OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Juan Ojeda Sanz

Juan Ojeda Sanz (Còrdova 27 de juliol de 1948) és un advocat i polític andalús. És llicenciat en Ciències de la Informació i diplomat en Criminologia.

## Biografia

Com a periodista ingressa al Diario Córdoba el 1970 com a redactor. Des de 1979 s'encarrega de tota la coordinació local i en fou director entre els anys 1982 i 1984. També va dirigir la publicació setmanal Tendillas 7 entre els anys 1977 i 1983.
En 1984 s'incorpora al gabinet tècnic del Govern Civil on li obliguen a fer-se càrrec del gabinet de premsa d'aquesta institució malgrat la seva oposició al càrrec expressada públicament. En 1987 demana l'excedència per dirigir Nuevo Diario fins al 1989.
Dirigeix en 1988 el departament de comunicació de la Confederació d'Empresaris de Còrdova, època en la qual també és secretari regional d'informació i director de les campanyes generals i europees del Centro Democrático y Social. Després de l'ensulsiada del CDS ingressà al Partit Popular, del que en fou president a la província de Còrdova el 1993-1994 i des del 1994 secretari general d'Andalusia. El 1990-1994 fou portaveu de la comissió de Control de Radio y Televisión de Andalucía al Parlament d'Andalusia.
Fou elegit diputat a les eleccions al Parlament Europeu de 1999. De 1999 a 2002 fou membre de la Comissió de Política Regional, Transports i Turisme del Parlament Europeu. El 2005, va ser designat dins del contingent corresponent a la Junta d'Andalusia com a conseller general de CajaSur a proposta del PP, ocupant posteriorment la vicepresidència tercera de l'entitat d'estalvi. En juliol de 2012 fou nomenat director del Col·legi d'Espanya a París pel Ministeri de Cultura.

## Referències

* ↑ Fitxa del Parlament d'Andalusia
* ↑ Fitxa del Parlament Europeu
* ↑ Designan a los 16 consejeros de la Junta de Andalucía en Cajasur Arxivat 2010-03-24 a Wayback Machine. a Diario de Córdoba

## Enllaços externs

* Juan Ojeda Sanz a la Córdobapedia amb llicència GFDL
# Onorato Nicoletti

Onorato Nicoletti (Rieti, 21 de juny de 1872 - Pisa, 31 de desembre de 1929) va ser un matemàtic italià.

## Vida i obra

Nicoletti es va graduar en matemàtiques a la Scuola Normale Superiore de Pisa. Després d'un any donant classes a Roma va obtenir una plaça docent a la universitat de Mòdena on va restar fins que el 1900 quan va obtenir per oposició una càtedra a la universitat de Pisa, on va romandre la resta de la seva vida; primer com catedràtic d'àlgebra i, després de la mort d'Ulisse Dini, com cap d'Analisi infinitesimal.
Nicoletti va treballar sobre tot en els camps dels algorismes iteratius, en les equacions en derivades parcials i, potser el més interessant, en les equivalències dels agregats polièdrics, complementant els esforços de Max Dehn en resoldre el tercer problema de Hilbert.
El seu interès per la didàctica de les matemàtiques el va portar a editar, juntament amb Roberto Marcolongo, llibres de text per a l'ensenyament secundari que van tenir molt ampla difusió.

## Referències

* ↑ Bottazzini, 2010, p. 186.
* ↑ Alexander, Iavernaro i Rosa, 2012, p. 181.
* ↑ Giacardi i Scoth, 2014, p. 223.

## Bibliografia

* Alexander, Daniel S.; Iavernaro, Felice; Rosa, Аlessandro. Early Days in Complex Dynamics (en anglès). American Mathematical Association, 2012. ISBN 978-0-8218-4464-9.
* Bottazzini, Umberto «La Scuola matematica pisana (1860-1960)» (en italià). Annali di Storia delle Università Italiane, Vol. 14, 2010, pàg. 181-192. ISSN: 1127-8250.
* Fichera, Gaetano «La matematica italiana fra le due guerre mondiali» (en italià). Atti della Accademia Gioenia di Catania, 1988, pàg. 49-74. ISSN: 0390-7686.
* Giacardi, Livia; Scoth, Roberto. «Secondary School Mathematics Teaching from the Early Nineteenth Century to the Mid Twentieth Century in Italy». A: Alexander Karp, Gert Schubring (eds.). Handbook on the History of Mathematics Education (en anglès). Springer, 2014, p. 201-228. ISBN 978-1-4614-9154-5.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Onorato Nicoletti» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Cecioni, Francesco. «Nicoletti Onorato». Sistema Bibliotecario di Ateneo, 1930. [Consulta: 17 agost 2019]. (italià)
* «Onorato Nicoletti (1872 - 1929)». Mathematica Italiana, 2011. [Consulta: 17 agost 2019]. (ucraïnès)
* «Nicoletti Onorato». Dizionario delle Scienze Fisiche, 1996. [Consulta: 17 agost 2019]. (italià)
# Saint-Gilles (Ille i Vilaine)

Saint-Gilles (en bretó Sant-Jili-Roazhon, en gal·ló Saent-Jill) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 3.618 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.114 | 1.137 | 1.916 | 2.808 | 3.059 | 3.463 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1983-2001 | Marcel Dutertre | |
| 2001- | Jean-Michel Busnel | Divers droite |
# Chrain

Chrain (txec: křen; eslovac: chren ; alemany: Meerrettich ; polonès: chrzan ; romanès: hrean ; rus: хрен ; ucraïnès: хрiн ; ídix: כריין; hebreu: חזרת‎ ; que significa "rave picant" en tots aquests idiomes) és una pasta picant feta de rave rusticà ratllat. És un condiment comú per a plats de carn i peix a les cuines d'Europa de l'est i central (eslovena, croata, belarussa, txeca, eslovaca, alemanya (principalment bavaresa ), polonesa, romanesa, letona, lituana, russa, ucraïnesa i jueva ashkenazi).
El mot Chrain prové de l'ídix כריין, que al seu torn és un préstec de les llengües eslaves.
Hi ha dos tipus de chrain més comuns a les cuines eslaves i jueves:
* Chrain blanca: A més del rave rusticà ratllat, acostuma a portar vinagre, sucre i sal.
* Chrain vermella: Que afegeix remolatxa als ingredients anteriors.
A més d'aquests dos tipus de chrain, a les cuines d'europa de l'est hi ha una gran varietat de salses i condiments que contenen el rave rusticà ratllat com a base però afegint productes làctics com la smetana.
L'ús de chrain a les cuines d'Europa a les comunitats jueves de l'est i central ve d'antic i hi ha testimonis escrits des del segle XII. Tot i que ha tingut diversos usos, chrain s'associa habitualment al Gefilte fish, pel qual es considera un condiment essencial. A les cuines d'Europa de l'Est i Central, el chrain és un condiment típic per a diversos plats de peix, així com pel zakuski de carn i peix, com ara l'aspic i la llengua de vaca.

## Vegeu també

* Rave japonès

## Referències

* 1 2 . ISBN 5-9524-0718-8. Arxivat 2019-04-30 a Wayback Machine. [William Pokhlebkin. (en russian). ]
* 1 2 3 , p. 265–266. ISBN 978-0-470-39130-3.
* ↑ Похлёбкин, Вильям Васильевич. «Русский хрен». A: Приправы. Москва: Агропромиздат, 1991. ISBN 5-9524-0718-8 [Consulta: 5 març 2016]. Arxivat 2019-04-30 a Wayback Machine. [William Pokhlebkin. «Russian chrain». A: Condiments (en russian). Moscow: Agropromizdat, 1991. ]
# Frank Schubert

Frank Schubert (Waldkirchen, 5 de juny de 1949) és un antic pilot d'enduro alemany de renom internacional durant la dècada del 1970. Al llarg de la seva carrera va obtenir diversos èxits als Sis Dies Internacionals d'Enduro, entre ells la victòria en la seva categoria el 1975 i l'absoluta el 1979, a més de diversos subcampionats al Trofeu per equips com a membre de la selecció de la RDA. A banda, fou també diverses vegades subcampió d'Europa i va guanyar sis campionats de la RDA entre el 1970 i el 1983.

## Carrera esportiva

Ferrer de professió, Frank Schubert va començar a destacar en competició el 1968 tot competint en la cilindrada dels 175 cc com a membre del motoclub MZ Zschopau (de la fàbrica MZ) i va guanyar el campionat júnior de 175cc de la RDA. Un any més tard va ser subcampió de la RDA darrere de Peter Uhlig i va entrar al departament d'esports de MZ com a pilot i mecànic de proves. Va debutar als Sis Dies Internacionals a l'edició de 1970, celebrada a El Escorial (Espanya), integrant l'equip B de la RDA per al Vas d'argent i va acabar segon en la seva cilindrada. Aquell any va guanyar el campionat de la RDA de 250 cc. El 1971, als ISDE de l'illa de Man, va integrar l'equip estatal del Trofeu i va col·laborar en el tercer lloc final que hi va assolir la RDA. Formant part d'aquest equip va ser segon a l'edició del 1972 i en dues més, i tercer de nou el 1976.
Pel que fa al Campionat d'Europa de 250 cc, Schubert va acabar-hi tres vegades segon fins al 1974 i sis vegades tercer de 1973 a 1983. De 1974 a 1983 va guanyar cinc títols més de la RDA en diverses cilindrades. Acabats els Sis Dies de 1984, es va retirar definitivament de les competicions a l'edat de 35 anys.

## Referències

* ↑ «ISDE PALMARES SINCE 1913» (en anglès). fim-isde.com. FIM. [Consulta: 22 maig 2023].
* ↑ Ottinger, Steffen. Rund um Zschopau (en alemany). Marienberg: Druck- und Verlagsgesellschaft Marienberg, 2004, p. 46–88. ISBN 3-931770-49-4.
* ↑ Ottinger, Steffen. Rund um Zschopau (en alemany). Chemnitz: HB-Werbung und Verlag GmbH & Co. KG, 2011, p. 21. ISBN 978-3-00-036705-2.
* ↑ Ottinger, Steffen. Internationale Sechstagefahrt 2012 (en alemany). Chemnitz: HB-Werbung und Verlag GmbH & Co. KG, 2012, p. 54 i s.. ISBN 978-3000395666.
# Emiliano Díaz Castro

Emiliano Díaz Castro (Fasnia, 1 de maig de 1901 - Mèxic D.F., 23 de febrer de 1981) va ser un advocat i polític espanyol.
Llicenciat en Dret per la Universitat de la Laguna, militant del Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE) des de 1917, formant part del sector caballerista. Va fundar l'agrupació socialista de Tenerife que va presidir durant la Segona República i va ser membre de la lògia maçònica "Azaña nº 270". Va ser candidat del PSOE a diputat en les eleccions generals de 1933, sense obtenir escó.
Va ser detingut el 1933 i acusat sense proves de fomentar la violència en els seus actes públics en la població d'Hermigua, on un enfrontament entre obrers i Guàrdia Civil va produir dos morts entre les forces de l'ordre. Va ser posat en llibertat sense càrrecs poc després. Dels 36 acusats, cinc van ser condemnats a mort i executats i vuit més van desaparèixer poc després d'ocupar els revoltats la població en la Guerra Civil. També va ser detingut per la seva participació en la revolució de 1934.
Va ser elegit diputat en les eleccions de 1936 dins de la candidatura del Front Popular. Quan es va produir el cop d'estat del 18 de juliol de 1936 que va donar origen a la Guerra Civil es trobava de viatge amb vaixell des de Canàries a Barcelona. Quan va arribar a destinació, ocupada Canàries pels revoltats, va romandre a Catalunya on va presidir l'agrupació socialista dels refugiats canaris de la guerra, juntament amb Guillermo Ascanio va crear el Batalló Canàries del Cinquè Regiment i va ocupar diversos llocs de responsabilitat pública com advocat de l'Estat i agregat civil de l'Estat Major Central.
Finalitzada la guerra es va exiliar a França i, després, a Mèxic, on va crear i va gestionar la llibreria Nivaria al no poder exercir la seva professió. El 1973 va tornar a Tenerife per a recuperar el seu títol d'advocat, i el 1979 va rebre diversos homenatges a Canàries. Va morir d'un atac de cor mentre sentia per la televisió el cop d'estat del 23 de febrer de 1981. Un carrer de la seva localitat natal porta el seu nom.

## Referències

* ↑ Emiliano Díaz Castro, la única víctima del 23-F a eldia.es, 14 d'agost de 2011

## Enllaços externs

* Emiliano Díaz Castro, www.tusantacruz.org, 3 de enero de 2011.
# Kickxia

Kickxia és un gènere de plantes amb flor de la família de les plantaginàcies.
Aquest gènere de plantes fou anomenat en honor del botànic belga J. J. Kickx. Dues espècies, K. elatine i K. spuria són espècies invasores fora d'Europa.

## Taxonomia

N'hi ha entre 30 i 50. Cal mencionar:
* Kickxia abhaica
* Kickxia cirrhosa - herba llucera, llinària cirrosa
* Kickxia commutata
* Kickxia elatine - herba borrosa, llinària
* Kickxia incana
* Kickxia lanigera - escampadora, llinària llanuda
* Kickxia papillosa
* Kickxia spuria - aixadetes, sabatetes de rostoll, arenària, llinària borda

## Enllaços externs

* Jepson Manual Treatment
# Odontophrynus occidentalis

Odontophrynus occidentalis és una espècie de granota que viu a l'Argentina.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Blotto, B. & di Tada, I. 2004. Odontophrynus occidentalis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 15 de gener de 2008.
# Heike Kamerlingh Onnes

Heike Kamerlingh Onnes (Groningen, Països Baixos, 1853 - Leiden, Països Baixos, 1926) fou un físic neerlandès, descobridor de la superconductivitat i guardonat amb el Premi Nobel de Física l'any 1913.

## Biografia

Nascut el 21 de setembre de 1853 a la ciutat neerlandesa de Groningen, va estudiar física entre 1871 i 1873 a la Universitat de Heidelberg, on fou alumne de Robert Bunsen i Gustav Kirchhoff.
Es doctorà a la Universitat de Groninga el 1879 i, posteriorment, fou professor a l'Escola Politècnica de Delft entre 1878 i 1882, i des d'aquell any professor de física a la universitat de Leiden fins a la seva jubilació, l'any 1923.
Kamerlingh Onnes morí el 21 de febrer de 1926 a la ciutat de Leiden.

## Recerca científica

Influenciat pel treball del seu compatriota Johannes van der Waals, va deduir una de les equacions d'estat aplicable als gasos, que duu el seu nom. Així mateix, va estudiar les propietats termodinàmiques dels gasos i líquids en una àmplia escala de pressions i temperatures. El 1894, va fundar el laboratori criogènic de Leiden, que actualment duu el seu nom. Va investigar els efectes del fred extrem en nombrosos gasos i metalls.
El 1908, va aconseguir liquar heli a baixa temperatura per primera vegada, encara que no va aconseguir solidificar-lo, fet que es va aconseguir l'any 1926 sota el guiatge del seu deixeble Willem Hendrik Keesom.
L'any 1911, va descobrir la gairebé total absència de resistència al pas de l'electricitat de certes substàncies com el mercuri, estany o el plom a temperatures properes al zero absolut, fenomen conegut com a superconductivitat.
L'any 1913, va ser guardonat amb el Premi Nobel de Física per les seves investigacions en les característiques de la matèria a baixes temperatures que van permetre la producció de l'heli líquid.

## Reconeixements

L'any 1910 li fou concedida la medalla Matteucci, el 1912 la medalla Rumford i el 1915 la medalla Franklin.
En honor seu, s'anomenà el cràter Kamerlingh Onnes de la Lluna.

## Enllaços externs

* «Heike Kamerlingh Onnes» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Club Amics del Bàsquet

El Club Amics del Bàsquet, conegut per motius de patrocini com TAU Castelló, és una entitat esportiva de Castelló de la Plana centrada en la pràctica de l'esport del bàsquet. Disputa els seus partits al Pavelló Ciutat de Castelló. Els seus colors són el blanc (principal) i el verd (secundari).
Després de la desaparició d'un anterior club de bàsquet a la ciutat, el 1994 diversos entrenadors convoquen un seguit de jugadors d'aquest equip i d'altres de les comarques veïnes per formar l'Amics del Bàsquet. En el primer any puja de Segona Autonòmica a Segona Estatal. Després de dos intents, el 1999 assoleix l'ascens a la Lliga EBA, on romandria tres temporades abans de pujar a la LEB 2 en la temporada 2002-2003, en la que juga que perd la categoria i retorna a l'EBA, on juga des de la temporada 2006-2007, aconseguint l'ascens a LEB Plata en la temporada 2012-2013. Tres temporades després assoleix l'ascens a LEB Or.
Evolució del nom:
* 2009-2010: Onda Urbana Castelló
* 2010-2011: AB Castelló
* 2011-2016: Amics Castelló
* 2016-2023: TAU Castelló
* 2023-avui: Amics Castelló

## Referències

* ↑ http://www.elperiodic.com/castellon/noticias/89690_diputacion-patrocina-club-amics-basquet-castello.html
* ↑ «El Amics Castelló jugará en Adecco Plata» (en castellà). FEB, 03-07-2014. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 19 agost 2014].
* ↑ «TAU Castelló» (en castellà). FEB. [Consulta: 20 gener 2019].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Saint-Gilles (Saona i Loira)

Saint-Gilles és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 319 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2008- | Maxime Petitjean | | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 328 | 339 | 331 | 287 | 284 | 299 | 319 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Chozas de Canales

Chozas de Canales és un municipi de la província de Toledo, a la comunitat autònoma de Castella la Manxa. Limita amb Casarrubios del Monte, El Viso de San Juan, Palomeque, Lominchar, Recas i Camarena.

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | Crispín Juzgado Santos | PCE | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | Antonio Antúnez Benítez | PSOE | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | Antonio Antúnez Benítez | PSOE | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | Antonio Antúnez Benítez | PSOE | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | Antonio Antúnez Benítez | PSOE | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Antonio Antúnez Benítez | PSOE | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Antonio Antúnez Benítez | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Julián Agudo Santos | PP | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 1.006 | 1.023 | 1.011 | 1.002 | 1.078 | 1.163 | 1.310 | 1.613 | 1.764 | 2.084 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Toledo (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Els Deu de Hollywood

Els Deu de Hollywood (en anglès: Hollywood Ten) va ser el nom que la premsa va utilitzar per designar un grup de persones relacionades amb la indústria cinematogràfica nord-americana, i que van ser inclosos a la llista negra de Hollywood durant el mccarthysme, acusats d'obstrucció a les tasques del Congrés dels Estats Units per negar-se a declarar davant el comitè de J. Parnell Thomas (el Comitè d'Activitats Antiamericanes), destinada a "investigar" una suposada infiltració comunista a les files de Hollywood. Tot i ser una mesura antipopular en els mateixos Estats Units, la "caça de bruixes" iniciada per Joseph McCarthy va obtenir el suport dels executius dels principals estudis, que van signar la coneguda com "Declaració del Waldorf" en la qual, a conseqüència de la seva negativa a declarar, i del seu intent d'atacar a la comissió com anticonstitucional, els "Deu de Hollywood" eren empresonats i acomiadats dels seus llocs de treball indefinidament fins que declaressin i demostressin no ser comunistes, a més de vetar i obstaculitzar la seva activitat cinematogràfica.
Els "Deu de Hollywood", components de la primera llista negra de la història del cinema, eren:
* Alvah Bessie, guionista.
* Herbert Biberman, guionista, director.
* Lester Cole, guionista.
* Edward Dmytryk, director i guionista.
* Ring Lardner Jr., periodista, guionista.
* John Howard Lawson, autor.
* Albert Maltz, autor, guionista.
* Samuel Ornitz, guionista.
* Adrian Scott, guionista, productor.
* Dalton Trumbo, guionista, novel·lista.
El director gal·lès Karl Francis va portar a la pantalla gran el 2001 la història d'aquests cineastes, a través de la figura de Herbert Biberman-encarnat per Jeff Goldblum, a Punt de mira (One of the Hollywood Ten).
# Karim Younis

Karim Youssef Fadl Younis (àrab: كريم يوسف فضل يونس , Karīm Yūsuf Faḍl Yūnus) (Ara, 24 de desembre de 1956) és un activista polític palestí, militant de Fatah, pres durant 40 anys. L'exèrcit israelià el va detenir i empresonar el 6 de gener de 1983 i va ser alliberat el 5 de gener de 2023. En el moment de sortir en llibertat, va ser el ciutadà àrab d'Israel més antic de les presons i centres de detenció israelians. També va ser considerat com el palestí que havia complert la condemna continuada més llarga de totes.
Younis va ser condemnat per haver segrestat i assassinat, tres anys abans, el soldat israelià Avraham Bromberg en el territori dels Alts del Golan. Així mateix, també se'l va condemnar per haver posseït armes prohibides, passar-les de contraban a la resistència palestina i pertànyer a una organització prohibida. Primer se'l va sentenciar a morir a la forca, però més tard es va commutar la pena a quaranta anys de presó. Segons el Club de Presos Palestins, va ser un dels diversos presos palestins que se suposava que havien de ser alliberats el 2013 després d'una mediació del secretari d'Estat dels Estats Units John Kerry, però la negociació va fracassar. Les autoritats israelianes es van negar a alliberar-lo amb el pretext que tenia la ciutadania israeliana. A primera hora del matí del 5 de gener de 2023 va ser alliberat de la presó de Hadarim, just al nord de Tel-Aviv, i deixat a una parada d'autobús de Ra'anana. La seva família no va ser informada de l'alliberament ni de la seva ubicació, però, Younis va aconseguir posar-se en contacte amb ells a través d'un transeünt.
El maig del 2022, vuit mesos abans del seu alliberament, la seva mare va morir. El seu pare va morir 10 anys abans del seu alliberament. Després de sortir de presó, va ser aclamat per centenars de persones a la seva població natal mentre duia una kufiyya blanca i negra a les espatlles i un pal a les mans amb la bandera de Palestina.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Fatima, Sakina. «Israel frees Palestinian prisoner Karim Younis after 40 yrs in jail» (en anglès). Siasat.com, 05-01-2023. [Consulta: 8 gener 2023].
* 1 2 3 4 5 6 «Longest-serving Palestinian prisoner released from Israeli prison» (en anglès). AlJazeera.com, 05-01-2023. [Consulta: 6 gener 2023].
* 1 2 3 4 «Who is Karim Younis, the longest-serving Palestinian prisoner, released by Israel?» (en anglès). Firstpost.com, 05-01-2023. [Consulta: 6 gener 2023].
* ↑ «Israel releases Palestinian prisoner Karim Younis after 40 years in jail» (en anglès). TheNationalNews.com, 05-01-2023. [Consulta: 6 gener 2023].
* ↑ «Israel frees one of longest serving Palestinian prisoners after 40 years» (en anglès). YnetNews.com, 05-01-2023. [Consulta: 6 gener 2023].
* ↑ «Terror convict who murdered IDF soldier released after 40 years, says he’s ‘proud’» (en anglès). TimesOfIsrael.com, 05-01-2023. [Consulta: 6 gener 2023].
* ↑ Gritten, David. «Israel releases longest-serving Palestinian prisoner» (en anglès). BBC.com, 05-01-2023. [Consulta: 6 gener 2023].
# Odontophrynus carvalhoi

Odontophrynus carvalhoi és una espècie de granota que viu al Brasil.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Skuk, G., Borges-Najosa, D. & Pavan, D. 2004. Odontophrynus carvalhoi. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 15 de gener de 2008.
# Colobrièras

Colobrieras (en francès Collobrières) és un municipi francès, situat al departament del Var i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 1.169 | 1.176 | 1.135 | 1.337 | 1.435 | 1.596 | 1.788 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Christine Amrane | |

## Referències

* ↑ Forma adoptada per la viquipèdia occitana