OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# José García Nieto

José García Nieto (Oviedo, 6 de juliol de 1914 – f. Madrid; 27 de febrer de 2001), va ser un poeta i escriptor espanyol, guanyador del Premi Cervantes i membre, al costat de Gabriel Celaya, Blas de Otero i José Hierro, de la generació poètica de la postguerra espanyola.

## Biografia

Fill de José García Lueso i María de l'Encarnación Nieto Fernández. El pare, que tenia la carrera de dret, es va dedicar al periodisme. Perd al seu pare a l'edat de 9 anys i viu amb la seva mare a Saragossa, Toledo i Madrid, on estudia el batxillerat i comença a escriure versos. En començar la Guerra Civil espanyola (1936-1939), ocupa el càrrec de secretari de l'Ajuntament de Chamartín de la Rosa (que després seria absorbit per l'Ajuntament de Madrid), és mobilitzat i en acabar la guerra torna a l'Ajuntament. Va començar estudis de Ciència Exactes, que va abandonar per dedicar-se al periodisme a Madrid. A Madrid s'instal·la el 1929 i hi va contactar amb el cercle literari del Cafè Gijón.
Des de llavors es dedica a la literatura, especialment a la poesia, al teatre, incloent-hi l'adaptació de clàssics espanyols, i al guió cinematogràfic. Ha estat guardonat en nombroses ocasions, entre elles el 1950 amb el Premi Adonais de poesia per Dama de soledad, el Premi Fastenrath de la Reial Acadèmia Espanyola per Geografia es amor el 1955 i el Premio Nacional de Literatura en dues ocasions, 1951 i 1957. El 1980 obté el Premi Mariano de Cavia de periodisme i poc més tard, el 28 de gener de 1982, és escollitt acadèmic de la Reial Acadèmia Espanyola ocupant la butaca "i" que va deixar vacant José María Pemán. Així mateix, obté el 1987 el Premi César González-Ruano de periodisme i el 1996 el Premi Cervantes pel conjunt de la seva obra.

## Obra

* Víspera hacia ti (1940)
* Poesía (1944)
* Versos de un huésped de Luisa Esteban (1944)
* Tú y yo sobre la tierra (1944)
* Retablo de ángel, el hombre y la pastora (1944)
* Del campo y soledad (1946)
* Juego de los doce espejos (1951)
* Tregua (1951). Premi Nacional de Literatura
* La red (1955). Premi Fastenrath
* Geografía es amor (1956). Premi Nacional de Literatura
* El parque pequeño (1959)
* Corpus Christi y seis sonetos (1962)
* Circunstancias de la muerte (1963)
* La hora undécima (1963)
* Memorias y compromisos (1966)
* Hablando solo (1967). Premi Ciutat de Barcelona
* Facultad de volver (1970)
* Taller de arte menor y cincuenta sonetos (1973)
* Súplica por la paz del mundo y otros "collages" (1973). Premi Boscán
* Sonetos y revelaciones de Madrid (1974)
* Los cristales fingidos (1978)
* El arrabal (1980)
* Nuevo elogio de la lengua española (1983)
* Sonetos españoles a Bolívar (1983)
* Donde el mundo no cesa de referir su historia (1983) -prosa-
* Piedra y cielo de Roma (1984)
* Carta a la madre (1988)
* Mar viviente (1989)
* El cuaderno roto (1989) -prosa-

## Enllaços externs

* Cronologia Arxivat 2012-12-08 at Archive.is
* José García Nieto al Centre Virtual Cervantes
* Poemas en torno a la creación poética
# Wacken

* No s'ha de confondre amb Wakken, un antic municipi de Bèlgica..
Wacken és un municipi de del districte de Steinburg a l'estat a l'estat federal de Slesvig-Holstein (Alemanya). Èl 2018 tenia 1918 habitants. És conegut pel festival de música rock i heavy metal Wacken Open Air, considerat com el festival més gran del món. El primer esment escrit data del 1148, però un túmul i unes troballes arqueològiques són proves d'un assentament des de l'edat del bronze.

## Referències

* ↑ «0466019.xml Wacken». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Schöwe, Andreas. Wacken Roll das größte Heavy-Metal-Festival der Welt (en alemany). 2a edició actualitzada. Höfen: Hannibal, 2012. ISBN 9783854453765.
* ↑ «Geschichte» (en alemany). Ajuntament de Wacken. [Consulta: 7 juliol 2019].

## Bibliografia

* Martens, Peter. Chronik von Wacken im Westerkrug. I & II. Wacken: Gemeinde Wacken, 1987/1997, p. 517 & 381.
# Polygonatum odoratum

Polygonatum odoratum, segell de Salomó, llàgrimes de Maria o al País Valencià beatamaria és una planta herbàcia, perenne vivaç, amb rizomes. Floreix a la primavera, amb flors blanques-verdoses. És nativa al continent Euroasiàtic.

## Morfologia

Rizoma horitzontal carnós, amb engruiximents que porten nombroses arrels fines. A la cara superior dels engruiximents hi creixen les tiges.
Tija florífera d'uns 5 mm de diàmetre, angulós, erecte, sense fulles a la base, i amb la part superior incurvada amb fulles alternes.
Fulles alternes disposades a dos fileres, subsèssils, ovals, de nervadura paral·lela, obtuses, senceres.
Flors penjants, solitàries o en grups de dos, de color blanc-verdòs, oloroses, amb peduncles que surten de les axil·les de les fulles. Tèpals de 2 cm de forma tubulosa.
Fruit és una baia blau fosc.

## Ecologia i hàbitat

Dintre del continent Eurasiàtic té una distribució molt ample, i pot trobar-se des de la muntanya baixa fins a la zona subalpina. És una planta de llum a mitja ombra. Es troba en terrenys bàsics o moderadament àcids. Prefereix el calcari, encara que es troba també en terrenys silícics. Admet terrenys sorrosos, llimosos o argilosos. No requereix molta humitat.

## Planta medicinal

La planta es troba descrita a l'obra de Pius Font i Quer Plantas Medicinales. Recull informacions segons les quals el rizoma conté asparagina, mucílag, un glucòsid cardiotònic, saponines i glucoquinina. Explica que ha estat utilitzat pel mal de ventre i les diarrees, com antireumàtic, per la gota, la hidropesia, i com diürètic. Diu també que la medecina científica l'ha utilitzat per combatre la diabetis. Explica que al Maestrat es prepara un licor estomacal en la composició del qual entra el rizoma de la planta.
El P. odoratum és utilitzat a la medicina tradicional Xinesa i Coreana. A Corea es prepara un te fent servir el rizoma.

## Referències

* ↑ «Diccionari català-valencià-balear». [Consulta: 7 novembre 2022].
* ↑ Pius Font i Quer, Plantas medicinales, editorial Labor, 1962
* Bolòs, O. i cols. Flora manual dels Països Catalans. 3a ed., Barcelona: Pòrtic, 2005.
* J. C. Rameau i altres, Flore Forestière Française, Instutut pour le Developpement Forestier. 1989
# Herodes de Palmira

Septimi Herodià (llatí: Septimius Herodianus), també conegut com a Herodes de Palmira o Hairan I (per distingir-lo del seu germanastre Hairan II), va ser un príncep de Palmira, fill d'Odenat i la seva primera esposa, de nom desconegut.
Va ser escollit pel seu pare com a successor i nomenat «rei de reis» pel seu pare segurament l'any 263, després d'haver derrotat un exèrcit persa. El noi és descrit a la Historia Augusta com el més efeminat dels homes, amb tots els vicis i luxes de l'Orient, que el seu pare li permetia.
Zenòbia, la segona esposa d'Odenat, no volia que aquest noi heretés el principat i sembla que es va posar d'acord amb un cosí del seu marit, Meoni, que va matar el sobirà i probablement també a Herodes, el 267. Alguns comentaristes diuen que l'assassinat va ser instigat per l'emperador Gal·liè, temorós que Odenat adquirís massa poder.

## Referències

* ↑ Stoneman, Richard. Palmyra and its empire. Michigan: The University of Michigan Press, 1994, p. 114-118. ISBN 0472083155.
* ↑ Southern, Pat. Empress Zenobia: Palmyra's Rebel Queen. London; New York: Hambledon Continuum, 2008, p. 8-10. ISBN 9781847250346.
# The Hunters

The Hunters és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Dick Powell el 1958.

## Argument

El major Saville serveix a la guerra de Corea, on coneix un tinent i la seva encantadora esposa, Kristina, de qui s'enamora. Això complicarà les relacions professionals dels dos homes.
Els combats aeris posen en escena 2 tipus d'avions: els North American F86 Sabre contra els Republic F84 Thunderstreak maquillats com Mig15.

## Repartiment

* Robert Mitchum: Major Cleve Saville
* Robert Wagner: tinent Ed Pell
* Richard Egan: Coronel Dutch Imil, CO 54th Fighter Group
* May Britt: Kristina 'Kris' Abbott
* Lee Philips: primer tinent Carl Abbott
* John Gabriel: primer tinent Corona
* Stacy Harris: Coronel Monk Moncavage
* Victor Sen Yung: granger coreà

## Producció

Les escenes de vol van ser principalment rodades sobre el sud-oest dels Estats Units a prop de Luke i les bases Williams Air Force a Arizona. Les escenes de la rampa van ser filmades a Luke mentre els enlairaments ho van ser a Gila Bend Air Force Auxiliary Field, que tenia el requisit d'aspecte primitiu, amb el rerefons de la muntanya apropiada, i exteriors simulant arrossars.
Amb aquesta pel·lícula, el director Dick Powell va completar les seves obligacions amb la 20th Century Fox en el seu contracte de producció-direcció, ja havent lliurat The Enemy Below (1957).

## Referències

* ↑ «The Hunters». The New York Times.
* ↑ Bright, Charles D. "The Literary and Historical Legacy, 1947-1987".
# Harrisia taylorii

Harrisia taylorii és una espècie fanerògama que pertany a la família de les cactàcies.

## Descripció

Harrisia taylorii es ramifica molt per sobre del sòl i creix estenent-se a branques ascendents de 1,5 a 2 metres de llarg. Les vistoses i lluentes tiges de color verd clar tenen un diàmetre de 4 a 5 centímetres. N'hi ha nou costelles arrodonides separades per solcs profunds. Les espines ascendents consten de nou a dotze fan entre 3 a 5 centímetres de llarg. Sobre les flors no se sap. Els fruits són groguencs i són oblongs a esfèrics.

## Distribució

Harrisia taylorii està estesa a la part oriental de Cuba (Província d'Oriente).

## Taxonomia

Harrisia taylorii va ser descrita per Nathaniel Lord Britton i publicat a Bulletin of the Torrey Botanical Club 35: 565. 1908.

### Etimologia

Harrisia: nom genèric que va ser anomenat en honor del botànic irlandès William Harris, qui va ser Superintendent de jardins públics i plantacions de Jamaica.
taylorii: epítet que fa honor al botànic estatunidenc Norman Taylor (1883–1967).

### Sinonímia

* Cereus taylorii (Britton) Vaupel (1913).

## Referències

* ↑ «Harrisia taylorii». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 18 novembre 2019].
* ↑ Urs Eggli, Leonard E. Newton: Etymological Dictionary of Succulent Plant Names. Springer, Berlin/Heidelberg 2010, ISBN 978-3-642-05597-3, S. 236.

## Vegeu també

* Característiques de les cactàcies
# In the Clutches of the Gang

In the Clutches of the Gang és un curtmetratge mut dirigit per George Nichols i protagonitzat per Roscoe Arbuckle i Ford Sterling com a Keystone Cops. La pel·lícula es va estrenar el 17 de gener de 1914. Es considera una pel·lícula perduda.

## Argument

Els Keystone Cops arresten per error l'alcalde cosa que els posa en perill de perdre la feina. Per evitar-ho han de detenir un grup de gàngsters que terroritzen la ciutat.

## Repartiment

* Ford Sterling (cap Teheezel)
* Roscoe Arbuckle (Keystone Cop)
* Al St. John (Keystone Cop)
* Hank Mann (Keystone Cop)
* Virginia Kirtley (la noia)
* Robert Cox (Keystone Cop)
* Bobby Dunn (Keystone Cop)
* George Jeske (Keystone Cop)
* Edgar Kennedy (Keystone Cop)
* Rube Miller (Keystone Cop)
* Joe Demming (Keystone Cop)
* George Nichols (detectiu)

## Referències

* ↑ Walker, Brent E. Mack Sennett's Fun Factory: A History and Filmography of His Studio and His Keystone and Mack Sennett Comedies, with Biographies of Players and Personnel (en anglès). McFarland, 2010-01-13, p. 288. ISBN 978-0-7864-5707-6.
* ↑ White, Wendy Warwick. Ford Sterling: The Life and Films (en anglès). McFarland, 2010-06-28, p. 154. ISBN 978-0-7864-8220-7.
* ↑ «In the Clutches of the Gang» (en anglès). Silent Era : Progressive Silent Film List. [Consulta: 18 maig 2020].
# José García Montalvo

José García Montalvo (València, 1964) és un investigador, professor universitari i economista valencià, catedràtic d'economia per la Universitat Pompeu Fabra.

## Biografia

Llicenciat en Ciències Econòmiques a la Universitat de València (1987) amb Premi Nacional Fi de Carrera, es va doctorar en Economia a Harvard (1993). És catedràtic d'Economia Aplicada a la Universitat Pompeu Fabra, així com professor investigador a la Barcelona GSE, a l'Institut Valencià d'Investigacions Econòmiques (IVIE) i ha obtingut dues vegades la distinció ICREA-Acadèmia de la Institució Catalana d'Estudis Avançats (ICREA). És consultor internacional per a diverses organitzacions com la Organització per a la Cooperació i el Desenvolupament (OCDE), la Unió Europea o el Banc Mundial, les seves investigacions se centren al voltant del desenvolupament econòmic i els efectes que tenen diferents aspectes socials que afecten la realitat econòmica com la situació laboral dels joves, els conflictes ètnics, la violència, les diferències de gènere, l'educació i l'accés a l'ocupació, entre d'altres. García Montalvo és autor de més d'un centenar d'articles científics que han vist la llum en publicacions com American Economic Review, Economic Journal, Review of Economics and Statistics, Journal of Economic Growth o Applied Psychology. També ha publicat 17 llibres com ara De la quimera immobiliària al col·lapse financer.
El 2019, en ocasió de la decisió per la qual se li va concedir el Premi Rei Jaume I d'Economia, el jurat va assenyalar «la seva valuosa i original investigació, clarivident i lligada estretament a la realitat econòmica». També té un do per veure l'aspecte de formulació de polítiques públiques». Dos anys abans va rebre el XV Premi Catalunya d'Economia. El 2023 es va anunciar que el projecte que dirigeix, aconseguit el Premi Nacional de Col·laboració Público-Privada en Investigació i Innovació que concedeix la Generalitat de Catalunya.
A la faceta de transferència del coneixement García Montalvo també col·labora freqüentment amb mitjans de comunicació tant escrits com televisió i ràdio i publicacions divulgatives.

## Referències

* ↑ «José García Montalvo». Lecturalia, s/f. [Consulta: 3 agost 2020].
* 1 2 «José García Montalvo». Fundación Ramón Areces, 2019. [Consulta: 3 agost 2020].
* ↑ «José García Montalvo». Fundación Premios Rey Jaime I, 2019. Arxivat de l'original el 2020-08-13. [Consulta: 3 agost 2020].
* ↑ «José García Montalvo». Dialnet, s/f. [Consulta: 3 agost 2020].
* ↑ «Proclamación de los ganadores 2019» (en espanyol europeu), 04-06-2019. [Consulta: 15 setembre 2021].
* ↑ «Premi Nacional Recerca», 01-02-2023. [Consulta: 12 febrer 2023].
# Westview Circle

Westview Circle és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Wyoming. Segons el cens del 2000 tenia 67 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Westview Circle tenia 67 habitants, 25 habitatges, i 22 famílies. La densitat de població era d'11,4 habitants/km².
Dels 25 habitatges en un 40% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 84% hi vivien parelles casades, en un 4% dones solteres, i en un 12% no eren unitats familiars. En el 12% dels habitatges hi vivien persones soles el 4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,68 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,3% tenia menys de 18 anys, un 0% entre 18 i 24, un 26,9% entre 25 i 44, un 29,9% de 45 a 60 i un 11,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.714 $ i la renda mediana per família de 42.321 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.500 $ mentre que les dones 31.250 $. La renda per capita de la població era de 16.782 $. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Westview Circle». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Westview Circle». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Llista de diputats al Parlament Europeu en representació de Grècia (IV Legislatura)

Aquesta és una llista dels 25 diputats que representaren Grècia durant la IV Legislatura del Parlament Europeu (1994–1999).

## Llista

| Nom | Partit nacional | Grup del PE |
| Alekos Alavanos | Coalició de l'Esquerra i Progrés | EUE (1994–1995) / EUE–EVN |
| | Coalició de l'Esquerra i Progrés | EUE (1994–1995) / EUE–EVN |
| | Partit Comunista | EUE (1994–1995) / EUE–EVN |
| | Partit Comunista | EUE (1994–1995) / EUE–EVN |
| | Primavera Política | EDA |
| | Primavera Política | EDA |
| Georgios Anastasópulos | Nova Democràcia | PPE |
| Stélios Argirós | Nova Democràcia | PPE |
| Efthímios Khristodulu | Nova Democràcia | PPE |
| | Nova Democràcia | PPE |
| | Nova Democràcia | PPE |
| | Nova Democràcia | PPE |
| | Nova Democràcia | PPE |
| | Nova Democràcia | PPE |
| | Nova Democràcia | PPE |
| Paraskevàs Avgerinós | Moviment Socialista | SOC |
| | Moviment Socialista | SOC |
| | Moviment Socialista | SOC |
| | Moviment Socialista | SOC |
| | Moviment Socialista | SOC |
| | Moviment Socialista | SOC |
| | Moviment Socialista | SOC |
| | Moviment Socialista | SOC |
| | Moviment Socialista | SOC |
| | Moviment Socialista | SOC |

## Enllaços externs

* Web del Parlament Europeu
# Polygonum maritimum

Polygonum maritimum és una espècie de planta pertanyent a la família de les poligonàcies. És una planta perenne de 10-50 cm d'alçada. La planta és molt fosca, amb una gruixuda tija, forta, gairebé llenyosa a la base, plans, amb nervis. Les fulles són el·líptiques-lanceolades, coriàcies, amb beines àmplies, en general més llargues que els entrenusos. Les flors són de color blanquinós o rosat, 1-4 subsèssils a les axil·les de les fulles.

## Referències

* ↑ Sinònims a Tela Botánica

## Enllaços externs

* «Polygonum maritimum». Flora.cyberia. [Consulta: 1r juliol 2013].
# Hapoel Gilboa Galil

El Hapoel Gilboa Galil (en hebreu: הפועל גלבוע גליל) és un club professional israelià de bàsquet ubicat a Gan Ner encara que representa la regió nord-est del país. Juga a la màxima divisió del seu país, la Ligat HaAl.

## Història

El club es va crear el 2008 amb la fusió del Hapoel Gilboa amb el Hapoel Galil Elyon.
El 2010 va aconseguir guanyar el títol de lliga, disputant la final contra el Maccabi Tel Aviv. L'any següent va tornar arribar a la final del torneig però aquest cop va perdre contra el mateix rival.

## Títols

* Balkan League
** Guanyadors (2): 2011-12, 2012-13
** Finalistes (1): 2013-14
* Lliga israeliana de bàsquet
** Guanyadors (1): 2009-10
** Finalistes (1): 2010-11

## Referències

* ↑ «Hapoel Gilboa Galil». basket.co.il. [Consulta: 30 octubre 2020].

## Enllaços externs

* Web oficial
# Trapps de Sibèria

Els trapps siberians (en rus, Сибирские траппы, Sibírskie trappi) formen una extensa zona volcànica a Sibèria d'uns dos milions i mig de quilòmetres quadrats. Datats al límit entre els períodes Permià i Triàsic, els trapps són el resultat de la més gran erupció volcànica mai registrada a la Terra, erupció que es considera relacionada amb l'extinció del Permià-Triàsic, fa uns 252 milions d'anys. El terme original suec trappa significa 'escales', en al·lusió als turons esglaonats del paisatge.

## Extensió geogràfica

Volums ingents de lava basàltica van recobrir la Sibèria primitiva en una riuada de basalt. Avui l'àrea cobreix al voltant de 2 milions de km², i s'estima que en origen l'extensió era d'uns 7 milions de km². El volum de lava expulsat s'estima en un interval d'1 a 4 milions de km³.
La superfície coberta s'estén entre els 50 i 75 graus de latitud nord i de 60 a 120 graus de longitud est. L'activitat volcànica va estendre's durant un milió d'anys i va perllongar-se més enllà del límit P-Tr (frontera entre Permià i Triàsic). No existeixen proves definitives sobre si aquest esdeveniment va causar (o fins i tot ajudés a causar) l'extinció permiana, però la coincidència en el temps dels dos fets és molt indicativa.

## Formació

El basalt dels trapps és fruit de l'emergència, a través de l'escorça, d'una bombolla de magma que va erupcionar a través de l'actual crató de Sibèria. Malgrat que així ho semblen confirmar isòtops d'heli presents als basalts, el debat científic no resta tancat.

## Níquel

Es considera que els trapps van poder alliberar material igni a través de nombroses sortides o xemeneies durant un període d'aproximadament d'un milió d'anys o més, probablement a l'est i al sud de Norilsk, a Sibèria. Erupcions individuals de laves de basalt podrien haver superat extensions de més 2.000 km³. El dipòsit gegant de níquel-coure-pal·ladi de Norilsk-Talnakh es va formar en els conductes de fuita del magma a l'extensió principal dels trapps. Grans dipòsits piroclàstics suggereixen que un nombre gran d'explosions van ocórrer abans o durant les erupcions de laves basàltiques. La presència de roques silíciques volcàniques com la riolita també suggereixen l'existència d'aquestes explosions.

## Enllaços externs

* Richard Cowen: Els trapps de Sibèria, a ucmp.berkeley.edu (anglès)
* Mantle Plumes geology (Mapa).
* La Província
# Harrisia tephracantha

Harrisia tephracantha és una espècie fanerògama que pertany a la família de les cactàcies.

## Descripció

Harrisia tephracantha creix de forma arbustiva en forma d'arbre, es ramifica principalment per sobre del sòl i pot arribar a créixer fins a 3 metres d'alçada. Les tiges són de color verd blau a gris-verd, tenen diàmetres de fins a 6 centímetres. N'hi ha vuit costelles arrodonides i geperudes. L'única forta espina central, inicialment de color marró més tard serà de color blanc cendrós. Les quatre a set espines blanques tenen una punta marró. Les flors poden arribar a fer una longitud de 18 a 22 centímetres.

## Distribució

Harrisia tephracantha es distribueix als departaments bolivians de Cochabamba, Chuquisaca, Potosí, Santa Cruz i Tarija.

## Taxonomia

Harrisia tephracantha va ser descrita per (Labour.) D.R.Hunt i publicat a Bradleya; Yearbook of the British Cactus and Succulent Society 5: 92. 1987.

### Etimologia

Harrisia: nom genèric que va ser anomenat en honor del botànic irlandès William Harris, qui va ser Superintendent de jardins públics i plantacions de Jamaica.
tephracantha epítet grec que significa "espines de color gris cendra".

### Sinonímia

* Cereus tetracanthus Labour. (1855) (basiònim)
* Echinopsis tetracantha (Labour.) Anceschi & Magli (2013)
* Eriocereus tephracanthus (Labour.) Riccob. (1909)
* Eriocereus tetracanthus (Labour.) Riccob. (1909)
* Roseocereus tetracanthus (Labour.) Backeb. (1942)

## Referències

* ↑ «Harrisia tetracantha». British Cactus and Succulent Society. [Consulta: 21 novembre 2019].
* ↑ Nee, Michael. Flora de la Región del Parque Nacional Amboró Bolivia: Magnoliidae, Hamamelidae y Caryophyllidae (en castellà). 2. FAN, 2004, p. 161. ISBN 9990566364 [Consulta: 21 novembre 2019]. «El nom científic correcte, i com va ser publicat originalment, és "tetracantha" (grec per "quatre espines"); ha estat "corregit" a "tephracantha" ("espines color de cendra");»
* ↑ Harrisia tetracantha

## Vegeu també

* Característiques de les cactàcies
# Iúrkovo

Iúrkovo (en rus: Юрково) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 97 habitants. Pertany al districte municipal de Iúriev-Polski.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.