OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Boca do Monte

Boca do Monte és un barri de la ciutat brasilera de Santa Maria, Rio Grande do Sul. El barri està situat al districte de Boca do Monte.

## Villas

El barri amb les següents villas: Boca do Monte, Cabeceira do Raimundo, Caixa d'Água, Canabarro, Cezarpina, Colônia Pedro Stok, Corredor dos Pivetas, Durasnal, Estação Experimental de Silvicultura, Estância Velha, Filipinho, Lajeadinho, Parada Link, Passo da Ferreira, Picada dos Bastos, Quebra Dente, Quilombo das Vassouras, Rincão do Barroso, Rincão dos Flores, Santo Antônio, Vila Boca do Monte, Vila Esmeralda.
| São Pedro do Sul | São Pedro do Sul / São Martinho da Serra | Santo Antão |
| São Pedro do Sul Dilermando de Aguiar | | Agroindustrial Tancredo Neves |
| Dilermando de Aguiar | São Valentim | Boi Morto |

## Referències

* ↑ (pt) Llei municipal 72/2009 que estableix la llei per a l'ús i ocupació del sòl, subdivisió, sistema urbà camí perimetral i el municipi de Santa Maria. Arxivat 2016-09-18 a Wayback Machine.
# Braquiació

La braquiació (del mot llatí per dir "braç") és una forma de locomoció arborícola en què els primats es gronxen d'una branca a una altra utilitzant únicament els braços.

## Braquiadors

Els únics braquiadors autèntics són els simis inferiors (gibons i siamangs). Un gibó pot braquiar a velocitats tan altes com 55 km/h i pot desplaçar-se fins a sis metres amb cada gronxada. Les mones aranya i els orangutans són considerats semibraquiadors.

## Origen de la braquiació

La braquiació s'origina a l'Àfrica fa uns tretze milions d'anys. L'aparició de primats més grans que aprenen a moure’s penjant-se de les branques és un dels trets que diferència els humans d'altres simis, i els obliga a fer un llistat de canvis corporals que han perdurat fins al dia d'avui en moltes espècies, a part de la humana.

## Característiques que contribueixen a la braquiació

Algunes de les característiques que permeten als gibons, siamangs i altres primats per braquiar-se inclouen les següents: ungles petites en lloc d'urpes, dits que es tanquen cap endins, polzes oposables, extremitats anteriors llargues, articulacions glenohumerals de rotació lliure, la columna vertebral passa a ser vertical, el tòrax s'estreny entre el pit i l'esquena i s'eixampla de manera lateral.

## Braquiació i els humans

Els humans moderns conserven moltes característiques físiques que suggereixen un avantpassat protobraquiador, incloent-hi articulacions glenohumerals flexibles i dits ben adaptats per agafar-se. En els simis, aquestes característiques eren adaptacions per la braquiació. Tot i que els humans normalment no braquien, la seva anatomia suggereix que la braquiació pot ser una preadaptació al bipedisme i els humans moderns sans encara són capaços de braquiar. Alguns parcs per nens inclouen trepadores on els nens juguen braquiant.

## Referències

* ↑ Corbella, Josep; Eudald Carbonell, Salvador Moyà, Robert Sala. «2. ABANS DELS AUSTRALOPITECS. Mitjans de locomoció revolucionaris». A: SAPIENS. El llarg camí dels homínids cap a la intel·ligència. Labutxaca, 16 de maig, p. 172. ISBN 978-84-9930-100-6.
* ↑ Corbella, Josep; Eudald Carbonell, Salvador Moyà, Robert Sala. «2. ABANS DELS AUSTROLOPITECS. Mitjans de locomoció revolucionaris». A: SAPIENS. El llarg camí dels homínids cap a la intel·ligència. Labutxaca, 16 de maig, p. 172. ISBN 978-84-9930-100-6.
* Rice, Patricia C.; Norah Moloney (2005). Biological Anthropology and Prehistory: Exploring our Human Ancestry. Pearson Education, Inc., p. 178-179, 192. ISBN 0-205-38196-0

## Enllaços externs

* Brittanica.com (anglès)
* Dictionary.com (anglès)
# Bradicinèsia

La bradicinèsia és un signe caracteritzat per un alentiment dels moviments. Constitueix un signe essencial en el diagnòstic de la malaltia de Parkinson. També pot observar-se en altres situacions com, per exemple, la depressió o l'envelliment normal.
La bradicinèsia es refereix als trastorns en què estan involucrats els ganglis de la base; suposa una dificultat en la planificació l'inici i l'execució del moviment, així com en l'acompliment de tasques simultànies o seqüencials.
La bradicinèsia s'explora demanant a la persona afectada que realitzi moviments alternants ràpids (cops dels dits índex i polze, obrir i tancar els punys, pronosupinació de les mans, talonejar) durant els quals s'observarà no només la lentitud, sinó també la progressiva reducció de l'amplitud del moviment.

## Referències

* ↑ «Glosario de Términos - Bradicinesia». [Consulta: 2 maig 2017].
# Broadcaster Audiovisual Services

Broadcaster Audiovisual Services és una productora de televisió catalana que, actualment, està administrada per Noemí Cuní, filla del periodista Josep Cuní.
Entre setembre de 2011 i el juny del 2017 va produir el programa 8 al dia al canal privat català 8TV, presentat pel mateix Cuní. Durant la seva darrera temporada en antena, el programa va tenir un share mitjà de 6,7% i 146.000 espectadors.
Posteriorment, l'empresa va realitzar la producció del programa Katalonski, una coproducció amb TV3 i La Lupa Produccions, així com La América de Trump, un documental sobre el primer any de mandat del president dels Estats Units Donald Trump.

## Referències

* ↑ «Josep Cuní tanca la seva etapa professional a 8TV». Diari Ara, 03-07-2017, pàg. 45.
* ↑ «La productora de Cuní vuelve a TV3 después de 'Polònia'» (en castellà). En Blau, 06-03-2018. [Consulta: 22 maig 2018].
* ↑ «TV3 estrena "Katalonski" el 12 d'abril». Enganxats, 28-03-2018. Arxivat de l'original el 2018-04-13. [Consulta: 13 abril 2018].
* ↑ «TV3 recorre el món a la recerca d'estrangers que parlen i pensen en català». Nació Digital, 04-04-2018. [Consulta: 25 maig 2018].
* ↑ «Josep Cuní, desde Cataluña hasta EEUU a través de Mediaset» (en castellà). El Mundo, 19-01-2018. [Consulta: 25 maig 2018].
* ↑ «Cuatro emitirá un reportaje de Josep Cuní sobre Trump visto por sus votante» (en castellà). La Vanguardia, 21-01-2018. [Consulta: 25 maig 2018].
# Brunettia subdisiunctio

Brunettia subdisiunctio és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids.

## Descripció

* Les antenes del mascle fan 1,02 mm de llargària (0,65 les de la femella) i les ales 1,46 de longitud (1,55 la femella) i 0,80 d'amplada (0,74 la femella).

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: és un endemisme de Taiwan.

## Referències

* ↑ Annandale, 1910. Rec. Indian Mus., 5, 141. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 13 març 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Huang, Y. T. i C. S. Chen, 2001. Formosan Entomologist 21(2): 119-132.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Insect Fauna of Taiwan Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Catalogue of Life in Taiwan (anglès) i (xinès)
* ↑ The Diptera Site - The BioSystematic Database of World Diptera (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
# Bosc Nacional Wallowa-Whitman

El Bosc Nacional Wallowa-Whitman (Wallowa-Whitman National Forest), que se situa principalment al nord-est d'Oregon als Estats Units amb un petita secció al sud-oest d'Idaho, constitueix una àrea protegida d'aquest país gestionada pel Servei Forestal dels Estats Units. S'estén des de les Blue Mountains ("muntanyes blaves") fins al riu Snake. Les elevacions varien des de 267 metres a Hells Canyon ("canyó de l'infern"), el cangost més profund d'Amèrica del Nord, fins a 3.001 metres a la cimera del pic Sacajawea a l'àrea salvatge Eagle Cap. La seu administrativa del bosc és localitzada a Baker City (Oregon).

## Designacions especials

Hi ha quatre àrees salvatges designades al Bosc Nacional Wallowa-Whitman. Tres d'ells s'estenen als boscos nacionals adjacents o al territori gestionat per l'Oficina d'Administració de Terres (BLM).
* Eagle Cap
* Hells Canyon (parcialment al Bosc Nacional Nez Perce, Bosc Nacional Payette i a terres gestionades per la BLM)
* Monument Rock (majoritàriament al Bosc Nacional Malheur)
* North Fork John Day (majoritàriament al Bosc Nacional Umatilla)
El Bosc Nacional també gestiona l'Àrea Recreativa Nacional Hells Canyon o Àrea Recreativa Nacional del Canyó de l'Infern (Hells Canyon National Recreation Area). Hells Canyon és el congost més profund d'Amèrica del Nord, amb una profunditat de 2412 metres, tallat pel riu Snake.

## Vegeu també

* Llista de boscos nacionals dels Estats Units

## Referències

* ↑ «U.S. Board on Geographic Names». U.S. Geological Survey. Arxivat de l'original el 25 de maig 2021. [Consulta: 28 desembre 2015].
* ↑ «Invasive Plants Treatment Project». U.S. Forest Service. [Consulta: 28 desembre 2015].
* ↑ «The National Forests of the United States». The Forest History Society. Arxivat de l'original el 12 de febrer 2013. [Consulta: 28 octubre 2012]. Wallowa fou establert el 6 de maig de 1905 i Whitman l'1 de juliol de 1908. Els dos boscos nacionals es van combinar administrativament el 1956.
* 1 2 3 «Wallowa-Whitman National Forest». U.S. Forest Service. [Consulta: 28 desembre 2015].
* ↑ «Wallowa-Whitman Forest Headquarters». U.S. Forest Service. [Consulta: 28 desembre 2015].
* ↑ «Wallowa-Whitman National Forest: Wilderness». U.S. Forest Service. [Consulta: 29 desembre 2015].
* 1 2 «Hells Canyon National Recreation Area - Fast Facts». U.S. Forest Service. [Consulta: 29 desembre 2015].
# Burata

Burata (en rus: Бурата) és un poble (un possiólok) de Calmúquia, a Rússia, segons el cens del 2011 tenia 580 habitants. Pertany al districte municipal de Priiútnoie.

## Referències

* ↑ «Климат: Амтя Уста». Arxivat de l'original el 2015-02-27.
* ↑ «усн». Arxivat de l'original el 2014-10-17.
* ↑ «L-38 карты Генштаба СССР. Элиста, Черкесск, Пятигорск, Волгодонск». Arxivat de l'original el 2014-10-17.
# Sylvia De Fanti

Sylvia De Fanti (11 d'agost de 1977) és una actriu italiana. Cofundadora del centre cultural Angelo Mai, va destacar sobretot a l'àmbit teatral fins al 2020 quan va conèixer fama internacional gràcies a la seva interpretació del paper de la Mare Superior de l'Orde de l'Espasa cruciforme a la sèrie de Netflix: Warrior Nun.
# Requiescat in pace

La frase llatina Requiescat in pace (o Requiescant in pace, en plural) se sol utilitzar com a epitafi en làpides o esqueles en la majoria dels països cristians, generalment amb l'acrònim RIP. El significat literal en català és "que reposi en pau".
El seu origen es troba en la part final del responsori litúrgic dels funerals
| En llatí (Prevere):Requiem aetaernam dona eis Domine. (Tots): Et lux perpetua luceat eis. (Prevere): Requiescat in pace. (Tots): Amen. (Prevere): Anima eius et animae omnium fidelium defunctorum per misericordiam Dei requiescat in pace. (Tots): Amen. | En català (Prevere): "Doneu-los, Senyor, el repòs etern. (Tots): I que la llum perpètua els il·lumini. (Prevere): Reposin en pau. (Tots): Amén. (Prevere): La seva ànima i les ànimes de tots els fidels difunts, per la misericòrdia de Déu, reposin en pau. (Tots): Amén" |
L'acrònim RIP també es fa servir en els països de parla anglesa i italiana, ja que les sigles coincideixen amb la seva traducció (Rest in peace i Riposa In Pace).

## Referències

* ↑ «Requiescat in pace». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* Sit tibi terra levis
Viccionari
# Tipografia de L'Avenç

La Tipografia de L'Avenç fou un establiment tipogràfic i editorial. El fundaren el 1891 Jaume Massó i Torrents i Ramon Casas. Estigué en actiu fins al 1915, en què fou venuda a la Casa de la Caritat, gràcies a la gestió personal d'Enric Prat de la Riba, president aquell any del Patronat.
Durant la seva trajectòria, publicà més de cinc-cents volums i dotze col·leccions editorials, a banda de set publicacions periòdiques.

## Publicacions periòdiques

* Lo Velògrafo (1881)
* L'Avenç (1881-1893)
* Catalònia. Revista (1898)
* Catalònia. Periòdich Nacionalista Liberal (1899-1900)
* Revista de Bibliografia catalana (1901-1907)
* La Rondalla del dijous (1909)
* L'Eco de la Treballada (1912-1914)

## Col·leccions

* Biblioteca de L'Avenç (1884-1894)
* Col·lecció d'Antichs Textos Catalans (1890-1891)
* Cançons populars catalanes (1897-1898)
* Biblioteca dramàtica de L'Avenç (1894-1900)
* Biblioteca Agrícola Popular (1898)
* Bibliotheca Hispànica (1900-1910), en coedició amb l'Hispànic Society of Amèrica
* Col·lecció d'obres pòstumes de Verdaguer (1903-1908)
* Biblioteca Popular de L'Avenç (1903-1915)
* Biblioteca escolar de L'Avenç (1904)
* Col·lecció de cartells i postals (1904)
* Col·lecció de prosistes catalans (1904-1905)
* Biblioteca d'Humanistes (1910-1912).

## Referències

* ↑ L'Avenç a LletrA
* ↑ «Tipografia de L'Avenç». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Reserva Natural de Barsakelmes

La Reserva Natural de Barsakelmes (rus Барсакельмесский заповедник / Barsakelmesski zapovédnik, Kazakh Барсакелмес қорығы / Barsakelmes Khorigui) és una reserva natural situada a la província de Khizilordà del Kazakhstan, a l'Àsia central. Protegeix l'antiga illa del mar d'Aral de Barsakelmes i inclou àmplies zones circumdants del llit d'un llac sec en l'actualitat. Ara abraça 160.826 hectàrees i és avui fortament influenciat per la dessecació del mar d'Aral. Les àrees seques de la reserva estan habitades entre d'altres per hemions, saigues i gaseles perses.

## Ubicació

Barsakelmes va ser reconegut el 1939 com una àrea protegida. La reserva es troba a la zona del Mar d'Aral, i inclou àrees que havien estat per sota del nivell de l'aigua, però estan secs en l'actualitat. Es compon de dos grups, un al voltant de l'antiga illa de Barsakelmes i les antigues illes Kaskakulan i Uzun-Kair. Originalment consistia només en l'antiga illa de Barsakelmes. El 2006 l'àrea es va incrementar deu vegades i avui també inclou altres antigues illes i zones seques. Ara s'estén sobre 160.826 hectàrees.
La Reserva Natural de Barsakelmes és l'únic en el món situat en una zona d'una catàstrofe ecològica d'escala global. Estudis de seguiment són la base per a les observacions a llarg termini dels processos naturals.

## Vegetació

La vegetació es compon principalment d'estepes seques amb unes 250 espècies de plantes constitueixen la seva flora. Els antics territoris d'ultramar avui són pantans salats i dunes de sorra.

## Fauna silvestre

Els grans animals importants de la reserva són salvatges: hemió, saiga d'estepa i gasela persa. Aquests ungulats es trobaven originalment a de Barsakelmes, quan l'àrea va ser designada com a àrea protegida. El 1983 hi vivien 200 saigues, 160 gaseles perses i 240 hemions a l'illa. En particular, molts dels hemions es van traslladar en altres reserves, mentre s'apropava al límit de capacitat. El 2008 a la zona de l'àrea protegida hi vivien 273 hemions, 170 saigues i 67 gaseles perses. Altres espècies de mamífers són el llop eurasiàtic, la guineu comuna, la guineu de l'estepa, la llebre de Tolai, l'hàmster migratori, Allactaga, l'eriçó orellut i l'esquirol terrestre. Un total de 27 espècies de mamífers es troben a la reserva. A l'àrea de la reserva hi viuen al voltant de 175 espècies d'aus, 22 espècies de rèptils i dues espècies d'amfibis.

## Referències

* 1 2 3 4 L. A. Dimeyeva; N. P. Ogar; S. W. Breckle. «Nature Conservation in the Aral Sea Region: Barsa-Kelmes as an Example». A: Springer Berlin Heidelberg. online link Aralkum - a Man-Made Desert (Llibre/PDF) (en anglès). 218, Part 3. Ecological Studies, 2012, p. 315-341. DOI 10.1007/978-3-642-21117-1. ISBN 978-3-642-21116-4 [Consulta: 30 octubre 2014].

## Enllaços externs

* un lloc turístic kazakh, de la qual es va aixecar el text original d'aquest article Arxivat 2008-10-30 a Wayback Machine.
* Galeria de fotos 1 Arxivat 2006-06-20 a Wayback Machine.
* Galeria de fotos 2 Arxivat 2005-12-30 a Wayback Machine.
* Чернобров В. А. Остров Барсакельмес
# Robert W. Aschenbrenner

Robert W. Aschenbrener va ser un pilot de caça estatunidenc de la Segona Guerra Mundial, que aconseguí l'estatus d'as de l'aviació.

## Biografia

Nascut el 22 de novembre de 1920 a Fifield, Wisconsin. Va criar-se a la reserva índia de Lac du Flambeau, Wisconsin. Estudià dos anys al Loras College de Dubuque, Iowa, abans d'allistar-se al Cos Aeri de l'Exèrcit al setembre de 1941.

### Segona Guerra Mundial

Robert W Aschenbrener va rebre l'entrenament de vol a Kelly, Ballinger, San Angelo, i a Moore Fields (Texas), graduant-se amb la classe de 42H. Després de l'entrenament de vol, el tinent Aschenbrener va ser destinat al 8è Esquadró de Caces (Black Sheep Squadron), 49è Grup de Caces, estacionat a Nova Guinea. Volant amb un P-40, aconseguí les seves dues primeres victòries el 15 de novembre de 1943, a la que seguí una altra el 15 de novembre de 1944. Promogut a capità, esdevingué oficial d'operacions i volà 272 missions de combat abans de tornar als Estats Units a l'estiu de 1944 per fer d'instructor de tàctiques de caça.
Volent tornar a volar en combat, tornà a la seva unitat anterior, ara les Filipines, volant amb un P-38. Servint de nou com a oficial d'operacions esdevingué as de l'aviació el 24 de novembre de 1944, en abatre 3 "Tonys"i un Zeke el mateix dia. L'11 i el 14 de desembre de 1944 va obtenir les victòries 9 i 10.
El dia de Nadal de 1944, durant un atac sobre Clark Field, el P-38 de Aschenbrener va ser tocat pel foc antiaeri de 20mm i va caure a un camp d'arròs. Recollit per la guerrilla Huk, va amagar-se a la jungla durant un més evitant la captura enemiga que el buscava. Va unir-se a la tripulació d'un torpediner de la U.S. Navy, així com amb l'as dels F-6F Hellcat, Alexander Vraciu, a qui també buscaven els japonesos. Aconseguint tornant a les línies americanes després de 27 dies, tornà a la seva unitat, sent promogut a major i assumint el comandament del 7è Esquadró de Caces. 49th Fighter Group.
En aquella època va conèixer la que seria la seva dona, Laura Ann Middleton. Van casar-se a l'aeròdrom Clark el 20 d'agost de 1945, a les ombres del Mount Pinatubo, a pocs kilòmetres d'on s'havia estavellat.
Abans d'abandonar les Forces Aèries el Major Aschenbrener havia volat 345 missions de combat, sumant més de 850 hores de combat, volant amb els caces P-40, P-47 i P-38.

### Després de la Segona Guerra Mundial

El Major Aschenbrener tornà als Estats Units al setembre de 1945, i es va graduar en periodisme a la Universitat de Missouri. Després de retirar-se del Los Angeles Valley News van viure al nord de Califòrnia. Aschenbrener va morir el 2 de juliol del 2009 als 88 anys a Sacramento, deixant 8 fills i 30 nets i besnets.

## Mèrits

El Major Aschenbrener va obtenir el títol de Doble As, rebent un total de 21 medalles i citacions, incloent la Creu del Servei Distingit, la Creu dels Vols Distingits amb 5 fulles de roure, la Medalla de l'Aire amb 9 fulles de roure, el Cor Porpra i tres Citacions Presidencials d'Unitat

## Referències

* 1 2 Aces Against Japan, Eric Hammel
* ↑ Protect & Avenge, S. W. Ferguson and William K. Pascalis
* ↑ American Fighter Aces, American Fighter Aces Association
# Robert Avril

Robert Avril (Perpinyà, 1949 - Perpinyà, 16 de març de 2010) fou un editor, polític i activista cultural nordcatalà. Era casat amb Maria Àngels Falqués i treballà com a dentista.
Fou militant destacat de l'Esquerra Catalana dels Treballadors (ECT) i el 1981 fou un dels fundadors de Ràdio Arrels, emissora de ràdio que emetia íntegrament en català a la Catalunya del Nord. El 1985, juntament amb la seva esposa, va fundar la Llibreria Catalana de Perpinyà i l'editorial El Trabucaire, per tal de publicar, en català, occità o francès, llibres d'autors nord-catalans (Joan-Lluís Lluís, Joan-Daniel Bezsonoff, Aleix Renyé, Gerard Jacquet, Michel Sargatal) o bé traduccions del francès i occità al català. El 1995 fou responsable de l'obra col·lectiva Perpinyard, que sota el pseudònim Xargatal recollia els esmentats autors nordcatalans.
Políticament, després de la dissolució d'ECT fou membre d'Unitat Catalana, i durant un curt període a final dels anys 1980 fou president d'ERC a la Catalunya del Nord. Reconegut seguidor de la USAP de Perpinyà, va morir després d'una llarga malaltia.

## Enllaços externs

* «Robert Avril». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Ha mort l'editor Robert Avril a El Punt, 17 de març de 2010.
# Boyer

«Boyer» té aquests significats:
* Toponímia:
** Boyer (Loira)
** Boyer (Saona i Loira)
** Cal Boyer, fàbrica al municipi d'Igualada (Anoia)
* Biografies:
** Carl Boyer (Hellertown, 1906 – Nova York, 1976), matemàtic i historiador de la ciència estatunidenc
** Charles Boyer (Fijac, Carcí, 1897 – Phoenix, Arizona, 1978), actor francès nacionalitzat estatunidenc
** Denise Boyer (París, 1946), filòloga i traductora francesa
** Éric Boyer (Choisy-le-Roi, 1963), ciclista francès professional entre 1985 i 1995 i director esportiu
** Jean-Pierre Boyer (Port-au-Prince, 1776 – París, 1850), polític antillà
** LaNada Boyer (Fort Hall, Idaho), índia bannock activista de l'AIM
** Lluïsa Boyer o Louise Boyer (1631–1697), noble francesa filla d'Antoni Boyer (1580–1641)
** Max Boyer (Le Mans, 1910 – Mayet, 1985), polític i periodista francès
** Miguel Boyer Salvador (Sant Joan Lohitzune, 1939 – Madrid, 2014), polític i economista espanyol, ministre d'Economia i Hisenda en el primer govern de Felipe González
** Paul Delos Boyer (Provo, Utah, 1918), químic nord-americà guardonat amb el Premi Nobel de Química l'any 1997
# Sebastapistes bynoensis

Sebastapistes bynoensis és una espècie de peix pertanyent a la família dels escorpènids.

## Descripció

* Fa 12 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, associat als esculls de corall i de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba al mar Roig i les illes Ryukyu.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Streets T. H., 1877. Ichthyology. A: Contributions to the natural history of the Hawaiian and Fanning islands and Lower California, made in connection with the United States North Pacific surveying expedition, 1873-1875. Bull. U. S. Natl. Mus. Núm. 7. 43-102.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Sebastapistes bynoensis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Kuiter, R.H. i T. Tonozuka, 2001. Pictorial guide to Indonesian reef fishes. Part 1. Eels- Snappers, Muraenidae - Lutjanidae. Zoonetics, Austràlia. 302 p.
* ↑ Huang, Z., 2001. Marine species and their distribution in China's seas. p. 404- 463. Vertebrata. Smithsonian Institution, Florida, Estats Units. 598 p.
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.

## Bibliografia

* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.
# Final Exit (grup sXe)

Final Exit fou un grup staight edge suec de música hardcore originari de la ciutat d'Umeå. El grup era un projecte paral·lel dels components de Refused i Abhinanda. Final Exit es va formar l'any 1994 i es va dissoldre el 1997, tot i realitzar alguns concerts esporàdics posteriors.

## Membres

* Dave Exit - veu (1994–1997, 2007, 2012)
* D-Rp - baix (1994–1997, 2007, 2012)
* Anders And- guitarra (1997, 2007, 2012)
* Jens Rens - bateria (2007, 2012)

### Membres anteriors

* Kid Stone - guitarra (1994–1997)
* SXE Guile - tambors (1994–1997)

## Discografia
### Àlbums

* Teg (1995)
* Umeå (1997)

### Recopilacions

* Too Late For Apologies 7" (1997)
* Det Engentliga Västerbotten - Complete Discography 94-97 (2007, reedició 2009)

### Aparicions en altres compilacions

* Straight Edge As Fuck#1 (1994) - "Mutilated Scumbag"
* Straight Edge As Fuck#2 (1995) - "Sing Along"
* Straight Edge As Fuck#3 (1997) - "Spänningen Släpper"
* In Our Time (1997) - "Fuck You Cowboy"

## Referències

* ↑ «Final Exit». Discogs. [Consulta: 11 febrer 2019].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial Arxivat 2017-06-29 a Wayback Machine.