OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gola (pecat)

La gola és un pecat capital per a la religió cristiana i el catolicisme. La gola és un vici del desig desordenat pel plaer connectat amb el menjar o la beguda. Aquest desig pot ser pecaminós de diverses formes (sempre seguint els conceptes d'aquesta religió):
* Menjar o beure en excés d'allò que el cos necessita.
* Festejar el gust per certs tipus de menjar tot i saber que va en detriment de la salut.
* Consentir la gana per menjars o begudes costoses, especialment quan una dieta luxosa està fora de l'abast econòmic.
* Menjar o beure voraçment donant-li més atenció al menjar que als que ens acompanyen.
* Malgastar el menjar estant en la mateixa categoria que la de menjar més del que necessita el cos.

## Vegeu també

* Pecat original
* Pecat capital
Viccionari
# Barabás

Barabás és un poble del comtat de Szabolcs-Szatmár-Bereg, de la Gran Plana Septentrional, la regió oriental d'Hongria. Té parada d'autobús i l'estació de tren més propera es troba a Vásárosnamény, a 22 km del sud de Barabás.

## Referències

* ↑ «MAGYARORSZÁG HELYSÉGNÉVTÁRA, 2012». [Consulta: 1r desembre 2020].
# Adrian Tomine

Adrian Tomine és un dibuixant estatunidenc que va nàixer el 1974 a Sacramento, Califòrnia.

## Biografia

Adrian Tomine va començar els seus treballs com a dibuixant el 1991, quan encara anava a l'escola secundària. Es va autoeditar Optic Nerve, que tenia el format de comic book i entre 12 i 24 pàgines. El número 1 fou publicat a l'agost d'aquell any amb un tiratge de 25 exemplars. Més endavant, Drawn & Quaterly es va oferir a publicar-li el còmic.
El 1994 va signar un contracte amb Drawn and Quarterly, que va esdevenir el seu editor i l'any següent va obtenir el Premi Harvey com a Millor Talent Jove.
Optic Nerve va començar amb històries humorístiques i autobiogràfiques. A mesura que va anar perfeccionant el seu estil, les històries van esdevenir més fredes en un gènere pròxim a l'autoficció, i també més novel·lesc.
Adrian Tomine és també il·lustrador, i ha publicat per a revistes com The New Yorker i Time. Viu actualment a Nova York després d'haver viscut molt de temps a Berkeley.
A Espanya, part de la seua obra ha estat recopilada i editada per l'editorial La Cúpula.

## Referències

* 1 2 González, Manu. Cómics de los 90: Una nueva generación (en castellà). Look, 2021, p. 186-187. ISBN 978-8418703171.
# Eugeni Montesinos i Gumoza

Eugeni Montesinos i Gumoza (Barcelona, 3 de gener de 1898 - Barcelona, 8 de febrer de 1977) fou un futbolista català de les dècades de 1910 i 1920. Va ser internacional amb la selecció catalana i amb la selecció espanyola.

## Trajectòria

Jugava a la posició de defensa. Començà la seva trajectòria de ben jove al FC Internacional el 1912, d'on passarà al FC Espanya el 1917. El 1918 fou fitxat pel RCD Espanyol, club on romandrà durant sis temporades fins al 1924. Disputà el primer partit a l'Estadi de Sarrià amb el club blanc-i-blau i fou el primer internacional del club amb Espanya (juntament amb Ricard Zamora. La següent temporada jugà al CE Europa, acabant la seva trajectòria al Reial Saragossa, a la UE Sants, CF Badalona i Athletic de Sabadell.
Fou un cop internacional amb la selecció espanyola el 17 de desembre de 1922 a Lisboa enfront Portugal. També fou internacional amb la selección catalana entre 1921 i 1924.

## Referències

* ↑ «Eugenio Montesinos Sumozar». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 17 gener 2016].
* ↑ «Montesinos: Eugenio Montesinos Somoza». bdfutbol. [Consulta: 20 agost 2012].
* ↑ «Infantiles». Mundo Deportivo, 30-05-1912.
* ↑ «Universitari-Internacional». Mundo Deportivo, 19-06-1917.
* ↑ «Eugenio MONTESINOS». hallofameperico, 19-04-2009.
* ↑ «Badalona-Europa». La Vanguardia, 22-03-1925.
* ↑ «UN INTERNACIONAL DE 1922». Mundo Deportivo, 12-11-1989.
* ↑ «Montesinos reaparece en el Sans». Mundo Deportivo, 04-04-1930.
* ↑ «Fitxa de Montesinos». Periquito.cat. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ «Datos de Montesinos». siguealaroja.es. Arxivat de l'original el 2015-07-17. [Consulta: 20 agost 2012].
* ↑ Closa, Antoni; Jaume Rius. Selecció Catalana de Fútbol: nou dècades d'història. Editorial Jaume Rius, 1999. ISBN 8492294434.
# Ca l'Artau (Sant Julià del Llor i Bonmatí)

Ca l'Artau és un mas proper al nucli de la Cellera de Ter, però administrativament adscrit al terme municipal de Sant Julià del Llor i Bonmatí (la Selva). Sant Julià del Llor és un poble rural de masies disperses, i aquesta n'és una de les antigues. S'ha datat del segle XVI-XVII. Durant la segona meitat del segle XX s'ha afegit una construcció nova al sector del nord-oest.
Antiga masia formada actualment per dos habitatges i diversos coberts. La part original del mas és un edifici de tres plantes i dues crugies cobert a doble vessant a façana. La façana està arrebossada i pintada de blanc. La planta baixa té un portal antic (segle xvii) amb forma d'arc de mig punt, adovellat, de pedra sorrenca i arrebossat i pintat. A aquest portal s'hi accedeix per uns quants escalons. A més, hi ha un portal rectangular que fa funció d'accés al garatge. Adossat a la part esquerra de l'edifici original hi ha una construcció que només ocupa dues de les tres plantes de la casa i està coberta amb un teulat d'un vessant. A la planta baixa d'aquest adossat hi ha una finestra rectangular emmarcada de pedra. El primer pis conté dues finestres de permòdols de mida mitjana i el segon pis està format per un gran badiu d'obra i rajol format per dos sectors amb tres i quatre finestres contínues. El ràfec és fet amb bigues de formigó armat que sostenen l'emergència del sostre.

## Referències

* 1 2 «Ca l'Artau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 agost 2017].
# Societat Cultural i Recreativa de Castellví de la Marca

La Societat Cultural i Recreativa de Castellví de la Marca es troba en el municipi de Castellví de la Marca. Es tracta de l'entitat d'esbarjo més antiga de tot el municipi. Va ser fundada l'any 1887 amb el nom de «La Unión del Pueblo de Castellví de la Marca». Avui en dia té la seu al Maset dels Cosins, però originàriament aquesta estava a les Cases Noves de la Riera i les reunions tenien lloc a Cal Ganso i Cal Mestres. El 22 de desembre de 1966, «La Unión del Pueblo de Castellví de la Marca» va ser refundada i va passar a anomenar-se «Sociedad Cultural del Barrio de Castellví».
D'acord amb els estatuts fundacionals del 1966, l'objectiu de la Societat era procurar espargiment, cultura i sanes diversions als habitants d'aquesta població rural. En aquella època, la Societat comptava amb un pressupost anual de 26.000 pessetes i cada soci pagava una quota mensual de 10 pessetes. Els socis es dividien en dos grans grups: els socis fundadors, que sumaven un total de seixanta-tres, i els socis agregats, que eren tots aquells que entressin a formar part de la Societat un cop els estatuts fossin signats.
L'edifici es va construir entre 1916 i 1917.

## Referències

* 1 2 Marca, Ajuntament de Castellví de la. «Societat Cultural de Castellví». [Consulta: 25 desembre 2022].
* ↑ «Societat Cultural i Recreativa de Castellvi de la Marca - Cif G59763904». [Consulta: 25 desembre 2022].
# Barranc de Cal Cerdà

El barranc de Cal Cerdà és un barranc, afluent del torrent de Budeu. Pertany a la conca del Segre, i discorre del tot dins del terme d'Abella de la Conca, en terres del poble de Bóixols, al sud de l'extrem de llevant de la Serra de Carreu.
Neix a l'extrem nord del Clot del Vicent, recorre de nord a sud aquest clot i després del del Tinyola, on passa a llevant de Cal Mestre, Cal Gravat del Cerdà i Cal Tinyola, i a ponent de Cal Cerdà, poc després travessa la carretera L-511 i al cap de poc aiguavessa en el torrent de Budeu, juntament amb el barranc de Fontmil.

## Etimologia

El barranc pren el nom de la masia més important a prop de la qual passa, Cal Cerdà.

## Enllaços externs

* El Barranc de Cal Cerdà en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Acumulador de níquel-hidrogen

Un acumulador de níquel hidrogen (NIH₂ o Ni-H₂) és una font de potència electroquímica recarregable obtinguda a partir de níquel i hidrogen. Aquest tipus de bateria utilitza cel d'hidrogen pressuritzat a més de 1.200 psi (82,7 bar]).

## Bibliografia

* Albert H. Zimmerman (ed), Nickel-Hydrogen Batteries Principles and Practice, The Aerospace Press, El Segundo, California. ISBN 1-884989-20-9.

## Referències

* ↑ «Un model simplificat d'una bateria níquel-hidrogen». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 28 juliol 2010].
* ↑ «Instruccions d'emmagatzematge i maneig de bateries aeroespaciles de níquel-hidrogen». Arxivat de l'original el 2012-10-23. [Consulta: 28 juliol 2010].

## Enllaços externs

* Bateries NiH2 per a aplicacions de bio-potència
* NASA handbook per bateries NiH2
# Fabio McNamara

Fabio de Miguel, més conegut com a Fabio Mcnamara, és un artista que ha fet cinema, pintura i música. Nascut a Madrid el 8 de gener de 1957.

## Discografia

* Mcnamara "A Tutti Plein"
* Mcnamara "Rockstation". La formació del grup estava formada per Fabio Mcnamara (lletres i veu), Luis Miguélez (guitarra) i Juan Tormento (teclats i programacions)
* La seva darrera obra musical és el disc Sarassas Music "Mariclones"
L'últim concert que ha fet va ser a Madrid el 31 de gener de 2007 amb motiu del 25è aniversari de l'anomenada "Movida madrilenya".
# Sobretensió

Sobretensió es un excés de voltatge en un circuit elèctric per causes naturals o artificials, que pot ser perillós pel dispositiu o per l'usuari. Depenent de la durada, la sobretensió pot ser transitòria (un pic de tensió) o permanent.

## Fonts de sobretensió
### Fonts naturals

Una font natural típica són els llampecs meterològics (vegeu Fig.1) que cauen sobre instal·lacions terrestres causant excesos de tensió. Una altra font són les erupcions solars que indueixen soroll elèctris als circuits dels satèl·lits.

### Fonts humanes

Les fonts humanes són causades per la communtació de càrregues inductives com són motors elèctrics (ascensors, neveres, aires condidionats, portes elèctriques...) Vegeu Fig.2

## Dispositius de protecció davant sobretensions

* Varistors
* Transil
* Fusible rearmable PTC
* TVS
* Fusibles

## Vegeu també

* Fig.1 Motors elèctricsCEM: Compatibilitat electromagnètica
* ESD: descàrrega electroestàtica

## Referències

* ↑ «Overvoltage definitions - Electrical Installation Guide» (en anglès). www.electrical-installation.org. [Consulta: 11 abril 2017].
* ↑ «What is Overvoltage? How Can I Protect My Motor?» (en anglès). Macromatic Industrial Controls, 11-03-2015.
* ↑ PTR. «Overvoltage Categories - PTR Messtechnik GmbH» (en anglès). www.ptr.eu. [Consulta: 11 abril 2017].
# Merla roquera de Sharpe

La merla roquera de Sharpe (Monticola sharpei) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae). Es troba a Madagascar. El seu hàbitat natural són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits, tant de les terres baixes com de l'estatge montà. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.
El nom específic de Sharpe fa referència a Richard Bowdler Sharpe (1847-1909), ornitòleg britànic.

## Taxonomia

La llista mundial d'ocells del Congrés Ornitològic Internacional (versió 12.1, gener 2022), considera que Monticola Sharpei té tres subespècies:
* Monticola sharpei erythronotus (Lavauden, 1929): extrem nord de Madagascar.
* Monticola sharpei sharpei (Gray, GR, 1871): est de Madagascar.
* Monticola sharpei bensoni (Farkas), 1971: sud-oest de Madagascar.
Tanmateix, altres obres taxonòmiques, com el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), consideren que la subespècie del nord de l'illa tindria la categoria d'espècie. Segons aquest criteri, doncs, hi hauria dues espècies separades:
* Monticola sharpei (strito sensu) - Merla roquera de Sharpe
* Monticola erythronotus - Merla roquera de l'Ambre

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «merla roquera de Sharpe». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 13 juliol 2022].
* 1 2 del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 709. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Forest Rock-thrush. Monticola sharpei» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 13 juliol 2022].
* ↑ «Chats, Old World flycatchers». IOC World Bird List Version 12.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2022. [Consulta: 16 gener 2022].
# Basílica d'Oudenbosch

La Basílica d'Oudenbosch és una basílica catòlica del poble d'Oudenbosch (Països Baixos). Els interiors i exteriors van ser projectats a imatge de la Basílica de Sant Pere del Vaticà, excepte la façana que és una rèplica de Sant Joan del Laterà. Va ser dissenyada per l'arquitecte Pierre Cuypers. El seu estil clàssic és únic a la regió.

## Referències

* ↑ Official site Basilica
# Gola (llengua)

El gola és la llengua parlada pel poble gola o gula, que viu a l'oest de Libèria. La llengua gola forma part de la branca meridional de l'Atlàntic Oest. Segons el darrer cens actualitzat l'any 1991, compta amb 107.000 parlants, dels quals 99.300 pertanyen a Libèria, i una petita proporció de 8.000 són de Sierra Leone.

## Referències

* Joshua Project - Gola of Liberia
Viccionari
# Fennange

Fennange (en luxemburgués: Fënnéng en alemany: Fenningen) és una vila de la comuna de Bettembourg del districte de Luxemburg al cantó d'Esch-sur-Alzette. Està a uns 10,9 km de distància de la Ciutat de Luxemburg.

## Referències

* ↑ «Fennange». [Consulta: 20 setembre 2015].
# Camptomastix

Camptomastix és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Camptomastix hisbonalis (Walker, 1859)
* Camptomastix septentrionalis Inoue, 1982

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 17 febrer 2011].
# Sol ardent

Sol ardent (títol original: Sunburn) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Richard C. Sarafian, estrenada el 1979. Ha estat doblada al català.

## Argument

Amb la col·laboració d'una seductora companya, un investigador d'assegurances intenta aclarir l'informe espinós d'un probable homicidi dissimulat.

## Repartiment

* Charles Grodin: Jake Dekker
* Farrah Fawcett: Ellie Morgan
* Art Carney: Marcus
* Robin Clarke: Karl Thoren
* Joan Collins: Nera Ortega
* Alejandro Rey: Alfonso Ortega
* John Hillerman: Milton Webb
* Joan Goodfellow: Joanna Thoren
* Jorge Luke: Vasquez
* William Daniels: Crawford
* Eleanor Parker: Sra. Thoren
* Keenan Wynn: Mark Elmes
* Joanna Rush: Mamie
* Seymour Cassel: Dobbs

## Referències

* ↑ esadir.cat. Sol ardent. esadir.cat.
* ↑ The New York Times. Sunburn (en anglès). The New York Times.
# Metaplàsia escatosa

La metaplàsia escatosa és un canvi benigne (metaplàsia) de les cèl·lules que revesteixen la superfície (epiteli) a una morfologia escatosa.

## Ubicació

Els llocs comuns de metaplàsia escatosa inclouen la bufeta i en l'endocèrvix del coll de l'úter. Els fumadors solen presentar metaplàsia escatosa als revestiments de les seves vies respiratòries. Aquests canvis no signifiquen una malaltia específica, sinó que solen representar la resposta del cos a l'estrès o la irritació. La deficiència de vitamina A o la sobredosi també poden provocar metaplàsia escatosa.

## Referències

* ↑ Goralczyk, R «ß-Carotene and Lung Cancer in Smokers: Review of Hypotheses and Status of Research». Nutrition and Cancer, vol. 61, 6, 2009, pàg. 767-774. DOI: 10.1080/01635580903285155. PMID: 20155614.
# Batkagarh

Batkagarh fou un estat tributari protegit de l'Índia, del tipus zamindari, al districte de Chhindwara a les Províncies Centrals. La superfície era de 417 km² i la població de 10.460 habitants (1881). La capital era Khapa amb una població el 1881 de 816 habitants.
El jagirdar, d'ètnia gond, pagava un tribut anual o takoli de tres lliures.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Aksàrovo

Aksàrovo (en rus: Аксарово) és un poble de Baixkíria, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 321 habitants. Pertany al districte de Iermolàievo.

## Referències

* ↑ Закон Республики Башкортостан от 19.11.2008 № 49-з «Об изменениях в административно-территориальном устройстве Республики Башкортостан в связи с объединением отдельных сельсоветов и передачей населённых пунктов»
# Giro de Toscana 2016

El Giro de Toscana 2016, 88a edició del Giro de Toscana, es va disputar entre el 20 i el 21 de setembre sobre un recorregut de 363 km dividit en dues etapes, amb inici a Arezzo i final a Pontedera. El vencedor final fou l'italià Daniele Bennati. Sonny Colbrelli acabà segon i Giovanni Visconti, vencedor de la primera etapa, tercer.

## Equips

L'organització convidà a prendre part en la cursa a tres equip World Tour, dotze equips continentals professionals i un equip nacional:

## Etapes

| Etapa | Data | Ciutats d'etapa | type | Distància (km) | Vencedor de l'etapa | Líder de la general |
| 1a etapa | 20 de set | Arezzo – Montecatini-Terme | etapa accidentada | 174,7 | Giovanni Visconti | Giovanni Visconti |
| 2a etapa | 21 de set | Montecatini-Terme – Pontedera | etapa accidentada | 185,3 | Sam Bennett | Daniele Bennati |

### Etapa 2
## Classificació final
## Referències

* ↑ «Sam Bennett se impone en la segunda etapa, Bennati vencedor final». El Mundo Deportivo, 21-09-2016 [Consulta: 22 setembre 2016].
* ↑ «Visconti, primer líder del Giro de la Toscana». El Mundo Deportivo, 20-09-2016 [Consulta: 22 setembre 2016].
# Ferricerita-(LaCa)

La ferricerita-(LaCa) és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de la cerita. Va ser anomenada originalment cerita-(La), rebent el seu nom pel seu contingut dominant de lantani en relació a la cerita-(Ce), de la qual n'és l'anàleg mineral tant de lantani com de ferro. L'any 2020 va ser reanomenada a ferricerita-(La), i fins que en el mes de juny de 2023 canvià el nom a l'actual degut als canvis aprovats per l'IMA en la nomenclatura del grup de la cerita.

## Característiques

La ferricerita-(LaCa) és un silicat que cristal·litza en el sistema trigonal. La seva fórmula química va ser redefinida l'any 2023, passant a ser: (La₆Ca₃)□Fe³⁺(SiO₄)₃(SiO₃OH)₄(OH)₃. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5. És isostructural amb els fosfats del grup de la whitlockita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz pertany a «09.AG: Estructures de nesosilicats (tetraedres aïllats) amb anions addicionals; cations en coordinació > [6] +- [6]» juntament amb els següents minerals: abswurmbachita, braunita, neltnerita, braunita-II, långbanita, malayaïta, titanita, vanadomalayaïta, natrotitanita, cerita-(CeCa), aluminocerita-(CeCa), trimounsita-(Y), yftisita-(Y), sitinakita, kittatinnyita, natisita, paranatisita, törnebohmita-(Ce), törnebohmita-(La), kuliokita-(Y), chantalita, mozartita, vuagnatita, hatrurita, jasmundita, afwillita, bultfonteinita, zoltaiïta i tranquillityita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta la vall Hackman i al mont Yukspor, al massís de Khibini (Península de Kola, Rússia). També ha estat descrota a Ampasibitika, a la península d'Ampasindava (Província d'Antsiranana, Madagascar).

## Referències

* 1 2 3 «Cerite-(La)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ Miyawaki, Ritsuro; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «Newsletter 57». Mineralogical Magazine, 84, 5, 01-10-2020, pàg. 791–794. DOI: https://doi.org/10.1180/mgm.2020.73 [Consulta: 16 juny 2022].
* 1 2 Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 73». European Journal of Mineralogy, 35, 3, 19-06-2023, pàg. 397–402. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-35-397-2023 [Consulta: 4 juliol 2023].
# Cala Mundina

Cala Mundina és una petita platja de còdols del municipi d'Alcalà de Xivert, a la comarca del Baix Maestrat (País Valencià).
Aquesta cala s'ha format en la desembocadura del barranc de Melentivet. Limita al nord amb la platja de Ribamar, després de 600 m de roques; i al sud, amb cala Blanca, separades per 650 m de roques. Té forma de U.
És una cala tranquil·la, sense aglomeracions, amb aigües transparents, on la flora i la fauna són elements definitoris. Està enclavada en la zona de protecció mediambiental de la serra d'Irta i és considerada una platja natural, amb poca intervenció humana.
Se situa en un entorn natural, i disposa d'accés per carrer. És al costat del far de cap d'Irta.

## Vegeu també

* Alcossebre.
* Platges de la Comunitat Valenciana.

## Enllaços externs

* Ajuntament d'Alcalà de Xivert (castellà).
* Todopesca Arxivat 2008-06-23 a Wayback Machine. (castellà).
# Sol Sánchez Maroto

Sol Sánchez Maroto (Madrid, 1 d'abril de 1970) és una política, activista i sociòloga espanyola.
Nascuda l'1 d'abril de 1970 a Madrid, es va llicenciar en Ciències Polítiques i Sociologia i en Antropologia. Militant d'Attac Espanya, va ser escollida com a candidata al número 2 de la llista d'Unitat Popular per Madrid de cara a les eleccions generals de 2015, i es va convertir en un dels dos únics diputats de la candidatura al Congrés al costat d'Alberto Garzón durant l'efímera onzena legislatura. A nivell orgànic es va convertir en co-portaveu d'IU-Madrid el 2017, quan va substituir Chus Alonso. Candidata dins de la llista de Unidos Podemos per a les eleccions generals de 2016, no va revalidar en primera instància el seu escó de diputada. No obstant això, tornaria al Congrés cobrint la vacant causada per la renúncia a l'acta de diputat d'Íñigo Errejón el 2019. Va prendre possessió de l'escó el 22 de gener.

## Referències

* 1 2 «Sol Sánchez Maroto - XII Legislatura - Congreso de los Diputados». [Consulta: 9 febrer 2024].
* 1 2 Domínguez, íñigo «Era todo bastante marciano». El País, 01-08-2017 [Consulta: 6 març 2019].
* ↑ «Sol Sánchez, dirigente de IU, sustituirá a Errejón en el Congreso». El Indedependiente, 21-01-2019 [Consulta: 6 març 2019].
* ↑ Domínguez, Íñigo «Nacionalizaría Endesa, Iberdrola y Repsol». El País, 06-11-2015.
* ↑ «Sol Sánchez, elegida nueva coportavoz de Izquierda Unida Madrid». eldiario.es, 29-01-2017 [Consulta: 6 març 2019].
* ↑ «IU intentará que Unidos Podemos y Más Madrid vayan en una sola candidatura, pero no descarta ningún escenario». Europa Press. [Consulta: 6 març 2019].