OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Moviment per a l'Alliberament dels Pobles

Moviment per a l'Alliberament dels Pobles (castellà: Movimiento para la Liberación de los Pueblos, abreujat MLP) és un partit polític de Guatemala.

## Història

El moviment social va ser registrat el 8 de desembre de 2016 al Tribunal Suprem Electoral i el seu procés d'inscripció va finalitzar el 7 de desembre de 2018. El secretari general del partit és Byron Alfredo González. Té més de 23800 afiliats. Està constituït principalment per membres del Comitè de Desenvolupament Camperol (CODECA). Alguns dirigents han estat acusats de robatori d'electricitat, així com de participar en múltiples manifestacions per exigir la dimissió del president Jimmy Morales per corrupció. Han acusat a la URNG i al Winaq de no representar els pobles indígenes. El 21 de novembre de 2018, l'organització política va complir els requisits i va ser oficialitzada com a partit polític.
El 16 de juny de 2019, el MLP es representà per primer cop a les eleccions generals de Guatemala amb Thelma Cabrera com a presidenciable i Neftaly López com a candidat a vicepresident, quedant en quarta posició a la primera volta i superant el 10% dels sufragis.

## Eleccions presidencials

| Data d'elecció | Candidat de partit | Nombre de vots | Percentatge de vots | Nombre de vots | Percentatge de vots | Resultat |
| Data d'elecció | Candidat de partit | Primera volta | Primera volta | Segona volta | Segona volta | | Resultat |
| 2019 | Thelma Cabrera | 452539 | 10,42 | | | |

## Referències

* ↑ «Comités para la construcción de los partidos políticos». Tse.org.gt. [Consulta: 22 gener 2019].
* ↑ «Conozca la oferta electoral que podríamos tener en el 2019 » República.gt», 23-07-2017.
* ↑ «Codeca busca constituirse en partido político». Prensalibre.com. [Consulta: 22 gener 2019].
* ↑ Vera, Asier. «Thelma Cabrera, candidata indígena que aspira a hacer historia en Guatemala». Público, 16-06-2019. [Consulta: 18 juny 2019].
* ↑ Gonzalez, Luis. «Presidenta de Codeca es la candidata del Movimiento para la Liberación de los Pueblos» (en castellà), 07-03-2019. [Consulta: 18 juny 2019].

## Enllaços externs

* Twitter oficial del MLP
# Carlino (Udine)

Carlino (friülà Cjarlins) és un municipi italià, dins de la província d'Udine. L'any 2007 tenia 2.776 habitants. Forma part de la comarca de la Bassa Friülana. Limita amb els municipis de Castions di Strada, Marano Lagunare, Muzzana del Turgnano i San Giorgio di Nogaro.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Claudio Paiaro | Llista cívica |
# Medina (Tennessee)

Medina és una població dels Estats Units a l'estat de Tennessee. Segons el cens del 2000 tenia 969 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Medina tenia 969 habitants, 414 habitatges, i 279 famílies. La densitat de població era de 149,1 habitants/km².
Dels 414 habitatges en un 34,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,6% hi vivien parelles casades, en un 9,7% dones solteres, i en un 32,4% no eren unitats familiars. En el 28,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,34 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,88.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,3% tenia menys de 18 anys, un 8,8% entre 18 i 24, un 34,1% entre 25 i 44, un 19,1% de 45 a 60 i un 13,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.382 $ i la renda mediana per família de 40.804 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.958 $ mentre que les dones 22.059 $. La renda per capita de la població era de 19.445 $. Entorn del 8,4% de les famílies i el 10,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Medina». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Medina». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Torrent de Comabella (Bages)

El Torrent de Comabella és un afluent per l'esquerra de la Rasa de Davins, al Bages. Tot i pertànyer administrativament a Navàs és geogràficament més proper al nucli de Súria.

## Municipis per on passa

Des del seu naixement, el Torrent de Comabella passa successivament pels següents termes municipals.
Municipis :
| | Longitud (en m.) | % del recorregut |
| Per l'interior del municipi de Cardona | 924 | 49,36% |
| Per l'interior del municipi de Navàs | 948 | 50,64% |

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica del Torrent de Comabella està constituïda pel mateix torrent i per un afluent per la dreta que amida 656. Aquests dos torrents que sumen una longitud total de 2.528 m.

### Distribució municipal

El conjunt de la xarxa hidrogràfica del Torrent de Comabella transcorre pels següents termes municipals:

## Referències

* 1 2 Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
* ↑ La suma de les longituds de cada terme municipal pot ser superior a la longitud total de la xarxa perquè els trams en els quals algun curs fluvial fa de frontera entre dos termes municipals, es comptabilitzen en els dos municipis fronterers.
# Cantó de Saint-Étienne-Nord-Oest-1

El cantó de Saint-Étienne-Nord-Oest-1 és un cantó francès al districte de Saint-Étienne (departament del Loira) que compta amb el municipi de Villars i part del de Sant-Etiève.
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1973-1991 | Vital Merley | Divers droite |
| 1991-2007 | Hubert Pouquet | Divers droite |
| 2007- | Paul Celle | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Plesiops nakaharai

Plesiops nakaharai és una espècie de peix de la família Plesiopidae i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 14 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Taiwan i a la costa oriental del Japó central (des de les Illes Izu fins a Kōchi).

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Mooi, R.D., 1995. Revision, phylogeny, and discussion of biology and biogeography of the fish genus Plesiops (Perciformes: Plesiopsidae). Life Sci. Contrib. Núm. 159, 108 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Montigny-Saint-Barthélemy

Montigny-Saint-Barthélemy és un municipi francès, situat al departament de la Costa d'Or i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 75 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Montigny-Saint-Barthélemy era de 75 persones. Hi havia 28 famílies, de les quals 16 eren parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 50 habitatges, 29 eren l'habitatge principal de la família, 19 eren segones residències i 2 estaven desocupats. Tots els 50 habitatges eren cases. Dels 29 habitatges principals, 22 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 3 en tenien tres, 3 en tenien quatre i 21 en tenien cinc o més. 21 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 10 habitatges hi havia un automòbil i a 17 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Montigny-Saint-Barthélemy el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 8 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 16 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 8 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 48 persones, 32 eren actives i 16 eren inactives. De les 32 persones actives 31 estaven ocupades (19 homes i 12 dones) i 1 aturada (1 home). De les 16 persones inactives 8 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció i 1 d'una empresa de serveis.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una lampisteria.
L'any 2000 a Montigny-Saint-Barthélemy hi havia 7 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Montigny-Saint-Barthélemy a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Montigny-Saint-Barthélemy a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# NASA Astronaut Group 8

El NASA Astronaut Group 8 va ser un grup de 35 astronautes anunciat el 16 de gener de 1978. Va ser la primera selecció de la NASA des del Grup 6 el 1967, i va ser el grup més gran fins a aquesta data. La classe va ser la primera a incloure astronautes femenines i de minories; dels 35 seleccionats, sis eren dones, una d'elles era jueva americana, tres eren afroamericanes i una era asiàtica americana. A causa del gran retard entre l'última missió lunar Apollo el 1972 i el primer vol del transbordador espacial el 1981, van quedar pocs astronautes dels grups més antics, i van ser superats en nombre pels nouvinguts, que es van conéixer com els trenta-cinc nois nous. Des de llavors, s'ha seleccionat un nou grup de candidats aproximadament cada dos anys.
Al NASA Astronaut Group 8, es van seleccionar dos tipus diferents d'astronautes: pilots i especialistes en missió. El grup estava format per 15 pilots, tots pilots de prova i 20 especialistes en missió. La NASA va deixar d'enviar no pilots per a un any de formació de pilots. També va deixar de nomenar astronautes a la selecció. En canvi, a partir d'aquest grup, les noves seleccions es van considerar candidats a astronautes en lloc d'astronautes de ple dret fins que van acabar la seua formació.
Quatre membres d'aquest grup, Dick Scobee, Judith Resnik, Ellison Onizuka i Ronald McNair, van morir en el desastre del transbordador espacial Challenger. Aquests quatre, més Shannon Lucid, van rebre la Medalla d'Honor Espacial del Congrés, donant a aquesta classe d'astronauta cinc destinataris en total d'aquest premi de la NASA. Aquesta és la segona classe només per darrere de la classe New Nine que en va rebre set. Van remodelar la imatge de l'astronauta estatunidenc en una que s'assemblava més a la diversitat de la societat i van obrir les portes als altres que seguirien.
# Cantó de Saint-Germain-du-Bois

El cantó de Saint-Germain-du-Bois és un cantó francès del departament de Saona i Loira, situat al districte de Louhans. Té 13 municipis i el cap és Saint-Germain-du-Bois.

## Municipis

* Bosjean
* Bouhans
* Devrouze
* Diconne
* Frangy-en-Bresse
* Mervans
* Le Planois
* Saint-Germain-du-Bois
* Sens-sur-Seille
* Serley
* Serrigny-en-Bresse
* Le Tartre
* Thurey

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1946 | Marcel Deprés | |
| 1946-1949 | Georges Henry | |
| 1949-1967 | M. Moudens | radical |
| 1967-1979 | Maurice Berthoux | Divers droite, després UDF |
| 1979-1985 | Daniel Berthoux | Sense etiqueta |
| 1985-2004 | François Moreau | divers droite, després UMP |
| 2004- | Jean-Luc Vernay | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 6.990 | 7.807 | 7.090 | 6.550 | 6.141 | 5.818 | 6.821 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Casa Tomeva

La Casa Tomeva és un edifici del municipi de la Vall de Boí (Alta Ribagorça) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'una casa pagesa constituïda per l'habitatge i el cos de paller i cort, organitzada a banda i banda del parament de l'antiga muralla que actualment és el mur que separa ambdós edificis. La coberta és a dues vessants.
L'edifici de l'habitatge, construït entre mitgeres, amb planta baixa i dos pisos té façana, al carrer de la Muralla, i algunes obertures a l'exterior del recinte, a la segona planta.
A la façana principal s'ha de destacar el portal adovellat.
L'edifici del paller, perfectament integrat al conjunt, és la reconstrucció amb materials tradicionals i coberta a tres vessants d'un edifici anterior que l'any 1926 estava en ruïnes. Té la porta de la cort i l'obertura del paller a una de les façanes laterals.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa Tomeva». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 novembre 2015].
# Poulsenia

La Poulsenia és un gènere de plantes de la tribu de les castíl·lies dins la família de les moràcies, nadiua de les selves del sud de Mèxic a Bolívia i Veneçuela.

## Referències

* ↑ «Poulsenia — The Plant List» (en anglès). www.theplantlist.org. [Consulta: 3 agost 2017].
* ↑ STRI. «Poulsenia armata». biogeodb.stri.si.edu. [Consulta: 3 agost 2017].
# Marons

Marons és una varietat d'olivera de la qual només n'existeix un exemplar catalogat a la Sénia, a la comarca del Montsià. Es desconeix encara si l'olivera marons és equivalent a la forastera de Valentins, pròpia del poble dels Valentins, al veí municipi d'Ulldecona. A l'espera d'estudis concloents, els llibres especialitzats citen ambdues classes d'olivera separadament.

## Característiques agronòmiques

Arbre de vigor alt, definit com a semierecte, espès, amb productivitat mitja i bona regularitat. El seu fruit és de maduració primerenca i el seu rendiment gras és mitjà baix.

## Referències

* ↑ Adell Pons, M. Teresa. The agricultural system. Ancient Olive Trees. Territorio Sénia (en anglès). Ministeri d'agricultura, pesca i alimentació. Morella: Mancomunitat Taula del Sénia, p. 292. 0543014.
* ↑ Ninot, Antònia. Les varietats catalanes d'olivera. Quaderns agraris. Institució catalana d'estudis agraris, 2019, p. 30. ISBN 0213-9780.
* ↑ «Marons» (en castellà). Viveros Sophie. [Consulta: 7 setembre 2021].
# Muhàmmad ibn Maymun

Muhàmmad ibn Maymun fou emir midràrida de Sigilmasa, fill i successor el 876/877 de Maymun ibn Thakiyya al-Àmir.
Va governar amb tranquil·litat llegint la khutba en nom del califa abbàssida, i va morir l'agost/setembre del 883. El va succeir el seu oncle (germà del seu pare) al-Yassa ibn Midrar.

## Bibliografia

* Enciclopèdia de l'Islam, VI, 1023
# Montreux (Meurthe i Mosel·la)

Montreux és un municipi francès situat al departament de Meurthe i Mosel·la i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 56 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Montreux era de 56 persones. Hi havia 23 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 4 parelles sense fills, 7 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 33 habitatges, 23 eren l'habitatge principal de la família i 10 eren segones residències. 30 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 23 habitatges principals, 21 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 1 en tenia tres, 5 en tenien quatre i 17 en tenien cinc o més. 16 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 8 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Montreux el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 4 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 8 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 8 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 33 persones, 25 eren actives i 8 eren inactives. De les 25 persones actives 24 estaven ocupades (15 homes i 9 dones) i 1 aturada (1 home). De les 8 persones inactives 3 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció, 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració i 1 d'una empresa de serveis.
Dels 2 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era un paleta i 1 restaurant.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Montreux a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Montreux a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Cantó de Saint-Georges-du-Vièvre

El cantó de Saint-Georges-du-Vièvre és un cantó francès del departament de l'Eure, situat al districte de Bernay. Té 14 municipis i el cap es Saint-Georges-du-Vièvre.

## Municipis

* Épreville-en-Lieuvin
* Lieurey
* Noards
* La Noë-Poulain
* La Poterie-Mathieu
* Saint-Benoît-des-Ombres
* Saint-Christophe-sur-Condé
* Saint-Étienne-l'Allier
* Saint-Georges-du-Mesnil
* Saint-Georges-du-Vièvre
* Saint-Grégoire-du-Vièvre
* Saint-Jean-de-la-Léqueraye
* Saint-Martin-Saint-Firmin
* Saint-Pierre-des-Ifs

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1957 | Georges Bernard | RGR, després Divers droite |
| 1957-1966 | M. Bernard | Divers droite |
| 1966-1982 | Modeste Legouez | CNI, després RI, després divers droite |
| 1988-2001 | Jacques Duval | Divers droite, després UDF |
| 2001- | Alain Huard | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 3.665 | 3.997 | 3.822 | 3.819 | 3.861 | 3.984 | 4.669 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Mare de Déu del Remei de Castellar

Mare de Déu del Remei de Castellar és una capella de la masia de la Llena, a Castellar de la Ribera (Solsonès), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Situació

La masia de la Llena amb la seva capella es troba a l'extrem sud-oest del terme municipal, a llevant del serrat de la Bandera i a la capçalera del barranc de les Cases.
S'hi va des del punt quilomètric 96 de la carretera C-26, en l'indret conegut com "La Trinxera"(42° 00′ 52″ N, 1° 26′ 27″ E﻿ / ﻿42.014418°N,1.440749°E﻿ / 42.014418; 1.440749). Es gira cap al sud en direcció a "Madrona" per una carretera ben asfaltada. Al cap d'1,5 km. s'arriba a un triple desviament. Es pren el de la dreta on hi ha un plafó indicador on figura, entre altres masies, "La Llena 7,3". La carretera va resseguint la carena divisòria d'aigües. S'aniran deixant els trencalls a les diverses masies que estan molt ben indicats, i als 8,6 km.(41° 59′ 44″ N, 1° 21′ 45″ E﻿ / ﻿41.995607°N,1.362387°E﻿ / 41.995607; 1.362387) trobarem, a l'esquerra, ben senyalitzat, el que porta a la masia de la Llena.

## Descripció

Capella de planta rectangular, molt petita. Està adossada a la casa i l'entrada a la nau queda sota del mateix porxo. Actualment està abandonada (llinda de 1795 amb l'escrit PAS CU A L ANY).
En tot el parament exterior tan sols hi ha una finestra a migjorn i l'antiga porta d'accés a la nau amb arc de mig punt adovellat, ara tapiada. Aquesta porta va precedida per una escala de cinc graons. Tota la cara nord de l'edifici està oberta a l'exterior per a poder entrar-hi amb la maquinària agrícola (garatge). El parament és de pedra picada a maceta amb morter de calç. La volta de l'interior és de canó (diversos materials moderns), i les parets són enguixades (molta humitat).

## Referències

* 1 2 «Mare de Déu del Remei de Castellar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 abril 2015].
# Carlos Malamud

Carlos Malamud (Buenos Aires, 1951) és historiador i analista polític i de relacions internacionals de l'Amèrica Llatina. És catedràtic d'Història d'Amèrica de la Universitat Nacional d'Educació a Distància (UNED) i investigador principal per a l'Amèrica Llatina del Real Instituto Elcano de Estudios Internacionales y Estratégicos. Ha escrit i editat nombrosos llibres d'història llatinoamericana, entre els més recents, Populismos latinoamericanos (2010) i Historia de América (2010). Actualment compatibilitza el seu treball d'historiador amb el d'analista polític i de relacions internacionals de l'Amèrica Llatina. És responsable de la secció de l'Amèrica Llatina de la Revista de Libros.

## Referències

* ↑ «Carlos Malamud». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 4 abril 2016].
# Portada/efemèride octubre 16

Leo Messi
« 15 d'octubre · 16 d'octubre · 17 d'octubre »
# Maromokotro

Maromokotro o Maromokotra és la muntanya més alta de Madagascar amb 2.876 msnm. Es troba al massís Tsaratanana, a la Reserva Tsaratanana, a la part septentrional de l'illa.

## Referències

* ↑ Madagascar National Parks Arxivat 2010-09-16 a Wayback Machine.
* ↑ "Maromokotro, Madagascar" a Peakbagger.com.
* ↑ "Africa Ultra-Prominences" Peaklist.org.