OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Chacraraju

El Chacraraju o Chakraraju és una muntanya de la Cordillera Blanca, que forma part dels Andes Peruans. Està formada per dos cims. El més alta, l'oest o Chacraraju oest, s'alça fins als 6.108 msnm i l'est o Chacraraju est ho fa fins als 6.001 m. Es troba dins el Parc Nacional del Huascarán.
La primera ascensió del cim est va tenir lloc el 31 de juliol de 1956 per Maurice Davaille, Claude Gaudin, Raymond Jenny, Robert Sennelier, Pierre Souriac i Lionel Terray per la cara nord/aresta nord-est. El cim est fou conquerit el 5 d'agost de 1962 per René Dubost, Paul Gendre, Guido Magnone, Jacques Soubis i Lionel Terray, que seguiren l'aresta nord-est/cara est.

## Referències

* ↑ Alpenvereinskarte 0/3a. Cordillera Blanca Nord (Peru). 1:100 000. Oesterreichischer Alpenverein, 2005. ISBN 3-928777-57-2.
* 1 2 Biggar, John. The Andes: A Guide for Climbers (en anglès). Andes, 2005, p. 68. ISBN 9780953608720.
* ↑ Peru 1:100 000, Corongo (18-h). IGN (Instituto Geográfico Nacional - Perú).
* ↑ «Còpia arxivada» (en spanish). MINCETUR. Arxivat de l'original el d’agost 12, 2016. [Consulta: de setembre 26, 2019].
* ↑ Ricker, John. Yuraq Janka: A Guide to the Peruvian Andes. The Mountaineers Books, 1977, p. 76. ISBN 9781933056708.
* ↑ «Interview with Greg Mortimer (ABC1 Monday 6:30pm)». Australian Broadcasting Corporation (ABC), 05-10-2009. [Consulta: 26 gener 2012].
# Buisan

Buisan és un poble aragonès del municipi de Fanlo, a la comarca del Sobrarb, província d'Osca.
En l'actualitat Buisan es troba semi-despoblat, a conseqüència de l'emigració cap a les ciutats que va tenir lloc durant la segona meitat del segle xx. Fins a la dècada dels 1940 no hi havia cap carretera que hi arribés i això va fer que es mantingués aïllat de nuclis urbans relativament propers.

## Economia

Els habitants de Buisan han viscut durant segles de l'agricultura i, sobretot, de la ramaderia, amb camps de pastura que arriben fins al refugi de Gòriz. Els pastors portaven de forma col·lectiva els ramats dels dos quinyons en què es divideix la Vall de Vió. El de dalt (Quinyón d'Alto) incloïa els ramats de Fanlo, Buisan i l'actualment deshabitat Ceresuela i pasturava al camp de la Solana de Fanlo. El de baix (Quinyón d'Abaxo) incloïa els rebanys de Nerin, Sercué, Yeba, Buerba, Vio i Gallisué, i pasturava al camp de A Estiva. Administrativament tots aquests pobles pertanyen ara al municipi de Fanlo.

## Llengua

Des d'una perspectiva lingüística Buisan es troba al territori històric de l'aragonès de la Vall de Vio. S'emmarca dins el bloc dialectal central de l'aragonès i es tracta d'una de les primeres varietats aragoneses en ser descrites, l'any 1899 pel filòleg francès Jean-Joseph Saroïhandy. Estudis més recents d'especialistes com Chabier Tomás, Chusé Raúl Usón i Artur Quintana i Font mostren l'estat de degradació en què s'ha sumit la parla local d'aquestes valls durant les darreres dècades.

## Turisme

Situat al Parc Nacional d'Ordesa i Mont Perdut, Buisan presenta vistes panoràmiques tant del Mont Perdut com de la Penya Montanyesa, així com del bosc de la Pardina de Ballarin o del Senyor, un dels més bonics d'Espanya a la tardor. A més, juntament amb altres nuclis de Fanlo i la Vall de Vio, Buisan forma part de la variant 15.1 (San Urbici - Vio - Buerba - Buisan) del sender de gran recorregut GR 15, conegut com a sender prepirenaic. D'altra banda, Buisan té una església romànica construïda a finals del segle xii i dedicada a Sant Joan Baptista. Aquesta església des de 2003 està parcialment derruïda.

## Festes

* 5 de setembre, Festa Major de Sant Julià
* 15 de setembre, romeria a l'ermita de Sant Urbici

## Referències

* ↑ «El medio humano, los pueblos y las gentes que habitan en el entorno de Ordesa» (en castellà). Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 23 agost 2015].
* 1 2 3 «Pastos de la Solana de Fanlo» (en castellà). [Consulta: 23 agost 2015].
* ↑ «Los 10 mejores bosques de España para el otoño» (en castellà). GEO. Arxivat de l'original el 2015-09-26. [Consulta: 24 agost 2015].
* ↑ «GR 15: Senda Prepirenaica» (en castellà). Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 23 agost 2015].
* ↑ Castán, Adolfo. Románico e Iglesias de Cabecera Triple en la Ribera del Ara y Valle de Vió (en castellà), 1990, p. 80.

## Enllaços externs

* Article al portal Castillo de Loarre sobre l'església de Sant Joan Baptista Arxivat 2007-05-18 a Wayback Machine. de Buisan
* El bosc de la Pardina del Senyor Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Problema normatiu

Un problema normatiu o jurídic consisteix en la pregunta sobre l'estatus deòntic d'una conducta determinada, és a dir, si aquesta és obligatòria, permesa o prohibida.

## Referències

* ↑ Martínez Zorrilla, David «Metodologia Jurídica». FUOC, 2010, pàg. 20.
* ↑ Alchourrón, Carlos E.; Bulygin, Eugenio. Introducción a la metodología de las ciencias jurídicas y sociales (en castellà). Alicante: Biblioteca Virtual Miguel de Cervantes, 2000.
# Centrophorus acus

Centrophorus acus és una espècie d'elasmobranqui esqualiforme de la família Centrophoridae. És un tauró petit i poc conegut. Habita a la part nord del Golf de Mèxic i a l'oest de l'oceà Pacífic, als voltants de Honshu, Japó, a uns 200 m de profunditat. No té aleta anal i posseeix dues aletes dorsals amb espines, la primera d'elles baixa i llarga. Té un musell moderadament llarg i una aleta cabal, la qual mesura 81 cm com a mínim. Quasi res més se sap sobre aquest tauró.

## Referències

* ↑ "Centrophorus {{{species}}}". FishBase. Ed. Rainer Froese i Daniel Pauly. de Gener del 2010. N.p.: FishBase, 2010.
# Eleccions presidencials de Cap Verd de 1991

Les eleccions presidencials de Cap Verd de 1991 van tenir lloc a Cap Verd el 17 de febrer de 1991, i foren les primeres eleccions presidencials del país, ja que fins aleshores el president havia estat nomenat directament per l'Assemblea Nacional. El resultat fou la victòria d'António Mascarenhas Monteiro candidat del Moviment per la Democràcia, que també havia guanyat les eleccions parlamentàries del mes anterior. Va derrotar el fins aleshores president Aristides Pereira del Partit Africà per la Independència de Cap Verd (PAICV). La participació fou del 61,4%.

## Resultats

| Candidats | Partit | Vots | % |
| António Mascarenhas Monteiro | Moviment per la Democràcia | 70.623 | 73,4 |
| Aristides Pereira | Partit Africà per la Independència de Cap Verd | 25.544 | 26,6 |
| Nuls/en blanc | Nuls/en blanc | 1.755 | – |
| Total | Total | 97.922 | 100 |
| Registered voters/turnout | Registered voters/turnout | 159.534 | 61,4 |
| Font: Nohlen et al. ||||

## Referències

* ↑ Elections in Cape Verde African Elections Database
* ↑ Nohlen, D, Krennerich, M & Thibaut, B (1999) Elections in Africa: A data handbook, p201 ISBN 0-19-829645-2
# Joseph-Alexandre Müller

Joseph-Alexandre Müller, també conegut com a J. A. Müller, (Echternach, 16 de juliol de 1854 – Ciutat de Luxemburg, 13 de novembre de 1931) fou un compositor luxemburguès.
Nascut el 16 de juliol de 1854 a Echternach, esdevingué professor d'educació primària. També fou organista i compongué nombroses cançons de folk, posant música a obres poètiques dels seus contemporanis. Morí a Ciutat de Luxemburg el 13 de novembre de 1931.

## Obres registrades

* Du gutt Mamm, verloss ("Ech wees eng Mamm"), LMK066
* Eichentod, LMK070
* Eichentod Seite 11 Schön ist die Welt, LMK154
* Eng Kineksrous, LMK006
* Kee schéinert Gleck, LMK246
* Mäi Letzebuerg, LMK005
* Wann d'Klacke lauden, LMK049

## Referències

* ↑ Hausemer, Georges. «Müller, J(oseph) A(lexandre)». A: Luxemburger Lexikon (en alemany). Luxemburg: Editions Guy Binsfeld, 2006.
# Casas del Puerto

Casas del Puerto és un municipi de la província d'Àvila, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 113 | 111 | 93 | 110 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Ávila (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 16 setembre 2021].
# Muztagh Ata

El Muztagh Ata, que significa "pare dels gels", és el segon pic més alt (7,509 metres) de la serralada de Kunlun, per darrere del Kongur Tagh (7,649 m). Està situat a pocs quilòmetres de la frontera entre la Xina i el Pakistan, a tocar de la carretera del Karakoram i dins de la Regió Autònoma Uigur de Xinjiang.
És una muntanya de cim arrodonit i sempre coberta de neu, de manera que es pot baixar des del cim al camp base esquiant amb força facilitat. L'ascensió a aquesta muntanya sol iniciar-se al llac Karakul. El Muztagh Ata ocupa el lloc número 47 entre les muntanyes més altes del món.
Tot i que la primera expedició es va realitzar en 1893, la primera ascensió amb èxit la va fer una expedició mixta xino-soviètica el 1956, composta per 31 membres i liderada per Eugeni Beletsky i Chu Ying Hua. Per a aconseguir-lo, van utilitzar la ruta més llarga, que queda al sud de la ruta normal d'avui dia.
En l'actualitat s'utilitza com a camp d'entrenament abans de les ascensions a l'Everest.

## Referències

* ↑ «Muztag Ata: El padre de las montañas de hielo». Desnivel, 28-03-2011 [Consulta: 15 octubre 2019].
* ↑ «Muztagh Ata (monte de China)». EcuRed [Consulta: 15 octubre 2019].
* ↑ «Muztagh Ata: The "Father of Ice Mountain"». CGTN News, 18-07-2019 [Consulta: 15 octubre 2019].
# Bromus madritensis

Bromus madritensis (també, B. matritensis) és una espècie herbàcia del gènere Bromus que considerada mala herba i planta invasora. El seu epítet específic prové de la ciutat de Madrid. Es troba a tots els Països Catalans.

## Descripció

Fa de 10 a 60 cm d'alçada. Panícula verdosa i finalment brunenca, més o menys laxa amb els branquillons de 10 a 25 mm, sovint més llarga que les espícules de 4 a 10 x 2 a 5 cm; arestes erectes a la maturitat. Herba finament pubescent. Fulles amb lígula ovada i limbe de 10-20 cm x 2-4 mm. Floreix de març a juliol.

## Hàbitat

Herbeis de plantes anuals moderadament nitròfils dels erms i de les vores dels camins. Viu des del nivell del mar fins als 1.500 metres d'altitud. Mediterrània i submediterrània, arriba pel nord fins al sud d'Anglaterra i a l'est fins al Pròxim Orient. S'ha naturalitzat en molts altres llocs del món, per exemple a Amèrica del nord. És resistent a la sequera.

## Subespècies

Hi ha dues subespècies:
* B. m. subsp. madritensis: panícules menys denses, tija menys pilosa
* B. m. subsp. rubens (sinònim Bromus rubens) - panícules denses i les tiges lleugerament més piloses

## Referències

* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països Catalans

## Enllaços externs

* Jepson Manual Treatment
# Província de Gorizia

La província de Gorizia (furlà Provincie di Gurize, eslovè Goriška pokrajina) és una província que forma part de la regió de Friül-Venècia Júlia dins Itàlia. La seva capital és Gorizia.
Limita a l'oest amb la província d'Udine, al sud-est amb la província de Trieste i a l'est amb el Litoral eslovè.
Té una àrea de 467,14 km², i una població total de 139.902 hab. (2016). Hi ha 25 municipis a la província.

## Llengües

Segons dades publicades a Euromosaic el 1991, el 21,67% de la població parla friülès, el 67,88% parla italià, el 8,18% eslovè, el 0,60% alemany. Les xifres absolutes són:
Llengües parlades :
| Població | Italià | Friülès | Eslovè | Alemany |
| 143.887 | 97.673 | 31.187 | 11.776 | 827 |

## Referències

* ↑ Arxivat 2018-12-16 a Wayback Machine. Dades ISTAT
* ↑ (anglès) Friulan in Italy

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de la Provincia di Gorizia Arxivat 2005-01-21 a Wayback Machine. (italià)
# Bogumiła Matusiak

Bogumiła Matusiak (Pabianice, Voivodat de Łódź, 24 de gener de 1971) va ser una ciclista polonesa gran dominadora del seu país. Va aconseguir una vintena de victòries entre els Campionats nacionals en ruta i els de contrarellotge.

## Palmarès

* 1987
** Campiona de Polònia en ruta
* 1988
** Campiona de Polònia en contrarellotge
* 1993
** Campiona de Polònia en ruta
* 1994
** Vencedora d'una etapa a l'Emakumeen Euskal Bira
* 1995
** Campiona de Polònia en ruta
** Campiona de Polònia en contrarellotge
* 1996
** Campiona de Polònia en contrarellotge
* 1997
** Campiona de Polònia en ruta
* 1998
** Campiona de Polònia en ruta
* 1999
** Campiona de Polònia en ruta
** Campiona de Polònia en contrarellotge
** Vencedora d'una etapa al Gran Bucle
* 2000
** Campiona de Polònia en ruta
** Vencedora d'una etapa al Tour de Feminin-Krásná Lípa
* 2001
** Campiona de Polònia en ruta
** Campiona de Polònia en contrarellotge
** Vencedora d'una etapa al Tour de Feminin-Krásná Lípa
* 2002
** Campiona de Polònia en ruta
** Campiona de Polònia en contrarellotge
** 1a al Tour de Feminin-Krásná Lípa i vencedora d'una etapa
* 2003
** Campiona de Polònia en ruta
* 2004
** Campiona de Polònia en ruta
** Vencedora d'una etapa a l'Eko Tour Dookola Polski
* 2005
** Campiona de Polònia en contrarellotge
** 1a a l'Eko Tour Dookola Polski
* 2006
** 1a a l'Eko Tour Dookola Polski i vencedora d'una etapa
* 2008
** Campiona de Polònia en contrarellotge
* 2009
** Campiona de Polònia en contrarellotge

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Centronyx

Centronyx és un dels gèneres d'ocells, de la família dels passerèl·lidss (Passerellidae).

## Taxonomia

Centronyx ressuscita per a dues espècies en un clade que és germà de Passerculus. Anteriorment assignat a Ammodramus genèticament distant que, d'altra manera, seria polifilètic (Klicka et al. 2014; NACC 2019-B-9).
Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 11.1, 2021), aquest gènere conté dues espècies:
* Centronyx bairdii - sit pardalenc de Baird.
* Centronyx henslowii - sit pardalenc de Henslow.

## Referències

* ↑ Klicka, John; Keith Barker, F.; Burns, Kevin J.; Lanyon, Scott M.; Lovette, Irby J. «A comprehensive multilocus assessment of sparrow (Aves: Passerellidae) relationships» (en anglès). Molecular Phylogenetics and Evolution, 77, 01-08-2014, pàg. 177–182. DOI: 10.1016/j.ympev.2014.04.025.
# Eleccions presidencials d'Irlanda de 2004

Les eleccions presidencials d'Irlanda de 2004 estaven previstes per al 22 d'octubre de 2004 a la República d'Irlanda. No obstant això, les candidatures es van tancar al migdia de l'1 d'octubre i la presidenta en funcions, Mary McAleese, que s'havia autoproclamat d'acord amb el que es disposa en la Constitució, va ser l'única candidata presentada. En conseqüència, va ser reelegida per a un segon mandat de set anys sense necessitat de celebrar eleccions. Eamon Ryan, del Partit Verd va manifestar la seva intenció de competir contra la candidata. No obstant això, la falta de diputats disposats a donar suport a la seva nominació, sumat a la popularitat personal de McAleese (que era el motiu pel qual els altres partits van decidir no presentar cap candidat), van provocar que es retractés.
Era la tercera vegada que un president era reelegit sense oposició, després de Seán T. O'Kelly en 1952 i Patrick Hillery en 1983. McAleese va prendre possessió del seu segon mandat el dijous 11 de novembre de 2004.

## Referències

* ↑ «Ministerial order: Presidential election». The Irish Times, 14-09-2004.
* ↑ Humphreys, Joe. «President nominates herself as candidate». The Irish Times, 25-09-2004. Arxivat de l'original el 27 November 2020. [Consulta: 4 setembre 2018].
* 1 2 Hennessy, Mark. «President insists she has electoral mandate». The Irish Times, 02-10-2004. Arxivat de l'original el 29 November 2020. [Consulta: 4 setembre 2018].
* 1 2 «Mary McAleese appointed to second term as President». Irish Examiner, 01-10-2004.
* 1 2 «Presidential Election November 2004». ElectionsIreland.org. [Consulta: 27 octubre 2011].
* ↑ «Ryan withdraws name as Presidential candidate». Raidió Teilifís Éireann, 18-09-2004.
# Municipis de Puerto Rico

Els municipis de Puerto Rico representen l'organització territorial de segon nivell de l'estat de Puerto Rico. Tenen unes funcions similars als comtats dels estats dels Estats Units i es regeixen per la Ley de Municipios Autónomos del Estado Libre Asociado de Puerto Rico, Núm. 81 de 30 d'agost de 1991.

## Govern

Al capdavant de cada municipi hi ha un alcalde electe per quatre anys i una Legislatura Municipal, amb un nombre de membres variable segons la magnitud del municipi. La capital, San Juan té la Legislatura més nombrosa, amb 17 components.

## Llista

En total hi ha 78 municipis que són els següents:
| Adjuntas Aguada Aguadilla Aguas Buenas Aibonito Añasco Arecibo Arroyo Barceloneta Barranquitas Bayamón Cabo Rojo Caguas Camuy Canóvanas Carolina | Cataño Cayey Ceiba Ciales Cidra Coamo Comerío Corozal Culebra Dorado Fajardo Florida Guánica Guayama Guayanilla Guaynabo | Gurabo Hatillo Hormigueros Humacao Isabela Jayuya Juana Díaz Juncos Lajas Lares Las Marías Las Piedras Loíza Luquillo Manatí Maricao | Maunabo Mayagüez Moca Morovis Naguabo Naranjito Orocovis Patillas Peñuelas Ponce Quebradillas Rincón Río Grande Sabana Grande Salinas San Germán | San Juan (capital) San Lorenzo San Sebastián Santa Isabel Toa Alta Toa Baja Trujillo Alto Utuado Vega Alta Vega Baja Vieques Villalba Yabucoa Yauco |

## Referències

* ↑ Text de la llei a LexJuris. (castellà)
# Casas de Ves

Casas de Ves és un petit poble del nord-est de la província d'Albacete, situat entre els rius Xúquer i Cabirol. El municipi té una extensió de 125,3 km² i es troba a 63 km de la capital de la província. Comprèn les pedanies de Perichán i Tranco del Lobo. El 2005 tenia amb 825 habitants.
# Bron

Bron és un municipi francès, situat a la metròpoli de Lió i a la regió de Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2012 tenia 39.000 habitants.
# Porte-bouquet

Un porte-bouquet ("porta pomells" en francès) és un joiell destinat a portar un pomell de flors com a complement a la indumentària femenina. Van aparèixer a França en temps de Lluís XIV i es van fer servir fins als primers anys del segle xx. Tenien un petit recipient on posar l'aigua per les flors, que sovint es perllongava en un mànec, normalment recte o cargolat en forma de banya, i es podien dur a la mà o bé fixats al vestit. Alguns, fins i tot, tenien un suport que els permetia mantenir-se drets, com un petit gerro.
El Museu Frederic Marès en va organitzar una exposició temàtica el 2008. Es tractà d'una insòlita exposició de 131 porta-ramets, petites joies del segle xix que servien per subjectar i mantenir fresques les flors amb què les dames europees enriquien la seva indumentària, procedents de la col·lecció Kenber.

## Referències

* 1 2 Porte-bouquets: remarkable jewels Arxivat 2009-01-06 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ «PORTE-BOUQUETS Insòlites joies de la col·lecció Kenber». web. Museu Frederic Marès, 2013. [Consulta: octubre 2013].

## Enllaços externs

* Vídeo Arxivat 2008-09-08 a Wayback Machine. de presentació de l'exposició Porte-bouquets al Museu Frederic Marès
# Bograd

Bograd (en rus: Боград) és un poble de la República de Khakàssia, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 4.670 habitants. És la seu administrativa del districte homònim.

## Pobles del districte de Bograd.

Abakano-Perevoz

## Referències

* ↑ Почтовые индексы России. Регионы России → Республика Хакасия → Боградский район → село Абакано-Перевоз
# Electric Light Orchestra

* No s'ha de confondre amb Elo.
L'Electric Light Orchestra, també coneguda com a ELO, fou un grup de rock de Birmingham, Regne Unit que va publicar dotze àlbums entre 1971 i 1986, un altre el 2001 i un darrer el 2015. El director del grup, i eix vertebrador durant la major part de la seva història, va ser Jeff Lynne.
L'ELO va ser un dels grups amb més vendes del món; entre altres fites, va aconseguir situar 20 dels seus senzills a la llista des 20 més venuts del Regne Unit i quinze a la dels Estats Units.
El nom del grup és un joc de paraules, basat no solament en la llum elèctrica (electric light) representada per una bombeta que apareix a les seves primeres portades, sinó també en les light orchestras, orquestres amb només uns quants violoncels i violins que foren populars al Regne Unit durant la dècada de 1960.

## Discografia

| Títol | Any de publicació |
| The Electric Light Orchestra | 1971 |
| ELO 2 | 1973 |
| On the Third Day | 1973 |
| Eldorado, A Symphony | 1974 |
| Face the Music | 1975 |
| A New World Record | 1976 |
| Out of the blue | 1977 |
| Discovery | 1979 |
| Xanadu | 1980 |
| Time | 1981 |
| Secret Messages | 1983 |
| Balance of Power | 1986 |
| Zoom | 2001 |
| Alone in the Universe | 2015 |
# Mousa Dembélé

Mousa Sidi Yaya Dembélé (Wilerijk, Anvers, 16 de juliol de 1987) és un futbolista professional belga que juga com a migcampista al Guangzhou R&F F.C..
Ha format part del Tottenham Hotspur FC de la Premier League i la selecció de Bèlgica.

## Referències

* ↑ «Premier League Player Profile Mousa Dembélé». Barclays Premier League, 2015. Arxivat de l'original el 25 de març 2015. [Consulta: 20 gener 2015].
* ↑ «DEMBELE DEAL AGREED». Tottenham Hotspur F.C., 29-08-2012. [Consulta: 14 desembre 2013].
* ↑ «Spurs land Dembele as Villas-Boas kicks off late spending spree with £15m swoop on Fulham». Daily Mail [Londres], 29-08-2012 [Consulta: 29 agost 2011].
* ↑ «Mousa Dembélé». National Football Teams. [Consulta: 2 juny 2012].
Mousa Dembélé amb Bèlgica - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol de Bèlgica – Jocs Olímpics de 2008
1 Bailly •
2 De Roover •
3 Kompany •
4 Vermaelen •
5 Pocognoli •
6 Fellaini •
7 De Mul •
8 Haroun •
9 Mirallas •
10 Vertonghen •
11 Martens •
12 Makabu-Makalambay •
13 Ciman •
14 Mulemo •
15 Simaeys •
16 Vanden Borre •
17 De Smet •
18 Dembélé •
19 Odjidja-Ofoe •
Entrenador: De Sart
Selecció de futbol de Bèlgica – Copa del Món de futbol 2014
1 Courtois •
2 Alderweireld •
3 Vermaelen •
4 Kompany  •
5 Vertonghen •
6 Witsel •
7 De Bruyne •
8 Fellaini •
9 Lukaku •
10 Hazard •
11 Mirallas •
12 Mignolet •
13 Bossut •
14 Mertens •
15 Van Buyten •
16 Defour •
17 Origi •
18 Lombaerts •
19 Dembélé •
20 Januzaj •
21 Vanden Borre •
22 Chadli •
23 Ciman •
Entrenador: Wilmots
Selecció de futbol de Bèlgica – Eurocopa 2016
1 Courtois •
2 Alderweireld •
3 Vermaelen •
4 Nainggolan •
5 Vertonghen •
6 Witsel •
7 De Bruyne •
8 Fellaini •
9 R. Lukaku •
10 Hazard  •
11 Carrasco •
12 Mignolet •
13 Gillet •
14 Mertens •
15 Denayer •
16 Meunier •
17 Origi •
18 Kabasele •
19 Dembélé •
20 Benteke •
21 J. Lukaku •
22 Batshuayi •
23 Ciman •
Entrenador: Wilmots
Selecció de futbol de Bèlgica – Copa del Món de futbol 2018
1 Courtois •
2 Alderweireld •
3 Vermaelen •
4 Kompany •
5 Vertonghen •
6 Witsel •
7 De Bruyne •
8 Fellaini •
9 Lukaku •
10 Eden Hazard  •
11 Carrasco •
12 Mignolet •
13 Casteels •
14 Mertens •
15 Meunier •
16 Thorgan Hazard •
17 Tielemans •
18 Januzaj •
19 Dembélé •
20 Boyata •
21 Batshuayi •
22 Chadli •
23 Dendoncker •
Entrenador: Robert Martínez :
# Cingle del Fitó

El Cingle del Fitó és una cinglera del terme municipal de Sant Feliu de Codines, al Vallès Oriental.
És una de les dues cingleres (l'altra és els Cingles del Perer) que tanquen per ponent la Vall de Sant Miquel, la major part de la qual és en terme de Bigues i Riells del Fai. De fet, el termenal entre els dos termes municipals esmentats discorre per la part baixa d'aquesta cinglera, per dessota de la carretera BV-1485. Aquesta carretera passa just als peus de la cinglera.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Bóltfelagið 1936 Tórshavn

El Bóltfelagið 1936 Tórshavn (B36 Tórshavn) és un club feroès de futbol de la ciutat de Tórshavn.

## Història

El club va ser fundat el 28 de març de 1936. Fins a l'any 2015 el club ha guanyat 11 lligues i 5 copes nacionals.

## Palmarès

* Lliga feroesa de futbol:
** 1946, 1948, 1950, 1959, 1962, 1997, 2001, 2005, 2011, 2014, 2015
* Copa feroesa de futbol:
** 1965, 1991, 2001, 2003, 2006, 2018, 2021
* Supercopa feroesa de futbol:
** 2007
* Segona Divisió:
** 1985

## Referències

* ↑ (anglès) Faroe Islands - List of Champions, RSSSF
* ↑ (anglès) Faroe Islands - List of Cup Finals, RSSSF

## Vegeu també

* Futbol a les Illes Fèroe.

## Enllaços externs

* Web oficial (feroès)