OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Can Comelles (Alella)

Can Comelles és un edifici d'Alella (Maresme) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici civil de planta rectangular a la que s'adossen porxos als laterals i al darrere, tant a la planta baixa com al primer pis. Al conjunt destaca la torre quadrada coberta per una teulada de quatre vessants i situada a la part central, així com una altra torre de més petites dimensions situada en un angle, possiblement posterior.
Totes les façanes estan coronades per un frontó central semicircular i estan decorades per esgrafiats de garlandes i motius vegetals.
Consta d'una planta baixa i dos pisos.
Existeix un ampli jardí circumdant.

## Història

Can Sopa o Can Comellas correspon a l'antic Mas Canya,as del segle xiv, que fou enderrocat més tard. També ocupava part del Mas Arbúcies fins que fou adquirit l'any 1624 per Pau Bonadona.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Comelles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 març 2019].
# Ferrotaaffeïta-6N'3S

La ferrotaaffeïta-6N’3S és un mineral de la classe dels òxids que pertany al grup de la taaffeïta. Originalment va ser anomenada i descrita com a pehrmanita per Burke & Lustenhouwer l'any 1981.

## Característiques

La ferrotaaffeïta-6N’3S és un òxid de fórmula química (Be,Zn,Mg)FeAl₄O₈. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 8 i 8,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la pertany a «04.FC: Hidròxids (sense V o U), amb OH, sense H₂O; octaedres que comparetixen angles» juntament amb els següents minerals: bernalita, dzhalindita, söhngeïta, burtita, mushistonita, natanita, schoenfliesita, vismirnovita, wickmanita, jeanbandyita, mopungita, stottita, tetrawickmanita, ferronigerita-2N1S, magnesionigerita-6N6S, magnesionigerita-2N1S, ferronigerita-6N6S, zinconigerita-2N1S, zinconigerita-6N6S, magnesiotaaffeïta-6N'3S i magnesiotaaffeïta-2N'2S.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pegmatita Rosendal, situada a l'illa de Kimitoön, a Finlàndia Pròpia (Finlàndia), on es troba en forma de petits cristalls tabulars hexagonals subèdrics amb creixements orientats sobre nigerita. Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Ferrotaaffeite-6N'3S» (en anglès). Mindat. [Consulta: 10 octubre 2021].
# Llista de Creus de Sant Jordi/2014/Entitats
#### Entitats

Informació actualitzada per un bot. Els canvis manuals es perdran quan s'actualitzi!
| Entitat | Wikidata | Descripció |
| Institut Pere Mata | Q6745206 | edifici de Reus |
| Reial Acadèmia de Ciències i Arts de Barcelona | Q9066994 | Acadèmia situada a Barcelona, fundada el 1764 |
| Comissions Obreres de Catalunya | Q11914913 | sindicat català |
| Els Pescadors de l'Escala | Q11919026 | intérpret musical |
| Unió General de Treballadors de Catalunya | Q11953851 | sindicat català |
| Casino Llagosterenc | Q17166394 | |
| Institut d'Estudis Penedesencs | Q19368037 | |
| Coral El Llessamí | Q20100442 | entitat coral de Sant Vicenç dels Horts |
| Federació Salut Mental Catalunya | Q20100552 | |
| Fundació Busquets de Sant Vicenç de Paül | Q20100609 | centre residencial d’acció educativa |
| Fundació d'Oncologia Infantil Enriqueta Villavecchia | Q20100611 | entitat sense ànim de lucre de caràcter benèfic assistencial |
| Fundació Vidal i Barraquer | Q20100614 | |
| Organització Catalana de Trasplantaments | Q20101389 | |
| Societat Coral Diana | Q20101843 | |
| Federació d'Ateneus de Catalunya | Q20102398 | organització |
# Casa Escales

La Casa Escales és una obra de Baix Pallars (Pallars Sobirà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici d'aspecte noble i en bon estat de conservació, formant un angle. La façana principal es troba al carrer pel que passa la carretera. La part posterior del mateix dona a la placeta de les Morisques, on s'obren a peu pla unes porxades i en el pis de dalt una galeria coberta. A l'extrem est existeix una petita travessia coberta que comunica la placeta de les Morisques amb la carretera i la part alta del poble. La part baixa de la façana apareix arrebossada i els parament dels tres pisos superiors és de petit aparell de pedra vista. El darrer pis situat sota coberta de teula a doble vessant presenta una renglera d'amplis finestrals formant una galeria molt baixa de sostre. El ràfec de la coberta és decorat amb ceràmica.

## Referències

* ↑ «Casa Escales». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 13 març 2019].
# Daubreeïta

* No s'ha de confondre amb la daubreelita, un mineral de la classe dels sulfurs..
La daubreeïta és un mineral de la classe dels halurs, que pertany al grup de la matlockita. Rep el seu nom per Gabriel Auguste Daubrée (1814-1896), mineralogista, geòleg i professor a Estrasburg i al Museu Nacional d'Història Natural de París. Va ser guardonat amb la Medalla Wollaston l'any 1880. La daubreelita també és anomenada en honor seu.

## Característiques

La daubreeïta és un halur de fórmula química (BiO)(OH,Cl). Cristal·litza en el sistema tetragonal. La seva duresa a l'escala de Mohs oscil·la entre 2 i 2,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la daubreeïta pertany a «03.DC - Oxihalurs, hidroxihalurs i halurs amb doble enllaç, amb Pb (As,Sb,Bi), sense Cu» juntament amb els següents minerals: laurionita, paralaurionita, fiedlerita, penfieldita, laurelita, bismoclita, matlockita, rorisita, zavaritskita, zhangpeishanita, nadorita, perita, aravaipaïta, calcioaravaipaïta, thorikosita, mereheadita, blixita, pinalita, symesita, ecdemita, heliofil·lita, mendipita, damaraïta, onoratoïta, cotunnita, pseudocotunnita i barstowita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Constancia, al districte d'Atocha-Quechisla, a la província de Nor Chichas (Departament de Potosí, Bolívia). També ha estat descrita en una altra mina boliviana propera, així com a Austràlia, la República Txeca, Itàlia i els Estats Units.

## Referències

* ↑ «Daubréeite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 14 novembre 2017].
# Can Patllari (Vilobí d'Onyar)

Can Patllari és un edifici del municipi de Vilobí d'Onyar (Selva) orientat a sud-est, de tres plantes, vessants a laterals i cornisa catalana d'una sola filada de teules. Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

A la façana principal s'observa que la tercera planta, aixecada sobre la crugia central i a la dreta, probablement va ser una ampliació posterior, ja que mostra unes obertures simples. El portal és quadrangular amb una gran llinda monolítica que porta la inscripció "ANY 1710 JAUME VINYAS ME FEU". Les finestres de la planta baixa són quadrangulars de pedra i tenen reixa de ferro forjat de protecció. La de la dreta és molt més petita i correspon a les antigues quadres. Les del primer pis tenen llinda, brancals i ampit de pedra. Al parament es conserva encara un plafó ceràmic amb el text "Pueblo de Sn. Delmay Partido de Sta. Coloma de Farnes Provin de Gerona". Al mur lateral esquerre hi ha un rellotge de sol pintat i tres obertures simples. Al costat dret hi ha adossades les dependències de serveis i els porxos on hi ha el bestiar. A la part posterior hi ha adossat un cobert. A l'interior s'hi han fet algunes reformes però conserva l'estructura i molts dels elements originals.

## Història

Segons consta a la llinda la construcció va ser feta per Jaume Vinyas l'any 1710, però probablement hi havia un edifici anterior. El fet que es trobés a la vora de la carretera principal de comunicació de Santa Coloma de Farners amb Girona, que antigament passava a tocar d'aquest mas, va propiciar que durant una temporada fessin d'hostalers. La casa va ser comprada a Jaume Vinyas i Mafeu cap a 1838 i l'any 1987 era propietat de la família Patllari.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Patllari». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 octubre 2014].
# Angelica Lee

Angelica Lee Sin-Jie, (xinès: 李心潔; Hakka Pinyin: Lee Sin Chet; pinyin: Lǐ Xīnjié), (Kedah, Malàisia, 23 de gener de 1976) és una actriu i guionista de Malàisia d'origen xinès.

## Biografia

L'any 1976, Angelica Lee va néixer a Malàisia d'un pare propietari d'un magatzem de moto i d'una mare mestressa de casa.
Durant els seus anys a l'escola primària, Lee participava molt sovint en concursos de cant, on aconsegueix nombrosos premis, També en diverses activitats connectades a l'esport. A la Keat Hwa Secondary School, era en cap al club de teatre. L'any 1995, amb 19 anys, Lee va ser descoberta per Sylvia Chang a Kuala Lumpur en una audició.

### Hope Educació Foundation

L'any 2006, ella i les seves amigues, Charlie Yeung, Gigi Leung, i Valen Hsu, van crear la Hope Education Foundation, una associació que té com a objectiu ajudar els nens amb dificultats.

## Carrera

Angelica va començar la seva carrera al cant i després es va traslladar a Taiwan, a continuació a Hong Kong. Lee ha actuat a The Eye, film de terror d'èxit, per al qual cosa va aconseguir l'any 2003 el premi a « La millor actriu », als Hong Kong Film Awards. Forma part dels artistes asiàtics que aconsegueixen l'any 2001 un premi als Festival Internacional de Cinema de Berlín. Ha guanyat en aquest festival el premi a « La millor actriu », per al film Betelnut Beauty.
Lee igualment ha actuat als films 20 30 40 (on es troba amb la persona que l'ha descoberta, Sylvia Chang He Jia), i a Koma. Angelica Lee ha interpretat el paper de Tsui Ting-Yin a Re-cycle, film que ha estat projectat al Festival de Canes 2006.

## Vida personal

Està casada amb Oxide Pang. Angelica Lee parla cinc llengües: mandarí, Min nan, malai, cantonès i anglès

## Filmografia
### Actriu

* 2010: Chu lian hong dou bing
* 2008: Sam hoi tsam yan: Dr. Gao Jing
* 2007: Mini: Mini
* 2007: Zhan. gu: Hong Dou
* 2007: Ye ming: Xu Dan Rong
* 2006: Re-cycle (Gwai wik): Tsui Ting-Yin
* 2005: Gu lian hua: Wubao
* 2005: Saam cha hau: Su Fong/Amy
* 2004: A1 tou tiao: Elaine Tse
* 2004: Koma: Chi Ching
* 2004: 20 30 40 (Twenty Thirty Forty): Xiao Jie
* 2003: Gam gai 2
* 2003: Lu bin xun piao liu ji: Hsiao Fei
* 2002: The Eye (Gin gwai): Wong Kar Mun
* 2002: Seung fei: Ling
* 2001: Betelnut Beauty (Ai ni ai wo): Fei-fei
* 1999: Yeung gwong ging chaat: Katy

### Guionista

* 2004 : 20 30 40 (Twenty Thirty Forty)

## Referències

* 1 2 3 4 5 «http://thestar.com.my/lifestyle/story.asp?file=/2007/12/2/lifefocus/19608485&sec=lifefocus». Thestar.com.
* ↑ «Hope Education Foundation». Arxivat de l'original el 2011-07-17. [Consulta: 27 setembre 2018].
* ↑ «Angelica Lee». www.jaynestars.com.]
# Nolwenn Leroy

Nolwenn Leroy (Saint-Renan, Bretanya, 28 de setembre de 1982), de nom real Nolwenn Le Magueresse, és una cantant, cantautora i instrumentista bretona. De formació clàssica, saltà a la fama després de guanyar la segona edició del concurs musical televisiu francès Star Academy, el 2002. Des d'aleshores ha publicat cinc àlbums d'estudi i ha situat dos senzills (Cassé i Nolwenn Ohwo !) a la primera posició de les llistes franceses.

## Referències

* ↑ «Nolwenn Leroy - O Filles de L'eau». [Consulta: 19 juny 2015].
* ↑ «Les charts français». [Consulta: 19 juny 2015].
# Figues albardades

Les figues albardades, figues fregides, nyofles o bunyols de figa són un dolç típic valencià, present antigament a Catalunya, existint actualment a les Terres de l'Ebre una elaboració semblant anomenada Paracota.
Les figues albardades es mengen sobretot a les festes de primavera arreu de les comarques valencianes, especialment a les comarques centrals i del sud, i a la zona de Castelló, sent típiques de la Festa de la Magdalena. A Catalunya se solien menjar en hivern, des de Tots Sants fins al Nadal.
Per a la seua elaboració, cal partir les figues per la meitat i s'uneixen de dos en dos, aleshores s'arrebossen, o albarden, en la massa de bunyol i es fregeixen. En la cuina popular existeixen també els bunyols amb poma o amb banana, trets característics d'una cultura culinària que pretén fer festa de qualsevol recepta, per humil que aquesta siga.

## Referències

* 1 2 3 Fàbrega, Jaume. Les postres i els pastissos de l'àvia. Cossetània Edicions, 2005. ISBN 978-84-9791-091-0.
* 1 2 Colom, Jaume Fàbrega i. Cuina i cultura del gust al País Valencià: El patrimoni culinari. Universidad de Alicante, 2019-04-01. ISBN 978-84-9717-656-9.
* 1 2 Queralt Tomàs, M. Carme. La cuina de les Terres de l'Ebre (tercera edició). Cossetània Edicions, 2000. ISBN 978-84-9791-143-6.
* ↑ «Diccionari normatiu valencià». [Consulta: 16 març 2020].
* ↑ Martí Dominguez 'Els nostres menjars' València 1978
Gastronomia dels territoris catalanoparlants :
Companatges i condiments :
# Anna Christian

Anna Christian (Douglas, 4 de maig de 1993) és una ciclista de l'Illa de Man. Professional des del 2015, actualment milita a l'equip Drops.
El seu germà Mark també es dedica al ciclisme.

## Palmarès

* 2013
** Campiona del Regne Unit júnior en ruta

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Casa Escofet

La Casa Escofet és una obra de Vilanova i la Geltrú (Garraf) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici entre mitgeres destinat a habitatge plurifamiliar.
L'immoble té una planta sensiblement rectangular de crugia única. Es compon de planta baixa i dues plantes pis. La coberta és plana i en sobresurt un cos central de golfa amb coberta de teula àrab. Hi ha una escala central amb accés lateral a la planta baixa. La part posterior de la planta baixa és coberta per un terrat.
Les parets de càrrega són de paredat comú i totxo. Els forjats són de biguetes de fusta i revoltó. L'escala és de volta catalana.
La façana principal trobem la portalada que ocupa tota l'amplada amb dues obertures. Al primer pis hi ha un balcó central sustentat per volta de rajola que descansa sobre carteles laterals de totxo amb un portal. Al segon pis hi ha un balcó aixamfranat amb un portal. El coronament superior té tres obertures simulades, cornisa i barana de terrat d'obra i de ferro forjat.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa Escofet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 novembre 2017].
# Curvímetre

Un curvímetre, també conegut com a opisòmetre és un dispositiu (instrument de mesura), mecànic o electrònic utilitzat per tal de mesurar la longitud d'una corba sobre un plànol. En cartografia s'utilitza per a mesurar petites distàncies sobre un mapa.

## Descripció

L'instrument consisteix bàsicament en una roda connectada a un comptador de voltes. És a dir està compost per una roda aspra o bé una bola que l'usuari fa girar sobre el mapa o plànol al llarg de la trajectòria a quantificar, i un dispositiu que converteix la rotació d'acord amb l'escala de distàncies del mapa o plànol, amb gradacions d'escala o amb una conversió electrònica.

## Història

Les primeres versions d'aquest instrument van ser patentades el 1873 per l'enginyer anglès Edward Russell Morris. Els instruments que va produir van ser descrits inicialment com "Chartometer Patent", encara que les versions posteriors es van vendre sota el curiós nom de Wealemefna. El 1881, Morris va descriure com havia creat un nom completament original en un intent de vèncer els seus imitadors; també es va negar a revelar l'origen de la paraula.

## Ús

Per a mesurar la longitud d'una corba, l'usuari, després de posar-lo a zero, fa girar la roda del curvímetre al llarg de la corba, cobrint el recorregut de la mateixa. El nombre de voltes de la roda queda registrat en el comptador en forma d'unitats de longitud en diferents escales.
En el curvímetre de tipus electrònic, després de posar-lo a zero i fer-lo girar sobre el plànol, apareix la distància directament en el display en les unitats i escala triades prèviament en el menú de configuració. En un mapa, amb el curvímetre, es pot mesurar el recorregut d'un riu (sense tenir en compte les llacunes) o també la longitud d'un camí, per exemple, ja que l'altura en aquests casos no varia de manera significativa.

## Referències

* ↑ Curvímetre a Optimot
* 1 2 3 Gerard L'Estrange Turner, Scientific Instruments, 1500-1900: An Introduction, Philip Wilson Publishers 1998, ISBN 0-85667-491-5 (p.83)
* ↑ THE LONDON GAZETTE, DECEMBER 12, 1873
* ↑ Mathematical Instruments: Map Measurers
* ↑ English Mechanic and World of Science: Vol. 33, London, 1881

## Vegeu també

* Tecnígraf

## Enllaços externs

* Curvímetre
# Can Patriarca

Can Patriarca és una casa d'Amer (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici cantoner de tres plantes i coberta de doble vessant a façana que dona al carrer Séquia. Està arrebossat i pintat de color blanc, a excepció dels marcs d'algunes obertures. La casa destaca per la seva deformació estructural, aparentment consolidada, d'algunes de les seves parets. Al sector dret de la casa hi ha una terrassa al nivell del primer pis. És el sector que fa cantonada amb el carrer Séquia.
Pel que fa a la façana del carrer Nou, la planta baixa consta d'un sòcol d'arrebossat pintat de color gris, d'un portal principal d'entrada, una porta de garatge i una finestra petita i enreixada de ferro. La porta principal és emmarcada de pedra sorrenca en grans blocs i té la llinda partida i restaurada per un extrem.
El primer pis conté una finestra balconera emmarcada de pedra sorrenca i dues finestres més petites també emmarcades de pedra.
El segon pis presenta dues finestres llargues i primes i una finestra amb una barana no emergent, totes elles fetes de ciment i rajola.
La cornisa, amb un voladís emergent uns 50 cm, està formada per un seguit d'unes 40 mènsules fetes de ciment armat i pintades de color marró que la sosté.
La façana posterior conté una finestra per planta, que a la planta baixa són de mida més petita.

## Història

Casa originària del segle xviii amb reformes als segles XIX i XX.
L'última reforma rellevant, segons les dades del registre cadastral, són de 1989.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Can Patriarca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2017].
# Nom cambodjà

El nom cambodjà, normalment, consisteix en dos elements: el nom de la família seguit pel prenom o nom de pila. (en les fonts occidentals, sovint es canvia l'ordre dels dos noms).

## Cognoms

Els cognoms, generalment, provenen del cognom o del prenom del pare, essent a més, generalment, monosil·làbic. Els cognoms cambodjans, en alguns casos, són idèntics als xinesos i als vietnamites. Les dones mantenen el seu nom de soltera després del matrimoni.

## Prenoms

En general, a les dones se'ls adjudiquen noms de pila relacionats amb la bellesa, mentre que als homes se'ls adjudica noms relacionats amb diferents virtuts. Alguns dels noms de pila cambodjans són unisex.

## Referències

* 1 2 "Naming systems of the world" Arxivat 2008-04-23 a Wayback Machine. (self-published). Citing Huffman, Franklin Eugene. Cambodian names and titles. Institute of Far Eastern Languages, Yale University (1968). OCLC 20035170.
* ↑ Kershaw, Roger. Monarchy in South-East Asia: The Faces of Tradition in Transition. Routledge (2001), p xiv. ISBN 0-415-18531-9.
* 1 2 Mary Fong & Rueyling Chuang. Communicating Ethnic and Cultural Identity. Rowman & Littlefield (2003), p40. ISBN 0-7425-1739-X.
* 1 2 Valerie Ooka Pang & Li-Rong Lilly Cheng. Struggling to Be Heard: The Unmet Needs of Asian Pacific American Children. SUNY Press (1998), p51. ISBN 0-7914-3839-2.
* ↑ Asian American Community Mental Health Training Center. Bridging Cultures: Southeast Asian Refugees in America. University of Michigan (1983), p98. OCLC 10431338.
# Figueruelas

Figueruelas és un municipi d'Aragó situat a la província de Saragossa i enquadrat a la comarcarca de la Ribera Alta de l'Ebre.
# Anna Christie

«Anna Christie» té aquests significats:
* Anna Christie (Eugene O'Neill), obra de teatre de Eugene O'Neill en la que es van basar diverses pel·lícules
* Anna Christie (pel·lícula de 1923), pel·lícula muda dirigida per John Griffith Wray i protagonitzada per Blanche Sweet i William Russell
* Anna Christie (pel·lícula de 1930), pel·lícula estatunidenca de Clarence Brown estrenada el 1930
* Anna Christie (pel·lícula de 1931), pel·lícula en alemany adaptada de l'obra de teatre de 1921 del mateix títol d'Eugene O'Neill
# Carles II

Carles II és el nom dels següents personatges:
* Carles II d'Anglaterra (1630 -1685), rei d'Anglaterra
* Carles II Teodor de Baviera (1724 -1799), comte palatí, príncep elector del Palatinat i de Baviera
* Carles II de Borbó (1434-1488), duc de Borbó
* Carles II el Calb (823 - 877), emperador de França i del Sacre Imperi Romà
* Carles II de Castella (1661-1700), últim rei de la dinastia dels Austries a les corones de Castella i Aragó
* Carles II d'Estíria (Viena, 1540 - Graz, 1590), Arxiduc d'Àustria, duc d'Estíria, de Caríntia i de Carniola i comte de Gorizia
* Carles II d'Hongria (1345-1386), rei de Nàpols i Hongria
* Carles II de Lorena (1364 -1431), duc de Lorena
* Carles II de Nàpols o Carles II d'Anjou (1248-1309), rei de Nàpols i comte de Provença
* Carles II de Navarra (1332 -1387), rei de Navarra
* Carles II d'Orleans (1522-1545), duc d'Orleans
* Carles II de Romania (1893 -1953), rei de Romania
* Carles II de Savoia (1489-1496), duc de Savoia
* Carles Emmanuel II de Savoia (1634 -1675), duc de Savoia
* Carles II Tocco (?-1448), comte de Cefalònia
* Carles II de Valois (1394 -1465), duc d'Orleans i Valois
Viccionari
# David Douillet

David Douillet (Rouen, França 1969) és un judoka francès, ja retirat, guanyador de tres medalles olímpiques. Actualment exerceix de diputat a l'Assemblea Nacional Francesa.

## Biografia

Va néixer el 17 de febrer de 1969 a la ciutat de Rouen, població situada a la regió de l'Alta Normandia i al departament del Sena Marítim, si bé de ben petit residí a la població de Neufchâtel-en-Bray.

## Carrera esportiva

Va participar, als 23 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1992 celebrats a Barcelona (Catalunya), on va aconseguir guanyar la medalla de bronze en la competició masculina de pes pesant (+95 kg.). En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1996 realitzats a Atlanta (Estats Units) aconseguí guanyar la medalla d'or en guanyar la final a l'espanyol Ernesto Pérez. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2000 realitzats a Sydney (Austràlia) aconseguí revalidar el seu títol olímpic.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat quatre medalles en el Campionat del Món de judo, totes elles d'or; quatre medalles en el Campionat d'Europa, una d'elles d'or; i una medalla als Jocs del Mediterrani.

## Carrera política

Membre de la Unió per a un Moviment Popular (UMP), en les eleccions legislatives franceses d'octubre de 2009 fou escollit diputat a l'Assemblea Nacional Francesa per la circumscripció d'Yvelines.
# Can Pau (Llabià)

Can Pau és una obra gòtica de Fontanilles (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Conjunt gòtic format per un nucli central de dues plantes i coberta a dues aigües del qual la part superior és on està ubicada la zona residencial mentre que a la planta baixa hi ha situat el lloc pel bestiar. Al voltant d'aquest nucli s'hi ha construït tot un seguit de coberts i peces marginals que li donen l'aspecte actual.
Es pot destacar una porta adovellada a la part de darrere, i una finestra datada al 1569. construït amb pedra i morter de calc pel que fa l'estructura portant mentre qu la coberta és de teules.

## Referències

* 1 2 «Can Pau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 gener 2019].