OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bandera Negra Catalana

La Bandera Negra Catalana o Estelada Negra va ser creada per la Fundació Reeixida (abans denominada Comissió del Centenari de l'Estelada) amb motiu del tricentenari de la Campanya de Catalunya. La van dissenyar en Jordi Avià i en Joan Marc Passada. Va ser presentada el 29 de juny de 2014 al Museu d'Història de Catalunya.
Es basa en la bandera negra del bàndol austriacista català durant la guerra de Successió i el setge de Barcelona del 1714, com a senyal de no defallir i de lluita sense treva. Van afegir-hi l'estel de cinc puntes de l'estelada, i un sautor (creu) com el de bandera de Santa Eulàlia de Barcelona.
Tot i que acostuma a tindre el suport del col·lectiu independentista català, no representa el grup sinó la lluita sense treva. Per això, el color és el contrari de la bandera blanca, el tradicional senyal de rendició.

## Referències

* ↑ Fernández, António. «La bandera negra "de la lucha final" secesionista que Torra ayudó a diseñar» (en castellà). elconfidencial.com, 10-10-2019. [Consulta: 24 juny 2021].
* ↑ «Presenten el projecte Bandera Negra 2014». llibertat.cat, 29-07-2014. [Consulta: 24 juny 2021].
* ↑ «La nueva bandera negra independentista significa "luchar...» (en castellà). [Consulta: 17 gener 2021].
* ↑ Crespo, Martí. «L'origen i el significat de la bandera negra per a l’Onze de Setembre», 06-09-2014. [Consulta: 24 juny 2021].
* ↑ Castro, C. «Banderas negras para luchar contra España» (en castellà). larazon.es, 11-09-2014. [Consulta: 24 juny 2021].
# Pensament de grup

Pensament de grup (groupthink en anglès) és un terme encunyat pel psicòleg Irving Janis el 1972, per descriure el procés segons el qual un grup pot prendre decisions dolentes o irracionals. En una situació de pensament de grup, cada membre del grup intenta conformar la seva opinió respecte al que creuen que és el consens del grup. En un sentit general, això sembla una manera molt racional d'afrontar la situació; tanmateix, però, resulta en una situació en la qual el grup, en definitiva, es posa d'acord en una determinada acció que cada membre individualment considera desaconsellable.
La definició original de Janis del terme era «una manera de pensament que les persones adopten quan estan profundament involucrades en un grup cohesiu, quan els esforços dels membres per unanimitat fan cas omís de la seva motivació per valorar realistament cursos d'acció alternatius». El terme groupthink tenia com a intenció recordar termes encunyats per George Orwell com doublethink i duckspeak del llenguatge fictici newspeak, que va retratar en la seva novel·la 1984.
El pensament de grup tendeix a ocórrer en comitès i en grans organitzacions. Janis, originalment, va estudiar el bombardeig a Pearl Harbor, la guerra del Vietnam i la invasió de Bahía de Cochinos.

## Referències

* ↑ Janis, Irving L. Pensament Grupal. Universitat Yale. Traducció de Guadalupe Martínez Barquín i María Eugenia García Vega a Revista de Psicologia Social, vol. 2, 1987, pp. 126-180 (castellà)

## Vegeu també

* Grup social.
* Tribalisme.
* Tribu.
* Paradoxa d'Abilene.
* Psicologia social.
* Biaix cognitiu.
* Capital social (sociologia).

## Enllaços externs

* Un exemple dels problemes que comporta el pensament de grup.
# Enric Reyna i Martínez

Enric Reyna i Martínez (Barcelona, 1940) és un empresari i constructor català de Barcelona. Es va convertir en el 37è president del FC Barcelona el 12 de febrer del 2003, després de la dimissió de Joan Gaspart. Fou president interí durant 84 dies.

## Trajectòria

Reyna és professor mercantil i promotor immobiliari de professió i soci del Barça des del 1965. L'any 2000 fou escollit membre de la Junta directiva del Barça durant la presidència de Joan Gaspart. Fou vicepresident des del desembre del 2002 i president des de febrer del 2003 fins a principis de maig, quan va dimitir passant la gestió a una Comissió Gestora que organitzà les eleccions finalment guanyades per Joan Laporta.
Durant els 84 dies que fou president del FC Barcelona es guanyaren tres títols importants per les seccions: la Copa del Rei de bàsquet i d'hoquei patins i la Copa EHF d'handbol.

## Referències

* ↑ «Presidència d'Enric Reyna i Martínez». Arxivat de l'original el 2009-12-15. [Consulta: 4 gener 2010].
# Sale Destin

Sale Destin és una pel·lícula francesa escrita i dirigida per Sylvain Madigan, estrenada el 1987.

## Sinopsi

François, un carnisser i pare casat, està enamorat de Rachel, una jove prostituta: Denis, el proxeneta, organitza un xantatge que François està decidit a frustrar.

## Repartiment

* Víctor Lanoux: François
* Pauline Lafont: Rachel
* Jacques Penot: Alexander
* Marie Laforêt: Marthe
* Martin Lamotte: Denis
* Michel Aumont: l'inspector
* Claude Chabrol: el comissari
* Jean-François Stévenin
* Aurelle Doazan
* Charlotte de Turckheim
* Jean-Paul Lilienfeld
* Patrick Braoudé
* Cédric Dumond: l'efeb

## Referències

* ↑ " Sale destin ! ", de Sylvain Madigan Drôle de caution, Le Monde, 16 de gener de 1987

## Enllaços externs

* Marie Laforêt a la pel·lícula a YouTube
# Tarik Jamil

Tarik Jamil (Tulamba, Pakistan, 1953) és un xeic islàmic especialment apreciat pels seus discursos a favor de la pau, l'entesa entre religions i la convivència. Dedicat a l'estudi de la religió durant 10 anys a la madrassa de Raiwand, Tarik Jamil va esdevenir un àlim, un jurisconsult musulmà. D'aleshores ençà s'ha dedicat a impartir xerrades arreu del món instant la gent a seguir els valors islàmics i a posar-los en pràctica en la seva vida diària. Dona una visió de l'islam que emfasitza el seu caràcter no violent, apolític i no sectari. El seu estil planer i directe li ha donat fama arreu del món, especialment entre la comunitat pakistanesa.

## Referències

* ↑ «Trobada d'Enric Vendrell amb el líder islàmic pakistanès Tarik Jamil». web. Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 4 de març 2016. [Consulta: 6 novembre 2015].
# Bandera (fotografia i cinematografia)

En cinematografia i fotografia, una bandera és un accés, una bandera és un accessori d'il·luminació que consisteix en un paner rectangular opac, normalment de teixit de color negre, que s'acobla a un braç anomenat ceferino que es munta a sobre d'un peu i es col·loca entre els apartats d'il·luminació i l'objectiu, perquè la llum no hi entri, també utilitzat per bloquejar la llum, crear ombres o per ocultar les llums d'una escena.
A més a més de les banderes negres per retallar el pas de la llum, també es poden trobar les banderes difusores de seda o cotó que la tamitzen, igualment encaixen a les ròtules del ceferino, que amb les seves extensions i suports, se situen a la posició desitjada.

## Bibliografia

* Perea González, Joaquín; Castello Sardina, Luis; Muñarriz Ortiz, Jaime (2007). La imagen fotográfica. Madrid: Akal. p. 233.
Viccionari
# Francesc Vinyals

Francesc Vinyals és el nom dels següents personatges:
* Francesc Vinyals i Ribas (Terrassa, 1790 - Madrid, 1838) compositor i mestre de capella català.
* Francesc Vinyals i Bou (Barcelona, 1897 - 1951) futbolista català.
# Piotr Lenartowicz

Piotr Lenartowicz (25 d'agost de 1934, Varsòvia, Polònia - † 10 d'octubre de 2012) fou un filòsof polonès, vitalista, professor de filosofia a la Universitat Jesuïta de Filosofia i Educació Ignatianum.

## Biografia

Va acabar els seus estudis de medecina a l'Escola de Medecina de Varsòvia el 1958. El 1961 obtingué un doctorat en neurofisiologia a la Facultat de Medecina de Varsòvia. Estudià filosofia i teologia fins al 1970.

## Publicacions

* Lenartowicz, P. (1975) Phenotype-Genotype Dichotomy (in English). Pontif. Univ.Gregoriana, Roma, 1975.
* Lenartowicz, P. Philosophy of Biological Phenomena (in Polish), WAM, Cracow, 1985.
* Lenartowicz, P. Theory of cognition (in Polish), Jesuit Philosophical Faculty, Cracow, 1995.
* Lenartowicz Piotr, Koszteyn Jolanta, Introduction to philosophical questions (in Polish), Jesuit University of Philosophy and Education Ignatianum - WAM, Cracow, ISBN 83-88209-04-3, 2000.
* Vivere & Intelligere. Selected papers by Piotr Lenartowicz SJ published on his 75th birthday. Jesuit University of Philosophy and Education Ignatianum - WAM, Cracow, 2009.
* Lenartowicz, P. People or Manapes. Problem of Human Genealogy (in Polish; Summary in English), Jesuit University of Philosophy and Education Ignatianum, Cracow, 2010.
* Lenartowicz, P. Theory of cognition (new edition, in Polish), WAM, Ignatianum, Cracow, 2014.
* The complete list of publications Dzieła Piotra Lenartowicza
# Enrique Santos Discépolo

Enrique Santos Discépolo Deluchi, conegut també com a Discepolín (Balvanera, Buenos Aires 27 de març de 1901 - 23 de desembre de 1951), fou un compositor de tangos, músic i dramaturg argentí.

## Tangos

* Malevaje
* Que vachaché
* Yira... yira...
* Que sapa señor
* Cambalache
* Sueño de juventud
* Justo el 31
* Chorra
* Soy un arlequín
* Quién más, quién menos
* Confesión
* Canción desesperada
* Uno
* Cafetín de Buenos Aires
* Esta noche me emborracho
* Sin Palabras
* Tormenta

## Enllaços externs

* Enrique Santos Discépolo a Todo tango Arxivat 2010-01-25 a Wayback Machine.
# Poulsenia armata

La Poulsenia armata és l'única espècie del gènere de plantes Poulsenia de la tribu de les castíl·lies dins la família de les moràcies. És nadiua de les selves del sud de Mèxic a Bolívia i Veneçuela.

## Enllaços externs

* Fitxa de la Poulsenia armata a Discoverlife.org Arxivat 2007-03-12 a Wayback Machine. (anglès)
# Sternarchorhynchus stewarti

Sternarchorhynchus stewarti és una espècie de peix pertanyent a la família dels apteronòtids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 22,9 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: els rius del sud-est del Perú i de l'est de l'Equador.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Castelnau F. L., 1855. Poissons. A: Animaux nouveaux or rares recueillis pendant l'expédition dans les parties centrales de l'Amérique du Sud, de Rio de Janeiro a Lima, et de Lima au Para; exécutée par ordre du gouvernement Français pendant les années 1843 a 1847... Part 7, Zoology. Exped. Amer. Sud. v. 2. i-xii + 1-112.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ De Santana, C. D. i R.P. Vari, 2010. Electric fishes of the genus Sternarchorhynchus (Teleostei, Ostariophysi, Gymnotiformes); phylogenetic and revisionary studies. Zool. J. Linn. Soc. 159:223-371.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ De Santana, C. D. i R.P. Vari, 2010.
* ↑ Stewart, D., R. Barriga S. i M. Ibarra, 1987. Ictiofauna de la cuenca del Río Napo, Ecuador Oriental: lista anotada de especies. Politécnica 12(4):9-63.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Resolució 123 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 123 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 21 de febrer de 1957, després que es va intensificar el conflicte sobre Jammu i Caixmir. El consell va demanar que el President del Consell de Seguretat de les Nacions Unides visiti el subcontinent i, juntament amb els governs de l'Índia i Pakistan, examini qualsevol proposta que pugui contribuir a la resolució de la controvèrsia. El consell va demanar que els informés a més tard el 15 d'abril, i l'informe resultant va formar la base de la Resolució 126, que es va aprovar el desembre del mateix any.
La resolució va ser aprovada per deu vots contra cap; la Unió Soviètica es va abstenir.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 101 a la 200 (1953 - 1965)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Barbut carapelat calb

El barbut carapelat calb (Gymnobucco calvus) és una espècie d'ocell de la família dels líbids (Lybiidae) que habita els boscos de Guinea, Sierra Leone, Libèria, Costa d'Ivori, Ghana, Togo, Nigèria, sud de Camerun, el Gabon, República del Congo, oest de la República Democràtica del Congo i oest d'Angola. Ha estat considerat coespecífic del barbut carapelat de Vernay.
# Piotr Lésgaft

Piotr Fràntsevitx Lésgaft rus: Пётр Фра́нцевич Ле́сгафт Sant Petersburg llavors Imperi Rus, 21 de setembre de 1837 - 28 de novembre de 1909 El Caire, Egipte) fou un biòleg, anatomista, antropòleg, metge i professor rus, fundador de l'educació física moderna a Rússia.
Fill d'un joier d'origen alemany, Lésgaft va començar els seus estudis de medicina a l'Acadèmia Mèdica Imperial de Sant Petersburg. Després de graduar-se en 1861, va començar a assistir a la facultat d'anatomia i a ensenyar al cap de poc temps. En 1869, va ser convidat a ensenyar a la Universitat de Kazan, però aviat se li va prohibir ensenyar per la seva oberta crítica dels mètodes no científics utilitzats. Tres anys més tard, es va convertir en consultor de gimnàstica terapèutica en la consulta privada del Dr. Berglindt i es va fer conegut per publicar històries sobre la gimnàstica naturalista. Com a resultat, fou encarregat d'entrenar físicament cadets militars. L'any 1875, promogut pel Ministeri Militar de Rússia, va viatjar a tretze països europeus, i estudià principalment el sistema britànic d'educació física a les escoles i universitats públiques, com ara la d'Oxford.
En 1877, després de tornar a Rússia, va publicar dos llibres: Relacions de l'anatomia per a l'educació física i L'objectiu principal de l'educació física a les escoles. També va organitzar cursos d'educació física a les escoles militars, fins aquell moments inexistents. En 1893, va obrir un laboratori biològic que més tard, el 1918, es va transformar en l'Institut Lésgaft de Ciències Naturals. El 1901, per les seves implicacions amb el sistema rus, a Lesgaft li fou prohibit ensenyar o viure en qualsevol ciutat imperial o provincial per un període de dos anys. Al final de la seva condemna, va tornar a la capital per continuar els seus estudis, però, la majoria dels seus estudiants eren membres actius del Diumenge Sagnant i dels rumors revolucionaris de 1905-1907. Per tant, va acabar els seus viatges el 1907. A causa de la seva mala salut, es va traslladar al Caire, Egipte, on va morir el 1909, amb 78 anys, a causa d'una urèmia.

## Referències

* 1 2 «Pyotr Lesgaft» (en anglès). Educ. Arxivat de l'original el 2010-06-10. [Consulta: 14 abril 2010].

## Enllaços externs

* Piotr Lésgaft: breu biografia i foto (anglès)
# El techo del mundo

El techo del mundo (comercialitzada en francès com Le toit du monde) és una pel·lícula dramàtica de coproducció hispano-franco-suïssa del 1995 dirigida i escrita per Felipe Vega (conjuntament amb Julio Llamazares) i protagonitzada per Santiago Ramos i Icíar Bollaín. Va ser rodada a Ginebra i a Lleó i estrenada a Madrid el 28 de desembre de 1995, i va suposar l'inici de la col·laboració entre el muntador Ángel Hernández Zoido i Felipe Vega.

## Biografia

Tomás (Santiago Ramos) és un espanyol d'esquerres, solidari i liberal que fa més de vint anys que va anar a viure a Ginebra. Va obtenir la nacionalitat suïssa i ara té el seu propi negoci: és mestre d'obres i lidera un equip de treballadors immigrants; n'està orgullós i ajuda altres immigrants amb problemes sempre que pot. Però després d'un accident laboral arran del qual pateix amnèsia, la seva actitud canvia radicalment i esdevé xenòfob, racista i feixista. Amb l'esperança de fer-li recuperar la memòria i que torni a ser la persona que era, les seves filles i ell iniciaran un viatge fins a Castella i Lleó.

## Repartiment

* Santiago Ramos com a Tomás
* Emmanuelle Laborit com a Marie
* Nathalie Cardone com a Thérèse
* Mulie Jarju com a Ousmane
* Icíar Bollaín com a Teresa
* Jean-Luc Bideau com a Pierre

## Premis
### Premis Turia

| Any | Categoria | Candidat | Resultat |
| 1997 | Millor pel·lícula espanyola | Felipe Vega | Guanyador |
| 1997 | Millor actor | Santiago Ramos | Guanyador |

## Referències

* ↑ El techo del mundo a Biblioteca Virtual Miguel de Cervantes (castellà)
* ↑ Julio Llamazares y Felipe Vega retratan la pérdida de memoria histórica de los españoles, El País, 20 de desembre de 1995 (castellà)
* ↑ Flores en la sombra, Filmoteca Española (castellà)
* ↑ El techo del mundo a Fotogramas (castellà)
* ↑ El techo del mundo a Cine de movilidad (castellà)
* ↑ Guardonats als VI Premis Turia al web de Cartellera Turia

## Enllaços externs

* El techo del mundo a Sensacine (castellà)
# Sant Sadurní d'Eroles

Sant Sadurní d'Eroles, o Sant Serni, també anomenat el Convent de les Monges, és una antiga església, romànica, del poble de Llúgols, de la comuna nord-catalana de Rià i Cirac, a la comarca del Conflent.
Està situada a prop de l'extrem nord-oest del terme comunal, al nord-est de Llúgols, en el que fou el veïnat de Llúgols de Dalt.

## Història

L'únic esment que es té de l'església és del 1375, quan aquesta església rep una donació d'un veí d'Orbanyà. També consten a finals del segle xii i principis del XIII unes possessions en el territori d'aquesta església del cavaller Berenguer d'En.

## Arquitectura

L'església tenia les característiques habituals en el romànic: nau única, capçada a llevant per un absis semicircular, amb la porta a la façana meridional. La coberta de la nau era una volta de canó llis apuntada. Actualment és mig esfondrada, però conserva l'extrem oriental, amb l'arc presbiterial i l'absis. És un edifici del segle xiii.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «132 - Rià i Cirac». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Gavín, Josep M. «Conf 123. Sant Sadurní de Llúgols». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3*). ISBN 84-85180-12-7.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Rià i Cirac». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
* Ponsich, Pere. «Rià i Cirac: Sant Serni d'Eroles». A: La Cerdanya, el Conflent. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1995 (Catalunya romànica. Volum VII). ISBN 84-77399-51-4.

## Referències

* ↑ Sant Sadurní d'Eroles en els ortofotomapes de l'IGN
# Policia Noruega

La policia noruega (en noruec: Politi- og lensmannsetaten) és l'agència de policia civil noruega. Consisteix en una Direcció Central de Policia Nacional (en noruec: Politidirektoratet), set agències especialitzades i dotze districtes policials. Aquest organisme governamental depén del Ministeri de Justícia i Seguretat Pública i té 23.977 empleats (l'any 2014), dels quals 8.000 són agents de policia. A més de les facultats policials, el servei s'encarrega del control de les fronteres, d'unes certes obligacions civils, de la coordinació de les operacions de cerca i rescat, de la lluita contra el terrorisme, del patrullatge de carreteres, de l'ordre d'execució, de la recerca i l'enjudiciament penals.
Altres responsabilitats són la seguretat d'ambaixades i la protecció de membres del govern i la família reial.

## Empleats

Els agents de policia noruecs només poden portar una arma en el cinturó en circumstàncies excepcionals (per exemple, un major risc de terrorisme) i amb un permís. En cas contrari, l'arma ha de deixar-se en el cotxe patrulla i només pot ser utilitzada en cas d'emergència.
Dels 23.977, el 11067 són dones el qual representaria el 46'16% de l'agència policial. Els empleats d'aquest organisme representa el 14'99% de tots els treballadors públics de l'Administració Pública de Noruega.

## Referències

* ↑ «(4) Departementsområdet JUSTIS- OG BEREDSKAPSDEPARTEMENTET, år 2014 - Statsansatte - Forvaltningsdatabasen - NSD». [Consulta: 26 juliol 2020].
* ↑ «Landsoversikt - Statsansatte - Forvaltningsdatabasen - NSD». [Consulta: 26 juliol 2020].
# Sternberg

«Sternberg» té aquests significats:
* Biografies:
** Charles Hazelius Sternberg (1850 – 1943), recol·lector de fòssils i paleontòleg amateur estatunidenc
** Charles Mortram Sternberg (1885 - 1981), recol·lector de fòssils i paleontòleg fill de Charles Hazelius Sternberg
** Constantin von Sternberg (Sant Petersburg, Rússia, 1852 - Filadèlfia, Estats Units, 1924), pianista i compositor germano-estatunidenc d'origen rus
** George M. Sternberg (1838 – 1915), metge de l'exèrcit dels EUA, considerat el primer bacteriòleg
** Fritz Sternberg o Friedrich Sternberg (Breslau, 1895 - Múnic, 1963), economista marxista alemany
** Josef von Sternberg o Jonas Sternberg (Viena, 1894 - Los Angeles, 1969), director de cinema estatunidenc d'origen austríac
** Kaspar Maria von Sternberg(Praga, 1761 – Březina, 1838), botànic i clergue bohemi
** László Sternberg (1905 - 1982), futbolista internacional hongarès de la dècada de 1930 i entrenador
** Robert Sternberg (1949), psicòleg i psicomètric estatunidenc, professor de Desenvolupament Humà a la Universitat de Cornell
** Roman Ungern von Sternberg (Graz, 1886 — Novossibirsk, 1921), militar austrohongarès, tinent general de les forces russes blanques i més tard senyor de la guerra
* Miscel·lània: Institut Astronòmic Sternberg, institut de recerca a Moscou, a Rússia
# Barbut d'orelles blanques

El barbut d'orelles blanques (Stactolaema leucotis) és una espècie d'ocell de la família dels líbids (Lybiidae) que ha estat considerat coespecífic del barbut cellablanc. Habita selva humida i bosc de ribera del centre i sud-est de Kenya, Tanzània, Moçambic, Malawi i est de Zimbàbue i de Sud-àfrica.
# Francisca Maria Serra Cifre

Francisca María Serra Cifre (Alcúdia 1958) és historiadora. Filla del conegut historiador alcudienc Bartolomeu Serra Martí, ha escrit alguns llibres d'història local, principalment, alguns d'aquests destaquen:

## Referències

* Contribució a l'estudi de les crisis demogràfiques a Mallorca: Alcúdia".
* Alcúdia, al segle xviii i Primera Meitat del segle xix- una època en crisi" (1988)
* La vida quotidiana dins la perspectiva històrica" per les III Jornades d'Estudis Històrics Locals. (Institut d'Estudis Baleàrics) Ciutat de Mallorca (1985)
* "La Germania a Alcúdia: la crònica del notari Miquel Sabater (1521-1522)" -presentat el 23 de juliol de 2008 a Alcúdia, és coautora d'aquest llibre amb el conegut historiador mallorquí Gaspar Valero.
# Plantago media

Plantago media, és una espècie de plantage natiu d'Europa central i occidental, incloent la Gran Bretanya. Ha estat introduït al nord-est dels Estats Units.
Plantago media com el seu epítet específic indica té una mida mitjana entre Plantago major i Plantago minor. La seva tija fa de 5 a 50cm i es desenvolupa a partir d'una roseta basal. Les flors apareixen entre maig i setembre. El fruit és un pixidi. Es pol·linitza pel vent (anemòfila) i pels insectes (entomòfila).
És una planta comestible i té usos en medicina tradicional com astringent i pel tractament ferides. les llavors són laxants.

## Referències

* ↑ «Plantago media». Archaeobotanical Computer Database (ABCD). [Consulta: 29 maig 2006].
# Epinephelus epistictus

Epinephelus epistictus és una espècie de peix de la família dels serrànids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 80 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Mar Roig i Kenya fins a Sud-àfrica, Oman, la costa oest de l'Índia, Corea, Japó, Xina, Taiwan, Hong Kong, Indonèsia, Papua Nova Guinea, el Mar d'Arafura i el nord d'Austràlia.

## Referències

* ↑ Bloch M. E. 1793. Naturgeschichte der ausländischen Fische. Berlin. Naturg. Ausl. Fische v. 7. i-xiv + 1-144.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Heemstra, P.C. i Randall, J.E., 1993, Groupers of the World (Family Serranidae, Subfamily Epinephelinae). An annotated and illustrated catalogue of the grouper, rockcod, hind, coral grouper and lyretail species known to date. FAO Species Catalogue Vol. 16., FAO Fish. Synop. Núm. 125, 125:I-viii, 1-382.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.