OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Martin Weinek

Martin Weinek (Leoben, 1964) és un actor, director i empresari austríac. També produeix vi. Treballa al món del cinema, el teatre i la televisió. És conegut entre el públic pel paper de l'Inspector Fritz Kunz a Rex, un policia diferent.
Va estudiar interpretació entre 1983 i el 1986 amb el professor Peter P. Jost i es dedicà al teatre a partir del 1986 en algunes produccions vieneses.
El seu primer paper menor en una pel·lícula va ser com a mosso d'ascensor en la pel·lícula Nachsaison, fruit de la seva participació en el grup vienès Theater Gruppe 80. El 1987 obté un paper en l'obra teatral Der Lechner Edi schaut ins Paradies de Jura Soyfer sota la direcció de Georg Mittendrein en el marc del festival Ruhrfestspiele Recklinghausen i el paper d'escombriaire a la pel·lícula Müllomania de Dieter Berner. Entre el 1988 i 1989 treballa com a actor en el Jura-Soyfer-Theater a Viena i en altres teatres menors, igualment treballa com a director, director artístic i productor. El 1989 participa en la sèrie televisiva austríaca Calafates Joe. Entre 1990 i 1991 fou director artístic del teatre Hernalser Stadttheater a Viena.
El 1999 li arriba la popularitat gràcies a la sèrie televisiva Rex, un policia diferent, sèrie en la qual participa de forma permanent. Martin Weinek s'interessa també pel vi i la vitivinicultura en adquirir el 1993 una petita empresa de producció vinícola pròpia en Hagensdorf de 3 hectàrees de superfície, al costat del municipi de Heiligenbrunn que regenta al costat de la seva esposa Eva.
El 8 de març de 2008 feu de moderador en el Genusse Burgenland.

## Filmografia

* 1989: Calafati Joe (Sèrie de TV)
* 1999-2004, 2008- : Rex, un policia diferent (Sèrie de TV)
* 2004: Silentium
* 2005: Grenzverkehr
* 2006: Unter weißen Segeln (Episodi Träume am Horizont)
* 2007: Die Rosenheim-Cops (Episodi Liebe bis zum Ende)

## Enllaços externs

* Enllaç a ORF Arxivat 2011-06-11 a Wayback Machine. (alemany)
* Les seves vinyes Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine. (alemany)
# Martin Walser

Martin Walser (Wasserburg, 24 de març de 1927 - Überlingen, 26 de juliol de 2023) fou un narrador, assagista i dramaturg alemany, membre del moviment literari Grup 47 i pare de l'escriptora i pintora Alissa Walser.

## Biografia

Martin va néixer al costat del llac de Constança; els seus pares regentaven una fonda a Wasserburg i Walser va estudiar en una escola secundària de Lindau. Va descriure l'ambient de la seva infància en la novel·la Ein springender Brunnen.
Va interrompre els seus estudis de filosofia i lletres per lluitar en una unitat antiaèria durant els últims dies de la Segona Guerra Mundial; els va reprendre després i va fer el batxillerat ("Abitur") el 1946; es va casar el 1950 i es va doctorar el 1951 amb una tesi sobre Franz Kafka. Va treballar com a realitzador televisiu i a la ràdio.
Atret pel compromís social, va formar part del moviment literari Grup 47 des de 1953 i va començar a fer-se conèixer en 1955 amb la col·lecció de nou relats "Un avió sobre la casa", alemany: Ein Flugzeug über dem Haus (1955). Es tracta de contes kafkians en què tracta sobre tot el tema del poder paralitzant i alienador i el conflicte entre l'un i els altres, i on es verifica que el llenguatge del poder és indesxifrable i no sembla regir-se per la raó davant l'individu que el pateix.
Les seves peces dramàtiques tracten sobre temes polítics o relacions conjugals, com "Roure i angora: una crònica alemanya", alemany: Eiche und Angora. Eine deutsche Chronik, "La casa del cigne" alemany: Das Schwanenhaus, "El cigne negre" alemany: Der Schwarze Schwan i "La guerra dels Fink" alemany: Finks Krieg.
Les quatre filles que va tenir del seu matrimoni han estat també escriptores destacades. El 1962, Walser va obtenir el Premi Gerhart Hauptmann, el 1981 el Premi Georg Büchner i el 1998 el Premi de la Pau del Comerç Llibreter Alemany.

## Obres

* Ein Flugzeug über dem Haus (1955)
* Ehen in Philippsburg' (1957)
* Halbzeit (1960)
* Der Abstecher, drama (1961)
* Eiche und Angora-Eine deutsche Chronik, drama (1962)
* Die Zimmerschlacht, obra de teatre (62/63 i 1967)
* Überlebensgroß Herr Krott, Rèquiem per a un immortal (1964)
* Der schwarze Schwan obra de teatre (1964)
* Das Einhorn (1966)
* Der schwarze Schwan obra de teatre (1968)
* Wir werden schon noch handeln (Der schwarze Flügel), obra de teatre (1968)
* Der Sturz (1973)
* Das Sauspiel Drama (1975)
* Ein fliehendes Pferd novel·la (1978)
* Seelenarbeit, 1979)
* Das Schwanenhaus (1980)
* Selbstbewußtsein und Ironie conferències(1981)
* Brief an Lord Liszt (1982)
* Ein fliehendes Pferd, obra de teatre (1985)
* Brandung (1985)
* Der Halbierer (1985)
* Jagd (1988)
* Nero läßt grüßen oder Selbstporträt des Künstlers als Kaiser, Monodrama (1989)
* Die Verteidigung der Kindheit (1991)
* Ohne einander (1993)
* Kaschmir in Parching (1995)
* Finks Krieg (1996)
* Ein springender Brunnen (1998))
* Der Lebenslauf der Liebe (2000)
* Tod eines Kritikers (2002)
* Der Augenblick der Liebe (2004)
* Die Verwaltung des Nichts, assajos (2004)

## Referències

* ↑ «Martin Walser». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Mapanare

La mapanare (Bothrops atrox), també conegut com a jergó, macagua, pèl de gat, jaracacà groga o labaria, és una espècie de serp molt verinosa de la subfamília Crotalinae. És probablement la serp més temuda en l'Amèrica del Sud tropical, juntament amb la shushupe o berrugós (Lachesis muta). Es considera que és el rèptil americà que més morts causa. És molt agressiva i es pot trobar tant als boscos com als centres urbans.

## Característiques

Té una coloració variable, des de marró, passant pel verda oliva fins al gris. La seva longitud pot arribar fins als dos metres.

## Història natural

Aquesta serp s'alimenta principalment de petits mamífers, ocells, sargantanes i serps. Detecta als animals de sang calenta en percebre la seva calor corporal per mitjà d'un òrgan situat entre els ulls i el musell. Es camufla prop de camins a l'espera de les seves preses.

## Distribució geogràfica

Bothrops atrox viu a Guyana, Surinam, Guaiana Francesa, Veneçuela, Brasil, Colòmbia, E Equador, NE/E Perú, N Bolívia, Trinidad.

## Referències

* 1 2 Reptile Database
# Mapatge de reverberació

El mapatge de reverberació o mapa de reverberació és un mètode estadístic utilitzat en astrofísica preferentment per a l'anàlisi de la velocitat del disc gasós al voltant d'un objecte compacte supermassiu. La tècnica s'usa per mesurar la mida de la regió d'emissió de línia ampla i la massa del suposat forat negre central en un nucli galàctic actiu.
Els mesuraments directes de Doppler dels màsers aquosos del voltant del nucli galàctic de les galàxies properes han revelat un moviment Kleperià molt ràpid, només possible amb una alta concentració de matèria al centre. Normalment, els únics objectes que poden agrupar prou matèria en tan poc espai són els forats negres, o algun objecte que pugui evolucionar en forat negre en un període astrofísic curt. Per a les galàxies actives llunyanes, l'amplada de banda de la línia espectral ampla es pot usar per investigar el gas que orbita prop de l'horitzó d'esdeveniments. La tècnica del mapatge de reverberació usa la variabilitat d'aquestes línies per a mesurar la massa, i potser la rotació del possible forat negre supermassiu que proporciona l'energia al motor de la galàxia activa.

## Referències

* ↑ B.M. Peterson & K. Horne Reverberation Mapping of Active Galactic Nuclei (2004)
# María Teresa de Vallabriga

María Teresa de Vallabriga y Rozas (Saragossa, 1750-1820) va ser una noble aragonesa. Va casar-se amb l'infant Lluís Antoni d'Espanya, fill de Felip V, esdevenint comtessa de Chinchón.
Filla de Luis de Vallabriga, majordom de Carles III i de María Josefa de Rozas y Melfort, comtessa de Castelblanco. Va viure a Madrid des de 1773, a casa de la seva tia, la marquesa de San Leonardo.
El 1776 va casar-se amb Lluís Antoni d'Espanya, germà de Carles III, que suposava un matrimoni morganàtic per a l'infant i antic arquebisbe de Toledo. El rei va desaprovar la unió, i Lluís i Teresa van retirar-se de la cort a Arenas de San Pedro. Mort Lluís el 1785, va poder reunir-se amb els seus fills, que s'havien educat a Toledo i dels quals havia estat apartada, gràcies a Carles IV. El 1792 va passar a viure a Saragossa fins a 1802, en què pot tornar a la cort, gràcies al matrimoni de la seva filla María Teresa amb Manuel Godoy. Durant l'ocupació napoleònica va viure a Mallorca, el 1814 es traslladava de nou a Saragossa, on va morir el 1820.

## Descedència

María Teresa i Lluís van tenir tres fills:
* Luis María de Borbón y Vallabriga (1777-1823)
* María Teresa de Borbón y Vallabriga (1779-1828)
* María Luisa de Borbón y Vallabriga (1780-1846)

## Honors

* Banda de l'Orde de les Dames Nobles de la Reina Maria Lluïsa

## Referències

* ↑ Rubio Sotés, F. (Editora). Chinchón: sociedad y territorio (en castellà). Madrid: Editorial Complutense, 2002, p. 194.
* ↑ Zavala, José María. Infantas: De la primogénita de Felipe V a la sucesora de Felipe VI (en castellà). Barcelona: Plaza & Janés, 2012.
* 1 2 de Goya, Francisco. Cartas a Martín Zapater (en castellà). Madrid: Istmo, 2003, p. 159.
* ↑ Carr-Gomm, Sarah. Francisco Goya (en castellà). Londres: Parkstone International, 2011, p. 22. ISBN 978-1-78042-075-2.
* ↑ Rodríguez López-Brea, 2001, p. 33.

## Bibliografia

* Rodríguez López-Brea, Carlos. Dos Borbones, cardenales primados de Toledo (en castellà). Universidad de Castilla-La Mancha, 2001.
# Maurolicus parvipinnis

Maurolicus parvipinnis és una espècie de peix pertanyent a la família dels esternoptíquids.

## Descripció

* Fa 5,4 cm de llargària màxima.
* Nombre de vèrtebres: 33-35.

## Hàbitat

És un peix marí, d'aigües fondes i batipelàgic.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic sud-oriental: el sud del Xile continental i l'arxipèlag Juan Fernández.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Cocco A., 1838. Su di alcuni salmonidi del mare di Messina. Nuovi Ann. Sci. Nat. Bologna Anno 1 Tomo 2 (fasc. 9). 161-194.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Vaillant, L. L., 1888. Poissons. A: Mission scientifique du Cap Horn, 1882-1883. VI. Zoologie. París. V. 6 (Zool.): 1-35, Pls. 1-4.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Parin, N.V. i S.G. Kobyliansky, 1996. Diagnoses and distribution of fifteen species recognized in genus Maurolicus Cocco (Sternoptychidae, Stomiiformes) with a key to their identification. Cybium 20(2):185-195.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* Catalogue of Life Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* AQUATAB
# Mason (Tennessee)

Mason és una població dels Estats Units a l'estat de Tennessee. Segons el cens del 2000 tenia 1.089 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mason tenia 1.089 habitants, 210 habitatges, i 153 famílies. La densitat de població era de 328,5 habitants/km².
Dels 210 habitatges en un 41,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 41% hi vivien parelles casades, en un 22,9% dones solteres, i en un 26,7% no eren unitats familiars. En el 23,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,68 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,12.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 16,1% tenia menys de 18 anys, un 16,6% entre 18 i 24, un 49,2% entre 25 i 44, un 12% de 45 a 60 i un 6,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 327,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.404 $ i la renda mediana per família de 40.139 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.827 $ mentre que les dones 25.938 $. La renda per capita de la població era de 15.643 $. Entorn del 9,5% de les famílies i el 13,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mason». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mason». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Mason City

«Mason City» té aquests significats:
* Mason City (Illinois), població dels Estats Units a l'estat d'Illinois.
* Mason City (Iowa), població dels Estats Units a l'estat d'Iowa.
* Mason City (Nebraska), població dels Estats Units a l'estat de Nebraska.
# Marc Duili (tribú de la plebs 471 aC)

Marc Duili (en llatí: Marcus Duilius) va ser tribú de la plebs l'any 471 aC quan per primer cops els tribuns es van elegir als comicis tribunats.
L'any següent, el 470 aC Duili i el seu col·lega Gai Sicini van convocar a Appi Claudi Sabí, cònsol de l'any anterior, davant l'assemblea del poble, per la violenta oposició que havia fet de la llei agrària d'Espuri Cassi. Vint-i-dos anys més tard, el 449 aC quan el poble es va aixecar contra la tirania dels decemvirs, es va distingir com un dels caps dels plebeus, i va aconsellar que es retiressin de l'Aventí i anessin al Mont Sagrat. Quan els decemvirs van dimitir, els plebeus van tornar a l'Aventí i Marc Duili i Gai Sicini van tornar a ser investits tribuns.
Duili va proposar una rogatio, que va ser immediatament aprovada, demanant que es tornessin a elegir els cònsols, com es feia abans, i que es fes pública la resolució. A continuació va fer aprovar una altra llei mitjançant un plebiscit, que qui volgués eliminar el càrrec de tribú de la plebs, o intentés nomenar algun magistrat sense convocar eleccions, havia de ser assotat i mort.
Marc Duili va ser un gran defensor dels plebeus, i va actuar amb moderació i saviesa en aquell període turbulent. Va aconseguir mantenir els dirigents dels plebeus dins d'un clima de diàleg amb els patricis, i quan els tribuns van voler portar la venjança fins al límit després d'haver fet dimitir els decemvirs, va declarar que ja hi havia hagut prou càstigs aquell any, i que no permetria cap més acusació ni empresonament. Això va tranquil·litzar els ànims dels patricis. Quan a l'any següent es van fer noves eleccions a tribú de la plebs, els antics tribuns es van posar d'acord per seguir un any més, però Duili, que presidia els comicis, es va negar a rebre els vots dels seus col·legues, que, complint la llei, van renunciar als seus càrrecs. Ell mateix, quan van ser elegits nous tribuns, va renunciar al seu càrrec i es va retirar a casa seva.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 1090.
# Marvin Angarita Reyes

Marvin Orlando Angarita Reyes (Barrancabermeja, Departament de Santander, 11 d'abril de 1989) és un ciclista colombià, professional des del 2012, actualment a l'Equipo Bolivia.

## Palmarès

* 2010
** Vencedor d'una etapa al Clásico RCN
* 2011
** Campió de Colòmbia sub-23 en ruta
** Vencedor de 4 etapes a la Volta a Veneçuela
** Vencedor d'una etapa al Clásico RCN
* 2012
** Vencedor de 2 etapes a la Volta al Món Maia
* 2013
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a l'Equador

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Mare de Déu del Roser (Vilallonga del Camp)

La Mare de Déu del Roser és una església del municipi de Vilallonga del Camp (Tarragonès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'ermita del Roser està situada a la carretera de Vilallonga al Rourell, arran del cementiri municipal de Vilallonga. L'edifici és d'estil gòtic popular, com es pot observar a l'interior i en unes petites arcuacions que guarneixen la part alta de la façana, sota de la cornisa. En aquest mur destaca la porta d'entrada, d'arc una mica peraltat i format per grans dovelles.
L'ermita, de planta rectangular, consta d'una nau amb capelles i cambril a la capçalera. El cor és elevat i està situat als peus, damunt de bigues policromades de caràcter popular acabades en caps. La nau és coberta per un embigat de fusta, disposat a dues aigües i amb elements ornamentals. El conjunt és completat per diverses dependències adossades, així com per un gran pati davant de l'ermita, el qual disposa d'un pou cobert per una cupuleta de ceràmica de Manises.

## Història

L'edifici ha sofert diverses transformacions al llarg dels segles. En l'actualitat s'està restaurant i s'ha recuperat bona part de les pintures del presbiteri probablement del segle xvi, així com les decoracions de la capella del Sant Crist, del cambril i de les bigues de fusta, totes pintades amb sanefes i figures geomètriques.

## Referències

* 1 2 3 4 «Mare de Déu del Roser». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 abril 2013].

## Enllaços externs

* «Mare de Déu del Roser». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Mas Corcó (Manlleu)

Mas Corcó és una masia de Manlleu (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia de planta rectangular coberta a dues vessants i amb el carener perpendicular a la façana, orientada a migdia. Els murs són de còdols de riu amb alguns sectors de tàpia, i els cantoners de pedra vista.
Afegit a la part dreta de la casa hi ha un cos amb galeries al nivell del primer pis, amb badius, i una terrassa al damunt. Els portals que comuniquen la casa amb aquest cos tenen decoracions conopials. Al davant de la casa s'hi forma una lliça, que està revestida amb ciment.

## Història

Es troba dins la demarcació de l'antiga església romànica de Vila-Setrú, que es troba documentada des de l'any 906 i considerada parròquia independent des de 1060.
El mas Corcó apareix esmentat en el llibre de fogatges de la parròquia i terme de Manlleu i de Vila-setrú des de 1553. Trobem llavors registrat a Jaume Corcó.
El mas fou ampliat i reformat als segles XVI / XVII i XVIII. Apareixen diverses dates esculpides: 1593 al portal; 1634, en la finestra sobre el portal; i 1773/1777 a les finestres de tramuntana.
L'any 1862, segons el cadastre, Corcó comptava amb 65 quarteres de cultiu, 7 de bosc i 3 de pollancreda.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «El Corcó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 agost 2014].
* ↑ Roca, Alexandre. Les masies de Manlleu. Manlleu: El Ter, 1999, p. 46.
# Masao Takada

Masao Takada, és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Masao Takada va disputar 2 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* Japan National Football Team Database
# Massalski

Massalski (en rus: Масальский) és un poble (un possiólok) del krai de l'Altai, a Rússia, que el 2013 tenia 1.669 habitants. Pertany al districte de Lóktevski.

## Referències

* ↑ Список населённых мест Сибирского края. – Том 1. Округа Юго-Западной Сибири. – Новосибирск: Сибирский Краевой Исполнительный Комитет. Статистический отдел, 1928. – 831 с.
# Massalió

Massalió és una vila i municipi del Matarranya, a la província de Terol (comunitat autònoma d'Aragó). La vila està situada a l'esquerra del riu Matarranya.
La temperatura mitjana anual és de 16,5° i la precipitació anual, 378 mm.

## Llocs d'interès

S'han trobat diverses ruïnes històriques de construccions realitzades pels Ibers, les quals encara avui dia estan ben conservades i es poden visitar. Situades darrere de l'Ermita de Sant Cristòfor (San Cristóbal).
Lo nom deriva de l'àrab manzil al-'ayún منرل العيون, la posada de la font.

### Llocs d'interès turístic general

* L'església de Santa Maria la Major té la façana renaixentista.
* Ermita Sant Cristobal.
* Ruïnes dels Ibers.
* Pont del Matarranya.
* Castell.
* Garjoles (presó). Situades al nucli antic de Massalió.
* Ajuntament de la vila, ss. XVI-XVIII. Declarat Monument lo 04-12-2001.
* Rentadors situats a les vores del riu Matarranya.

## Referències

* 1 2 «Massalió». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Mazaleón». Arxivat de l'original el 2016-09-20. [Consulta: 15 setembre 2016].
# Medalla de la Coronació del Rei Jordi V 1911

La Medalla de la Coronació del Rei Jordi V (anglès:King George V Coronation Medal) és una medalla commemorativa, creada el 1911, per commemorar la coronació del Rei Jordi V. Se'n van atorgar unes 15.901 medalles.
La versió de la medalla per a la policia va ser atorgada als oficials de policia de servei a Londres el dia de la Coronació.

## Disseny

Una medalla en plata de 32mm de diàmetre. Sobre l'anvers apareixen conjuntament les imatges del Rei Jordi V i la Reina Maria, portant les vestidures de la coronació, envoltats per una corona de roses a l'esquerra i de llorer a la dreta. Al revers, apareix el monograma reial amb la data de la coronació, 22 de juny de 1911.
Penja d'una cinta blava (el mateix to que el de l'orde de la Lligacama) amb una franja vermella central, d'un terç de l'amplada, partida per una línia blava.
El galó de la versió de la policia és vermell amb 3 franges blaves al centre.
# Medalla de la Campanya de la Guerra Civil

La Medalla de la Campanya de la Guerra Civil (anglès:Civil War Campaign Medal) és considerada com la primera medalla de servei de l'Exèrcit dels Estats Units. Va ser atorgada pel servei a l'Exèrcit Regular o Voluntari o a la Milícia en servei dels Estats Units durant la Guerra Civil entre el 15 d'abril de 1961 i el 9 d'abril de 1865, o pel servei a Texas fins al 20 d'agost de 1886
Va ser autoritzada el 1905 per Theodore Roosevelt en el 40è Aniversari del final de la Guerra Civil.
Originalment va ser atorgada com una condecoració commemorativa, però gairebé de forma immediata assolí el rang de condecoració militar autoritzada per portar sobre l'uniforme actiu. El motiu és que molts oficials superiors el 1905 eren veterans de la Guerra Civil. El 1918, a tots aquells que havien estat citats per valentia se'ls atorgà la Citació de l'Estrella de Plata. Només se n'atorgaren 6.
Un dels receptors més famosos va ser el General Arthur MacArthur, pare del General de l'Exèrcit Douglas MacArthur.

## Disseny

Una medalla de bronze. A l'anvers figura la imatge d'Abraham Lincoln mirant a la dreta, amb la llegenda "WITH MALICE TOWARD NONE, WITH CHARITY FOR ALL" (Amb malícia enlloc, amb caritat per tots). La versió de la marina mostra el USS Monitor i el CSS Virginia lluitant a Hampton Roads.
Penja d'una cinta blau fosc i gris a parts iguals, els colors dels uniformes dels exèrcits.
# Mario Benazzi

Mario Benazzi (Cento, 29 d'agost de 1902 - Pisa, 6 de desembre de 1997) va ser un zoòleg italià, professor al Istituto di Zoologia e Anatomia Comparata de la Universitat de Pisa. Va publicar treballs sobre platihelmints i citogenètica evolutiva.
S'ha honrat a Benazzi amb el noms d'espècie del poliquet Diurodrilus benazzii Gerlach, 1952, del copèpode Colobomatus benazzii Delamare Deboutteville & Nunes Ruivo, 1958, i del triclàdide Dugesia benazzii. L'any 1971 va ser elegit membre nacional de la Accademia dei Lincei.

## Referències

* ↑ Mancino, G.; Olmo, E.; Redi, C. A. (1999). "Presentation of the symposium on "genome structure and evolution"". Italian Journal of Zoology 66 (3): 205. doi:10.1080/11250009909356257
* ↑ Gremigni, V. Proceedings of the 9th International Symposium on the Biology of the Turbellaria, Barcelona, Spain, June 2000 (CD-ROM). 131 (Suppl. 1), 2001, p. 11–14. «In memoriam: Mario Benazzi (1902–1997)»
* ↑ Mancino, Giorgio «In recordo di Mario Benazzi (1902–1997)» (en italian). Italian Journal of Zoology, 65, 4, 1998, p. 425–428. DOI: 10.1080/11250009809386785.
* ↑ De Vries, E.J «On the taxonomic status of Planaria torva from Corsica (Turbellaria, Tricladida, Paludicola)» (en anglès). Mitteilungen aus dem Zoologischen Museum in Berlin, 60, 1984, pàg. 17-21.
* ↑ Accademia Nazionale dei Lincei: Biografie e bibliografie degli Accademici Lincei, Rome 1976, pp. 364–376.