OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Casa Puig (Palafrugell)

Casa Puig és un edifici del municipi de Palafrugell (Baix Empordà) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici que fa cantonada entre els carrers dels Valls, Mare de Déu i M. Riera, format per planta baixa i dos pisos. A la planta baixa té obertures rectangulars de tipus senzill, i al primer pis un balcó corregut comú a les dues façanes principals i sostingut per mènsules, algunes de les quals recolzen sobre columnes decorades amb motius vegetals. Al primer pis hi ha dues tribunes a la façana del carrer dels Valls, amb barana i part superior de pedra, decorada amb motius florals. Al carrer de la Mare de Déu hi ha dos balcons rectangulars amb motllura superior de tipus senzill. Al segon pis les tribunes suporten balcons amb barana del mateix tipus que la tribuna. Les obertures (dues a cada façana) són rectangulars i amb la mateixa decoració que les del primer pis. El coronament és amb cornisa i barana de terrat.

## Història

L'edifici presenta les característiques tipològiques de les cases del segle xix, encara que alguns dels seus elements decoratius siguin propis del modernisme. Probablement fou construïda durant el segle xix, en el moment en què van ser enderrocades les muralles i, posteriorment, en època modernista, s'hi van fer obres de remodelació.

## Referències

* «Casa Puig». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 abril 2012].
# Can Busquets (Sant Cugat del Vallès)

Can Busquets és un edifici del municipi de Sant Cugat del Vallès (Vallès Occidental) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Fou una de les masies més pròsperes del terme. La capella de Sant Francesc és del segle xvii.

## Descripció

És una masia reformada de planta quadrada. Té planta baixa, primer i segon pis. Els elements de façana són disposats simètricament. És interessant la torreta que s'alça a la part posterior de la casa, que és coronada amb una balustrada. Al costat de la casa hi ha la petita capella de Sant Francesc. És d'una sola nau. Campanar d'e cadireta. La porta i la finestra són emmarcats amb muntants i llindes de pedra.

## Referències

* 1 2 «Can Busquets». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 abril 2015].
# Can Busquets (Canet de Mar)

Can Busquets és una obra de Canet de Mar (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Catàleg del Patrimoni Arquitectònic i Elements d'Interès Històric Artístic - B 118
Es tracta d'una casa de planta baixa i un pis. La composició de la façana és simètrica i segueix una estètica neoclàssica, amb ornamentació geomètrica i floral a les llindes de les finestres. L'ordre entre els balcons i la repetició de les cornises organitza la composició de la façana. Al primer pis presenta un balcó principal sustentat per mènsules i als costats hi ha balcons enrasats al nivell de la façana. Al damunt de la porta principal hi ha la inscripció: 1886, mentre que a la porta lateral d'accés al jardí apareix aquesta altra data: 1863.
Al centre de la casa hi ha una torre, bessona de la del número 22 del carrer Ample, el cupulí de la qual va ser escapçat pel deteriorament que patia.

## Referències

* 1 2 3 «Can Busquets». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 març 2017].
# Casa Canals (Piera)

La Casa Canals és un edifici unifamiliar aïllat del municipi de Piera (Anoia) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. S'anomena casa Canals perquè hi va viure el pintor Ricard Canals. De planta baixa i pis amb teulada a quatre vessants. Té un porxo i una tribuna en la planta baixa, aquesta a la sala d'estar. Envoltada per un gran jardí i horts. Destaca la senzillesa dels volums i el tractament de les façanes només decorades pel ràfec. El color blanc dels murs, la senzillesa dels elements ornamentals i l'entorn denoten un estil noucentista d'arrel popular.

## Notes

* 1 2 «Casa Canals». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 setembre 2015].
# Casa Camps-Ros

La Casa Camps-Ros és un edifici del municipi de Figueres (Alt Empordà) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici situat al nucli històric de la ciutat, entre el Carrer Peralada i el Carrer Muralla, molt a prop de l'Ajuntament de Figueres. Edifici de planta i tres pisos; dividits en quatre parts verticals per plafons plans. A la planta baixa hi ha quatre obertures, una de les quals és l'entrada a l'edifici i els altres dedicats a locals comercials. El primer pis presenta balconada correguda central, amb dos balcons als costats. Possiblement abans era tota ella correguda. El segon i el tercer pis presenten quatre balcons per pis i cal destacar que guarden jerarquia en alçada. L'entaulament està decorat amb dentells i es troba en un estat de deteriorament important.

## Referències

* ↑ «Casa Camps-Ros». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 gener 2015].
# Casa Castells (Esparreguera)

La casa Castells és un edifici d'Esparreguera inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un habitatge de planta baixa i dos pisos fet de pedra parcialment arrebossada. La porta d'entrada és un arc de mig punt adovellat de pedra vista, a la clau hi ha un escut circular. El primer pis té quatre balcons amb baranes de ferro forjat i els sotabalcons tenen rajoles amb motius geomètrics diversos. El balcó central escapça una part de l'arc de la porta d'entrada. Al segon pis hi ha quatre balcons més, alineats amb els del pis inferior però de dimensions més reduïdes i amb un ull de bou cec a sobre. La coberta és a dues aigües de teula àrab, rematada per un canal de ceràmica verda. Pel que fa al seu interior, podem destacar l'enrajolat de la cuina i un llit barroc.

## Història

Al segle xvii ja hi havia notícies d'aquesta casa i un viatger esmenta que fou pintat el seu exterior imitant la pedra picada. La reina Maria Cristina es té constància que s'hi allotjà, mantenint una entrevista amb el general Espartero, de la que en sortí el pacte d'Esparreguera. La façana fou restaurada durant el segle xix.

## Referències

* 1 2 «Casa Castells». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 agost 2014].
# Cantó de Les Abymes-5

El cantó de Les Abymes-5 era una divisió administrativa francesa situat al departament de Guadalupe a la regió de Guadalupe.

## Composició

El cantó comprenia part de la comuna de Les Abymes.

## Administració

Llista dels consellers generals successius :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Dominique Théophile | GUSR | |
| Les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Reorganització cantonal

En la reorganització cantonal que va entrar en vigor el 2015 el cantó de Les Abymes-5 va ser suprimit.

## Referències

* ↑ «Décret n° 2014-235 du 24 février 2014 portant délimitation des cantons dans le département de la Guadeloupe».
# Casa Montanera

La Casa Montanera és una casa a Durro, al municipi de la Vall de Boí (Alta Ribagorça) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edificació unifamiliar formada per diferents cossos amb diferents alçades; destaquen l'ampliació del cos principal que augmenta lleugerament el volum i transforma les obertures de façanes tant al costat est com a la plaça Major. La resta de les edificacions es mantenen i cal fer notar la construcció de fusta i adob que vola a partir de la primera planta en el primer pis, que és una mostra dels tancaments i estructures produïdes al municipi.

## Referències

* ↑ «Casa Montanera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 desembre 2018].
# Carles Sechi Ibba

Carles Sechi Ibba (l'Alguer, 6 de maig de 1946) és un activista cultural i polític alguerès.
Estudià al liceu clàssic G. Mannu. Treballà com a professor de música. Durant els anys setanta fundà el moviment de centre-esquerra Sardenya i Llibertat, grup amb el qual el 1980 fou escollit per primera vegada regidor a l'ajuntament de l'Alguer. Entre 1984 i 1985 fou assessor de cultura del síndic Loffredo. A les eleccions municipals italianes de 1994 fou escollit síndic de l'Alguer amb el 64 % dels vots populars. Des del seu càrrec aprofità per promoure l'oficialitat del català a la ciutat, la retolació bilingüe, a oferir espectacles de teatre en català i a fomentar la creació d'emissores municipals de ràdio en català. I per tal d'oferir ensenyament en català, ha subscrit convenis de col·laboració amb la Universitat de les Illes Balears i d'altres universitats catalanes. Per aquest motiu fou guardonat amb la Creu de Sant Jordi el 1996 per la Generalitat de Catalunya. Continuà sent escollit com a membre de la coalició Alghero Viva. A les eleccions municipals del 2002 fou elegit regidor.
Ha estat el cap de l'Obra Cultural de l'Alguer des de la seva fundació el 1985 i un dels promotors i directors de la revista L'Alguer, editada en català.

## Obres

* Un temps a l'Alguer se menjava també així (2004)

## Referències

* ↑ Carles Sechi al web municipal durant les eleccions municipals de 2002
* ↑ L'Alguer Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine., gener-febrer 2010
# Cascades Triplet

Les cascades Triplet són cascades ubicades al Parc Nacional Great Otway de Victòria, a l'est d'Austràlia, a 200 km de Melbourne entre Colac i Gellibrand, o a 70 km d'Apollo Bay.
Les cascades són alimentades pel rierol Young i, com el seu nom indica, hi ha tres caigudes d'aigua que cauen cap a la base d'una vall situada enmig d'una exuberant selva tropical d'Eucalyptus regnans i de Nothofagus cunninghamii.
Normalment, les tres cascades flueixen quan hi ha hagut una pluja important aigües amunt, per la qual cosa no és estrany veure només una o dues cascades que flueixen.

## Referències

* ↑ Cheng, Johnny T. «Triplet Falls». World of Waterfalls. [Consulta: 17 novembre 2014].
* 1 2 «Triplet Falls». Arxivat de l'original el 2018-03-13. [Consulta: 13 març 2018].

## Vegeu també

* Llista de cascades
* Llista de cascades d'Austràlia
# Cascades Waihīlau

Les cascades Waihīlau són unes cascades que es troben a la vall de Waimanu, a Hawaii (Estats Units d'Amèrica). És la tercera cascada més alta d'Hawaii i la 13a més alta del món, amb 792 metres d'altura.

## Referències

* ↑ Myths and Misconceptions | World Waterfall Database: World's Tallest Waterfalls
* ↑ Waihilau Falls | World Waterfall Database: World's Tallest Waterfalls

## Vegeu també

* Llista de cascades
# Cap de Cervera

El Cap de Cervera és un cap de la costa de la Marenda, en el terme comunal de Cervera de la Marenda, a la comarca del Rosselló (Catalunya Nord).
Està situat a la zona central-oriental del terme de Cervera de la Marenda. Queda a prop i a llevant del poble de Cervera de la Marenda, al costat mateix del poble.

## Referències

* ↑ El Cap de Cervera en els ortofotomapes de l'IGN
# Tàngara d'antifaç

La tàngara d'antifaç (Sphenopsis melanotis) és un ocell de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial, vegetació secundària, matolls i bambú dels Andes, del centre i sud de Colòmbia i sud-oest de Veneçuela, cap al sud, a través de l'Equador i Perú i centre de Bolívia.

## Referències

* ↑ «Tàngara d'antifaç». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Zenón Gonzáles

Zenón Gonzáles (Uncía, 23 de juny de 1919), conegut com a Chembo, fou un futbolista bolivìà de la dècada de 1940.
Fou 22 cops internacional amb la selecció de Bolívia, amb la qual participà en els Jocs Bolivarians de 1938, als Jocs Bolivarians de 1947, i als campionats sud-americans de Xile (1945), de Buenos Aires (1946) i de Guayaquil (1947).
Es formà a Club Junín de Sucre (1936), Club White Star de Potosí, Club Independiente de Potosí, jugant a continuació a Club The Strongest de La Paz (1939-1942); Club Ferroviario de La Paz (1943-1956); Club Árabe de La Paz (1949-1953); Club Deportivo Lanza, de La Paz, (1954-1955); i Club 31 de Octubre de La Paz, (1955-1956).

## Referències

* ↑ «Bolivia - Record International Players». rsssf.com. [Consulta: 9 novembre 2018].
* 1 2 «DICCIONARIO BIOGRAFICO DEL FUTBOL BOLIVIANO (1930-2000)». DELFÍN SÁNCHEZ SEBORGA. [Consulta: 9 novembre 2018].
# Ceboruco

El Ceboruco és un estratovolcà de l'Eix Volcànic Transversal, situat a l'extrem oest d'aquesta serralada, a l'estat de Nayarit (Mèxic). El cim es troba a 2.280 msnm.
L'erupció més gran, l'erupció pliniana de Jala va tenir lloc al voltant de l'any 930 dC ±200, VEI 6, que alliberà 11 quilòmetres cúbics de tefra. L'erupció més recent i millor documentada va durar entre 1870 i 1875, amb una activitat fumaròlica que va durar fins ben entrat el segle XX. La muntanya compta amb una gran caldera, creada durant l'erupció de Jala, amb un cràter més petit a l'interior que es va formar quan el dom de lava de Dos Equis es va esfondrar durant l'erupció de Coapales al voltant de l'any 1100 dC. Dins d'aquests dos cràters hi ha dipòsits d'escòria, doms de lava i roques piroclàstiques o cons d'escòria.
Les colades de lava conservades al voltant del volcà mostren un registre de les recents erupcions. Durant els cinc-cents anys posteriors a l'erupció de Jala, el volcà va estar en el seu moment més actiu, deixant el registre de sis grans colades de lava: Copales, El Cajón, Coapan I, Coapan II, El Norte i Ceboruco, totes abans de l'arribada dels espanyols el 1521. El volcà va romandre actiu fins a la següent gran erupció el 1870, però el vulcanisme estava, majoritàriament limitat a les calderes.

## Referències

* ↑ «Global Volcanism Program | Ceboruco» (en anglès). [Consulta: 30 abril 2024].
* 1 2 3 «Revised stratigraphy and eruption rates of Ceboruco stratovolcano and surrounding monogenetic vents (Nayarit, Mexico) from historical documents and new radiocarbon dates». Journal of Volcanology and Geothermal Research, vol. 176, 2008, pàg. 241–264. Bibcode: 2008JVGR..176..241S. DOI: 10.1016/j.jvolgeores.2008.04.006.
* ↑ «Nature and timing of magma interactions before, during and after the caldera-forming eruption of Volcan Ceboruco, Mexico». Mineral Petrol, vol. 146, 2003, pàg. 715–735.
# Guillem Tinter

Guillem Tinter era membre d'una família de donzells de Castelló d'Empúries, de qui es conserven poques dades. Era fill de Jaume Tinter, veguer del comtat d'Empúries el 1405 i que va participar en el Parlament de Peralada de 1410 per tal de solucionar el conflicte successori. El seu germà Joan fou també administrador del comtat.
Les dades de Guillem són les següents: el 1451 donava permís al seu germà Joan per tal que es pogués vendre un camp a Castelló i el 1454 pagava uns diners a un tal Joan Perpinyà també de la vila empordanesa. En aquest document, però, se l'anomena burgès, cosa que vol dir que no era membre de la noblesa tot i que la família sí que ho era.
De Guillem Tinter li hem conservat una poesia que s'adreça a fra Joan de Vilagut, també membre d'una família amb lligams a Castelló d'Empúries, per tant, és normal que es coneguessin i que tinguessin algun debat poètic.

## Enllaços externs

* Resposta que Guillem Tinter fa a Joan de Vilagut, en edició electrònica
* Article on es repassen les dades biogràfiques i poètiques de Joan de Vilagut i Guillem Tinter
# Massimo Graziato

Massimo Graziato (Este, Pàdua, 25 de setembre de 1988) és un ciclista italià.

## Palmarès

* 2006
** Vencedor d'una etapa a la Tre Ciclistica Bresciana
* 2010
** 1r al Trofeu Edil C
** 1r a la Vicenza-Bionde
** 1r al Giro del Valdarno
* 2012
** Vencedor d'una etapa a la Giro del Friül-Venècia Júlia

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2013. 144è de la classificació general

## Referències

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a museociclismo.it
* Resultats a procyclingstats.com
# Aya (reina)

Aya va ser l'esposa d'un rei egipci de principis de la dinastia XIII (entre 1803 i 1649 aC). Les fonts no són concloents sobre la identificació del seu marit. Tenia el títol de "Reina consort d'Egipte".
Aya en jeroglífic :
Se la coneix per dues fonts. Aya apareix en una estela conservada al Museu Martin von Wagner de Würzburg. D'aquesta font, és evident que formava part d'una família influent de funcionaris de l'alt tribunal i estava relacionada amb el djati Anju.
També apareix al papir Boulaq 18. Es tracta d'un relat administratiu pertanyent al palau tebà d'un rei de la dinastia XIII. Va ser trobat a la tomba del gran escriba del recinte Neferhotep. El nom del rei en aquest papir només es conserva parcialment1. Molts estudiosos hi han llegit Sobekhotep II, tot i que d'altres no estan d'acord amb aquesta lectura i suggereixen altres reis com Sehotepkare Antef i el rei Esmenkhkare Imirameixa.

## Referències

* 1 2 Ryholt, 1997, p. 243-245.
* 1 2 Dodson i Hilton, 2004.
* ↑ Grajetski, 2005, p. 36.

## Vegeu també

* La dona a l'Antic Egipte.

## Bibliografia

* Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.
* Grajetski, Wolfram. Ancient Egyptian Queens: a hieroglyphic dictionary (en anglès). Londres: Golden House Publications, 2005. ISBN 0954721896.
* Ryholt, Kim. The Political Situation in Egypt during the Second Intermediate Period, c.1800-1550 BC (en anglès). Copenhagen: Museum Tusculanum Press, 1997. ISBN 87-7289-421-0.
# Charlie Haas

Charles Doyle "Charlie" Haas II (27 de març de 1972 -), és un lluitador professional nord-americà, que treballa a la marca de SmackDown! de l'empresa World Wrestling Entertainment (WWE).

## Enllaços externs

* Pàgina Oficial Arxivat 2012-06-03 a Wayback Machine. (anglès)
* Perfil a WWE.com (anglès)
* Perfil a WWE Universe Arxivat 2009-07-15 a Wayback Machine. (anglès)
# Cazis

* No s'ha de confondre amb Cassís (Boques del Roine).
Cazis és un municipi del cantó dels Grisons (Suïssa), situat al districte de Hinterrhein.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Cazenovia

«Cazenovia» té aquests significats:
* Cazenovia (Nova York), població dels Estats Units a l'estat de Nova York.
* Cazenovia (Wisconsin), població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin.
# Clinton (Carolina del Nord)

Clinton és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2008 tenia 8.845 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Clinton tenia 8.600 habitants, 3.336 habitatges i 2.058 famílies. La densitat de població era de 471 habitants per km².
Dels 3.336 habitatges en un 27% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40,5% hi vivien parelles casades, en un 18,1% dones solteres, i en un 38,3% no eren unitats familiars. En el 35% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,27 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,6% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 26,8% entre 25 i 44, un 22% de 45 a 60 i un 21,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.904 $ i la renda mediana per família de 36.144 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.605 $ mentre que les dones 21.654 $. La renda per capita de la població era de 15.672 $. Entorn del 18,1% de les famílies i el 23,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Clinton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Clinton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Circulador

Un circulador és un dispositiu electrònic passiu i no reciproc de tres o més portes habitualment usat en l'àmbit de les microones. La seva principal característica és que quan es connecta un senyal a un dels seus ports d'entrada aquest senyal serà transferit al següent port sense rebre interferències dels altres ports.
Quan un circulador té 3 portes també se'l coneix amb el nom d'aïllador.

## Història

Estudiant les equacions de Maxwell un matemàtic dels Laboratoris Bell va arribar a la conclusió que si les equacions eren correctes i completes era necessari que existissin dispositius no recíprocs. Un cop demostrat aquest fet el personal dels Laboratoris Bell va començar a investigar la creació d'un d'aquests dispositius, efemèride que finalment aconseguiria Lester Hogan dels mateixos laboratoris al final de la Segona Guerra Mundial.

## Aplicacions

En sistemes de radar, caracteritzats habitualment per fer servir només una antena per a rebre i transmetre, els circuladors són usats per a desacoplar el senyal transmès i el senyal rebut. L'ús d'un circulador és molt més apropiat que no l'ús d'un interruptor, ja que evita la creació de polsos de tensió al canviar sobtadament del senyal transmès al senyal rebut a més de permetre la transmissió i recepció de forma simultania.

## Paràmetres

Directivitat: Màxima relació de potències entre la porta acoblada i les portes aïllades. Típicament és d'uns 20 decibels.
Pèrdues d'inserció: Relació entre la potència incident i la potència que surt per la porta on circula el senyal. S'expressa en decíbels.

## Referències

* ↑ Patent de circulador als Estats Units Arxivat 2007-10-04 a Wayback Machine..

## Bibliografia

* C. L. Hogan, "The Ferromagnetic Faraday Effect at Microwave Frequencies and its Applications" Rev. Mod. Phys. 25, 253–262 (1953)
* E. A. Ohm, "A Broadband Microwave Circulator", IRE Trans. on Microwave Theory and Techniques, MTT-4 210-217 (1956)
* H. N. Chait & T. R. Curry, "Y-Circulator," J. Appl. Phys., Suppl. to 30, 1525 and 1535 (1959)
* H. Bosma, "On Stripline Y-Circulation at UHF", IEEE Trans. Microwave Theory & Techniques V12 N1 61-72 (1964)
* Federal Standard 1037C and MIL-STD-188
# Circulació tancada

En la circulació tancada (típica dels vertebrats, anèl·lids i cefalòpodes) la sang mai no abandona els vasos sanguinis, sinó que l'oxigen i els nutrients travessen les capes dels vasos sanguinis per entrar al líquid intersticial.

## Referències

* ↑ «La circulación en el hombre». Universidad de Córdoba. [Consulta: 18 desembre 2021].
# Chã de Igreja

Chã de Igreja (crioll capverdià Txan d Igreja) és una vila al nord de l'illa de Santo Antão a l'arxipèlag de Cap Verd. Està situada vora la costa nord de l'illa, a la vall del rierol Ribeira da Garça. És 19 km al nord-oest de la capital de l'illa Porto Novo. I un kilòmetre al nord hi ha la petita vila d'estiu de Cruzinha.

## Vegeu també

* Llista de nuclis de població de Cap Verd
# Club Atlético Huracán Corrientes

* No s'ha de confondre amb Huracan (desambiguació).
El Club Atlético Huracán Corrientes, també anomenat Huracán de Corrientes, és un club de futbol argentí de la ciutat de Corrientes.
Destacà la temporada 1996-97 en la qual jugà a primera divisió (Apertura 1996).

## Palmarès

* Primera B Nacional: 1
** 1995-96

## Referències

* ↑ «Huracán consiguió su tercer éxito seguido». Diario La Nación. Arxivat de l'original el 2015-04-08. [Consulta: 3 abril 2015].
* ↑ «El 28 de mayo de 1918 se fundó el Club Atlético Huracán Corrientes». Noticias Hoy Corrientes. Arxivat de l'original el 2015-04-07. [Consulta: 3 abril 2015].
* ↑ «Huracán de Corrientes ascendió a primera». Arxivat de l'original el 2014-12-18. [Consulta: 10 març 2018].
* ↑ Huracán Corrientes 1996/97

## Enllaços externs

* Club Atlético Huracán Corrientes - Lloc web oficial (castellà)