OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ignalina

Ignalina ( escoltar (?·pàg.)) és una ciutat del districte municipal d'Ignalina situada al comtat d'Utena a l'est de Lituània.
Famosa per la central nuclear d'Ignalina. Es diu que deu el seu nom a Ignas i Lina, dos amants amb noms molt populars de Lituània. Encara que existeixen proves arqueològiques que la gent vivia en la zona d'Ignalina a l'Edat de Pedra, s'esmenta documentalment solament a partir del 1810. Va començar a créixer després que va ser construït la línia fèrria de Varsòvia - Sant Petersburg el 1866. És considerada com una de les noves ciutats industrials. Tanmateix, avui dia és coneguda com un destí turístic al Parc Nacional d'Aukštaitija.
Abans de la Segona Guerra Mundial Ignalina era part de Polònia i es trobava dins Voivodat de Vílnius.
# Antonio Escuriet San Pedro

Antonio Escuriet San Pedro (Senyera, 7 de maig de 1909 - Castelló de la Ribera, 18 de febrer de 1998)va ser un ciclista valencià que fou professional entre 1930 i 1942. Va ser el primer ciclista espanyol en aconseguir una victòria d'etapa a la Volta ciclista a Espanya en vèncer a la segona etapa de la primera edició, disputada el 1935. El 1941 en guanyaria una altra.

## Palmarès

Palmarès d'Antonio Escuriet San Pedro.
* 1933
** 1r a la Volta a Llevant
** 1r a la Volta a Guipúscoa
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Pontevedra
* 1934
** 1r a la Volta a Castella
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Catalunya
* 1935
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Espanya
** 1r a la Volta a Àlaba
* 1936
** 1r al Gran Premi Pascuas
* 1939
** 1r a la Barcelona–Madrid
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Catalunya
** Vencedor d'una etapa a la Madrid–Lisboa
* 1941
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Espanya

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1935. Abandona. Vencedor d'una etapa
* 1936. 5è de la classificació general
* 1941. 5è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

## Referències

* 1 2 3 «Antonio Escuriet San Pedro» (en castellà). El sitio del ciclismo. [Consulta: 4 setembre 2022].
# Abraham Carnicero Higuera

Abraham Carnicero Higuera (Bilbao, 25 d'abril de 1919 - Barcelona, 16 de febrer de 2008) fou un futbolista basc de la dècada de 1940.

## Trajectòria

Jugava a la posició de mig centre o de defensa. Va arribar a l'Espanyol el desembre de 1942 procedent del Deusto de Bilbao. Romangué a l'Espanyol fins a l'any 1949, malgrat no disposà de gaire minuts. En total disputà 18 partits de lliga i 11 de copa amb l'equip. La temporada 1945-46 jugà cedit al Reus Deportiu, la 1946-47 al CF Igualada, FC Terrassa i la següent a l'Hèrcules CF. Els seus darrers clubs foren el CD Agramuntès i la UE Sant Andreu.

## Referències

* ↑ «Necrològiques». Vilaweb, 17-02-2008. [Consulta: 1r desembre 2014].
* ↑ «Dol per Abraham Carnicero Higuera 'Carnicero'». RCD Espanyol, 16-02-2008. Arxivat de l'original el 2014-12-30. [Consulta: 1r desembre 2014].
* 1 2 «Un nuevo medio centro al Español». Mundo Deportivo, 11-12-1942. [Consulta: 1r desembre 2014].
* 1 2 3 «Fitxa de Carnicero». Periquito.cat. [Consulta: 1r desembre 2014].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Conraua derooi

Conraua derooi és una espècie de granota que viu a Ghana i Togo.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Rödel, M.-O. & Schiøtz, A. 2004. Conraua derooi. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 20 d'abril del 2008.
# Suau

El suau o soldat és un refresc preparat a base de cafè, sucre i gasosa o aigua amb gas. Tradicionalment s'ha elaborat de manera casolana i s'ha begut al sud de Catalunya, les comarques del Penedès, Lleida, el Camp de Tarragona, les Terres de l'Ebre i a la part oriental d'Aragó.
L'origen del nom és dubtós. Hi ha la hipòtesi que prové del nom d'una marca del mateix producte anomenat Zuavo fabricat per l'empresa Gili. Zuavo era el nom dels soldats d'una tribu amaziga reclutats pels francesos que més tard s'expandiria a altres països durant el segle xix (Estats Units, Brasil, Espanya, Imperi Otomà i els Estats Pontificis).

## Referències

* ↑ «Suau». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Sangrà, Laura «Quan el suau era més famós que la cola». Ara, 07-08-2004.
* ↑ Garrido, Inma «El suau, la Coca-Cola de nuestros abuelos». El País, 03-01-2022.
* ↑ Domènech, Francesc «Fem un Suau?». Cultura i paisatge a la ruta del Cister, 8, 2015, pàg. 116.
Gastronomia dels territoris catalanoparlants :
Companatges i condiments :
Viccionari
# Hyperolius protchei

Hyperolius protchei és una espècie de granota de la família dels hiperòlids que viu a Angola.

## Referències

* Schiøtz, A. 2004. Hyperolius protchei. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 15 d'abril del 2008.
# Antonio Espinosa Cerrato

Antonio Espinosa Cerrato (Villamayor de Calatrava, província de Ciudad Real, 1959) és un consultor empresarial i polític espanyol, diputat al Parlament de Catalunya en l'onzena i dotzena legislatures.

## Biografia

Originari de la província de Ciudad Real, el 1971 es va traslladar amb la seva família a Manresa, on viu des d'aleshores. Diplomat en Relacions Laborals i màster en Tributació i assessoria fiscal i financera, des de 1990 es dedica a la consultoria empresarial. Afiliat a C's des del 2006, n'és el coordinador i portaveu a l'agrupació de la Catalunya Central, membre del consell general i, des del 2008, pertany al comitè executiu del partit, com a responsable de la secretaria d'Estudis i Programes. El juny de 2012 formà part del consell assessor de l'Institut Català de Finances.
A les eleccions municipals de 2015 fou escollit regidor de l'ajuntament de Manresa com a cap de llista del partit, càrrec que va renunciar quan fou elegit diputat a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2015. A les eleccions de 2017 fou reescollit diputat.

## Referències

* ↑ Antonio Espinosa: «L'Ajuntament està segrestat per l'independentisme», naciodigital.cat, 12 de maig de 2015
* ↑ Equip al web de Ciutadans
* ↑ Como repartirse el pastel e-noticies.es, 15 de juny de 2012
* ↑ Web del consistori de Manresa Arxivat 2017-12-23 a Wayback Machine. on es veu que ja no hi forma part
* ↑ «Composició del Parlament - Resultats provisionals - Eleccions al Parlament de Catalunya 2017». Arxivat de l'original el 2017-12-22. [Consulta: 22 desembre 2017].
# Lluís Albalate i Guillamon

Lluís Albalate i Guillamon (Vilanova i la Geltrú, 15 d'octubre de 1916 – València, 28 d'agost de 2008) és un escriptor català. Estudiant d'estudis superiors de Filosofia i Lletres i Teologia, es dedica a l'ensenyament secundari i és fundador i responsable d'empreses industrials vinícoles. Ha col·laborat en les publicacions Semana Vitivinícola, Diari de Vilanova i L'hora del Garraf. La seva obra ha estat traduïda al castellà i italià. Tot i que per la seva obra poètica és abundant, també ha publicat obres de temàtica religiosa com ara Vía Crucis (1982) o Reflexiones cristianas (1987).

## Obres

* Tardor (1976)
* Poesia (1983)
* Instantànies (1983)
* Obra poètica (1983)
* Espurnes (1983)
* Un dia vulgar (1983)
* Nieve en Vilanova (1983)
* Memòria viva (1984)
* Obra poètica (tres volums, 1985)
* Cap de Creu (1988)
* Les Hores (1990)
* Irisacions (poemari, 1991)(1990)
* Arran de mar (poemari, 1992)
* Joc críptic (1992)
* Els salms sempre (1992)
* Cap de Creu (prosa, ampliat, 1993)
* La nit, plenitud de llum (poemari, 1993)
* Captaire d'amor (1994)
* El Tren (1994)
* Antologia il·lustrada (1995)
* Presència viva (1996)
* Versos humans
* De senectute. Reflexiones (1998)

## Referències

* ↑ «Luis Albalate - Empresa» (en anglès). [Consulta: 19 febrer 2018].
* 1 2 3 Lluís Albalate i Guillamon al Qui és Qui de les Lletres Catalanes
* 1 2 3 4 5 6 «Lluís Albalate Guillamon». Universitat d'Alacant. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 30 setembre 2012].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 Albalate y Guillamon, Lluís. Presència viva. València: publicació privada, 1996, p. 135.
# Conraua alleni

Conraua alleni és una espècie de granota que viu a Costa d'Ivori, Guinea, Libèria i Sierra Leona.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Rödel, M.-O. & Schiøtz, A. 2004. Conraua alleni. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 20 d'abril del 2008.
# Borrenes

Borrenes (en gallec, Borrés) és un municipi de la província de Lleó a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca d'El Bierzo i és un dels municipis en els quals es parla gallec. Les Mèdules ocupen part del seu terme municipal, i del de Carucedo i Puente de Domingo Flórez.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 612 | 551 | 468 | 465 |

## Nuclis de població

* Borrenes
* La Chana
* Orellán
* San Juan de Paluezas
* Voces

## Referències

* ↑ El plurilingüismo en España. María Teresa Turell, 2007. p 154
* ↑ «Monumento Natural Las Médulas» (en castellà). Turismo de Castilla y León. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 14 febrer 2020].
# Tetele

Tetele és una vila de Letònia, al Municipi d'Ozolnieki. La vila és situada a la vora del riu Lielupe a aproximadament a 39 km de la capital, Riga, i a 8 km de la ciutat de Jelgava.

## Persones il·lustres

* Fricis Apšenieks (1894-1941), Mestre d'escacs

## Referències

* ↑ «Vietvārdu datubāze». Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra. [Consulta: 22 maig 2022].
* ↑ «Tetele or Tetelminde Tower - Tourism in Jelgava and Jelgava county» (en anglès britànic). [Consulta: 22 maig 2022].
# Antoni Mateu Ferrer

Antoni Mateu Ferrer (Inca, 1901 - Palma, 1937) fou un polític mallorquí. Militant republicà, fou batle d'Inca el 1932-1933. Durant la seva administració es crearen la banda municipal, la biblioteca municipal i el laboratori de la casa Bressol, es construïren l'Escola Graduada, l'Escola d'Arts i Oficis i el dispensari de la Casa de Socors. També es va comprar un solar en el camí vell de Llubí per construir-hi una altra escola i es va fer un projecte de conservació dels molins d'Inca.
El 1934, fou un dels fundadors d'Esquerra Republicana Balear i en feu part del comitè executiu. En esclatar la guerra civil espanyola, fou detengut, sotmès a un consell de guerra i executat el 24 de febrer de 1937 a una tàpia del cementiri de Palma amb Emili Darder, Alexandre Jaume Rosselló i Antoni Maria Ques Ventanyol.

## Referències

* 1 2 3 «Mateu Ferrer, Antoni». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 355. Palma: Promomallorca, p. 10. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ Company, Arnau «Aquell fatídic 24 de febrer». Diari de Balears, 24-02-2011 [Consulta: 24 febrer 2012].

## Enllaços externs

* Biografia
# Abd al-Hakk ben Sayf al-Din al-Dhilawi al-Bukhari Abu l-Majid

Abd al-Hakk ben Sayf al-Din al-Dhilawi al-Bukhari Abu l-Majid (Delhi gener de 1551-30 de juny de 1642) fou un escriptor indi.
Va ensenyar a Delhi durant cinquanta anys. Va tenir el favor de Djahangir. La seva obra principal és Talif salb al-alif fi kitabati fihrist al-tawalif, on en un appendix relaciona als poetes i escriptors de Delhi del seu temps.

## Referències

* Autobiografia a l'Akhbar al-Akhar
* N. H. Zaidi, “'Abd-Al-Haqq Dehlavi,” Encyclopædia Iranica, I/2, pp. 113-114; una versió actualitzada es pot consultar en línia a http://www.iranicaonline.org/articles/abd-al-haqq-dehlavi
# Concita De Gregorio

Concita De Gregorio (Pisa, 19 novembre de 1963) és una periodista, escriptora, presentadora de ràdio i de televisió i opinadora italiana.
Nascuda a Pisa de mare catalana (de cognom, Borràs) i de pare toscà d'origen sicilià, va créixer a Liorna. En aquesta ciutat, estudia a l'institut clàssic Niccolini Guerrazzi; successivament, es llicencia en Ciències polítiques a la Universitat de Pisa.
Durant els anys universitaris, comença a dedicar-se al periodisme en ràdios i televisions locals de la regió. Entra a la redacció d'Il Tirreno el 1985, on, durant vuit anys, treballa a les oficines de Piombino, Liorna, Lucca i Pistoia. El 1998, és contractada per La Repubblica, on s'ocupa de crònica i de política interior. L'any 2001 publica Non lavate questo sangue (No renteu aquesta sang), dietari sobre els fets del G8 de Gènova, i un conte per la revista literària d'Adelphi. L'any 2006, publica a Arnoldo Mondadori Editor Una madre lo sà: tutte le ombre dell'amor perfetto (Una mare ho sap: totes les ombres de l'amor perfecte), finalista, l'any sobre, del Premi Bancarella.
Entre 2008 i 2011, va dirigir la històrica capçalera L'Unità, diari fundat per Antonio Gramsci.
Està casada amb el seu company de professió Alessandro Cecioni i és mare de quatre fills.
L'any 2021 Concita Gregorio va obtenir el Premi Margarita Rivière al rigor periodístic amb visió de gènere que concedeix l'Associació de Dones Periodistes de Catalunya.

## Programes de televisió

* Pane quotidiano (2013-2016)
* FuoriRoma (2016-2018)
* Da Venezia è tutto (2017)
* In onda (2021-)

## Referències

* ↑ Redacció. «Premis de Comunicació No Sexista per a Soledat Balaguer, Montse Virgili, Laia Mestre i Anna Surinyach», 11-11-2021. [Consulta: 8 desembre 2022].
# Buc (Territori de Belfort)

Buc és un municipi francès, es troba al departament del Territori de Belfort i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2006 tenia 310 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 213 | 219 | 230 | 273 | 284 | 312 | 310 |

## Referències

Viccionari
# The Cambridge Ancient History

The Cambridge Ancient History ("La Història Antiga de Cambridge") és un tractat d'història antiga integral en catorze volums, que abasta des de la prehistòria fins a l'antiguitat tardana i ha estat publicat per Cambridge University Press. La primera sèrie, de dotze volums, va ser planejada per J. B. Bury i publicada entre 1924 i 1939.Una segona sèrie, que revisa i actualitza la primera, va ser publicada el 1970 i completada el 2001. Conté catorze volums en dinou llibres.

## Segona sèrie
### Volums publicats

Els catorze volums publicats són:
* I.I: Prolegomena and Prehistory
* I.II: Early History of the Middle East
* II.I: History of the Middle East and the Aegean Region c.1800-1380
* II.II: History of the Middle East and the Aegean Region c.1380-1000
* III.I: The Prehistory of the Balkans; and the Middle East and the Aegean world, tenth to eighth centuries B.C.
* III.II: The Assyrian and Babylonian Empires and other States of the Near East, from the Eighth to the Sixth Centuries B.C.
* III.III: The Expansion of the Greek World, Eighth to Sixth Centuries B.C.
* IV: Persia, Greece and the Western Mediterranean C. 525 to 479 B.C.
* V: The Fifth Century B.C.
* VI: The Fourth Century B.C.
* VII.I: The Hellenistic World
* VII.II: The Rise of Rome to 220 B.C.
* VIII: Rome and the Mediterranean to 133 B.C.
* IX: The Last Age of the Roman Republic, 146-43 B.C.
* X: The Augustan Empire, 43 B.C.-A.D. 69
* XI: The High Empire, A.D. 70-192
* XII: The Crisis of Empire, A.D. 193–337
* XIII: The Late Empire, A.D. 337–425
* XIV: Late Antiquity: Empire and Successors, A.D. 425–600

## Referències

* ↑ Rhodes, P.J. «The Cambridge Ancient History». [Consulta: 14 agost 2012].
* ↑ «Cambridge Histories Online». Cambridge Histories Online. Arxivat de l'original el 2011-01-03. [Consulta: 14 agost 2012].
# Togoperla clavata

Togoperla clavata és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Descripció

* Els adults són de color marró fosc amb el cap generalment marró i les ales marró fosc amb la nervadura més fosca.
* Les ales anteriors dels mascles fan entre 21 i 23 mm de llargària i les de les femelles 26-29.

## Distribució geogràfica

Es troba a Indoxina: el Vietnam.

## Referències

* ↑ Klapálek, F., 1907. Japonské druhy rodu Perla Geoffr. Rozpravy Česke Akademie cisare Frantiska Josefa, 16:1‐28.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stark & Sivec, 2008. Illiesia 4(20):212.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 The Genus Togoperla Klapálek (Plecoptera: Perlidae) (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. Arxivat 2022-10-17 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Indumentària de la Creta antiga

La indumentària de la Creta antiga ha arribat amb imatges artístiques que il·lustren com es vestien els habitants de Creta.

## Indumentària masculina

Al principi de l'edat antiga els homes portatven únicament un tapall, que tenia forma d'un davantal amb una cua per cobrir la part del darrere. Per influència ciclàdica van incorporar uns pantalons ajustats, però sempre amb el tors descobert i peces que deixaven àmplia llibertat de moviments, com corresponia a una societat atlètica. A l'hivern es protegien amb abrics curts de llana. Opcionalment es cobrien el cap amb turbants o capells de pell, que no tapaven tot el cabell, ja que era costum dur-lo llarg. Als peus portaven botes recobertes de pell d'isard, únicament a l'exterior, perquè a casa anaven descalços.

## Indumentària femenina

La primera roba coneguda és una faldilla curta de lli que tenia una cinta per subjectar una petita daga o ganivet per tal que la dona es pogués defensar en els seus trajectes. Posteriorment aquesta faldilla va convertir-se en un vestit que deixava els pits exposats, però cobria les espatlles. Durant el període minoic es complementava amb una cotilla per marcar el perfil de la cintura i s'adornava amb joies diverses. Aquesta cotilla es va anar sofisticant amb volants i ornaments que feien joc amb els primers capells. Com a calçat, les dones portaven sandàlies, com en altres indrets mediterranis, o botes curtes.

## Referències

* ↑ Jean-Louis Besson, Le Livre des costumes. La mode à travers les siècles, Paris, Gallimard, 1995, (ISBN 978-2070593583).
# Antonio Gil Martínez

Antonio Gil Martínez (Barcarrota, província de Badajoz, 1965) és un actor espanyol.

## Biografia

Va néixer a Extremadura, però des de molt petit va viure en la localitat de Gerena, província de Sevilla, Andalusia. Es va formar a l'Escola Internacional de Teatre de Jacques Lecoq en París. Com a actor té una llarga trajectòria en teatre, cinema i televisió. Ha dirigit El lunar de lady Chatterley, obra teatral de Roberto Santiago protagonitzada per Ana Fernández, pel Teatro Español (Madrid), Ruth 66 (Dublín, codirigida amb Mikel Murphy), Kvetch (Steven Berkoff), Samarkanda Teatro.

## Teatre

Ha col·laborat amb diferents companyies i directors com Peter Brook i Simon McBurney o Alain Molot.
* The street of Crocodiles (Theatre de Complicité, Royal National Theatre, Londres).
* The Caucasian Chalk Circle (Theatre de Complicité, Royal National Theatre, Londres).
* The Noise of Time Theatre de Complicité, Royal National Theatre, Londres).
* Fragments. Amb text de Samuel Beckett, dirigida per Peter Brook.
* Regreso al hogar, de Harold Pinter dirigida per Ferran Madico.
* Amb companyies franceses, com el Theatre de la Jacquerie, sota la direcció d'Alain Molot.
* Ha format part com a actor del Teatre de l'Abadia (Madrid).

## Cinema

* Thi Mai, rumbo a Vietnam, 2018
* Risen
* El mercader de Venecia (2004).
* Quantum of Solace (2008).
* La mula, 2013.
* Chocolat, 2000.
* Lluvia en los zapatos (1998)

## Televisió

* Alba (Atresplayer Premium, 2021)
* La reina del Sur 2 Netflix i Telemundo
* La peste. Movistar
* La Nocturna - Ingeniero Ernesto Martínez- Caracol Televisión 2017
* Pulsaciones. Antena 3 TV
* Hispania, la leyenda. Antena 3 TV
* El Gordo: una historia verdadera. Antena 3 TV
* Cuéntame un cuento: Los tres Cerditos Antena 3 TV
* Plutón BRB Nero Dirigida per Alex de la Iglesia, 2008. TVE
* Mujeres. Dirigida per Felix Sabroso i Dunia Ayuso TVE
* Hornblower Retribution (2001). ITV-Carlton TV
* Doctors BBC
* Soldier, soldier BBC

## Referències

* ↑ De Barcarrota a Hollywood vía París, hoy.es, 5 de juliol de 2016
* ↑ La vuelta al mundo (teatral) de un tal Antonio Gil. Diari El País, publicat el 23 de juny de 2009.
* ↑ Antonio Gil Martinez. IMDb. Consulta: 18 de gener de 2018.
* ↑ Conoce a los personajes de 'Hispania: La Leyenda', formulatv, 18 de juliol de 2010
* ↑ Antonio Gil, Arturo Valls e Iñaki Font serán "Los tres cerditos" en 'Cuentos del siglo XXI', formulatv, 29 de febrer de 2012

## Enllaços externs

* Antonio Gil a formulatv
# Lliures com el vent

Lliures com el vent (títol original en alemany: Ostwind) és una pel·lícula d'aventures alemanya del 2013, dirigida per Katja von Garnier. És la primera pel·lícula d'una sèrie cinematogràfica sobre un cavall que va ser encarnada per tres exemplars diferents. S'ha doblat al valencià per a À Punt.

## Repartiment

* Hanna Binke: Mika
* Marvin Linke: Sam
* Cornelia Froboess: Maria Kaltenbach
* Tilo Prückner: Herr Kaan
* Nina Kronjäger: Elisabeth Schwarz
* Jürgen Vogel: Philipp Schwarz
* Marla Menn: Michelle
* Henriette Morawe: Tinka
* Amber Bongard: Fanny
* Detlev Buck: veterinari Dr. Anders
* Peter Meinhardt: entrenador nacional Hessen
* Martin Butzke: professor
* Simone Henn: paramèdica
* Neda Rahmanian: metgessa
* Florentine Morawe: noia del cavall 1
* Paula Heinemann: noia del cavall 2
* Charline Grassnickeel: noia del cavall 3
* Tim Dietrich: nen del cavall
* Sina Müller: nena al campament
* James: Ostwind
* Atila: Ostwind (salvatge)

## Referències

* ↑ «WINDSTORM (OSTWIND – ZUSAMMEN SIND WIR FREI) - Portland German Film Festival». portlandgermanfilmfestival.com. [Consulta: 8 novembre 2017].
* ↑ «Lliures com el vent». À Punt, 22-04-2022. [Consulta: 8 abril 2023].
# Creu de terme de Ribera de Cardós

La creu de terme de Ribera de Cardós és una creu de terme medieval del segle xv, situada al centre de la vila de Ribera de Cardós, en el terme municipal de Vall de Cardós, a la comarca del Pallars Sobirà, dins de l'antic terme de Ribera de Cardós. Està troba legalment protegida com a bé cultural d'interès nacional des de l'any 1963.

## Descripció

Es tracta d'una creu gòtica sobre un alt pilar de granit tallat toscament, amb gravats de difícil lectura i un escut. Està esculpida i retallada en un bloc de pedra llicorella grisa, amb quatre braços formats cadascun per lòbuls inscrits en un quadrat, i amb un cordó trenat que emmarca la composició. A l'envers s'hi representa en relleu un sant Crist clavat a la creu, de braços desiguals, i a l'extrem superior hi penja una cartel·la amb les inicials INRI, sobre mateix del cap lleugerament decantat del Crist. Aquesta figura es presenta amb llarga cabellera, mans exageradament grans, el tors nu en el qual es marquen les costelles, faldellí i cames massa curtes respecte a les mides del cos. Al revers es troba la figura de la Mare de Déu amb l'Infant al braç, sobre una mènsula amb suport en forma de cap humà, i protegida a la part superior per un baldaquí gòtic. A banda i banda de la figura hi ha dos escuts.
* Detalls de l'envers i revers
* Envers, Crist a la creu
* Revers, Mare de Déu amb el nen al braç

## Història

Antigament es trobava a l'entrada de la vall de Cardós, en un lloc engorjat denominat Forat de Cardós, límit del terme. Una rèplica de la creu es va col·locar a la plaça Major, i posteriorment es va traslladar davant de l'església parroquial de Santa Maria. L'original està ubicada a la plaça de Mn. Cinto Verdaguer —una placeta propera a la carretera— dintre d'una vitrina; només éstà classificada com a monument històric aquesta.

## Referències

* ↑ «Vall de Cardós». Agència Catalana de Turisme. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 7 octubre 2016].
* 1 2 3 «Creu de terme de Ribera de Cardós». Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 7 octubre 2016].
* 1 2 «Creu de terme de Ribera de Cardós». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Gurri, 1992, p. 40.

## Bibliografia

* Gurri, Francesc. Pobles de Catalunya. Barcelona: L'Abadia de Montserrat, 1992. ISBN 8478263268.