OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Anacroneuria lineata

Anacroneuria lineata és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Descripció

* Els adults presenten el cap amb un patró de coloració fosc per damunt dels ocels i les membranes alars transparents amb la nervadura marró.
* La nimfa no ha estat encara descrita.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Centreamèrica: Costa Rica i Nicaragua.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Navàs, 1924. Brotér.Sér.Zool. 21:55-86.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Caribbean Journal of Science, Vol. 43, Núm. 2, 220-225, 2007. Stoneflies (Plecoptera: Perlidae) of Nicaragua. «PDF». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 30 novembre 2011]. (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species (anglès)
* ↑ Anacroneuria from Mexico and upper Mesoamerica (Plecoptera: Perlidae) (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Claassen, 1940. Mem. Cornell agric. Exp. Sta. 232:162.
* Fenoglio, 2007. Caribbean Journal of Science 43(2):220-225.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:487.
* Stark, 1998. Proc.Biol.Soc.Wash. 111(3):572.
* Stark & Kondratieff, 2004. Monographs of the Western North American Naturalist 2:26.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 30 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Perlidae Species Listing (anglès)
# Dansa (desambiguació)

«Dansa» té aquests significats:
* Art: Dansa com a expressió mitjançant moviments del cos al ritme de la música.
* Poesia: Dansa és un gènere trobadoresc.
Viccionari
# Josemi Rodríguez-Sieiro

José Miguel Rodríguez-Sieiro y Rodríguez-Vila (Vigo, 28 de gener de 1950) és un comunicador espanyol, conegut per les seves aparicions en programes del cor i premsa rosa.

## Biografia

Va cursar estudis de batxillerat al Col·legi Labor de Vigo i al Col·legi Estudi de Madrid, va estudiar Dret a la Universitat Complutense de Madrid.
Després de dedicar-se a diversos negocis relacionats amb el petroli i la medicina a través de la Clínica Biotonus de Montreux (Suïssa), va canalitzar posteriorment la seva activitat professional cap al món de la comunicació sensacionalista, on el seu aspecte i les seves maneres van ser mostrades al públic en general.
Col·laborador habitual des de llavors dels mitjans audiovisuals, va començar la seva marxa en aquest terreny en els anys 1991, a Antena 3 Radio, en el programa de Miguel Ángel García-Juez, comentant l'actualitat social.
En 1992 fa el salt a la televisió per a participar en la tertúlia sobre crònica social de Pasa la vida, el programa conduït per María Teresa Campos als matins de Televisió espanyola. A partir d'aquest moment es vincula professionalment amb la periodista malaguenya, a la qual acompanya igualment en els seus espais de TV Día a día (1996-2002) a Telecinco i Cada día (2004-2005).
Altres incursions en la pantalla petita inclouen col·laboracions en els espais A la carta (2004) i Mirando al mar (2004), ambdós d'Antena 3 i Territorio comanche (2006-2008), ambdós presentats per Cristina Tàrrega.
Des de 2004 fins 2015 intervé en el programa Herrera en la onda d'Onda Cero, conduït pel periodista Carlos Herrera i amb anterioritat, amb Marta Robles, també en Onda Cero. Des de 2015 fins a 2018 ho fa en Más de uno, amb Juan Ramón Lucas i des de 2018 en el mateix programa, amb Carlos Alsina.
Les seves intervencions es realitzen exactament a les 11.09 (intervenció curta) i a les 12.09 (més llarga) de dilluns a dijous, encara que durant el mes d'agost es realitza una única intervenció de 20 minutos a les 11.09.
Al setembre 2009 rep l'Antena de Oro pels seus treballs radiofònics.

## Llibres

En 2005 ha publicat Cuestión de estilo, una guia sobre bones maneres que contenia una falta d'ortografia, en l'edició de butxaca, en cadascun dels encapçalats de les pàgines del llibre.
En 2009 publica Cuestión de ricos. Un repàs cap al món dels "rics" que inclou situacions que suposadament es donen en aquest món, i reflexions com "que els senyors van amb cotxe i la resta amb metro".

## Referències

* ↑ Josemi Rodríguez-Sieiro, sometido a una triple operación de cirugía estética, El Español, 18 de maig de 2018
* ↑ «Agustín Bravo y el equipo de Mamma mía toman el relevo de Ana Rosa» (en castellà). Diari ABC, 17-07-2004.
* ↑ «Helena Resano, Luján Argüelles y Pedro Piqueras, entre los galardonados con la Antena de Oro 2009». FórmulaTV, 09-09-2009.
* ↑ Entre ricos y Josemi anda el juego. El confidencial, 15 de desembre de 2009

## Enllaços externs

* “Josemi y la infidelidad”
* “Josemi Rodríguez Sieiro - Col·lecció d'intervencions a Ondacero amb Carlos Herrera”
# Danny Federici

Daniel Paul Danny Federici (Flemington, Nova Jersey, 23 de gener de 1950 - 17 d'abril de 2008) fou un músic estatunidenc força conegut per haver estat membre de la E Street Band on tocava l'orgue, la celesta i l'acordió.
Va començar a tocar l'acordió quan tenia 7 anys i va rebre formació clàssica en aquest instrument. També es va interessar al llarg de tota la seva trajectòria professional pel seu ús al jazz i el blues. De fet, l'únic disc que va enregistrar com a solista, Flemington (1997) conté solos de jazz instrumental.
Durant els concerts, Bruce Springsteen el solia presentar com el fantasma, fent esment a la misteriosa desaparició de Federici enmig d'uns aldarulls a la ciutat de Freehold, com a conseqüència dels quals la policia va detenir bona part dels allí presents, excepte... Danny Federici.
El so instrumental de Federici ha donat trets ben característics a les produccions i a les actuacions de Bruce Springsteen i la E Street Band. Un exemple és l'ús de la celesta electrònica a la cèlebre cançó "Hungry Heart".
Afectat d'un càncer de pell, la seva darrera actuació en directe va tenir lloc el 20 de març de 2008 a Indianapolis per acompanyar com havia fet durant més de 40 anys el rocker de Nova Jersey i la banda comuna.
# Pierre-Louis Dietsch

Pierre-Louis-Philippe Dietsch (Dijon, 17 de març de 1808 - París, 20 de febrer de 1865) fou un compositor i director d'orquestra francès.

## Biografia

El seu pare, venedor de mitges, era originari d'Apola, situat entre Leipzig i Weimar. La seva mare era de Dijon. Va fer els primers estudis musicals a la catedral de Dijon i després a París.
Entrà al Conservatori de París i arriba als cursos d'Anton Reicha i d'Alexandre-Étienne Choron. El 1830, aconsegueix el primer premi de contrabaix al conservatori. Deu anys més tard, fou nomenat director del cor a l'Òpera de París gràcies a Rossini. Participant en les Missions estrangeres, fou igualment mestre de capella a l'església de Saint-Paul-Saint-Louis, a Saint-Eustache de París així com al Théâtre de la Madeleine; però també contrabaixista al Théâtre-Italien, organista a l'església de St-Roch, professor a l'Escola Niedermeyer i director d'orquestra a l'Òpera de París de 1860 a 1863. És així com dirigí la primera representació de Tannhäuser de Wagner el 1861. Deixa l'òpera en resposta a diferències amb Giuseppe Verdi.

## Obres

* Messe avec orchestre (1838) dedicada à Meyerbeer
* Te Deum (1844) a 5 veus i gran orquestra
* Requiem (1857) a la memòria d'A. Adam
* 22 messes
* Stabat Mater (éd. 1864)
* Le Vaisseau fantôme ou le Maudit des mers (P. Foucher et H. Révoli) estrenada a l'Opéra el 1842
* Ballet pel Freischütz (1846)
* adaptació a l'escena de Roméo et Juliette de Bellini (1846)
* Manuel du maître de chapelle (Paris, 1864)

## Referències

* Marc Honegger, ed (1970) Dictionnaire de la musique Les Hommes et leurs oeuvres; 1200 pp., París
* Harold Rosenthal & John Warrack Guide de l'opéra, éd. Fayard, 1964, París

## Enllaços externs

* Pierre-Louis Dietsch a International Music Score Library Project (IMSLP).
* Pierre-Louis Dietsch a Choral Public Domain Library.
* «Bibliografia relacionada amb Pierre-Louis Dietsch» (en alemany). Al catàleg de la Biblioteca Nacional d'Alemanya.
# Kamenolómnia

Kamenolómnia (en (ucraïnès): Каменоломня) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 1.804 habitants. Pertany al districte rural de Saki.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утверждённые приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Journal of Chemical Theory and Computation

Journal of Chemical Theory and Computation (abreviatura J. Chem. Theory Comput.) és una important revista científica dedicada a la química teòrica i química computacional. És publicada des del 2005 per la Societat Química Americana. El seu factor d'impacte és molt alt, 5,310 el 2013, any en què fou citada 14 415 cops. Ocupa la 8$^{ena}$ posició de qualitat de revistes dedicades a la química teòrica en el rànquing SCImago, i la 18$^{ena}$ en la categoria d'aplicacions informàtiques a les ciències.
La Journal of Chemical Theory and Computation publica informes sobre noves teories, metodologia i/o aplicacions importants en l'estructura quàntica electrònica, dinàmica molecular i mecànica estadística. Els temes específics inclouen avenços en aplicacions ab initio de la mecànica quàntica, teoria funcional de la densitat, disseny i propietats dels nous materials, ciència de superfícies, simulacions amb el mètode de Monte Carlo, models de solvatació, càlculs QM/MM, predicció d'estructures biomoleculars i dinàmica molecular en el sentit més ampli, dinàmica ab initio, dinàmica biomoleculars, i plegament de proteïnes.

## Referències

* ↑ «Journal Rankings». SCImago, Journal & Country Rank, 2015. [Consulta: 22 abril 2015].
* ↑ «Journal of Chemical Theory and Computation». ACS Publications. [Consulta: 22 abril 2015].

## Enllaços externs

* Web Journal of Chemical Theory and Computation
# Josep Ilario

Josep Ilario Font, (Sabadell, 1936) es un editor català.

## Biografia

Va estudiar periodisme a l'Escola de Barcelona, per seguidament entrar a treballar a editorial Bruguera on hi va estar des de 1959 fins a 1968. A partir de llavors com a editor endegaria tot un plegat de revistes. Va fer el disseny editorial de publicacions com Bocaccio, Barrabás, Por Favor, Interviú o El Jueves.

## Referències

* ↑ Conversa amb Josep Ilario

## Enllaços externs

* Entrevista G. Jaraba, a Catalunya Ràdio tot parlant d'Interviú [Consulta: 5 de juliol del 2019]
* Conversa amb Josep Ilario, creador de les revistes “Barrabás”, “Por Favor”, “Interviú”, “El Jueves”... (2a part) [Consulta: 5 de juliol del 2019]
* EL Periódico. Tom. La vida d'un humorista [Consulta: 5 de juliol del 2019]
# Josep Ildefons Gatell i Domènech

Josep Ildefons Gatell i Domènech (Barcelona, 1834 - Barcelona, 1918) fou un historiador català, fundador el 1891 del Full Dominical de Barcelona, el primer de l'estat espanyol. Ordenat sacerdot el 1854, va ser el rector de Sant Joan de Gràcia i Sant Anna de Barcelona. Va col·laborar amb publicacions religioses, des d'on va combatre l'integrisme. Va publicar diverses obres religioses, l'obra teatral El llenyataire i llibres d'història sobre la Revolució de Setembre i la persecució religiosa.

## Referències

* ↑ «El Full Dominical 2.0». Esglesia de Barcelona, 2015 [Consulta: 19 març 2017].
* ↑ «Josep Ildefons Gatell i Domènech». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Josep Miquel Ribot

Josep Miquel Ribot (Palma) és un baix mallorquí.
Va estudiar al Conservatori de les Illes Balears, la Juilliard School de Nova York (1993) i l'Opéra de París (1997). És cantant habitual a l'Opéra de la Bastille en Lulu, Manon, Don Giovanni, Les vêpres siciliennes, Les Contes d'Hoffmann, Guerra i pau i Gianni Schicchi, entre d'altres. Al Festival d'Orange va cantar en L'Heure espagnole, al Grand Théâtre de Ginebra en Un re in ascolto de Berio, I puritani i La bohème a Nantes, Carmen a Gènova, Il barbiere di Siviglia a Londres i Les Troyens a Amsterdam. Al Teatro Real de Madrid ha cantat en Tosca, Macbeth, Don Carlo, La flauta màgica, Dialogues des Carmélites, Ariadne auf Naxos, Les Contes d'Hoffmann i El viaje a Simorgh.
Debutà al Liceu amb Il corsaro (2004-05). Hi ha tornat amb La Gioconda i Otello (2005-06) i diversos programes al Foyer, Le nozze di Figaro, Die Meistersinger von Nürnberg i Salomé (2008-09).

## Referències

* ↑ Currículum al Conservatori de les Illes
* ↑ Josep Miguel Ribot a SMQC
* ↑ Josep Miquel Ribot a Internet Movie Database (anglès)

## Enllaços externs

* Discografia a naxos.com
* Josep Miquel Ribot a operabase
# Ida von Nagel

Ida von Nagel (Hofgeismar, 15 de maig de 1917 - Ennigerloh, 29 d'agost de 1971) va ser una genet alemanya, especialista en doma que va competir durant la dècada de 1950.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Hèlsinki, on va disputar dues proves del programa d'hípica. Guanyà la medalla de bronze en la prova de doma per equips, mentre en la de doma individual fou desena. En ambdues proves va competir amb el cavall Afrika.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Ida von Nagel». [Consulta: 24 novembre 2021].
# Hot Springs

«Hot Springs» té aquests significats:
* Hot Springs (Arkansas)
* Hot Springs (Carolina del Nord)
* Hot Springs (Dakota del Sud)
* Hot Springs (Montana)
* Hot Springs Village, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Arkansas
* Boyes Hot Springs, població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia
* Desert Hot Springs, població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia
* Fetters Hot Springs-Agua Caliente, població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia
* Lava Hot Springs, població dels Estats Units a l'estat d'Idaho.
* Manley Hot Springs, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Alaska
* Murrieta Hot Springs, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia
* Parc Nacional de Hot Springs, parc nacional administrat pel National Park Service a Hot Springs (Arkansas)
* Hot Sulphur Springs, població dels Estats Units a l'estat de Colorado
# Horner (cràter)

Horner és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 25,2 km de diàmetre. Porta el nom de Mary Horner (1808-1873), geòloga i conquiliòloga britànica, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1991.

## Referències

* ↑ «Horner». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Hornillos de Cameros

Hornillos de Cameros és un municipi situat en la comarca del Camero Viejo, de La Rioja (Espanya).

## Referències

* ↑ «Hornillos de Cameros en la region de La Rioja - Municipio y ayuntamiento de España - ayuntamiento España - Información ayuntamiento, ciudades y pueblos de España». [Consulta: 14 abril 2021].
# Juan Ferrando Badía

Juan Ferrando Badía (Foios, 1926- València, 2 de desembre de 2007) fou un jurista espanyol, autor de nombroses obres acadèmiques de Dret polític i membre de distints òrgans consultius de la Generalitat Valenciana. Fou també, junt amb Gustavo Villapalos i Fernando Abril Martorell, un dels ideòlegs i dissenyadors de l'anticatalanisme al País Valencià, conegut com a blaverisme.
Fou cosí germà de Vicent Badia i Marín. Professor de Dret polític i constitucional. Fou director del Col·legi Universitari d'Alacant, llavors adscrit a la Universitat de València També fou catedràtic a la Universitat de Salamanca, Universitat de Valladolid, i finalment la Universitat de València. Fou adjunt del Síndic de Greuges de la Comunitat Valenciana, membre del Consell Jurídic Consultiu, de la Reial Acadèmia de Cultura Valenciana i del Consell Valencià de Cultura.
Fou autor, entre d'altres, d'obres com La Constitución española de 1812 en los comienzos del Risorgimento (CSIC, 1959), Las autonomías regionales en la Constitución italiana del 27 de diciembre de 1947 (Instituto de Estudios Políticos, Madrid, 1962), Formas de Estado desde la perspectiva del Estado regional (Instituto de Estudios Políticos, 1965) o Historia político-parlamentaria de la República de 1873 (Cuadernos para el Diálogo, 1973).
Durant la transició espanyola, a banda de ser un dels ideòlegs del blaverisme, col·laborà amb ell de diverses formes. Per exemple escrigué habitualment en la revista Som, del Grup d'Acció Valencianista. També, a través dels seus contactes amb el Departament d'Estat dels Estats Units, va ser una de les persones que, a través d'informacions sui generis sobre la situació al País Valencià, en els anys de la transició a la democràcia, va cooperar perquè el Departament d'Estat dels Estats Units realitzàs una valoració falsa sobre la situació social i política als Països Catalans, tot exagerant fantàsticament el factor independentista. Probablement tampoc no era aliena a aquest objectiu la línia informativa del diari Las Provincias, que publicava enquestes en què el percentatge d'opinió independentista havia estat umflat. Tot això, òbviament, aniria destinat a obtenir una disposició favorable al naixement del blaverisme des del Departament d'Estat dels Estats Units i des de l'Estat espanyol que governava UCD.

## Referències

* ↑ Com indica una crònica necrològica del diari Información d'Alacant amb data de 10 de desembre de 2007.
* ↑ Flores Juberías, 2007, p. 22.
* ↑ Bello, Vicent. La Pesta Blava. València. Ed. Tres i Quatre. 1988. Pp. 157-8 n.6.

## Bibliografia

* Flores Juberías, Carlos «La obra de Juan Ferrando Badía y su significación en el desarrollo del Derecho Constitucional y de la Ciencia Política en España». Cuadernos constitucionales de la Cátedra Fadrique Furió Ceriol, 58-59, 2007, pàg. 15-51. ISSN: 1133-7087.
# Ignacio Uría Mendizábal

Ignacio Uría Mendizábal (Azpeitia, 4 de gener de 1938 - Azpeitia, 3 de desembre de 2008) fou un empresari basc, propietari de la constructora Altuna y Uría, juntament amb els seus dos germans. Fou assassinat per membres d'ETA en relació a la campanya contra la "Y basca", la xarxa del TAV d'Euskadi.
Nascut a la localitat basca d'Azpeitia el 4 de gener de 1938, començà la carrera laboral com a peó d'obra, ofici que va aprendre del seu pare, Alejandro. Fou justament el seu pare, associant-se amb la família Altuna, qui fundaren una petita empresa de construcció, que a poc a poc va anar prosperant fins a ser una de les més dinàmiques del teixit empresarial guipuscoà amb una plantilla de 370 treballadors. Als anys 80, Uría i els seus dos germans van comprar les participacions de la família Altuna, passant a gestionar la totalitat de l'empresa.
L'empresa va rebre una concessió per la realització de part del recorregut de la Y basca, un sistema ferroviari d'alta velocitat que comunicà les tres capitals dels territoris històrics que conformen Euskadi. Per aquest motiu, l'empresa va rebre amenaces i saboteigs per part d'ETA des de 2007.
El dimecres 3 de desembre de 2008, quan les obres del TAV encara estaven en procés, dos membres d'ETA assassinaren l'empresari amb dos tres de bala, quan anava caminant pels carrers d'Azpeitia. En aquells moments tenia 71 anys i, tot i estar jubilat, seguia anant a treballar a l'empresa.

## Referències

* ↑ (castellà) Altuna y Uría ya había sufrido ataques de ETA en 2007, CincoDías.com, 3 de desembre 2008. (data d'accés: 24-12-08)
* ↑ (castellà) Eta "mata" a un empresario vasco, BBC Mundo, 3 de desembre 2008. (data d'accés: 24-12-08)
* ↑ (castellà) ETA mata en Loiola a un constructor del AVE vasco Arxivat 2008-12-06 a Wayback Machine., Público.es, 3 de desembre 2008. (data d'accés: 24-12-08)
# Ignasi Roca i Verntallat

Ignasi Roca i Verntallat, àlies Mel (1742? – 1808) fou un músic d'Olot, fill de Francesc Roca.
El 1759 feu de testimoni en l’acte notarial de la contractació del nou organista de l'església parroquial de Sant Esteve, figurant-hi com a “estudiant de música”. Es casà amb Maria Anna Martí, filla del courer Esteve Martí. El 1786 se li va satisfer la feina feta per ell i la seva cobla de quatre músics en les funcions de Setmana Santa, i també consten diversos pagaments fets a favor de “la cobla de músichs de Ignasi Roca i Mel” per haver tocar en actes religiosos entre 1802 i 1804 fins a 1807. Traspassà el 1808 a l'edat de 66 anys.

## Referències

* ↑ «Diccionari de músics, cantors, lutiers i orgueners relacionats amb Olot al segle XVIII». Miquel Puig i Reixach, 16 - 09 - 2019. [Consulta: 22 - 12 - 2020].
# Hugo Wilhelm Traugott Erdmann

Hugo Wilhelm Traugott Erdmann (8 de maig de 1862, Preußisch Holland, Alemanya - 25 de juny de 1910, Müritzsee, Alemanya) fou un químic alemany que descobrí, juntament amb el seu director de doctorat Jacob Volhard, la ciclació de Volhard-Erdmann. En 1898, encunyà el terme "gasos nobles" (el nom original era Edelgas, en alemany) per referir-se als gasos que formen el grup 18 del sistema periòdic dels elements i que difícilment formen composts.
# Juan de Cortázar Abasolo

Juan de Cortázar Abasolo (Bilbao, 8 de juny de 1809 - 12 d'abril de 1873) va ser un matemàtic basc, acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals.

## Biografia

Va estudiar llatí als franciscans de Bilbao des de 1819 i va acabar els estudis generals al col·legi de Santiago el 1827; immediatament va ser professor de matemàtiques fins a 1834.
El 1834 va estar a l'Escola Central d'Arts i Manufactures de París i es va graduar en enginyeria el 1837. Després d'un breu pas per Anglaterra, va tornar a Espanya amb el títol de catedràtic de matemàtiques elementals i el 1847 es va llicenciar en Ciències amb el que va aconseguir el nomenament de catedràtic d'àlgebra superior i Geometria analítica de la Universitat Central de Madrid el 1850, on després en fou degà.
El 1857 va ser escollit acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals però, malalt, va renunciar al seu càrrec el 1862.
Les seves obres són reconegudes com a llibres de text d'ensenyament en diverses facultats, i se'n van vendre més d'un milió d'exemplars. Va ser un dels primers a ensenyar càlcul d'unitats imaginàries i les seves formes binomial i trigonomètrica.

## Obres

* Aritmética (1890)
* Complemento de álgebra (1869)
* Memoria del cálculo del interés (1851)
* Tratado de álgebra elemental (1848)
* Geometría elemental (1850)
* Tratado de trigonometría y topografía (1871)
* Tratado de geometría elemental (1852)
* Tratado de trigonometría rectilínea y esférica y de topografía (1858)
* Tratado de geometría analítica (1862)
* Tratado de Aritmética (1860)

## Referències

* ↑ Corredores y aulas del Instituto Cardenal Cisneros
* ↑ Biografia Arxivat 2016-06-24 a Wayback Machine. al web de la RAC

## Enllaços externs

* Juan Cortázar al Catàleg Col·lectiu del Patrimoni Bibliogràfic de Catalunya
* D. Juan Cortázar
# Joseph Bonnel

Joseph Bonnel (Floreçac, 4 de gener de 1939 - Pesenàs, 13 de febrer de 2018) va ser un futbolista francès.

## Selecció de França

Va formar part de l'equip francès a la Copa del Món de 1966.

## Referències

* ↑ Profile Arxivat 2005-10-26 a Wayback Machine. a FFF
* ↑ «Statistiques de Joseph Bonnel». footballdatabase.eu.
* ↑ (castellà) «Joseph Bonnel». pari-et-gagne.com.