OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llantió petit

El llantió petit (Ischnura pumilio) és una espècie d'odonat zigòpter de la família Coenagrionidae que es troba a l'Europa central i meridional, Àsia i el nord d'Àfrica (Marroc). És present a Catalunya.
El mascle té un abdomen negre amb una taca blava brillant al final (segments 8 i 9). És molt similar al llantió elegant (Ischnura elegans) però en aquella espècie la taca blava és majoritàriament damunt el segment 8. Les femelles experimenten canvis de coloració mentre maduren. La femella immadura és taronja brillant, però madura a un verdós-marró.

## Galeria

* Femella
* Femella immadura
* Ischnura pumilio mascle
* Ischnura pumilio femella immadura
* Ischnura pumilio

## Referències

* ↑ «Cercaterm | TERMCAT». [Consulta: 3 desembre 2021].
* ↑ «Espècies». [Consulta: 3 desembre 2021].
* ↑ British Dragonfly Society. «Ischnura pumilio - Scarce Blue-tailed Damselfly».
* ↑ British Dragonfly Society. «Ischnura elegans - Blue-tailed Damselfly».

## Enllaços externs

* Oxygastra. Grup d'estudi dels odonats de Catalunya. http://www.oxygastra.org/fotos1esp.php?especie=Ischnura%20pumilio&localitzacio=Catalunya&familia=Coenagrionidae
* Biodiversidad Virtual. http://www.biodiversidadvirtual.org/insectarium/Ischnura-pumilio-%28Charpentier-1825%29-cat4383.html
# Llantysilio

Llantysilio (gal·lès: Llandysilio-yn-Iâl) és una comunitat de Denbighshire, a Gal·les. L'any 2001 tenia 472 habitants, que va disminuir a 421 al cens del 2011.
La comunitat inclou l'emplaçament de l'abadia de Valle Crucis, el Pilar d'Eliseg i el Pas de la Ferradura; també inclou els pobles de Pentredwr i Rhewl, així com les àrees d'Eglwyseg, Llandynan, i Llidiart Annie.
Molt a prop del poble hi ha les restes d'antigues pedreres de pissarra i la muntanya de Llantysilio.

## Església de Llantysilio

L'església i el cementiri de Llantysilio estan situats entre les Cascades de la Ferradura i Llantysilio Hall. L'església de Llantysilio és un edifici catalogat de Grau II, ja que conté molts elements de l'edat mitjana.

## Referències

* ↑ Office for National Statistics
* ↑ «Community population 2015 Arxivat 2016-08-27 a Wayback Machine.». [Consulta: 24 maig 2015].
* ↑ «History of the Llantysilio Community Council». Arxivat de l'original el 2018-02-21. [Consulta: 20 febrer 2018].
* ↑ «Llantysilio Mountain, a Outdoor North Wales». Arxivat de l'original el 2018-02-22. [Consulta: 21 febrer 2018].

## Enllaços externs

* Pàgina web del Consell de la Comunitat de Llantysilio
# Llarga Marxa 11

El Llarga Marxa 11 (xinès: 長征十一號運載火箭), o Chang Zheng 11 en pinyin, abreviat LM-11 a l'exterior o CZ-11 a la Xina, és un coet de combustible sòlid xinès, creat per la Corporació de Ciència i Tecnologia Aeroespacial de la Xina. El seu primer vol va tenir lloc el 25 de setembre de 2015.

## Referències

* ↑ «China debuts Long March 11 lofting Tianwang-1 trio». NASASpaceflight.com. [Consulta: 25 setembre 2015].
# Llarga Marxa 6

El Llarga Marxa 6 (xinès: 长征六号运载火箭) o Chang Zheng 6 en pinyin, abreviat LM-6 a l'exterior o CZ-6 a la Xina, és un coet de combustible líquid xinès, creat per la Corporació de Ciència i Tecnologia Aeroespacial de la Xina i l'Acadèmia de Tecnologia Espacial de Xangai. El coet va ser desenvolupat a la dècada de 2000, i va realitzar el seu vol inaugural el 2015. Com a integrant de la nova família de coets generació, el Llarga Marxa 6 va ser dissenyat per ser una capacitat lleugera, un coet "d'alta velocitat de resposta", complementant les famílies de coets pesants Llarga Marxa 5 i mitjans Llarga Marxa 7. És capaç de col·locar almenys 1.000 kg. de càrrega útil en una òrbita heliosíncrona. La primera etapa del Llarga Marxa 6 deriva dels acceleradors desenvolupats pel coet Llarga Marxa 5. Està alimentat per un motor YF-100, que genera 1.340 kN de l'empenta cremant querosè i LOX com a combustible de coet i oxidant.
Està en desenvolupament una variant amb acceleradors, amb una càrrega útil de 4 tones a l'òrbita heliosíncrona.

## Vegeu també

* Kaituozhe-1

## Referències

* ↑ «Development of China's new "Changzheng 6" carrier rocket commences». People's Daily Online, 04-09-2009. [Consulta: 6 setembre 2009].
* ↑ «China conducts debut launch of Long March 6», 19-09-2015. [Consulta: 20 setembre 2015].
* ↑ http://www.spaceflight101.com/long-march-6.html Arxivat 2015-09-18 at Archive.is
* 1 2 «China conducts debut launch of Long March 6». nasaspaceflight.com.
# Limonium inexpectans

El Limonium inexpectans és una saladina endèmica de les restes del prat de Magalluf, al municipi de Calvià, Mallorca, de la família Plumbaginaceae. El seu nom deriva del llatí inexpectans, -is, que significa "inesperat".
Es tracta d'un petit camèfit que creix formant poblacions denses al voltant de les illes de vegetació del salobrar, concretament de les mates de cirialeres (Sarcocornia fruticosa, Arthrocnemum macrostachyum) i en alguns punts de joncs (Juncus acutus). Forma comunitat amb d'altres saladines també endèmiques d'aquest lloc (Limonium magallufianum, Limonium carvalhoi, Limonium ejulabilis i Limonium boirae). Floreix entre maig i agost, i fructifica entre el setembre i l'octubre. És hermafrodita, amb pol·linització entomòfila generalista. Té 26 cromosomes. Es tracta d'una espècia apomíctica triploide, de suposat origen híbrid. La major part dels seus grans de pol·len presenten malformacions i irregularitats, i només s'ha detectat un únic sistema d'incompatibilitat en els individus analitzats.
El principal factor limitant per a la supervivència és la disponibilitat d'hàbitat. Actualment aquest hàbitat es troba molt degradat. A més la zona està sotmesa a una intensa pressió antròpica, ja que està envoltada d'urbanitzacions i complexos turístics i és freqüentada per gent que les trepitja i ha obert camins sobre el matoll halòfil. Actualment només es troba en una localitat amb uns efectius inferiors als 200 individus.

## Referències

* ↑ Sáez, Ll.; Rosselló, J.A. «Limonium inexpectans (Plumbaginaceae), A new Apomictic Species from Mallorca (Balearic Islands)». Anales Jard. Bot. Madrid, 54, 1, 1996, pàg. 285-289.
* 1 2 Moragues, E. «Limonium magallufianum, L. boirae, L. carvalhoi, L. ejulabilis i L. inexpectans». A: BioAtles. Conselleria de Medi Ambient del Govern de les Illes Balears, 2013.
* ↑ «Limonium inexpectans». A: Ministerio de Agricultura y Medio Ambiente. Atlas y Libro Rojo de la Flora Vascular Amenazada de España (en castellà), p. 358-359. Arxivat 2012-04-13 a Wayback Machine.
* ↑ «Limonium inexpectans, un tàxon quasi extingit al medi natural». Ciber espècies. Servei de Protecció d'Espècies del Govern de les Illes Balears, 6, 01-07-2006.
# Lizeray

Lizeray és un municipi francès, situat al departament de l'Indre i a la regió de Centre – Vall del Loira. L'any 2007 tenia 108 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Lizeray era de 108 persones. Hi havia 39 famílies, de les quals 9 eren unipersonals (9 homes vivint sols), 13 parelles sense fills i 17 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 54 habitatges, 40 eren l'habitatge principal de la família, 10 eren segones residències i 4 estaven desocupats. Tots els 54 habitatges eren cases. Dels 40 habitatges principals, 24 estaven ocupats pels seus propietaris, 13 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 3 estaven cedits a títol gratuït; 4 tenien tres cambres, 8 en tenien quatre i 28 en tenien cinc o més. 33 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 12 habitatges hi havia un automòbil i a 27 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Lizeray el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 4 | 55 a 59 | 8 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 12 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 16 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 8 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 8 |
| 8 | 0 a 4 | 8 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 72 persones, 60 eren actives i 12 eren inactives. De les 60 persones actives 58 estaven ocupades (30 homes i 28 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 12 persones inactives 3 estaven jubilades, 6 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Lizeray hi havia 14 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Lizeray a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Lizeray a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Llac Lesser Slave

El llac Lesser Slave (en anglès Lesser Slave Lake) és un llac al centre de la província canadenca d'Alberta, al nord-oest d'Edmonton. És el segon llac més gran completament situat dins les fronteres d'Alberta, i el més gran fàcilment accessible en vehicle. La seva superfície és de 1.160 km² i té una llargada d'uns 100 km per 15 km en el seu punt més ample. La seva profunditat mitjana és de tan sols 11,4 m i la màxima és de 20,5 m. Desguassa cap a l'est a través del riu Lesser Slave cap al riu Athabasca. La vila de Slave Lake es troba a l'extrem oriental del llac, prop del naixement del riu Lesser Slave.
Degut a la seva situació en una de les principals vies de les aus migratòries, el llac Lesser Slave és molt popular entre els observadors d'ocells. El proper Lesser Slave Lake Provincial Park compta amb unes instal·lacions per acampar junt al llac, situades en platges de sorra, així com en algunes platges rocalloses. La pesca és molt popular i legal. Tota la costa nord del llac està protegida amb les reserves Hilliard's Bay Provincial Park, Lesser Slave Lake Wildland i Grouard Trail Park Reserve. L'Alberta Highway 2 i la Canadian National Railway discorren per la riba sud del llac, i la Bicentennial Highway té el seu punt més meridional a l'extrem oriental del llac.
A la riba del llac s'hi ha establert algunes reserves índies:
* Kapawe'no First Nations Lands 150, 230 i 231 de la Kapawe'no First Nation
* Sucker Creek 150a de la Sucker Creek Cree First Nation
* Drift Pile River 150 de la Driftpile First Nation
* Swan River 150è. de la Swan River First Nation
* Sawridge 150g i h de la Sawridge Band

## Referències

* ↑ Atlas of Alberta Lakes. «Lesser Slave Lake». Arxivat de l'original el 19 de juliol 2011. [Consulta: 1r maig 2007].
* ↑ International Lake Environment Committee. «Lesser Slave Lake». Arxivat de l'original el 13 de juliol 2007. [Consulta: 1r maig 2007].
* ↑ Atlas of Canada. «Lakes of Canada». Arxivat de l'original el 10 d’abril 2007. [Consulta: 1r maig 2007].
* ↑ «Lesser Slave Lake Bird Observatory». Arxivat de l'original el 21 d’abril 2007. [Consulta: 1r maig 2007].

## Enllaços externs

* Lesser Slave Lake Regional Tourism Arxivat 2006-02-15 a Wayback Machine.
# Lleó (metge)

Lleó (en llatí Leo o Leon, en grec antic Λεών) fou un metge anomenat φιλόσοφος καὶ ἰατρός (filòsof i metge).
Va escriure una breu obra en grec, en set llibres, titulada Σύνοψις τῆς Ἰατρικῆς, Conspectus Medicinae, dedicada a una persona anomenada Georgius, que li havia demanat que l'escrigués. Descriu unes dues-centes malalties, en gran part preses de Galè. No se sap en quina època va viure Lleó, però segurament cap al segle viii o el segle ix.

## Referències

* ↑ Leo or Leon a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 749
Viccionari
# Lleó Audouard Deglaire

Lleó Audouard Deglaire (Barcelona, 17 de març de 1865 - Girona, 29 de març de 1953) va ser un odontòleg i fotògraf afeccionat.
Lleó Audouard pertany a una família d'odontòlegs d'origen francès instal·lats a Girona a la Casa Boué del Pont de Pedra. Un dels seus membres, Pau Audouard, fou un reconegut fotògraf que es traslladà a Barcelona el 1879, on obrí una galeria al número 17 del Centre que funcionà fins als anys 1910. Lleó Audouard participà durant alguns anys del negoci fotogràfic del seu germà, assumint el rol d'empresari. A nivell particular, fou afeccionat a la fotografia.

## Referències

* ↑ «Naixements. any 1865. Registre núm.1465 (pdf. pàg.32)». Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona, 16-03-1865. [Consulta: 14 febrer 2023].
* ↑ «esquela de León Audouard de Glarie». La Vanguardia, 22-04-1953, pàg. 14.
* ↑ Boadas, Joan; Iglésias, David. Girona, història en relleu. El Papiol (Barcelona): Editorial Efadós, Octubre 2012, p. 160. ISBN 978-84-15232-28-5.
* ↑ Núria F. Rius. «D’«AUDOUARD y CÍA» A «AUDOUARD»: GENEALOGIA D’UN ASCENS PROFESSIONAL». Grup de recerca Gracmon, Universitat de Barcelona. [Consulta: 28 desembre 2023].

## Bibliografia

* Joan BOADAS; David IGLÉSIAS. Girona, història en relleu. El Papiol: Editorial Efadós. 2012.

## Enllaços externs

* Les fotografies de Lleó Audouard es poden consultar en línia al web del Centre de Recerca i Difusió de la Imatge (CRDI) de l'Ajuntament de Girona.
# Lleó Bituricense

Lleó Bituricense (Leo o Leon Λεών) fou bisbe de Bourges a la meitat del segle v.
Va participar en diversos concilis a la Gàl·lia com el d'Angers (Concili Andegavense del 453) i el de Tours (Concili Turonense del 461).
Va escriure una carta el 454 junt amb els bisbes Vucturi i Eustoqui anomenada Epistola ad Episcopos et Presbyteros Ecclesiarum Provinciae Turonicae, (el títol correcte fou establert com a Epistola ad Episcopos et Presbyteros Ecclesiarum Provinciae tertiae Lugdunensis s. Turonicae).
# Loulé

Loulé és un municipi portuguès, situat al districte de Faro, a la regió d'Algarve i a la subregió de l'Algarve. L'any 2004 tenia 62.295 habitants. Limita al nord amb Almodôvar, a l'est amb Alcoutim, Tavira i São Brás de Alportel, al sud-est amb Faro, al sud-oest amb Albufeira, a l'oest amb Silves i al sud amb l'oceà Atlàntic. Al municipi s'hi situa el complex turístic de Vilamoura.

## Població

Població del concelho de Loulé (1801 – 2004) :
| 1801 | 1849 | 1900 | 1930 | 1960 | 1981 | 1991 | 2001 | 2004 |
| 13.503 | 16.137 | 44.403 | 44.026 | 45.126 | 44.051 | 46.585 | 59.160 | 62.295 |

## Freguesies

* Almancil
* Alte
* Ameixial
* Benafim
* Boliqueime
* Quarteira
* Querença
* Salir
* São Clemente (Loulé)
* São Sebastião (Loulé)
* Tôr

## Enllaços externs

* Imatges de la ciutat
* El Carnaval de Loulé Arxivat 2007-02-12 a Wayback Machine.
* Web Municipal
* Fotos de Loulé
# Lounasda

Lounasda (en àrab لوناسدة, Lūnāsda; en amazic ⵍⵓⵏⴰⵙⴷⴰ) és una comuna rural de la província d'El Kelâa des Sraghna, a la regió de Marràqueix-Safi, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 10.639 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Loulja

Loulja (àrab الولجة) és una comuna rural de la província de Taounate de la regió de Fes-Meknès. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 15.956 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Lluç

El lluç és el nom comú de diversos peixos de mar, de l'ordre dels gadiformes.

## Descripció

Mesura de 80 a 130 cm de longitud, té el cos allargat i comprimit lateralment. És de color marró o negre a la part superior, grisa als flancs i argentat en la regió ventral. Viu al Mediterrani, Atlàntic i Pacífic sud. Aquests peixos realitzen dos tipus de migracions: una de caràcter diari, ascendint durant la nit a les capes superiors del mar per a alimentar-se i descendint durant el dia. La segona és de tipus estacional, relacionada al cicle reproductiu de cada espècie.

## Taxonomia

Família Merlucciidae
* Lluç europeu (Merluccius merluccius)
* Lluç austral (Merluccius australis)
* Lluç argentí (Merluccius hubbsi)
* Lluç xilè (Merluccius gayi gayi)
Família: Macruronidae
* Lluç de cua (Macruronus magellanicus)
Família: Nototheniidae
* Lluç negre (Dissostichus eleginoides)

## Vegeu també

* Lluç de riu
Viccionari
# Front del Plebiscit de Jammu i Caixmir

El Front del Plebiscit de Jammu i Caixmir és una organització política del Caixmir, que actua a Azad Kashmir, i fou fundat per Abdul Qaliq Ansatri el 1977, derivat del Front del Plebiscit de Sheikh Abdullah.
El primer Front del Plebiscit fou formar per Sheikh Abdullah després de ser apartat del poder el 1955 (i arrestat), sota la presidencia del seu lloctinent Mirza Afzal Beg (9 d'agost de 1955). Finalment Abdullah fou alliberat el 1964 i el moviment va agafar volada. Abdullah fou altre cop detingut el maig de 1965 i el front va quedar de fet suspès.
El 1966 es va formar un segon Front del Plebiscit i una branca armada (el Front d'Alliberament Nacional de Jammu i Caixmir) que fou dirigit per Maqbool Butt; Abdulla va ser alliberat el gener de 1968 i el front va tornar a agafar volada, però de fet va desaparèixer amb l'acord d'Abdullah i els britànics el 1974 tornant Abdulla al poder el 1975.
El 1976, Butt, que era a l'exili per activitats armades (1966-1968) fou empresonat, i penjat el 1984 a la presó de Tahar Jail a Srinagar dos anys després de la mort d'Abdullah.
El Front es va reorganitzar al Pakistan el 1977. Muhammed Azeem Butt és el seu president. És favorable al Pakistan.
# Front dels Revolucionaris de Síria

El Front dels Revolucionaris de Síria (en àrab: جبهة ثوار سوريا) és una organització armada creada al desembre de 2013, en el marc de la Guerra civil siriana, oposada al govern de Baixar al-Àssad i a l'Estat Islàmic de l'Iraq i el Llevant.

## Història

El Front dels Revolucionaris de Síria es va formar com una aliança entre 14 grups diferents dins de l'Exèrcit Lliure de Síria (ELS), forjada com a resposta a la unió del Front Islàmic al novembre de 2013, d'ideologia islamista, encara que a data de gener de 2014 havia deixat d'estar afiliada amb el ELS. El nom del grup també s'ha traduït com a "Front Rebel de Síria" o "Front Revolucionari Sirià". Després de diversos enfrontaments, el Front Islàmic i el Front dels Revolucionaris de Síria es van reconciliar. La coalició està liderada per Yamal Maruf, comandant que està al capdavant de la Brigada dels Màrtirs de Síria, membre del FRS amb seu a Yabal al-Zawiya, Idleb. El grup va donar suport a la Conferència de Pau de Ginebra II sobre Síria.

## Grups afiliats

* Consell Militar d'Idlib
* Brigada dels Màrtirs de Síria
* Brigades Ahrar al-Zawia
* Brigades Ansar
* Brigades de la Victòria Propera
* 7a Divisió
* 9a Divisió d'Alep
* Batallons Farouq al-Shamal
* Brigada dels Llops de Ghab
* Brigada dels Màrtirs d'Idlib
* Brigada Ahrar al-Shamal
* Batallons de Damasc Riyad al-Salehin
* Batallons Farouq de Hama
* Regiment d'Assignacions Especials de Damasc

## Vegeu també

* Llista de grups armats de la Guerra Civil Síria

## Referències

* ↑ www.mcclatchydc.com/
* ↑ «www.dailystar.com.lb». Arxivat de l'original el 2019-10-22. [Consulta: 3 juny 2015].
* ↑ «Syria: New Rebel Alliance to Rival Islamists» (en anglès). Arutz Sheva, 17-12-2013. [Consulta: 19 desembre 2013].
* ↑ «Al Qaida rebels leave mass grave behind as they desert base in Syria» (en anglès). McClatchy, 06-01-2014. [Consulta: 8 gener 2014].
* ↑ «FSA, Islamist factions pledge to reconcile» (en anglès). The Daily Star, 18-12-2013. Arxivat de l'original el 2019-10-22. [Consulta: 19 desembre 2013].
* 1 2 «Syrian rebels try to agree peace talks stance in Turkey». Reuters, 18-01-2014. [Consulta: 19 març 2014].
* ↑ Lund, Aron. «The Syria Revolutionaries' Front» (en anglès). Carnegie Middle East Center, 13-12-2013. Arxivat de l'original el 2013-12-14. [Consulta: 16 desembre 2013].
# Ford Center

El Ford Center és un recinte multiusos situat al centre d'Evansville, Indiana, amb una capacitat màxima d'11.000 seients. Es va inaugurar oficialment el novembre de 2011 i s'utilitza principalment per a concerts de bàsquet, hoquei sobre gel i música. Allotja els equips de bàsquet Evansville Purple Aces i l'equip d'hoquei de la lliga menor Evansville Thunderbolts de la Lliga d'hoquei professional del sud.

## Esdeveniments

El primer acte públic celebrat al Ford Center va ser un partit d'hoquei Evansville IceMen el 5 de novembre de 2011, quan els IceMen van derrotar el Fort Wayne Komets per 3-1. El primer concert es va celebrar quatre dies després, el 9 de novembre de 2011, per Bob Seger i la seva Silver Bullet Band. Els Evansville Purple Aces van jugar el seu primer partit de bàsquet el 12 de novembre de 2011, guanyant als Butler Bulldogs per 80-77 a la pròrroga.
En el seu primer any, el nou escenari també va acollir concerts d'Elton John, Lady Antebellum, Reba, l'Orquestra transiberiana, Steel Panther amb Judas Priest i l'espectacle Quidam del Cirque du Soleil.
El Ford Center va ser el seu amfitrió a un partit del College Basketball Invitational 2012, en què els Aces van perdre contra els Tigres de Princeton per 95-86. El Ford Center també va ser seu dels campionats de bàsquet GLVC del 2013 i del Campionat de Bàsquet masculí de la Divisió II de la NCAA de 2014 i 2015. El setembre de 2014, el Ford Center va acollir els playoffs internacionals de la Divisió 1 de la Women's Flat Track Derby Association (WFTDA), organitzats per la lliga local de roller derby, Demolition City Roller Derby, amb equips dels Estats Units, Anglaterra i Canadà. En honor de l'esdeveniment, l'alcalde d'Evansville, Lloyd Winnecke, va declarar la setmana de l'esdeveniment com a "Roller Derby Week" a la ciutat.

## Història i construcció

El Ford Center va ser dissenyat per Populous (anteriorment HOK Sport) com a substitut de l'estadi municipal de Roberts. L'arena de 127,5 milions de dòlars va ser aprovada per l'Ajuntament de Evansville el 22 de desembre de 2008. Les obres de demolició del lloc van començar el 5 de desembre de 2009.
El Ford Center està delimitat per Main Street, Martin Luther King Jr. Boulevard, 6th Street i Walnut Street. Tal com estava previst, finalment es connectarà a un nou hotel de convencions i al centre de convencions existent.
El 17 d'agost de 2011 es va anunciar el nom de la instal·lació, Ford Center. Els drets de nomenament van ser el resultat d'un acord de 10 anys i 4,2 milions de dòlars amb els concessionaris de Ford Tri-State.
El 18 de gener de 2012, el jove d'Aces Colt Ryan va establir un rècord d'arena amb 39 punts en una victòria contra els Bradley Braves.
El 2016, Evansville IceMen de la ECHL i la ciutat d'Evansville no van arribar a un acord sobre un nou contracte d'arrendament i el propietari dels IceMen, Ron Geary, va anunciar les seves intencions de traslladar l'equip a Owensboro, Kentucky. Com a resposta, la ciutat d'Evansville va incorporar un nou equip d'hoquei de lliga menor anomenat Evansville Thunderbolts com a part de la Lliga Professional d'hoquei del Sud per a la temporada 2016-17.