre a desembre de 1826.
* Mir Umar 1826-1827.
* Mir Nasr Allah Bahadur Khan, el Boxí 1826-186.
* Muzaffar al-Din Bahadur Khan 1860-1885 (protectorat rus des del 1865).
* Sayyid Abd al-Akhad Khan 1886-1911.
* Sayyid Muhammad Alim Khan 1911-1920 (es mantingué a part del país fins al 1923).

## Referències

* ↑ http://www.onwar.com/aced/data/romeo/russobukharan1868.htm
* ↑ Malikov, A. «The Russian conquest of the Bukharan Emirate: military and diplomatic aspects». Central Asian Survey, 33, 2, 2014, pàg. 180–198. DOI: 10.1080/02634937.2014.916110.
* ↑ Kakurin, Nikolay. Civil War 1918–1921 (en anglès). Saint Petersburg, Russia: Polygon, 2002, p. 653-658. ISBN 5-89173-150-9.
# Emirat de Cirenaica

L'Emirat de Cirenaica va ser un estat que es va proclamar el 1919 en el territori de Cirenaica, que és actualment una regió de Líbia, sota la sobirana de l'emir Idris, el cap dels Sanussi. Aquella entitat que va nàixer arran d'un compromís amb els colonitzadors italians, només durà tres anys i més endavant fou incorporat plenament a la Líbia italiana. El 1949, després de la Segona Guerra Mundial, Idris I proclamà de nou l'Emirat de Cyrénaïque amb el suport del Regne Unit. L'emirat va perdurar fins al final del 1951, durant el període de transició que va portar a la unificació del Regne de Líbia com a Estat sobirà i Idris I de Líbia com a sobirà. Arran de la revolució líbia de 2011 i dels desordres subseqüents, la regió de Cirenaica ha declarat la seva autonomia el 8 de març de 2012.

## Referències

* ↑ Cyr, Ruth N.; Alward, Edgar C. Twentieth Century Africa (en anglès). iUniverse, 2001, p. 296. ISBN 1475920806.
# Epalzeorhynchos munense

Epalzeorhynchos munense és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba als rius Mekong, Chao Phraya i Maeklong.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., 1998. Fishes of the Nam Theun and Xe Bangfai basins, Laos, with diagnoses of twenty-two new species (Teleostei: Cyprinidae, Balitoridae, Cobitidae, Coiidae and Odontobutidae). Ichthyol. Explor. Freshwat. 9(1):1-128.
* ↑ Kottelat, M., 2001. Fishes of Laos. WHT Publications Ltd., Colombo 5, Sri Lanka. 198 p.
* ↑ Vidthayanon, C., J. Karnasuta i J. Nabhitabhata, 1997. Diversity of freshwater fishes in Thailand. Office of Environmental Policy and Planning, Bangkok, Tailàndia. 102 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Epanalepsi

L'epanalepsi (del grec ἐπανάληψις, repetició) és la repetició d'una paraula després d'un cert nombre de mots. Està relacionada amb l'epanadiplosi, que és la repetició d'una paraula al principi i al final d'una frase. Per exemple: encara més nit, encara (Pere Gimferrer).

## Vegeu també

* Anadiplosi

## Referències

* ↑ Epanalepsis - Definitions from Dictionary.com
* ↑ Smyth, Herbert Weir. Greek Grammar. Cambridge MA: Harvard University Press, 1920, p. 673. ISBN 0-674-36250-0.
# Esquí (desambiguació)

«Esquí» té aquests significats:
* Esquí de neu
* Esquí alpí o esquí de descens
* Esquí de fons
* Esquí nòrdic
* Esquí telemark
* Esquí acrobàtic o acroesquí
* Esquí aquàtic
Viccionari
# Epigonus affinis

Epigonus affinis és una espècie de peix pertanyent a la família dels epigònids.

## Morfologia

Pot arribar a fer 14,5 cm de llargària màxima. Set espines i 9 radis tous a l'aleta dorsal. Opercle amb espina. Les aletes pelvianes no arriben fins al mig de l'àrea ventro-anal.

## Hàbitat

És un peix marí, mesobentònic-pelàgic i batidemersal que viu fins als 300 m de fondària sobre el fons marí principalment.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic oriental.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Rafinesque C. S., 1810. Indice d'ittiologia siciliana; ossia, catalogo metodico dei nomi latini, italiani, e siciliani dei pesci, che si rinvengono in Sicilia disposti secondo un metodo naturale e seguito da un appendice che contiene la descrizione de alcuni nuovi pesci sicilian. Messina. Indice Ittiol. Sicil. . 1-70.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Parin, N. V. & Abràmov, A. A., 1986. Materials for a revision of the genus Epigonus (Rafinesque) (Perciformes, Epigonidae): species from the submarine ridges of the southern East Pacific and preliminary review of the "Epigonus robustus species-group.". Trudy Instituta okeanologii im. P.P. Shirshova = Transactions of the P.P. Shirshov Institute of Oceanology v. 121: 173-194.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Parin, N.V. i O.D. Borodulina, 1986. Preliminary review of the bathypelagic fish genus Antigonia (Lowe) (Zeiformes, Caproidae). Trudy Inst. Okeanol. 121:141-172.
* ↑ Abràmov, A.A., 1992. Species composition and distribution of Epigonus (Epigonidae) in the world ocean. J. Ichthyol. 32(5):94-108.
* ↑ Parin, N.V. i O.D. Borodulina, 1986.
* ↑ Abràmov, A.A., 1992.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Mineola (Nova York)

Mineola és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 19.234 habitants. Hi ha la seu de Dover Publications.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mineola tenia 19.234 habitants, 7.473 habitatges, i 4.954 famílies. La densitat de població era de 3.992,6 habitants/km².
Dels 7.473 habitatges en un 27% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,2% hi vivien parelles casades, en un 9,3% dones solteres, i en un 33,7% no eren unitats familiars. En el 29,1% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,57 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,2.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,2% tenia menys de 18 anys, un 7,4% entre 18 i 24, un 34,1% entre 25 i 44, un 22,6% de 45 a 60 i un 15,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 60.706 $ i la renda mediana per família de 71.042 $. Els homes tenien una renda mediana de 47.182 $ mentre que les dones 37.057 $. La renda per capita de la població era de 28.890 $. Entorn del 2,6% de les famílies i el 4,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Fills il·lustres

* Frank Wilczek (1951 -) físic, Premi Nobel de Física de l'any 2004.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mineola». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mineola». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Sororium Tigillum

La Sororium Tigillum ('el cairat de la germana') era una biga de fusta que es guardava en un turó a Roma i que va erigir el pare de Publi Horaci al lloc on s'havia celebrat el combat dels Horacis i Curiacis.
Publi Horaci va haver de passar per sota d'aquesta biga, com si fos un jou, quan l'assemblea del poble va decidir no condemnar-lo per la mort de la seva germana Horàcia. Segons Titus Livi, aquest cairat era encara intacte als seus dies (segle i aC), i es mantenia a càrrec de l'erari públic.
Dionís d'Halicarnàs diu que es trobava a la vora de dos altars, un dedicat a Juno i l'altre a Janus, el déu guardià de les portes.

## Referències

* ↑ Seva i Llinares, Antoni (dir.). Diccionari llatí-català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993, p. 1500. ISBN 8477396310.
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, I, 48
* ↑ Dionís d'Halicarnàs. Ῥωμαϊκὴ Ἀρχαιολογία (Rhōmaikē archaiologia), III, 7, 4-5
# NRP Sagres

El NRP Sagres , també conegut com a Sagres III és el principal vaixell escola de la Marina Portuguesa, és també el vaixell d'aquesta Marina més famós internacionalment. Té com a missió bàsica permetre l'ensinistrament i el contacte amb la vida a la mar als alumnes de l'Escola Naval, futurs oficials de la Marina Portuguesa. Com a missió complementària el NRP Sagres (III) és usat en la representació nacional i internacional de la Marina i de Portugal.

## Història

L'actual vaixell-escola Sagres és el tercer vaixell amb aquest nom en exercir funcions d'instrucció nàutica a la Marina Portuguesa. Va ser construït en drassanes d'Hamburg a 1937, com a vaixell-escola de la Kriegsmarine, batejat com Albert Leo Schlageter . Al final de la II Guerra Mundial, el vaixell va ser capturat per les forces dels Estats Units, i el 1948 cedit a l'Armada Brasilera. Al Brasil va ser batejat com Guanabara , servint com a vaixell-escola fins a 1961, data en què va ser adquirit per Portugal per a ser usat en substitució del llavors NRP Sagres II (ex-Rickman Rickmers). El vaixell va rebre el mateix nom del seu antecessor, entrant al servei de la Marina Portuguesa el 8 de febrer de 1962.
De vegades, el N.R.P. Sagres (III) és erròniament nomenat com Sagres II (ex-Rickman Rickmers), ja que aquest és el tercer vaixell escola amb el mateix nom. En realitat, el primer va ser una corbeta de fusta, construïda el 1858 a Anglaterra. Fondejada al riu Duero va servir com vaixell escola per a alumnes mariners, entre 1882 i 1898.

## Enllaços externs

* Lloc oficial del Vaixell-escola portuguès « NRP Sagres » Arxivat 2010-07-17 a Wayback Machine.
# Benthophilus leptorhynchus

Benthophilus leptorhynchus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la mar Càspia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Berg, L.S. 1965. Freshwater fishes of the U.S.S.R. and adjacent countries. vol. 3, quarta edició. Israel Program for Scientific Translations Ltd, Jerusalem, Israel.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Miller, P.J. 1986. Gobiidae. p. 1019-1085. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the North-eastern Atlantic and the Mediterranean. Vol. 3. UNESCO, París.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Marc Ebuci Helva

Marc Ebuci Helva és el nom dels següents personatges:
* Marc Ebuci Helva, magistrat romà
* Marc Ebuci Helva, pretor el 168 aC.
# Sant Salvador de Molinos

Sant Salvador de Molinos és en el terme municipal de la Torre de Cabdella a la comarca del Pallars Jussà, just al límit dels antics termes de Mont-ros i de la Torre de Cabdella (terme antic).
El camí d'accés més fàcil és des de la Torre de Cabdella. De les cases de més al sud d'aquest poble, al lloc anomenat els Hortons, surt un camí cap al sud que va remuntant la serreta que forma la riba esquerra del Flamisell. Es tracta del vell camí de la sal, seguint el qual els de la Vall Fosca anaven a Gerri de la Sal. Sempre cap al sud, arriba al final de la serra, on hi ha una torre elèctrica, la línia de la qual el camí ha passat per sota una estona abans. En arribar a la torre, el camí fa un revolta tancat per anar a buscar la mateixa carena que acaba aquí (el Serrat de Solà). Seguint pel camí, en un moment s'arriba al lloc on hi ha les restes de la capella de Sant Salvador, en una penya a la mateixa carena.
No es tenen notícies d'aquesta església, però és segurament la capella de Sant Salvador depenent de Mont-ros que apareix en una relació d'esglésies del 1904.
En queda ben poca cosa, de l'església, però permet reconèixer-hi una obra romànica molt senzilla. Es tracta de tres filades de pedra de l'absis. Era una església petita, d'una sola nau, amb absis a orient, feta amb pedres planes i grosses, disposades en filades molt regulars.

## Bibliografia

* CASES I LOSCOS, Maria Lluïsa i ROIG I DEULOFEU, Albert. "Sant Salvador de Molinos". Dins El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7
* GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Nóvoie

«Nóvoie» té aquests significats:
* Nóvoie (Primórie), localitat del krai de Primórie, a Rússia
* Nóvoie (Sakhalín), localitat de l'óblast de Sakhalín, a Rússia
* Nóvoie (Amur), localitat de l'óblast de l'Amur, a Rússia
* Nóvoie (Bélgorod), localitat de l'óblast de Bélgorod, a Rússia
* Nóvoie (Daguestan), localitat de la república del Daguestan, a Rússia
* Nóvoie (Zabaikal), localitat del krai de Zabaikàlie, a Rússia
* Nóvoie (Penza), localitat de l'óblast de Penza, a Rússia
* Nóvoie (Vladímir), localitat de l'óblast de Vladímir, a Rússia
# Nóvoie (Penza)

* Per a altres significats, vegeu «Nóvoie».
Nóvoie (Новое en rus) - és un poble de l'óblast de Penza, a Rússia, que en el cens del 2010 no tenia cap habitant.

## Referències

* ↑ «Полубояров М. С. Населённые пункты Сердобского района». Arxivat de l'original el 2011-11-17. [Consulta: 5 gener 2020].
# Nóvoie Argvani

Nóvoie Argvani (en rus: Новое Аргвани) és un poble del Daguestan, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 1.463 habitants. Pertany al districte rural de Mekhelta.

## Referències

* ↑ Закон Республики Дагестан от 13 января 2005 года № 6 «О статусе и границах муниципальных образований Республики Дагестан»
# O.S.C.A.

Officine Specializzate Costruzioni Automobili - Fratelli Maserati SpA normalment anomenada OSCA o O.S.C.A. és un constructor italià de cotxes que va arribar a construir monoplaces per disputar curses a la Fórmula 1.

## Història

O.S.C.A. va ser fundada pels germans Ettore, Bindo i Ernesto Maserati, que van establir-se a San Lazzaro di Saveno, prop de Bolonya.
El seu primer cotxe va ser el MT4, que van anar evolucionant fins a construir cotxes capaços de competir a la F1.
L'any 1963 els germans Maserati es van vendre la companyia a Count Domenico Augusta, propietari de MV Agusta.

## A la F1

A les temporades 1952 i 1953 el campionat de Fórmula 1 i de Fórmula 2 va ser el mateix, disputant alhora les curses per aconseguir més monoplaces corrent i per tant, més espectacle. Això va fer que fabricants petits d'automòbils fessin el pas cap a competir a la F1, sent OSCA un d'ells.
Va haver-hi presència de cotxes O.S.C.A. a les temporades entre 1952 i 1962.

## Enllaços externs

* O.S.C.A. dissenyats per Pietro Frua
* Taules amb els resultats a les competicions internacionals
# Notoliparis kermadecensis

Notoliparis kermadecensis és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 6.660 i 6.770 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic sud-occidental.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Andriàixev, A. P., 1998. A review of recent studies of Southern Ocean Liparidae (Teleostei: Scorpaeniformes). Cybium 22(3):255-266.
* ↑ Miller, R. G., 1993. A history and atlas of the fishes of the Antarctic Ocean. Foresta Institute, Nevada.

## Bibliografia

* Txernova, N. V.; Stein, D. L.; Andriàixev, A. P «Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes» (en anglès). California Academy of Sciences Annotated Checklists of Fishes, 31, 72, 2004.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Notolabrus inscriptus

Notolabrus inscriptus és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 50 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Austràlia i Nova Zelanda.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# North Fork

«North Fork o Northfork» té aquests significats:
* Topònims:
** North Fork (Califòrnia), localitat estatunidenca de Califòrnia
** North Fork (Minnesota), localitat estatunidenca de Minnesota
** North Fork Village, localitat estatunidenca d'Ohio
** Northfork (Virgínia de l'Oest), localitat estatunidenca de Virgínia de l'Oest
* Cinema: Northfork (pel·lícula), pel·lícula estatunidenca de 2003 dirigida per Michael Polish
# North Fairfield

North Fairfield és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 573 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, North Fairfield tenia 573 habitants, 178 habitatges, i 153 famílies. La densitat de població era de 470,7 habitants/km².
Dels 178 habitatges en un 48,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 71,9% hi vivien parelles casades, en un 9,6% dones solteres, i en un 14% no eren unitats familiars. En l'11,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,1 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,33.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,8% tenia menys de 18 anys, un 10,6% entre 18 i 24, un 33% entre 25 i 44, un 18% de 45 a 60 i un 6,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 29 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 112,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.923 $ i la renda mediana per família de 46.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.750 $ mentre que les dones 17.750 $. La renda per capita de la població era de 16.557 $. Aproximadament el 6% de les famílies i el 9,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- North Fairfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- North Fairfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Nucleó

Un nucleó és qualsevol de les partícules hadròniques (neutrons o protons) que componen el nucli d'un àtom. El nombre de protons (que tenen càrrega positiva) més el nombre de neutrons (que tenen càrrega neutra) constitueixen el nombre màssic d'un àtom. De dos núclids que tenen el mateix nombre de nucleons es diu que són isòbars.
En la simetria d'isospín, el protó i el neutró són diferents estats de la mateixa partícula elemental: el nucleó. Aquesta simetria no és estrictament certa, ja que el protó i el neutró no tenen exactament la mateixa massa, però és útil considerar-la en el cas de les interaccions fortes.

## Referències

* ↑ «Nucleó (segona entrada)». DIEC2. IEC. [Consulta: 23 abril 2021].
* ↑ «Nucleon» (en anglès). Encyclopædia Britannica. Encyclopædia Britannica, Inc.. [Consulta: 23 abril 2021].
Viccionari
# Objectes artificials a superfícies extraterrestres

Objectes artificials a la superfície de Mart
Objectes artificials a la superfície de la Lluna
Objectes artificials sobre Venus

## Objectes artificials en altres cossos del Sistema Solar
### Objectes que van aterrar pràcticament intactes

* A l'asteroide Eros, la sonda NEAR Shoemaker va aterrar el 12 de febrer de 2001, malgrat que no havia sigut dissenyada específicament per a aquest propòsit.
* A Tità, un satèl·lit de Saturn, el mòdul de descens Huygens de la missió va aterrar amb èxit el 14 de gener de 2005.
* A l'asteroide Itokawa, la sonda Hayabusa va deixar caure a la superfície una placa amb 880.000 noms gravats el 19 de ovembre de 2005.
* Al cometa Txuriúmov-Herassimenko, el mòdul de descens Philae de la sonda sonda Rosetta va aterrar amb èxit el 12 de novembre de 2014.

### Objectes destruïts a l'impacte

* La nau Galileo va deixar caure una sonda de 339 kg a l'atmosfera de Júpiter el 1995. Durant el descens amb paracaigudes, es va perdre el contacte amb la sonda, que es va fondre a les poques hores. La nau principal va romandre a l'òrbita del planeta fins al 2003, quan va ser enviat deliberadament a l'atmosfera de Júpiter per evitar contaminar el satèl·lit Europa.
* Un projectil llançat per la sonda Deep Impact va xocar contra el nucli del cometa Tempel 1 el 4 de juliol de 2005.
* La sonda MESSENGER va ser la primera nau en orbitar Mercuri. Quan va acabar el seu combustible es va estavellar contra la superfície del planeta el 30 d'abril de 2015.