OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Simfonia núm. 1 (Khatxaturian)

La Simfonia número 1 d'Aram Khatxaturian és la primera de les seves tres aportacions al gènere.
Khatxaturian la va escriure el 1934, com la seva obra de graduació, i al mateix temps en commemoració del 15è aniversari de la República Socialista Soviètica d'Armènia l'any següent. Es va estrenar el 23 d'abril de 1935, per la Filharmònica de Moscou sota la direcció d'Eugen Szenkar.
Està escrita en Mi menor i com és habitual a la seva música, integra el folklore del Caucas a la forma simfònica, amb arabescs melòdics i una escriptura quasi improvisatòria als vents. Altres qualitats que s'han destacat de la partitura són la seva riquesa melòdica, abundància de colors orquestrals i harmònics, la intensitat i l'audàcia de les seves dissonàncies i la seva sofisticació rítmica i contrapuntística,
L'obra dura uns 40 minuts, i consta de tres moviments:
La simfonia ha sigut enregistrada en almenys quatre ocasions:
* Per la Simfònica de la Radio de Moscou sota la direcció d'Alexander Gauk, en LP (Melodiya, 1959) i CD (Russian Disc, 1993).
* Per la Simfònica Estatal de la Unió Soviètica sota la direcció de Khatxaturian, en LP (Melodiya, 1979) i CD (Melodiya, 2011).
* Per la Simfònica de Londres sota la direcció de Loris Tjeknavorian, en LP (RCA, 1978).
* Per la Filharmònica d'Armènia sota la direcció de Loris Tjeknavorian, en CD (ASV, 1993).

## Referències

* ↑ UNESCO
* ↑ Daniel Jaffé: Khachaturian, Aram - Symphony No. 1 (1934). Boosey and Hawkes
* ↑ David Z. Kushner: Aram Khachaturian (1903-1978): A Retrospective. Athens Journal of Humanities and Arts, octobre de 2018, pàgina 379
# Simó apòstol

Simó (en arameu שמעון "que escolta",Shim‘on i en grec Συμεών Symeon) conegut com a Sant Simó, Simó el Zelota o Simó el Cananeu (Canà?, Galilea, 13 aC? - Egipte, 107 o Suanis (Pèrsia), 62?) fou, segons el Nou Testament, un zelota i un dels Dotze Apòstols de Jesús de Natzaret. Se'n sap molt poc, a banda del seu nom.
El seu nom apareix en totes les llistes d'apòstols dels evangelis i els Fets dels apòstols, sense més detalls.
| « | Simó, que també s'anomenà Pere, Andreu son germà, Jaume, Joan, Felip, Bartomeu, Mateu, Tomàs, Jaume d'Alfeu, Simó que era anomenat Zelota, Judes de Jaume i Judes Iscariot, que fou el traïdor. | » |
Per distingir-lo de Simó Pere, va ser anomenat el Cananeu o el Zelota. Els dos noms deriven del terme hebreu qana, que indica el moviment polític dels zelotes i que va ser traduït erròniament com a "provinent de Canà" o "de Canaan". Sembla que Simó pertanyia al grup de zelotes que lluitaven per la independència d'Israel quan s'uní al grup de Jesucrist.
Al Nou Testament Simó el Zelota mai no s'identifica amb Simó, el germà de Jesús citat a l'Evangeli segons Marc, 6 3. Aquest germà seria Simó de Jerusalem, que la tradició considera el segon bisbe de Jerusalem, després de son germà Jaume el Just.

## Tradicions posteriors

Simó ha estat sovint associat a Judes Tadeu en el culte; tots dos són celebrats el dia 28 d'octubre. Segons la tradició més coneguda, recollida a la Llegenda àuria, tots dos van anar junts a evangelitzar Pèrsia i Armènia, on van ser martiritzats.
Altres tradicions en parlen només de Simó. Segons algunes, va predicar a Orient Mitjà i l'Àfrica. Els cristians etíops diuen que havia estat crucificat a Samària, mentre que Justus Lipsius diu que havia estat asserrat a Suanir, a Pèrsia. Moisès de Corene escriu que va morir a Weriosfora, a la Ibèria del Caucas. Una altra tradició el fa morir pacíficament a Edessa. Finalment, una altra tradició diu que va visitar Britànnia, concretament Glastonbury, essent martiritzat a Lincolnshire. A partir del seu apel·latiu de "zelota", també s'ha dit que va participar en la Primera Guerra Judeoromana contra l'Imperi Romà.

### Folklore a Catalunya

El dia de Sant Simó es fa un aplec popular a l'ermita de Sant Simó de Mataró, que és la festa major petita de la ciutat. S'elabora el Sabre de Sant Simó, una peça de pastisseria de pasta de tortell amb forma d'espasa i farcida amb fruita confitada, cabell d'àngel o ametlles que es ven a les parades de l'ermita. La festa s'allarga tot el cap de setmana i compta amb la presència de gegants, castellers, animació infantil i música i balls per a tothom.
* Talla a Neufelden, 1500
* Pintura de Josep de Ribera, 1630 (Madrid, Prado)
* Pintura de Josef Anton Hafner, 1750 (Oberzell)
* Escultura a N. Senyora de Bruges
* Urna de les relíquies dels sants Simó i Judes Tadeu, a Saint-Sernin

## Referències

* ↑ Lluc, 6, 14-16
# Setge de Girona de 1694

El setge de Girona de 1694 fou un dels episodis de la Guerra dels Nou Anys.

## Antecedents

La Guerra dels Nou Anys va ser una guerra lliurada a Europa i Amèrica del 1688 al 1697, entre França i la Lliga d'Augsburg com a resistència a l'expansionisme francès al llarg del Rin, i per salvaguardar els resultats de la Revolució Gloriosa d'una possible restauració de Jaume II d'Anglaterra auspiciada pels francesos. L'escenari de guerra a Nord-amèrica, representat per colons francesos i anglesos, va ser conegut a les colònies angleses com la Guerra del rei Guillem. La guerra va començar amb la invasió francesa del Palatinat el 1688.
'únic teatre d'operacions de la Guerra dels Nou Anys decisiu al continent europeu fou Catalunya. Les tropes espanyoles només podien oferir resistència, i els aliats eren incapaços de prestar suport suficient. Els combats van estar dominats per la guerra amfíbia, amb el bombardeig naval de diverses ciutats costaneres de la Corona d'Aragó, com Barcelona, Vinaròs, Peníscola i Alacant.
Les forces franceses eren de 12.000 homes el 1690 però van passar als 10.000 homes el 1691. El 1693, quan la resta de fronts estaven més tranquils, el front català va créixer en importància i les tropes franceses van poder incrementar els efectius fins als 26.000 homes, i Anne Jules de Noailles pot iniciar una ofensiva que pren Roses després d'un setge curt, i després de la victòria a la batalla de Verges arriba a les portes de Girona.

## El setge

Un cop la ciutat assetjada, l'artilleria francesa van començar a atacar el fort dels Caputxins i el fort del Conestable. El 28 de juny de 1694 els assetjadors aconseguiren obrir una esquerda a les muralles i l'endemà es va firmar la capitulació davant d'una resistència que es preveia inútil enfront de l'exèrcit del mariscal Carles de Guero. Amb aquesta victòria els francesos passaren a controlar el territori, i amb la caiguda d'Hostalric i, el 8 de setembre, també de Castellfollit de la Roca el front es mantindria estable fins a l'ofensiva de 1697.

## Referències

* ↑ Lluís Cortada i Colomer. Estructures territorials, urbanisme i arquitectura poliorcètics a la Catalunya preindustrial. Institut d'Estudis Catalans, 1998, p.277-282.
* ↑ 1694: l'entrada del duc de Noailles a Girona a pedresdegirona.com
* ↑ Hostalric a terresdegirona.cat
# So Proudly We Hail!

So Proudly We Hail! és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Mark Sandrich, estrenada el 1943.

## Argument

Aquesta pel·lícula explica la història d'un grup d'infermeres militars, a les Filipines durant la invasió japonesa. El relat es basa en les memòries de Juanita Hipps que va servir a Bataan i a Corregidor amb els soldats americans i filipins sotmesos a la Marxa de la mort de Bataan. Tot comença quan un grup d'infermeres de l'Exèrcit dels EUA abandonen San Francisco per a una visita a Hawaii el desembre de 1941. L'atac contra Port Harbor canvia la seva destinació, i les seves vides. Enviades a Bataan, a les Filipines, les infermeres són dirigits pel tinent Janet Davidson. És davant d'infermeres sense experiència que esperaven unes vacances a Honolulu, però que es converteixen de pressa en veteranes cansades de la guerra amb bombardejos diaris dels japonès, aclaparades pel nombre de ferits i pels reduints subministraments. Algunes de les noies de la unitat "Davey " també se es han de veure amb embolics romàntics amb homes que desembarquen. Quan Bataan cau, les forces americanes fugen a l'illa de Corregidor, on tot just es troben amb l'atac japonès.

## Repartiment

* Claudette Colbert: La tinent Janet «Davey» Davidson
* Paulette Goddard: La tinent Joan O'Doul
* Veronica Lake: La tinent Olivia d'Arcy
* George Reeves: El tinent John Sumners
* Barbara Britton: La tinent Rosemary Larson
* Walter Abel: El capellà
* Sonny Tufts: El soldat Walachek, anomenat «Kansas»
* Mary Servoss: El capità «Ma» McGregor
* Ted Hecht: El doctor Jose Hardin
* Mary Treen: El tinent Sadie Schwartz
* Kitty Kelly: El tinent Ethel Armstrong
* Ann Doran: El tinent Betty Peterson
I, entre els actors que no surten als crèdits:
* Yvonne De Carlo: Una dona
* Hank Worden: Un soldat
* Will Wright: El coronel Clark

## Referències

* ↑ Juanita Redmond Hipps - Tinent Coronel, United States Army,
# Severià d'Osma

Severià (en llatí Severianus), també anomenat Siberità i Siberià, va ser bisbe d'Osma entre el 678 i el 682 aproximadament.
Va ser el successor del bisbe Godescalc. Va assistir al XII Concili de Toledo (681). Malgrat que es desconeix quan va ser consagrat exactament, es creu que va ser poc abans de la data de celebració del concili, alguns apunten que vers el 678, perquè va signar les actes conciliars en darrers lloc, les quals es signaven en ordre d'antiguitat de nomenament. El seu mandat degué ser molt breu, perquè tan sols dos anys més tard ja es documenta el seu successor, Sonna.

## Referències

* 1 2 Loperráez Corvalán, Juan. Descripción histórica del obispado de Osma con el catálogo de sus prelados (en castellà). Madrid: Imprenta Real, 1788, p. 46-47.
* 1 2 Flórez, Enrique. España Sagrada (en castellà). vol. 7. Madrid: Fontanet, 1900, p. 291-292.
* ↑ García Moreno, Luis A. Prosopografía del Reino Visigodo de Toledo (en castellà). Universidad de Salamanca, 1974, p. 139.
# Sidney (Montana)

Sidney és una població dels Estats Units a l'estat de Montana. Segons el cens del 2000 tenia 4.774 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sidney tenia 4.774 habitants, 2.006 habitatges, i 1.271 famílies. La densitat de població era de 819,2 habitants per km².
Dels 2.006 habitatges en un 31,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,8% hi vivien parelles casades, en un 9,9% dones solteres, i en un 36,6% no eren unitats familiars. En el 33% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,33 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,7% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 26,6% entre 25 i 44, un 21,8% de 45 a 60 i un 18% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.109 $ i la renda mediana per família de 38.992 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.347 $ mentre que les dones 18.517 $. La renda per capita de la població era de 16.911 $. Aproximadament el 8,5% de les famílies i el 12,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sidney». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sidney». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Sons of Confederate Veterans

Sons of Confederate Veterans (en català: Els Fills dels Veterans Confederats) és una organització fraternal sudista creada el 1896 a Richmond (Virgínia), i oberta als descendents masculins dels veterans de guerra dels Estats Confederats d'Amèrica. Va sorgir de la United Confederate Veterans, formada a Nova Orleans set anys abans. La seva seu, es troba actualment a Columbia (Tennessee). Tanmateix, l'associació no té pas cap vincle amb grups neoconfederats o supremacistes blancs.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial (anglès)
# Sosípatre d'Atenes

Sosípatre (en grec antic: Σωσίπατρος, llatí: Sosipater) fou un poeta còmic atenès a cavall entre la nova comèdia i la comèdia mitjana.
Només l'esmenta Ateneu de Nàucratis, que reprodueix un fragment llarg de l'obra Καταψευδομένος (Katapseudoménos, 'El calumniador'). Aquest fragment serveix per datar Sosípatre, atès que parla del cuiner Caríades, que en un fragment del poeta Eufró ja és mort; per això, Sosípatre hauria florit poc abans d'Eufró, a final del segle iv aC o començament del iii. A l'Antologia grega hi ha tres poemes sota el nom de Sosípatre, però es tracta d'un error, atès que corresponen a Dioscòrides. Fabricius l'inclou a la Bibliotheca Graeca.

## Referències

* ↑ 1.Sosipater a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 883
# Sosígenes de Rodes

Sosígenes (en llatí Sosigenes, en grec antic Σωσιγένης) fou un polític rodi de naixement, que va exercir una de les magistratures principals a la Lliga Aquea. Durant l'exercici del seu càrrec, que no s'indica quin era, va fer aprovar una llei per la qual es van abolir tots els honors que s'havien decretat anteriorment en favor del rei Èumenes I de Pèrgam, segons diu Polibi.

## Referències

* ↑ 3.Sosigenes a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 882
# Sotorribas

Sotorribas és un municipi de la província de Conca, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa. Està format per les localitats de Collados, Pajares, Ribagorda, Ribatajada, Ribatajadilla, Sotos, Torrecilla i Villaseca.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 1010 | 984 | 955 | 936 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Skydive Dubai-Al Ahli

L'equip Skydive Dubai-Al Ahli és un equip ciclista professional dels Emirats Àrabs Units de categoria continental. Creat el 2014, l'any següent guanyà la classificació per equips a l'UCI Àfrica Tour.

## Principals resultats

* Melaka Chief Minister's Cup: Alexandru Pliușchin (2014)
* Tour de Kumano: Francisco Mancebo (2014)
* Sharjah International Cycling Tour: Alexandru Pliușchin (2014), Soufiane Haddi (2015)
* Jelajah Malaysia: Rafaâ Chtioui (2014), Francisco Mancebo (2015)
* Volta a Egipte: Francisco Mancebo (2015)
* Tropicale Amissa Bongo: Rafaâ Chtioui (2015)
* UAE Cup: Maher Hasnaoui (2015)
* Tour de Al Zubarah: Maher Hasnaoui (2015)

### A les grans voltes

* Giro d'Itàlia
** 0 participacions
* Tour de França
** 0 participacions
* Volta a Espanya
** 0 participacions

## Classificacions UCI

L'equip participa en les proves dels circuits continentals.
UCI Àfrica Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2014 | 9è | Rafaâ Chtioui (46è) |
| 2015 | 1r | Rafaâ Chtioui (4t) |
| 2016 | 3r | Soufiane Haddi (3r) |
| 2017 | 12è | Maher Hasnaoui (22è) |
UCI Amèrica Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2016 | 42è | Francisco Mancebo (306è) |
UCI Àsia Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2014 | 7è | Alexandru Pliușchin (24è) |
| 2015 | 2n | Andrea Palini (3r) |
| 2016 | 11è | Francisco Mancebo (32è) |
| 2017 | 40è | Adil Jelloul (49è) |
UCI Europa Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2015 | 97è | Francisco Mancebo (412è) |
| 2016 | 105è | Edgar Pinto (500è) |

## Referències

* ↑ Classificacions UCI Arxivat 2011-08-19 a Wayback Machine. (Web oficial de l'UCI).

## Enllaços externs

* Pàgina oficial Arxivat 2017-08-09 a Wayback Machine.
* Plantilles i resultats a procyclingstats.com
* Plantilles i resultats a firstcycling.com
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
# Spaulding (Oklahoma)

Spaulding és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 62 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Spaulding tenia 62 habitants, 24 habitatges, i 18 famílies. La densitat de població era de 23,9 habitants per km².
Dels 24 habitatges en un 25% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62,5% hi vivien parelles casades, en un 12,5% dones solteres, i en un 25% no eren unitats familiars. En el 25% dels habitatges hi vivien persones soles el 20,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,58 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,11.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,4% tenia menys de 18 anys, un 3,2% entre 18 i 24, un 24,2% entre 25 i 44, un 25,8% de 45 a 60 i un 19,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.188 $ i la renda mediana per família de 23.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.250 $ mentre que les dones 11.250 $. La renda per capita de la població era de 13.900 $. Entorn de l'11,8% de les famílies i el 25,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Spaulding». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Spaulding». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Spaubeek

Spaubeek (limburguès: Sjpaubik o Sjpawbik) és una població del municipi de Beek, a la província de Limburg, al sud-est dels Països Baixos. Spaubeek fou un municipi a part fins a la reestructuració de municipis neerlandesos de l'any 1984. El 2007 tenia 3.650 habitants.

## Personatges coneguts

* Esther de Lange (1975), membre del Parlament Europeu

## Enllaços externs

* Lloc web del municipi de Beek
# Spielvereinigung Unterhaching

L'Spielvereinigung Unterhaching és un club de futbol alemany de la ciutat de Unterhaching a l'estat de Baviera.

## Història

El club nasqué del club gimnàstic TSV Hachinger, del qual se separà el SpVgg Unterhaching com a club independent l'1 de gener de 1925. L'any 1933 fou dissolt pel règim nazi, no essent reactivat fins al final de la II Guerra Mundial. L'equip romangué com a modest club amateur fins que assolí l'ascens a la Bezirksliga el 1977. Dos anys més tard ascendí a la Landesliga Bayern-Süd i el 1981 a l'Oberliga Bayern (III divisió). El 1989 ascendí per primer cop a la 2. Bundesliga, i el 1992 repetí aquesta categoria per segon cop. El tercer ascens a segona fou l'any 1995 després de guanyar la Regionalliga Süd (III). Després d'una segona posició a Segona el 1999, ingressà a la Bundesliga, on ja hi eren els altres clubs de la regió, Bayern de Múnic i Munic 1860. L'equip jugà dues temporades a la Primera Divisió, passant el 2001 novament a la 2. Bundesliga, combinant des d'aleshores aquesta categoria, juntament amb la Regionalliga Süd i la 3. Liga.

## Bobsleigh

El 1975 fou fundada la secció de bobsleigh del club per Anton Schrobenhauser († 1982), secció que ell mateix presidí fins a 1979. Des d'aleshores ha estat una de les seccions que més títols ha guanyat per al club, tant a nivell nacional com internacional.
El corredor de bobsleigh Christoph Langen és l'esportista amb més medalles olímpiques i campionats del món del club. Destaquen:
* Jocs Olímpics, 2 homes: 2002 (or); 1992, 1998 (bronze)
* Jocs Olímpics, 4 homes: 1998 (or)
* Campionats del Món, 2 homes: 1993, 1995, 1996, 2000, 2001
* Campionats del Món, 4 homes: 1996, 2001
* Copes del Món, 2 homes: 1996, 1999, 2004
* Copes del Món, 4 homes: 1996, 1999
* Campionats d'Europa, 2 homes: 1994, 1995, 1996, 2001, 2004
* Campionats d'Europa, 4 homes: 1996, 1999

## Palmarès

* Regionalliga Süd (III)
** 1995, 2003
* Oberliga Bayern (III)
** 1983, 1988, 1989, 1992
* Landesliga Bayern-Süd (IV)
** 1981
* Bezirksoberliga Oberbayern (VI)
** 1999
* Copa de Baviera
** 2008, 2012
* Copa Oberbayern
** 2004, 2008, 2009

## Referències

* ↑ «(alemany) Lligues de futbol a Alemanya». Das deutsche Fußball-Archiv. [Consulta: 20 agost 2013].

## Enllaços externs

* Web oficial
* Perfil a abseits-soccer.com Arxivat 2006-10-13 a Wayback Machine.
* SpVgg Unterhaching a Weltfussball.de
# Son Fullana

Son Fullana és una possessió del terme municipal de Llucmajor, Mallorca, situada al nord-est, a la carretera que uneix Llucmajor amb Porreres.
El 1461 era coneguda per Rafal d'en Fullana, el 1578 rebia el nom d'es Pujol i estava dividida en dues possessions, una de Joan Fullana i anomenada Son Fullana des Pujol, i l'altra d'Antoni Fullana. Té cases i molí de sang. Estaven dedicades a vinya i a conreus de cereals i lleguminoses. Posteriorment hi hagué noves segregacions. També s'hi extragué marès i, actualment, en les seves pedreres s'hi cultiven xampinyons.

## Construccions

Les cases de la possessió es disposen en forma d'una "L" i integren l'habitatge humà i diverses dependències agropecuàries: una portassa coberta amb volta de canó, un forn, un celler i cups. També n'hi ha d'altres de forma aïllada, entorn de la casa: tres barraques de bestiar, un galliner, un molí de vent fariner, uns sestadors construïts recentment i una era. L'habitatge té dues altures: planta baixa i porxo. La façana principal, orientada al sud-est, presenta una disposició asimètrica de les obertures. La planta baixa consta d'un portal d'arc de mig punt amb llindar, dovelles i carcanyols, flanquejat per un finestró atrompetat i una finestra allindanada amb ampit motllurat. Al costat del portal hi ha un pedrís adossat a la façana. Hi ha un rellotge de sol a un cantó de la façana principal, documentat al segle xix. Com a instal·lacions hidràuliques hi ha una cisterna i dos aljubs, un d'ells amb dos colls.

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 6. Palma: Promomallorca, p. 78. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ de Luna, J; i col «Arquitectura de Fora Vila Tom II» (pdf). Catàleg de béns immobles [Llucmajor], 2000, pàg. 11. Arxivat de l'original el 5 de gener 2014 [Consulta: 11 gener 2014].
# Son Ferrer

Son Ferrer és un nucli urbà situat en el terme municipal de Calvià. Es troba a 15,9 km de la ciutat de Palma. Té una població de 5022 habitants. És un nucli molt recent, té només 25 anys d'antiguitat.
La població té un institut d'educació secundària des de fa 10 anys.

## Història

Abans d'esdevenir terreny urbanitzable consistia en les terres de l'encara existent el 2008, Can Ferrer, masia mallorquina amb centenars d'ametllers, moreres, figueres i garroferes (els quals van seguir conservant-se fins al 2008, quan la venda de la majoria de les parcel·les disponibles va fer que desapareguessin). Està envoltada per boscos de pins i és adjacent a altres masies com La Porrassa i Son Llebre. Forma part de l'entramat del Passeig Calvià, considerat com el "pulmó verd" del municipi. És adjacent cap a l'est amb La Porrassa, amb la urbanització El Toro a l'oest, amb la urbanització Santa Ponça cap al nord i amb el "Camp de Golf Poniente" cap al sud, i es troba junt al Puig de Saragossa" i junt a l'àrea boscosa de Cala Figuera. Està dividida en dues zones, la zona comercial on únicament es permeten comerços, a més d'habitatges, i la zona residencial on únicament hi ha habitatges.
Les terres pertanyien al terratinent Antonio Seguí Ferrer i aquest, tot adaptant el negoci als temps, les va vendre a l'Ajuntament de Calvià, el qual va dissenyar la urbanització, va promocionar i va gestionar la venda de les parcel·les. La localitat és part de l'àrea que constitueix el Parc arqueològic Puig de sa Morisca per contenir restes megalítiques com una naveta, una cova sepulcral (Túmul de Son Ferrer) i part d'un talaiot que li atorguen un notable valor arqueològic.