OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llista de Gardiner (Y)

El Grup Y de la llista de Gardiner és un dels 26 subgrups de jeroglífics egipcis que l'egiptòleg britànic Alan Gardiner va realitzar en el seu llibre Gramàtica de la llengua egípcia. En aquest grup hi ha 8 jeroglífics amb temes referents a papirs, jocs i música.

## Taula de jeroglífics

| Codi | Jerogl. | Transl. | Objecte representat | Descripció |
| Y1(V) | o | mḏȝt, dmḏ | Rotlle de papir | Determinatiu i ideograma d'escriure, escriptura i dels conceptes abstractes. Determinatiu i ideograma fonètic de llibre. Abreviatura de total. |
| Y2 | | mḏȝt, dmḏ | Rotlle de papir (en època de Sesostris I) | Determinatiu i ideograma d'escriure, escriptura i dels conceptes abstractes. Determinatiu i ideograma fonètic de llibre. Abreviatura de total. |
| Y3 | | nˁˁ, snˁˁ, mnhd, sš | Eines d'escriba | Determinatiu d'eines d'escriba. Determinatiu fonètic dels sons na, snaa. Abreviatura d'escriure y escriptura. |
| Y4 | | nˁˁ, snˁˁ, mnhd, sš | Eines d'escriba | Determinatiu d'eines d'escriba. Determinatiu fonètic dels sons na, snaa. Abreviatura d'escriure y escriptura. |
| Y5 | | mn | Senet (joc de taula amb fitxes) | Fonograma del so mn. |
| Y6 | | ỉbȝ | Peó de joc | Determinatiu i ideograma de peó i abreviatura de ballarí. Determinatiu fonètic del so iba. |
| Y7 | | bnt | Arpa | Determinatiu d'arpa. |
| Y8 | | sḫm, sššt | Sistre (instrument musical) | Determinatiu i ideograma de sistre. Fonograma del so sjm. |

## Bibliografia

* Collier, Mark; Manley, Bill. How to Read Egyptian Hieroglyphs (en anglès). The British Museum Press, 1998. ISBN 978-0520239494.
* Gardiner, Alan. Egyptian Grammar (en anglès). Griffith Institute, 1973 (3 ed), p. 682. ISBN 0900416351.
* Faulkner, Raymond O. A concise dictionary of Middle Egyptian (en anglès). Griffith Institute, 1962, p. 334. ISBN 0900416327.
* Wallis Budge, E. A. An Egyptian Hieroglyphic Dictionary (vol 1) (en anglès). Dover Publications, 1978, p. 748. ISBN 978-0486236155.
* Wallis Budge, E. A. An Egyptian Hieroglyphic Dictionary (vol 2) (en anglès). Dover Publications, 1978, p. 722. ISBN 978-0486236162.
# Lorenzo Vigas Castes

Lorenzo Vigas Castes (Mérida, 1967) és un director, guionista i productor de cinema veneçolà.
És fill del pintor Oswaldo Vigas. Va tenir formació científica i va estudiar biologia molecular a la Universitat de Tampa.
Va fer estudis de cinema en la Universitat de Nova York, el 1995, i als Estats Units va dirigir nombroses pel·lícules experimentals.
De tornada a Veneçuela, el 1998, va dirigir la sèrie de documentals Expedición per a la RCTV i també altres documentals i anuncis comercials. Posteriorment es va mudar a Mèxic, on va rodar en 2003 el documental Los elefantes nunca olvidan, produït per Guillermo Arriaga. Aquest curt va ser exhibit en el Festival Internacional de Cinema de Canes.
Amb la seva primera pel·lícula, Desde allá, Vigas va guanyar el Lleó d'or a la millor pel·lícula a á 72a Mostra Internacional de Cinema de Venècia. La pel·lícula té un rerefons homosexual: la relació entre un protètic dental (Armant, interpretat per Alfredo Castro) i un pinxo (Élder, interpretat per l'actor novell Luis Silva).
Al juliol de 2016 va ser nomenat membre del jurat de la 73a Mostra Internacional de Cinema de Venècia.
Per a mitjan 2020 aquesta previst l'estrena de la seva segona pel·lícula la qual porta per títol La caja, és una coproducció veneçolana- mexicana que tracta temes com el pas d'emigrants, la pobresa, i l'exclusió social.

## Filmografia

* Desde allá, 2015.
* Los elefantes nunca olvidan (curtmetratge)
* La caja (en producció)

## Premis i nominacions
### Festival Internacional de Cinema de Venècia

| Any | Categoria | Treball nominat | Resultat |
| 2015 | Lleó d'Or | Desde allá | Guanyador |

### Premis Goya

| Any | Categoria | Treball nominat | Resultat |
| 2017 | Millor pel·lícula estrangera de parla hispana | Desde allá | Nominada |

## Referències

* 1 2 3 4 Daniel Fermín «Lorenzo Vigas, cine entre amigos». El Estímulo, 09-09-2015 [Consulta: 12 setembre 2015].
* ↑ Nick Vivarelli «‘From Afar’ By Venezuelan First-Time Director Lorenzo Vigas Scoops Venice Golden Lion». Variety, 12-09-2015 [Consulta: 12 setembre 2015].
* ↑ Óscar Esquivias. «Una Venezuela de cine» (en castellà). 20 Minutos. [Consulta: 8 juliol 2016].
* ↑ Vivarelli, Nick. «Laurie Anderson, Joshua Oppenheimer, Zhao Wei Set For Venice Jury». Variety, 24-07-2016. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ Entrevista al cineasta a Encuadre iberoamericano, conduït per Fernanda Solórzano i Leonardo García Tsao. Canal 22/TV UNAM, 2020 (Consultat dilluns, 10 de febrer del 2020).
* ↑ «Official Awards of the 72nd Venice Film Festival». labiennale.org. Arxivat de l'original el 26 de setembre de 2015. [Consulta: 20 juliol 2020].
* ↑ Desde allá al web dels Goya

## Enllaços externs

* Entrevista de Daniel Fermín a Revista Clímax
# Lorenzo Valverde

Lorenzo Valverde (Barcelona, 1961) és un artista català que actualment viu i treballa a la ciutat alemanya de Colònia. Ha treballat en nombroses exposicions individuals com també exposicions col·lectives.

## Enllaços externs

* http://www.lorenzovalverde.com
# Lluís II de Nassau-Weilburg

Lluís II de Nassau-Weilburg (en alemany Ludwig II von Nassau-Weilburg) va néixer el 9 d'agost de 1565 a Weilburg (Alemanya) i va morir a Saarbrücken el 8 de novembre de 1627. Era un noble alemany fill del comte Albert de Nassau-Weilburg (1537-1597) i d'Anna de Nassau-Dillenburg (1541-1616).
Fou comte de Nassau-Ottweiler de 1593 a 1625, comte de Nassau-Sarrebruck de 1602 a 1625, comte de Nassau-Wiesbaden i de Nassau-Idstein de 1605 a 1625, i comte de Nassau-Weilburg de 1597 a 1625. Lluís II va abdicar el 1625.
Al final de la seva formació, Lluís va viatjar per diversos països europeus, a Suïssa, a França, i també a diversos estats alemanys. Va ser durant la visita que va fer a Guillem IV de Hessen-Kassel que va conèixer la princesa Anna, que després esdevindria la seva dona.
Després de la mort del seu pare, el 1593, les seves possessions foren repartides entre els tres germans: a Guillem li va correspondre Nassau-Weilburg; a Ernest, Nassau-Gleiberg; i Lluís II va rebre Nassau-Ottweiler, Homburg, Nassau-Kichheim i Lahr. El 1597, amb la mort del seu germà Guillem, heretà Nassau-Weilburg, i el 1602 heretà el domini de Nassau-Sarrebruck del seu oncle Felip IV. El 1605, Joan Lluís II de Nassau va morir sense descendència de manera que també pogué annexionar-se les seves possessions.
Lluís II va establir la seu del seu Govern a Saarbrücken. Va procurar millorar especialment l'educació a través de mesures legislatives i la creació d'escoles, promovent especialment les escoles elementals. Sota el seu regnat el país fou pròsper fins que esclatà la Guerra dels Trenta Anys.
El 1629, dos anys després de la seva mort, el comtat de Nassau-Weilburg es dividí en Nassau-Sarrebruck, Nassau-Idstein i Nassau-Wiesbaden.

## Matrimoni i fills

El 4 de juny de 1589 es va casar amb Anna Maria de Hessen-Kassel (1567-1626), filla del landgravi Guillem IV de Hessen-Kassel (1532-1592) i de Sabina de Württemberg (1549-1581). El matrimoni va tenir catorze fills:
* Guillem Lluís (1590-1640), casat amb Anna Amàlia de Baden-Durlach (1595-1651).
* Anna Sabina (1591-1593)
* Albert (1593-1595)
* Sofia Amàlia (1594-1612)
* Jordi Adolf (1595-1596)
* Felip (1597-1621)
* Lluïsa Juliana (1598-1622)
* Maurici (1599-1601)
* Ernest Carles (1600-1604)
* Maria Elisabet (1602-1626), casada amb el comte Frederic de Leiningen-Dagsburg (†1651)
* Joan (1603-1677), casat primer amb Sibil·la Magdalena de Baden-Durlach (1605-1644), i després amb Anna de Leiningen-Falkenburg (1625-1668).
* Dorotea (1605-1620)
* Ernest Casimir (1607-1655) casat amb Anna Maria de Sayn-Wittgenstein (1610-1656)
* Otó (1610-1632)

## Bibliografia

* Henrich Dors (1590-1651): Genealogia Oder Stammregister Der Durchlauchtigen Hoch- Und Wohlgeborenen Fursten, Grafen Und Herren Des Uhralten Hochloblichen Hauses Nassau Samt Etlichen Konterfeitlichen Epitaphien. Minerva-Verlag Thinnes und Nolte, Saarbrücken 1983, ISBN 3-477-00060-9

## Enllaços externs

* Ludwig II. (Nassau-Weilburg) a Saarländischen Biografien Arxivat 2011-10-04 a Wayback Machine.
# Lluís II de Hessen-Darmstadt

Lluís II de Hessen-Darmstadt (Darmstadt 1777 - 1848) fou Gran Duc de Hessen-Darmstadt des de 1830 fins a la seva mort, el 1848.

## Orígens familiars

Nascut a Darmstadt, capital del gran ducat de Hessen-Darmstadt, el dia 26 de desembre de 1777, era fill del gran duc Lluís I de Hessen-Darmstadt i de la landgravina Lluïsa de Hessen-Darmstadt. Lluís II era net per via paterna del landgravi Lluís IX de Hessen-Darmstadt i de l'aristòcrata Marie Adélaide Cheirouze, creada duquessa von Lemberg; mentre que per via materna ho era del landgravi Jordi Guillem de Hessen-Darmstadt i de la duquessa Luise zu Leiningen-Heidesheim

## Núpcies i descendents

El dia 19 de juny de 1804 contragué matrimoni a Karlsruhe amb la princesa Guillemina de Baden, filla del príncep hereu Carles Lluís de Baden i de la landgravina Amàlia de Hessen-Darmstadt. La parella tingué cinc fills:
* SAR el gran duc Lluís III de Hessen-Darmstadt, nat a Darmstadt el 1807 i mort a Seeheim el 1877. Es casà en primeres núpcies a Múnic el 1833 amb la princesa Matilde de Baviera; i en segones núpcies amb la baronessa Magdalene Appel a Darmstadt el 1868.
* SA el príncep Carles de Hessen-Darmstadt, nat a Darmstadt el 1809 i mort a Darmstadt el 1877. Es casà amb la princesa Elisabet de Prússia a Berlín el 1836.
* SA la princesa Elisabet de Hessen-Darmstadt, nada a Darmstadt el 1821 i morta a Lausana el 1826.
* SA el príncep Alexandre de Hessen-Darmstadt, nat a Darmstadt el 1823 i mort a Darmstadt el 1888. Es casà morganàticament a Breslau el 1851 amb la comtessa Júlia von Hauke, creada princesa de Battenberg.
* SA la princesa Maria de Hessen-Darmstadt, nada a Darmstadt el 1824 i morta a Sant Petersburg el 1880. Es casà a Sant Petersburg el 1841 amb el tsar Alexandre II de Rússia.
Respecte a la paternitat del príncep Alexandre de Hessen-Darmstadt i de la princesa Maria de Hessen-Darmstadt, aquesta es relaciona amb el baró August von Senarclens de Grancy, membre de la cort de Darmstadt.
Lluís II morí a Darmstadt el dia 16 de juny de 1848 a l'edat de 71 anys, dotze anys abans havia mort la seva esposa.
# Luci Cesti Pius

Luci Cesti Pius (en llatí Lucius Cestius Pius) va ser un retòric grec nadiu d'Esmirna, que va ensenyar teòrica a l'antiga Roma al final del segle i. En els seus discursos contestava als de Ciceró. La seva obra no es conserva.

## Referències

* ↑ Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870.
# Lualhati Bautista

Lualhati Bautista (Tondo, 2 de desembre de 1945 - Quezon City, 12 de febrer de 2023) va ser una escriptora, novel·lista, activista liberal i crítica política filipina. Les seves novel·les més populars inclouen Dekada '70; Bata, Bata, Pa'no Ka Ginawa?; i 'GAPÔ.
Bautista va morir a casa seva el 12 de febrer de 2023, als 77 anys.

## Referències

* ↑ «Lualhati Bautista gets offer from Penguin to publish ‘Dekada ’70’». Rappler, 27-01-2022 [Consulta: 5 febrer 2022].
* ↑ Tolentino, Rolando B. «Globalizing National Domesticity: Female Work and Representation in Contemporary Women's Films». Philippine Studies, 57, 24, 01-09-2009, pàg. 419–442. JSTOR: 42634018 [Consulta: 5 desembre 2022].
* ↑ Bata, Bata, Paano Ka Ginawa, alternate title Lea's Story, 113 minutes, The New York Times, Review Summary
* ↑ «Bata Bata Paano Ka Ginawa?, UNC/University Libraries». Arxivat de l'original el 7 novembre 2007. [Consulta: 14 abril 2008].
* ↑ Bata Bata Paano Ka Ginawa?, Star CinemaStar Cinema and Skyinet.net, 1998 Arxivat April 5, 2008, a Wayback Machine.
* ↑ Bata, Bata Paano Ka Ginawa? The Screenplay, Star Cinema and Cacho Publishing House (1997), Languages: Tagalog and English 132 pages ISBN 978-971-19-0206-3
* ↑ 'Gapô at isang puting Pilipino, sa mundo ng mga Amerikanong kulay brown by Lualhati Bautista, openlibrary.org
* ↑ 'GAPÔ – Lualhati Bautista, wordpress.com
* ↑ «Writer, activist Lualhati Bautista dies at 77». Philstar.com, 12-02-2023. [Consulta: 12 febrer 2023].
* ↑ Sarao, Zacarian Gavin. «Lualhati Bautista passes away at 77». Inquirer.net, 12-02-2023. [Consulta: 12 febrer 2023].
# Lu Verne

Lu Verne és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 299 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lu Verne tenia 299 habitants, 131 habitatges, i 85 famílies. La densitat de població era de 51,1 habitants/km².
Dels 131 habitatges en un 28,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,4% hi vivien parelles casades, en un 9,9% dones solteres, i en un 35,1% no eren unitats familiars. En el 28,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,28 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,78.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,7% tenia menys de 18 anys, un 9,4% entre 18 i 24, un 26,4% entre 25 i 44, un 22,1% de 45 a 60 i un 19,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 102,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.625 $ i la renda mediana per família de 34.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.429 $ mentre que les dones 20.000 $. La renda per capita de la població era de 16.281 $. Entorn del 14,5% de les famílies i el 13,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lu Verne». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lu Verne». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# BBH

BBH té els següents significats:
* Burgos BH (de l'acrònim del seu patrocinador Beístegui Hermanos), equip ciclista amb base a Burgos (Espanya)
* Baltic Beverages Holding, companyia cervesera de l'Europa de l'Est productora de la marca Baltika
# Corba signe i comercial

En matemàtiques, la signe i comercial és una corba plana quàrtica donada per l'equació:
    $\ (y^{2}-x^{2})(x-1)(2x-3)=4(x^{2}+y^{2}-2x)^{2}.$
És una corba algebraica de gènere zero, amb tres punts dobles ordinaris, tots en el pla real.

## Referències

Weisstein, Eric W., «Ampersand Curve» a MathWorld (en anglès).
# Noufel Bouzeboudja

Noufel Bozeboudja és un escriptor de la Kabília. Ha treballat com a profesor d'anglès. Ha dirigit diverses obres de teatre, ha escrit novel·les, ha col·laborat amb en diverses associacions i xarxes de treball, principalment en escriptura creativa i tallers de teatre. És col·laborador habitual de l'emissora amb seu als Estats Units Radio Numydia i de la plataforma Kabyle.com. Ha viscut a Espanya, Dinamarca (com a escriptor de l'ICORN), Bèlgica i França. Noufel escriu en diverses llengües. Tradueix del kabil, àrab, anglès i francès. La seva darrera obra publicada és una novel·la en anglès titulada Una pedra al riu i un recull de contes en la seva llengua kabil: D Tayri Kan! (Només és amor). El seu poema cinemàtic ALLEGORIA ha estat premiat en diversos festivals internacionals. El 2016 va fer una estada a la Residència Faber, d'Olot.

## Referències

* ↑ «African Books Collective: Noufel Bouzeboudja». www.africanbookscollective.com. [Consulta: 18 gener 2017].
* ↑ «Noufel Bouzeboudja» (en anglès). ICORN international cities of refuge network. Arxivat de l'original el 2017-01-19 [Consulta: 18 gener 2017].
* ↑ «Noufel Bouzeboudja | Faber Residency». faberresidency.cat. Arxivat de l'original el 2017-02-02. [Consulta: 18 gener 2017].
# Nouirate

Nouirate (àrab انويرات) és una comuna rural de la província de Sidi Kacem de la regió de Rabat-Salé-Kenitra. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 24.805 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Orlovita

L'orlovita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la mica trioctaedral. Rep el nom del conegut mineralogista rus Yury Leonidivich Orlov (1926-1980), director (1976-1980) del museu mineralògic Fersman, especialista en mineralogia de diamants i pedres precioses, i autor de més de 50 obres, incloses les monografies clàssiques "Mineralogia del diamant" i "Morfologia del diamant".

## Característiques

L'orlovita és un silicat de fórmula química KLi₂Ti(Si₄O$_{10}$)OF. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2009. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2 i 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'orlovita pertany a «09.EC - Fil·losilicats amb plans de mica, compostos per xarxes tetraèdriques i octaèdriques» juntament amb els següents minerals: minnesotaïta, talc, wil·lemseïta, ferripirofil·lita, pirofil·lita, boromoscovita, celadonita, chernykhita, montdorita, moscovita, nanpingita, paragonita, roscoelita, tobelita, aluminoceladonita, cromofil·lita, ferroaluminoceladonita, ferroceladonita, cromoceladonita, tainiolita, ganterita, annita, ephesita, hendricksita, masutomilita, norrishita, flogopita, polilitionita, preiswerkita, siderofil·lita, tetraferriflogopita, fluorotetraferriflogopita, wonesita, eastonita, tetraferriannita, trilitionita, fluorannita, xirokxinita, shirozulita, sokolovaïta, aspidolita, fluoroflogopita, suhailita, yangzhumingita, oxiflogopita, brammal·lita, margarita, anandita, bityita, clintonita, kinoshitalita, ferrokinoshitalita, oxikinoshitalita, fluorokinoshitalita, beidel·lita, kurumsakita, montmoril·lonita, nontronita, volkonskoïta, yakhontovita, hectorita, saponita, sauconita, spadaïta, stevensita, swinefordita, zincsilita, ferrosaponita, vermiculita, baileyclor, chamosita, clinoclor, cookeïta, franklinfurnaceïta, gonyerita, nimita, ortochamosita, pennantita, sudoïta, donbassita, glagolevita, borocookeïta, aliettita, corrensita, dozyïta, hidrobiotita, karpinskita, kulkeïta, lunijianlaïta, rectorita, saliotita, tosudita, brinrobertsita, macaulayita, burckhardtita, ferrisurita, surita, niksergievita i kegelita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la glacera Darai-Pioz, situada a les Muntanyes Alai, dins la serralada Tien Shan (Regió sota subordinació republicana, Tadjikistan). Es tracta de l'únic indret on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Orlovite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 22 març 2018].
# Orthochromis

Orthochromis és un gènere de peixos de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Orthochromis kalungwishiensis (Greenwood & Kullander, 1994)
* Orthochromis kasuluensis (De Vos & Seegers, 1998)
* Orthochromis luichensis (De Vos & Seegers, 1998)
* Orthochromis luongoensis (Greenwood & Kullander, 1994)
* Orthochromis machadoi (Poll, 1967)
* Orthochromis malagaraziensis (David, 1937)
* Orthochromis mazimeroensis (De Vos & Seegers, 1998)
* Orthochromis mosoensis (De Vos & Seegers, 1998)
* Orthochromis polyacanthus (Boulenger, 1899)
* Orthochromis rubrolabialis (De Vos & Seegers, 1998)
* Orthochromis rugufuensis (De Vos & Seegers, 1998)
* Orthochromis stormsi (Boulenger, 1902)
* Orthochromis torrenticola (Thys van den Audenaerde, 1963)
* Orthochromis uvinzae (De Vos & Seegers, 1998)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Olexoa

Olexoa (oficialment Olejua) és un municipi de Navarra, a la comarca d'Estella Oriental, dins la merindad d'Estella. Limita al nord amb Abaigar, a l'est amb Villamayor de Monjardín i a l'oest amb Etaio i Oko.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 58 | 55 | 55 | 54 | 55 | 54 | 53 | 54 | 54 | 55 | 55 |
| Fonts: Olejua i Institut d'Estadística de Navarra |||||||||||
# Oleśnica

Oleśnica és un municipi urbà i una localitat, capital del districte d'Oleśnica, al voivodat de la Baixa Silèsia (Polònia). Entre 1975 i 1988 se situava a l'antic voivodat de Wrocław. El 2011, segons l'Oficina Central d'Estadística polonesa, tenia una superfície de 20,96 km² amb una població de 36.998 habitants.
La ciutat és famosa pel seu gran castell del segle XVI. Les arcades del pati interior del castell, una obra mestra de l'arquitectura renaixentista, són emblemàtiques a la regió.

## Referències

* ↑ «Area and population in the territorial profile in 2011» (en anglès). [Consulta: 22 juny 2014].
# Ot (senescal)

Ot va ser un senescal dels comtes de Barcelona i potser trobador que va morir el 1167. Podria ser la mateixa persona que Ot de Montcada.
A partir del 1116 la seva vida s'associa amb Guillem Ramon I de Montcada, l'anomenat Gran Senescal, bé que no com a subordinat, sinó amb el mateix càrrec. Formà part del consell comtal de Ramon Berenguer IV i fou un dels testimonis en el seu testament sacramental.
És probable que fos el trobador esmentat per Guillem de Berguedà com a "vell i antic" el 1175, i si fos així seria la mateixa persona que Ot de Montcada. Els versos diuen així:"Chansson ai comensada / que sera loing cantada / en est son vieil antic / que fetz N'Ot de Moncada / anz que peira pausada / fos el clochier de Vic". Ve a dir que ha començat una cançó que espera que sigui cantada durant molt de temps com els versos antics que va fer Ot de Montcada abans que es comencés a construir el campanar de Vic.

## Referències

* ↑ Els Castells catalans. R. Dalmau, 1967, p. 62.
* ↑ «Ot (senescal)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Josep Romeu i Figueras. Estudis de lírica popular i lírica tradicional antigues. L'Abadia de Montserrat, 1993, p. 14–. ISBN 978-84-7826-434-6.
* ↑ Guillem de Berguedà; Martín de Riquer (conde de Casa Dávalos) Guillem de Berguedà. Quaderns Crema, 1996, p. 141. ISBN 978-84-7727-168-0.
# Olvera Street

Olvera Street, Carrer Olvera en català. Districte que conté una Plaça al centre de Los Angeles, Califòrnia, EUA i és coneguda com el lloc de naixença de la ciutat. El seu estil és semblant a les Plazuelas de Sonora, Mèxic. El carreró unit a la plaça va començar com un carrer anomenat Wine Street (Carrer del Vi), va ser estesa i reanomenada Olvera en honor d'un Jutge local que es deia Augustín Olvera, el 1877.
Al voltant del carrer Olvera hi ha 27 edificis o cases reconeguts com a llocs històrics pels Estats Units, incloent-hi la Casa Adobe Avila, Casa Pelanconi, la Casa Pio Pico i la Casa Sepúlveda. El 1930 el carrer va ser tancat i convertit en un vistós mercat. Actualment la plaça és usada per la ciutat i la comunitat hispana per a celebracions i esdeveniments musicals i de ball, com les celebracions del 5 de maig.

## Referències

* ↑ Kropp, Phoebe S. «Citizens of the Past? Olvera Street and the Construction of Race and Memory in 1930s Los Angeles». Radical History Review, 2001, 81, 01-10-2001, pàg. 34–60. DOI: 10.1215/01636545-2001-81-34. ISSN: 0163-6545.
* ↑ Estrada, William D. Los Angeles's Olvera Street (en anglès). Arcadia Publishing, 2006, p. 11. ISBN 978-0-7385-3105-2.
* ↑ Drury, John. The Heritage of Early American Houses (en anglès). Coward-McCann, 1969, p. 290.
* ↑ Estrada, William D. Los Angeles's Olvera Street (en anglès). Arcadia Publishing, 2006, p. 96. ISBN 978-0-7385-3105-2.