OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Stephen Krashen

Stephen Krashen (Chicago, 14 de maig de 1941) és un investigador de la lingüística i l'educació. Professor emèrit de la Universitat del Sud de Califòrnia (USC), el 1994 va deixar de formar part del departament de lingüística de la USC per passar al School of Education. És considerat un activista en favor de l'educació bilingüe.
Krashen ha publicat més de 350 articles i llibres sobre l'adquisició d'una segona llengua, l'educació bilingüe, i la lectura. Ha introduït diverses idees importants en l'estudi de l'aprenentatge d'un altre idioma, incloent la hipòtesi d'adquisició-aprenentatge, la hipòtesi de l'input, la hipòtesi de monitor, el filtre afectiu, i la hipòtesi de l'ordre natural. Més recentment, Krashen ha promogut l'ús de la lectura lliure i voluntària durant l'adquisició d'una segona llengua, que segons ell «és l'eina més poderosa que tenim en l'ensenyament d'idiomes, tant en la primera com en la segona».
Krashen viu i treballa a Califòrnia, on el govern es va mostrar en contra de l'educació bilingüe. Krashen creia que era un plantejament erroni i va respondre amb una investigació en què mostrava els problemes d'aquestes noves polítiques. També en va parlar públicament i va escriure moltes cartes als editors de diaris. El 1998, Krashen va engegar una forta campanya contra la Proposició 227, que eliminava gran part de l'educació bilingüe de Califòrnia. Tot i que les seves crítiques, la proposició fou aprovada. Tot i la seva derrota, Krashen segueix treballant en favor de l'educació bilingüe en altres estats que intenten eliminar-la. Les seves cartes solen aparèixer en molts diaris. En aquest sentit, Krashen creu que els investigadors haurien de ser més actius per convèncer el públic general, especialment sobre l'educació bilingüe.

## Referències

* ↑ «Emeriti and Retired». USC Rossier School of Education. Arxivat de l'original el 2013-02-26. [Consulta: 25 setembre 2013].
* ↑ «2005 NABE Executive Board Election, Regional Representatives, West Region —Candidates' Statements & Biographies (PDF)». National Association for Bilingual Education.
* ↑ Krashen, S. (2003) Explorations in Language Acquisition and Use. Portsmouth: Heimemann.
* ↑ «Achievement Profile: Stephen Krashen». Scott, R..

## Enllaços externs

* Llibres i articles de Stephen D. Krashen (anglès)
# Les Fantômes du chapelier

Les Fantômes du chapelier és una pel·lícula dirigida per Claude Chabrol estrenada el 1982.
L'acció d'aquesta pel·lícula segueix de manera molt estricta la de la novel·la homònima de Georges Simenon de la qual està treta. Ha estat simplement desplaçada de La Rochelle a Concarneau. Algunes escenes han estat rodades a Quimper. Com ho testimonia el cartell de la pel·lícula Ben-hur en un carrer de la ciutat, l'acció es desenvolupa al començament dels anys 1960.

## Argument

Léon Labbé, un burgès de Concarneau, té una botiga de barrets davant un sastre d'origen armeni, Kachoudas. Aquest últim segueix el barretaire en les seves peregrinacions.
Acaba per adonar-se que és l'estrangulador de velles que castiga a la regió des de fa dos mesos. Kachoudas renuncia a denunciar-ho i cau malalt. Labbé li acaba reconeixent la raó dels seus crims: ha assassinat la seva dona i, per amagar el seu crim, li cal eliminar totes les amigues de la seva esposa, ja que aquestes esperaven retre-li visita el seu pròxim aniversari. Mentre que Labbé està a punt de matar la seva última víctima, aprèn que aquesta, malalta, ha mort quinze dies abans. En el mateix temps, Kachoudas mor. Però Labbé sempre és agitat per pulsions de mort. Escanya la seva minyona, després una prostituta coneguda, al costat de la qual, ebri, s'adorm… Al matí, és descobert i el detenen.

## Repartiment

* Michel Serrault, Léon Labbé, el barretaire
* Charles Aznavour, Kachoudas, el sastre
* Monique Chaumette, Sra. Labbé, el fantasma
* François Cluzet, Jeantet, el periodista
* Aurore Clément, Berthe, la prostituta
* Isabelle Sadoyan, Alice Kachoudas, la dona del sastre
* Jean Champion, el senador Laude
* Bernard Dumaine, Arnoult
* Victor Garrivier, el doctor Chaudreau
* Mario David, el comissari Pigeac
* Robert Party, l'inspector Caille
* Fabrice Ploquin, Valentin
* Christine Paolini, Louise Chapus
* Nathalie Mayat, Esther
* Marcel Guy, Gabriel
* Jean-Claude Bouillaud, el pare de Louise
* Jean Leuvrais, Lambert

## Al voltant de la pel·lícula

Simenon havia escrit el 1947 una novel·la titulada Le Petit Tailleur i le chapelier. Va reprendre el tema l'any següent, modificant el final, sota el títol Bénis soient les humbles la traducció anglesa de la qual li va valer un premi del mensual «Ellery Queen's Mystery Magazine». La novel·la que va publicar el 1949 sota el títol Les Fantômes du chapelier ofereix un tercer desenllaç, que ha respectat Chabrol.
Michel Serrault no és la primera vegada que ha interpretat un barretaire, va ser en un registre còmic, a La Tête du client, disset anys abans.

## Referències

* Les Cahiers du Cinéma, n° 338, 1r juliol de 1982
* Cinéma 82, n° 282, 1r juny de 1982
* Cinéma 85, n° 325, 16 octubre de 1985
* Cinématographe, n° 79, 1r juny de 1982
* Positif, n° 257-258, 1r juliol de 1982
* La Revue du Cinéma, n° 374, 1r juliol de 1982

## Enllaços externs

* Encyclopédie BiFi
# Betlemites

«Betlemites» té aquests significats:
* Betlemites Filles del Sagrat Cor, congregació religiosa dedicada a l'ensenyament dels joves
* Betlemites o Orde Militar dels Crucífers de l'Estrella Roja en Camp Blau, orde militar fundat a Terra Santa i actiu entre el segle xii i el XVII.
* Betlemites o Orde de Santa Maria de Betlem, orde militar fundat per Pius II el 1459
* Betlemites o Orde dels Germans de Betlem, fundat a Guatemala al segle xvii.
# Heulebeek

L'Heulebeek també anomenat Heule és un rierol de la província de Flandes Occidental (Bèlgica) que neix entre Passendale i Beselare i que desemboca al Leie a Kuurne. Té un curs amb molts meandres i un cabal força irregular. Hi ha sovint aigües altes als barris riberencs.
Fins a la fi del segle xx el rierol força contaminat era més aviat una claveguera pudent a cel obert al seu pas als pobles de Beselare, Gullegem, Heule i Kuurne. L'obertura d'una estació de depuració a Gullegem va millorar aquest problema. Des del 1996 la província ha creat un parc natural als seus marges: el domini provincial de Bergelen.
L'etimologia del nom no és gaire clar: pels uns, seria el poble d'Heule que va donar el seu nom al rierol que el travessa, pels altres, el nom del riu és anterior i hauria donat el seu nom al poble. «Heul» en neerlandès pot significar rec, riu estret. L'afix -beek (neerlandès per rierol) s'hauria afegit més tard per distingir ambdós.
La freqüència de les aigües altes ha augmentat al segle xx principalment per intervencions desafortunades per l'home que va rectificar el riu, suprimir els meandres i urbanitzar grans parts del llit d'hivern. Sobre impermeabilitzar la ribera, en accelerar el desguàs, els camps riberencs es van assecar i la diversitat de la flora desaparèixer. Des de l'inici del segle xxi s'estudia com renaturalitzar l'Heulebeek i trobar una gestió de l'aigua més integrada. El 2015 es va estrenar una primera zona de negament que serveix de zona tampó quan plou molt. També es van reobrir meandres tallats per tal descelar el cabal.

## Afluents

D'amont cap avall
* Passendalebeek
* Papelandbeek
* Wulfsdambeek
** Koolsdambeek
** Harelbeek
** Hazelbeek
* Kleinderbeek
* Houtenagelbeek
* Toortelbeek
* Disgracht
* Rakebosbeek
** Vaarnewijkbeek

## Referències

* ↑ Norga, 2001, p. 19.
* ↑ «heul». A: Van Dale Groot woordenboek der Nederlandse Taal (Van Dale Gran diccionari de la llengua neerlandesa). vol. 1. Utrecht-Antwerpen: Van Dale Lexicografie, 1999, p. 1310. ISBN 90 6648 421 7.
* ↑ Norga, 2001, p. 8-9.
* ↑ «Aandachtsgebied Heulebeek» (en neerlandès). Integraal Waterbeleid: Leiebekken [Gestió integral de l'aigua: conca del Leie[. Govern de Flandes, 2017. [Consulta: 18 setembre 2021].
* ↑ «Heerlijke Heulebeek» (en neerlandès). Ajuntament de Wevelgem. [Consulta: 18 setembre 2021].
* ↑ Norga, 2001, p. 11.

## Bibliografia

* Norga, Katelijne. De Heulebeek (en neerlandès). Brussel·les: Aminal – Govern de Flandes, 2001, p. 40.
* «11. Heulebeek». A: ORBP-analyse West-Vlaanderen (en neerlandès). Erembodegem: Vlaamse Milieumaatschappij, 24-06-2014, p. 187-2014.
* Van Nieuwenhuyze, W.; Boets, P.; Dillen, A.; Verhelst, P.; Poelman, E. Visstandsonderzoek in de Heulebeek (West-Vlaanderen [Inventari dels peixos de l'Heulebeek (Flandes Occidental)] (pdf) (en neerlandès). Gent: Provinciaal centrum voor Milieuonderzoek, 2020, p. 22. Arxivat 2021-09-18 a Wayback Machine.
# Suimanga gorjaverd

El suimanga gorjaverd (Chalcomitra rubescens) és una espècie d'ocell de la família dels nectarínids (Nectariniidae) que viu a la zona afrotròpica.

## Hàbitat i distribució

Habita zones boscoses i clarianes de l'Àfrica central, al sud de Camerun, Guinea Equatorial incloent Bioko, República Centreafricana, el Gabon, República del Congo, nord, nord-est, sud i sud-est de la República Democràtica del Congo, est de Sudan del Sud, Uganda, Ruanda, Burundi, oest de Kenya, nord d'Angola, nord-oest de Zàmbia i nord-oest de Tanzània.

## Subespècies

S'han descrit tres subespècies:
* C. r. crossensis Serle, 1963. Sud-est de Nigèria i sud-oest de Camerun.
* C. r. rubescens (Vieillot, 1819). Des del centre de Camerun fins al Sudan del Sud, Uganda, oest de Kenya, nord-oest de Tanzània, nord-oest de Zàmbia i nord d'Angola.
* C. r. stangerii (Jardine, 1842). Illa de Bioko.

## Referències

* ↑ Chalcomitra rubescens a Integrated Taxonomic Information System Rev. 27/02/2014 (anglès)
# William Clarke

William Clarke (Tasmània, 11 d'abril de 1985) és un ciclista australià, professional des del 2008. En el seu palmarès destaca una victòria d'etapa al Tour Down Under de 2012.

## Palmarès

* 2009
** 1r al Canberra Tour i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa al Tour of Geelong
* 2010
** 1r al Tour of the Southern Grampians i vencedor de 3 etapes
** Vencedor d'una etapa al Canberra Tour
* 2012
** Vencedor d'una etapa al Tour Down Under
** Vencedor d'una etapa a la Volta al Japó
* 2014
** Vencedor d'una etapa a la Volta al Japó
** Vencedor d'una etapa al Tour de Kumano
** Vencedor d'una etapa al Tour de l'Iran
** Vencedor d'una etapa al Tour de Perth
* 2015
** Vencedor d'una etapa al Herald Sun Tour
* 2016
** Vencedor d'una etapa al Herald Sun Tour
** Vencedor de 2 etapes al Tour de Taïwan
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Àustria
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Portugal

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2017. 157è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2019. 141è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Heteropappus hispidus

Heteropappus hispidus és una herba bianual de la família de les asteràcies que pot atènyer els 10-100 cm d'alçada. Creix en vessants i vores de rius pedregosos i estepes sorrenques. S'utilitza com a planta medicinal a la medicina oriental. És una planta indicadora de pastures degradades.
Les inflorescències estan situades sobre peduncles pubescents. Les flors externes ligulades són de color rosa, lila o rarament blanques. Les internes són tubulars, bisexuals i amb la corol·la groga.
Es troba distribuïda per l'est de la Federació Russa, Mongòlia, Japó i Corea.

## Referències

* ↑ Fedorov, A., Tzvelev, N.N. "Flora of Russia: the european part and bordering regions" Vol. 7. CRC Press, 2002.
* ↑ United States Department of Agriculture - Germplasm Resources Information Network (GRIN) Distribution of Heteropappus hispidus Arxivat 2000-10-09 a Wayback Machine.
# Les Febres

Les Febres és un paratge del terme municipal de Granera, a la comarca del Moianès.
Està situat en el sector oriental del terme, a la dreta del torrent de Salvatges i del de la Font de Salvatges, a prop i al nord de la masia de Salvatges i a l'extrem sud-est de la Solella de la Frau de la Riera.

## Enllaços externs

* Les Febres en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer un pas d'aproximació
# Heterophasia

Heterophasia és un gènere d'aus paseriformes de la família dels leiotríquids.

## Taxonomia

Segons el Congrés Ornitològic Internacional, versió 11.1, 2021 aquest gènere està format per 7 espècies:
* Heterophasia picaoides - síbia cuallarga.
* Heterophasia auricularis - síbia d'orelles blanques.
* Heterophasia capistrata - síbia canyella.
* Heterophasia pulchella - síbia superba.
* Heterophasia gracilis - síbia grisa.
* Heterophasia melanoleuca - síbia dorsinegra.
* Heterophasia desgodinsi - síbia capnegra.
# Huntita

La huntita és un mineral de la classe dels carbonats. Va rebre el seu nom per George T. Faust en honor de Walter Frederick Hunt (1882-1975), professor de mineralogia de la Universitat de Michigan.

## Característiques

La huntita és un carbonat de fórmula química CaMg₃(CO₃)₄. Cristal·litza en el sistema trigonal. Forma masses fibroses calcàries compactes. També se'n troba en forma de cristalls com a plaques romboèdriques, d'aproximadament 1μm. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 1 i 2, sent un mineral molt tou.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la huntita pertany a «05.AB: Carbonats sense anions addicionals, sense H₂O, alcalinoterris (i altres M$^{2+}$)» juntament amb els següents minerals: calcita, gaspeïta, magnesita, otavita, rodocrosita, siderita, smithsonita, esferocobaltita, ankerita, dolomita, kutnohorita, minrecordita, aragonita, cerussita, estroncianita, witherita, vaterita, norsethita, alstonita, olekminskita, paralstonita, baritocalcita, carbocernaïta, benstonita i juangodoyita.

## Formació i jaciments

Es troba en cavernes, en roques magnèsiques; omplint cavitats i revestint fractures a les roques; típicament precipitada per concentració evaporativa de solucions meteòriques a la intempèrie en roques que contenen magnesita o dolomita, o serpentinites i ofiolites. Sol trobar-se associada a altres minerals com: magnesita, dolomita, aragonita, calcita i hidromagnesita. Va ser descoberta l'any 1953 al dipòsit d'Ala-Mar, al districte de Currant, White Pine (Nevada, Estats Units). A dins dels territoris de parla catalana se n'ha trobat a la pedrera Asland, al Turó de Montcada (Montcada i Reixac, Vallès Occidental) i a la Cova des Pas de Vallgornera (Llucmajor, Mallorca).

## Referències

* ↑ «Huntite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 maig 2016].
* 1 2 «Huntite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 5 maig 2016].
* ↑ Joan Rosell, Josep L. Garrido «Minerals from Montcada Hill Quarry.Barcelona, Catalonia, Spain». Mineral Up, 2, 2006 [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Onac, B.P.; Fornós, J.J., Merino, A., Ginés, J., Diehl, J. «Linking mineral deposits to speleogenetic processes in Cova des Pas de Vallgornera (Mallorca, Spain)». International Journal of Speleology, 43, 2, 2014, pàg. 143-157 [Consulta: 24 gener 2024].
# Hut tax

La hut tax (impost de cabana) fou un impost introduït pels colons britànics al continent d'Àfrica per cabana o per casa. Era pagable de diverses maneres, amb diners, treball agrícola, grans o bestiar, i beneficiava les autoritats colonials de quatre maneres: aconseguien diners; sostenia la moneda (chartalisme); ampliava l'economia de l'ús del líquid, ajudant al seu desenvolupament; i forçava als africans a treballar en l'economia colonial.

## Àfrica del Sud

El 1908 l'impost de cabana havia sigut establit a l'Àfrica Austral.
Al Natal, la llei 13 de 1857 exigia un pagament de 14 xílings per habitació ocupada pels autòctons. Els indígenes que vivien en vivendes d'estil europeu amb una sola esposa estaven exempts.
A la regió que més avant esdevindria Transkei, l'impost era de 10 xílings per habitació.
A la Colònia del Cap, diverses formes de la house duty (obligació de la casa) havien existit des de la dècada de 1850. L'impost era legalment aplicable a tots els propietaris de cases al Cap, indistintament de la raça o regió, però era executada parcialment, especialment en àrees rurals. Un impost per casa aplicable universalment i de manera completa fou establit el 1870 (llei 9 de 1870), i fou més executat per les dificultats financeres que patia el govern eixe moment. L'impost altament impopular fou detingut el 1872 (llei 11 de 1872), però una obligació nova i més alta va ser aplicada pel govern de Sprigg durant les guerres de 1878, quan la despesa del govern era extremadament alta. L'impost més controvertit del Cap fou establit amb la Llei 37 de 1884, i especificava 10 xílings per cabana amb exempció per a la gent gran i la gent dèbil. Fou retirada amb la llei 4 de 1889.

## Zimbàbue

A Mashonalàndia, avui en dia una regió de Zimbàbue, l'impost per cabana fou introduït el 1894 amb una base imposable de 10 xílings per vivenda. Malgrat que estava autoritzat per l'Oficina de Colònies, el pagament era fet a la Companyia Britànica de l'Àfrica del Sud, fent-se pel compte del govern colonial. En col·laboració amb la confiscació del ramat, la introducció dels treballs forçats i una sèrie de catàstrofes naturals, l'impost probablemnt contribuí, el 1896, a la sublevació dels xones contra el govern colonial, anomenat «primera Chimurenga » o «segona guerra Matabele».

## Altres països

L'impost fou establit també a Rhodèsia del Nord (avui en dia Zàmbia). A Serra Lleona provocà la guerra de l'impost de cabanes de 1898.

## Referències

* 1 2 Pakenham, Thomas. «Chap. 27 Rhodes, Raiders and Rebels». A: The Scramble for Africa. Londres: Abacus, 1992, p. 497–498. ISBN 0-349-10449-2.
* ↑ Garran, Robert. «XXII - Sources of Revenue». A: The government of South Africa. Cape Town: Central News Agency, 1908, p. 157.
* 1 2 Garran, 1908, p. 159.
* ↑ «Zambia». ThinkQuest. Oracle Foundation. Arxivat de l'original el 2008-05-13. [Consulta: 13 maig 2008].
* ↑ «Tax Wars». The Story of Africa. BBC. [Consulta: 11 juny 2019].
# Hutchinson Island South

Hutchinson Island South és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 4.846 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hutchinson Island South tenia 4.846 habitants, 2.827 habitatges, i 1.749 famílies. La densitat de població era de 414,9 habitants/km².
Dels 2.827 habitatges en un 1,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59% hi vivien parelles casades, en un 1,8% dones solteres, i en un 38,1% no eren unitats familiars. En el 34,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 24,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,71 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 1,8% tenia menys de 18 anys, un 0,7% entre 18 i 24, un 6,6% entre 25 i 44, un 29,5% de 45 a 60 i un 61,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 69 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 43.329 $ i la renda mediana per família de 49.978 $. Els homes tenien una renda mediana de 47.150 $ mentre que les dones 27.679 $. La renda per capita de la població era de 37.575 $. Entorn del 2,4% de les famílies i el 4,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hutchinson Island South». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hutchinson Island South». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Bienville-la-Petite

Bienville-la-Petite és un municipi francès situat al departament de Meurthe i Mosel·la i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 28 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Bienville-la-Petite era de 28 persones. Hi havia 12 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols) i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 13 habitatges, 10 eren l'habitatge principal de la família, 2 eren segones residències i 2 estaven desocupats. Tots els 13 habitatges eren cases. Dels 10 habitatges principals, 8 estaven ocupats pels seus propietaris i 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 2 tenien quatre cambres i 8 en tenien cinc o més. 9 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 5 habitatges hi havia un automòbil i a 5 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Bienville-la-Petite el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 19 persones, 16 eren actives i 3 eren inactives. De les 16 persones actives 14 estaven ocupades (6 homes i 8 dones) i 2 estaven aturades (2 homes). De les 3 persones inactives 2 estaven estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.

## Equipaments sanitaris i escolars

El 2009 hi havia una escola elemental.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Bienville-la-Petite a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Bienville-la-Petite a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Le Pòrt

Le Pòrt (en francès Le Port) és un municipi francès, situat a la regió d'Occitània, departament de l'Arieja.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Teodor Jové i Planella

Teodor Jové i Planella (Figueres, Alt Empordà, 27 d'agost de 1918 - 18 de juny de 1975) fou un compositor de sardanes i intèrpret de violí i harmònium. Va estudiar harmonia i composició amb Josep Blanch i Reynalt i Joaquim Serra i Corominas. Va actuar en formacions figuerenques els anys 40 i 50, com els Moyambos, encara que després la seva professió normal va ser empleat de banca. Va escriure una vintena de sardanes.

## Referències

* ↑ «Foto i formació dels Moyambos».
* ↑ Carles Riera, Josep Maria Serracant, Josep Ventura Diccionari d'autors de sardanes i de música per a cobla Girona: SOM, 2002
* ↑ Llista de sardanes a Sardanista.cat
# Taller Escola Sant Miquel

El Taller Escola Sant Miquel és una obra de Sant Feliu de Llobregat (Baix Llobregat) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici aïllat de notables dimensions, amb façanes ordenades. De la façana principal sobresurt una torre acabada en merlets i dues petits torrasses, una de planta rectangular coberta amb teula àrab a quatre vessants, i l'altra de planta circular coberta amb cornisa. De la façana destaquen el ràfec i les garlandes esgrafiades sobre els buits.

## Referències

* ↑ «Taller Escola Sant Miquel». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 25 gener 2019].