OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Oscar Larrauri

Oscar Larrauri va ser un pilot de curses automobilístiques argentí que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Va néixer el 19 d'agost del 1954 a Granadero Baigorria, Rosario, Argentina.

## A la F1

Oscar Larrauri va debutar a la primera cursa de la temporada 1988 (la 39a temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 3 d'abril del 1988 el G.P. de Brasil al circuit de Jacarepagua.
Va participar en un total de vint-i-una curses puntuables pel campionat de la F1, disputades en dues temporades consecutives (temporada 1988 - 1989), aconseguint una tretzena posició com millor classificació en una cursa i no assolí cap punt pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Posició | Punts |
| 1988 | EuroBrun Racing | EuroBrun | Cosworth | BRA NVS | SMR NVQ | MON Ret | MEX 13 | CAN Ret | E.USA Ret | FRA Ret | GBR NVQ | ALE 16 | HUN NVQ | BEL NVQ | ITA NVQ | POR NVQ | ESP NVQ | JAP NVQ | AUS Ret | - | 0 |
| 1989 | EuroBrun Racing | EuroBrun | Judd | BRA | SMR | MON | MEX | USA | CAN | FRA | GBR | ALE | HUN | BEL | ITA NVQ | POR NVQ | ESP NVQ | JPAP NVQ | AUS NVQ | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 21 (7) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Pampa

«Pampa» té aquests significats:
* Pampa (bolet) (Clitocybe geotropa)
* Pampa (grup de bolets), conjunt de bolets similars a la pampa vera (Clitocybe geotropa)
* Pampa (geobotànica), terres baixes i planes de l'Argentina, el Brasil i l'Uruguai
* Toponímia:
** Pampa (Castellar de la Ribera), entitat de població de Castellar de la Ribera (Solsonès)
** Abra Pampa, ciutat de l'Argentina
** La Pampa, província de l'Argentina
** Rasa de Pampa, torrent entre els municipis de Castellar de la Ribera (Solsonès) i Bassella (Alt Urgell)
** Serrat de Pampa, serra entre els municipis de Castellar de la Ribera i d'Odèn (Solsonès)
# Pampa (Castellar de la Ribera)

Pampa (a vegades també apareix escrit Pampe) és una entitat de població del municipi de Castellar de la Ribera que el 2005 tenia censats 10 habitants. Situada a la banda més occidental del terme municipal, a l'entorn de les terres drenades pel barranc de Coscollola.
L'església parroquial, dedicada a Santa Marguerida, és a la dreta de la rasa de Solanes, a 745 m d'altitud, a mitja costa del vessant SE del Serrat de Pampa. Actualment, però ja no és parròquia, car va ser annexada a la parròquia de Ceuró. La despoblació del territori (el lloc de Pampa va quedar deshabitat el 1960) ha comportat que, fins i tot, hagi deixat de ser lloc de culte dominical atès que aquest ha estat traslladat a l'església de la Mare de Déu de Savila, també de la parròquia de Ceuró.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| Any | Nucli urbà | Nucli urbà | Nucli urbà | Poblament dispers | Poblament dispers | Poblament dispers | Total |
| Any | Homes | Dones | Total | Homes | Dones | Total | Total |
| 2000 | 0 | 0 | 0 | 3 | 2 | 5 | 5 |
| 2001 | 0 | 0 | 0 | 3 | 2 | 5 | 5 |
| 2002 | 0 | 0 | 0 | 2 | 2 | 4 | 4 |
| 2003 | 0 | 0 | 0 | 5 | 5 | 10 | 10 |
| 2004 | 0 | 0 | 0 | 5 | 5 | 10 | 10 |
| 2005 | 0 | 0 | 0 | 5 | 5 | 10 | 10 |
| 2006 | 0 | 0 | 0 | 5 | 5 | 10 | 10 |
| 2007 | 0 | 0 | 0 | 4 | 5 | 9 | 9 |
| 2008 | 0 | 0 | 0 | 3 | 3 | 6 | 6 |
| Font: INE ||||||||

## Història

Aquesta església ja és esmentada l'any 839 en l'acta de consagració de la catedral de la Seu d'Urgell amb el topònim Pampano, que etimològicament ve del llatí pampinu:fulla de la figuera. Hi ha documentació que la primitiva església va ser reconstruïda a final del segle xi. L'església actual que, a diferència de les dues masies veïnes, es conserva en bon estat, no és pas l'esmentada del segle xi, ja que va ser totalment reconstruïda al mateix lloc l'any 1906.
No hi ha notícia que al lloc també s'hi aixequés un castell, com sol ser habitual als llocs on es troben les parròquies que es remunten a l'edat mitjana. No és probable que així fos perquè el que sí que se sap amb certesa és que el lloc pertanyia al terme de castell d'Oliana. Sí, en canvi, sembla força probable que en algun lloc del seu territori hi hagués alguna torre destinada a salvaguardar la seguretat dels seus habitants.
Un dels seus fills il·lustres va ser Bernat de Pampa, paborde de la catedral de Solsona, que va ser qui va contractar l'escultor Gilabert de Tolosa, autor de la imatge romànica de la Mare de Déu del Claustre, patrona de Solsona.

## Algunes masies del poblament

   * Barraquer
   * Comardons.
   * La masia del Camp
   * Perdiguers.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya Arxivat 2009-08-16 a Wayback Machine.

## Bibliografia

* Diccionari català-valencià-balear
* Solsona i el Solsonès en la història de Catalunya II - Antoni Llorenç i Solé - Virgili & Pagès, 1987.
* Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Ospern

Ospern (en luxemburguès: Osper; en alemany: Ospern) és una vila de la comuna de Redange, situada al districte de Diekirch del cantó de Redange. Està a uns 25 km de distància de la ciutat de Luxemburg.

## Referències

* ↑ «Ospern». [Consulta: 28 setembre 2015].
# Osphrantis

Osphrantis és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae. Conté només una espècie, Osphrantis paraphaea, que es troba a les illes Talaud.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». [Consulta: 17 gener 2019].
# Oude IJsselstreek

Oude IJsselstreek és un municipi de la província de Gelderland, al centre-oest dels Països Baixos. L'1 de gener del 2009 tenia 39.959 habitants repartits sobre una superfície de 137,87 km² (dels quals 1,4 km² corresponen a aigua). Fou creat el gener de 2005 de la unió dels antics municipis de Gendringen i Wisch. Limita al nord-oest amb Bronckhorst i Doetinchem, al nord-est amb Oost Gelre, a l'oest amb Montferland, a l'est amb Aalten, al sud-oest amb Emmerich, al sud amb Rees i al sud-est amb Isselburg.

## Centres de població

Pertanyents a Gendringen
* Breedenbroek, Etten, Gendringen, Megchelen, Netterden, Ulft, Varsselder, i Voorst (Oude IJsselstreek)
Pertanyents a Wisch (Gelderland)
* Bontebrug, Heelweg-Oost, Heelweg-West, Silvolde, Sinderen, Terborg, Varsseveld, i Westendorp.

## Administració

El consistori consta de 27 membres, compost per:
* Partit del Treball, (PvdA) 8 regidors
* Crida Demòcrata Cristiana, (CDA) 9 regidors
* Lokaal Belang GVS, 8 regidors
* Partit Popular per la Llibertat i la Democràcia, (VVD) 2 regidors

## Enllaços externs

* www.oude-ijsselstreek.nl
# Orchideae

Orchideae és una de les tribus de la subfamília Orchidoideae, dins la família botànica de les orquídies.

## Descripció

Es caracteritza por les rels tuberoses, generalment amb flors amb viscidis dobles, pol·linis sèssils, caudícules un poc prominents; la columna curta, no restringida a la base de l'antera, aquesta és erecta.
Les orquídies obtenen el seu nom del grec "orchis", que significa 'testicle', per l'aparença dels tubercles subterranis en algunes espècies terrestres. La paraula 'orchis', la va usar per primera vegada Teofrast (371/372 - 287/286 aC), al seu llibre "De historia plantarum" (La història natural de les plantes). Va ser deixeble d'Aristòtil i és considerat com el pare de la Botànica i de l'Ecologia.

## Classificació
### Taxonomia d'Orchideae

Aquesta classificació proporciona només una subtribu Orchidinae amb poc més de 50 gèneres,

### Taxonomia d'Orchidinae

Actualment es consideren 54 gèneres dins Orchidinae, compostos per prop de 1.528 espècies:
* Aceras - 1 espècie
* Aceratorchis - 2 espècies
* Amerorchis - 1 espècie
* Amitostigma - 27 espècies
* Anacamptis - 12 espècies
* Androcorys - 6 espècies
* Barlia - 2 espècies
* Bartholina - 2 espècies
* Benthamia - 29 espècies
* Bonatea - 13 espècies
* Brachycorythis - 36 espècies
* Centrostigma - 3 espècies
* Chamorchis - 1 espècie
* Chondradenia - 2 espècies
* Comperia - 1 espècies
* Cynorkis - 159 espècies
* Dactylorhiza - 40 espècies
* Diphylax - 4 espècies
* Diplomeris - 4 espècies
* Dracomonticola - 1 espècie
* Galearis - 1 espècie
* Gennaria - 1 espècie
* Gymnadenia - 23 espècies
* Habenaria - ~650 espècies
* Hemipilia - 18 espècies
* Herminium - 30 espècies
* Himantoglossum - 7 espècies
* Holothrix - 45 espècies
* Megalorchis - 1 espècie
* Neobolusia - 3 espècies
* Neotinea - 4 espècies
* Neottianthe - 7 espècies
* Oligophyton - 1 espècie
* Ophrys - 36 espècies
* Orchis - 19 espècies
* Pecteilis - 5 espècies
* Peristylus - 105 espècies
* Physoceras - 11 espècies
* Platanthera - 130 espècies
* Platycoryne - 17 espècies
* Ponerorchis - 18 espècies
* Porolabium - 1 espècie
* Pseudorchis - 1 espècie
* Roeperocharis - 5 espècies
* Schizochilus - 11 espècies
* Serapias - 12 espècies
* Smithorchis - 1 espècie
* Stenoglottis - 4 espècies
* Steveniella - 1 espècie
* Symphyosepalum - 1 espècie
* Thulinia - 1 espècie
* Traunsteinera - 2 espècies
* Tylostigma - 8 espècies
* Veyretella - 2 espècies

## Referències

* Ordem Orchideae em Jussieu, Antoine Laurent de (1789). "Genera Plantarum, secundum ordines naturales disposita juxta methodum in Horto Regio Parisiensi exaratam"
* Ordem Orchideae em Gallica
# Orella de gat

L'orella de gat(Helvella crispa), també anomenada orella de llebre blanca, orella de rata blanca o orella de gat blanca, és un bolet comestible de l'ordre de les pezizals.

## Descripció

* Fa fins a 10 cm d'alçària
* Barret prim i rebregat d'entre 2 i 8 cm, de color blanquinós i canyella quan envelleix. Presenta entre 2 i 3 lòbuls molt ondulats que recorda una sella de muntar damunt un peu buit i irregular amb solcs i arestes.
* La carn és prima, blanca i trencadissa.

## Hàbitat

Es pot trobar des de la primavera fins a principis de l'hivern i des de la terra baixa fins a la muntanya en boscos humits de pinars i alzinars, sobretot en els marges i clarianes de boscos.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina, el Japó, Europa i l'est de Nord-amèrica (és reemplaçat per Helvella lacunosa a la part occidental).

## Gastronomia

Tot i que es tracta d'un bolet molt usat en la cuina catalana s'hi ha d'anar alerta, ja que només es pot menjar després d'una llarga cocció car, en cru, no és comestible i causa trastorns gastrointestinals. De fet, és millor llençar l'aigua de la primera ebullició, ja que conté hemolisines que destrueixen els glòbuls vermells -el mateix s'esdevé amb l'orella de llebre negra (Helvella lacunosa)-.
Hom diu que abans, durant l'hivern, gairebé mai no faltaven a les sopes una grapada d'orelles de llebre.

## Possibles confusions amb altres espècies

Hi ha d'altres helvel·les de semblant fesomia i similar comestibilitat, com ara la moraga (Helvella monachella), l'orella de gat negra (Helvella lacunosa) i la moraga elàstica (Helvella elastica).

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Gràcia, Enric: Caçadors de bolets. La guia. Televisió de Catalunya, SA i Edicions La Magrana, SA. Barcelona, setembre del 2005.ISBN 84-7871-405-7. Pàg. 125.
* ↑ Gràcia, Enric: Caçadors de bolets. La guia.
* ↑ Zhuang WY., 2004. "Preliminary survey of the Helvellaceae from Xinjiang, China". Mycotaxon 90 (1): 35–42.
* ↑ Nagao H., 2002. "Fungal flora in Chiba Pref., central Japan (III) Ascomycetes: Plectomycetes and Discomycetes" (en japonès). Journal of the Natural History Museum and Institute Chiba 5: 111–32.
* ↑ Arora, David (1986). Mushrooms demystified: a comprehensive guide to the fleshy fungi (2a edició). Berkeley: Ten Speed Press. p. 816. ISBN 0-89815-169-4
* ↑ Ammirati, Joseph F.; James A Traquair i Paul A Horgen, 1985. Poisonous mushrooms of the northern United States and Canada. Minneapolis: University of Minnesota Press. p. 259. ISBN 0-8166-1407-5
* ↑ Phillips R., 2006. Mushrooms. Londres: Pan Macmillan Ltd. p. 360. ISBN 0-330-44237-6

## Bibliografia

* Dr. Ewaldt Gerhardt: Guide Vigot des champignons (Vigot, 1999) - ISBN 2-7114-1413-2.
* Henri Romagnesi: Petit atlas des champignons (Bordas, 1970) - ISBN 2-04-007940-8.

## Enllaços externs

* Institut d'Estudis Ilerdencs - Secció Micologia Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine. (català)
* isona.org Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine. (català)
* menorcaweb.net Arxivat 2007-03-13 a Wayback Machine. (català)
* CalPhotos (anglès)
# Orella d'ase (grup de bolets)

Les orelles d'ase són bolets pertanyents a l'ordre dels pezizals i, la gran majoria, al gènere Otidea, de la família de les pirenomatàcies. Es caracteritzen per la forma de copa allargada i completament fesa en les fases juvenils. En madurar es van tancant i adopten més la forma de cassoleta fonda (sempre persisteix el tall lateral); en l’orella de llebre (Otidea leporina) es manté la forma allargada.

## Espècies

Les espècies d'orelles d'ase més corrents, ordenades per gèneres, són:
* Otidea alutacea, orella d’ase de color cuir
* Otidea bufonia, orella d’ase fosca
* Otidea leporina, orella de llebre
* Otidea onotica, orella d’ase
* Wynnella auricula, orella de llebre bruna

## Referències

* 1 2 Gràcia, Enric. La Clau dels Bolets: Identifica'ls de la mà d'Enric Gràcia, Vol. I, p:137. El Papiol: efadós, 2021.
* 1 2 Vidal, Josep Maria; Ballesteros, Enric. Bolets dels Països Catalans i els seus noms populars. Figueres: Brau Edicions, 2013. ISBN 9788496905986.
* ↑ Olariaga, I.; Vooren, N. Van; Carbone, M.; Hansen, K. «A monograph of Otidea (Pyronemataceae, Pezizomycetes)». Persoonia - Molecular Phylogeny and Evolution of Fungi, 35, 1, 23-12-2015, pàg. 166–229. DOI: 10.3767/003158515X688000. PMC: PMC4713104. PMID: 26823633.
* ↑ Llistosella, Jaume. «Mòdul Fongs. Banc de Dades de Biodiversitat de Catalunya. Generalitat de Catalunya i Universitat de Barcelona.», 2013.
# Orella de gat (grup de bolets)

Les orelles de gat són bolets pertanyents a l'ordre dels pezizals; també anomenades orelles de rata, són bolets caracteritzats pels seus barrets en forma de sella de muntar a cavall. Poden tenir les cames irregularment solcades (orelles de gat) o bé llises (moragues). La majoria són bolets tardorals, alguns exclusivament primaverals.

## Espècies

Les espècies d'orelles de gat més corrents, ordenades per gèneres, són:

### Orelles de gat de cama solcada (Orelles de gat veres)

* Helvella crispa, orella de gat
* Helvella fusca, orella de gat de pollancre
* Helvella lacunosa, orella de gat negra
* Helvella juniperi, orella de gat d’arenal
* Helvella pithyophila, orella de gat de cama fosca

### Orelles de gat de cama llisa (Moragues)

* Paragyromitra infula, moraga de virosta
* Helvella elastica, moraga elàstica
* Helvella sublicia, moraga grisa
* Helvella atra, moraga negra
* Helvella monachella, moraga

## Referències

* 1 2 Gràcia, Enric. La Clau dels Bolets: Identifica'ls de la mà d'Enric Gràcia, Vol. I, p:137. El Papiol: efadós, 2021. ISBN 978-84-18243-12-7.
* 1 2 Vidal, Josep Maria; Ballesteros, Enric. Bolets dels Països Catalans i els seus noms populars. Figueres: Brau Edicions, 2013. ISBN 9788496905986.
* ↑ Llistosella, Jaume. «Mòdul Fongs. Banc de Dades de Biodiversitat de Catalunya. Generalitat de Catalunya i Universitat de Barcelona.», 2013.
# Papa Calixt II

Calixt II (nom de bateig Guiu de Borgonya) (Quingey, 1050 – Roma, 13 de desembre de 1124) fou papa de l'Església Catòlica del 1119 al 1124.
Fill del comte Guillem I de Borgonya, en 1088 va ser nomenat arquebisbe de Viena, càrrec en què es destacà com a gran defensor de la reforma de l'Església, iniciada per Gregori VII. En 1119, a la mort del papa Gelasi II, va ser escollit com a nou papa a l'abadia de Cluny, ja que en aquells moments a Roma es trobava l'antipapa Gregori VIII. Immediatament va intentar una aproximació a l'emperador Enric V i li va enviar una ambaixada, que va concertar una trobada a la ciutat de Reims amb l'objectiu de solucionar la querella de les investidures. El fet que Enric es presentés a la trobada al capdavant del seu exèrcit va fer que el papa convoqués, el 30 d'octubre del 1119, un concili en Reims on va excomunicar l'emperador i l'antipapa Gregori. Amb l'ajuda normanda Calixte aconseguí, en 1120, tornar a Roma i obligar l'antipapa Gregori a fugir a Sutri on després de caure presoner fou reclòs, fins a la seva mort en el 1121, en el monestir de Cava.
Instal·lat definitivament a Roma Calixt dedicà novament les seves energies a la solució de la querella de les investidures que des de feia mig segle enfrontava el Papat amb l'Imperi. Per això proposà a Enric V la celebració en Worms d'una dieta en què participarien bisbes i prínceps i que, el 23 de setembre del 1122, conclou amb la firma del Concordat de Worms pel qual l'emperador renunciava al seu dret d'assistir a les investidures eclesiàstiques i a atorgar als investits el ceptre que reconeixia el seu càrrec.
El 18 de maig del 1123 Calixt va convocar el Concili I del Laterà, considerat per l'Església Catòlica com el primer dels ecumènics celebrats en Occident, i en què es van confirmar i sancionar els acords aconseguits en el Concordat de Worms, a més de decretar-se vint-i-dos cànons contra la simonia, el nicolaisme i la intromissió dels laics en assumptes eclesiàstics. En aquest concili també s'acordà l'organització d'una croada, que seria la Segona Croada.
Calixt II fou el papa que instaurà l'Any Sant Jacobeu, que havia de celebrar-se tots els anys en què el 25 de juliol, dia de Sant Jaume, coincidís amb diumenge. Tots aquells peregrins que visitessin la tomba de l'apòstol en el transcurs d'un any jacobeu guanyarien el jubileu o indulgència plenària. Aquesta institució va impulsar en gran manera les peregrinacions a Sant Jaume de Compostel·la durant tota l'edat mitjana.

## Bibliografia

* Pallares, M.ª del Carmen; Portela, Ermelindo. La reina Urraca. Nerea, 2006. ISBN 84-96431-18-5.

## Referències

* ↑ John W. O'Malley, A History of the Popes: From Peter to the Present, (Rowman & Littlefield Publishers, 2010), 116.
* 1 2 Pallares i Portela, 2006, p. 156.
* ↑ Plantilla:Setton-A History of the Crusades
* ↑ «Miranda, Salvador. "Papal elections of the 12th Century (1100-1198)", The Cardinals of the Holy Roman Church».
* ↑ MacCaffrey, James. «Pope Callistus II». A: Charles Herbermann. Catholic Encyclopedia. 3. Nova York: Robert Appleton, 1908.
# Papa Bouba Diop

Papa Bouba Diop (Rufisque, 28 de gener de 1978 - Lens, 29 de novembre de 2020) va ser un futbolista senegalès que va jugar de migcampista.
Després de jugar a diversos clubs suïssos, com el Neuchâtel Xamax o el Grasshoppers, ingressà a les files del RC Lens francès l'any 2002. Dos anys més tard marxà a Anglaterra on defensà els colors dels clubs Fulham FC i Portsmouth FC. Amb aquest darrer club guanyà la copa anglesa l'any 2008.
Fou internacional amb Senegal i disputà la Copa del Món de 2002 on marcà un gol a França, primer gol de la selecció senegalesa en una fase final de la Copa del Món.
Va morir el 29 de novembre del 2022. Als 42 anys,va morir per ELA.

## Referències

* 1 2 «Muere Papa Bouda Diop, el autor del primer gol de Senegal en un Mundial» (en castellà), 30-11-2020. [Consulta: 30 novembre 2020].

## Enllaços externs

* Dades estadístiques sobre Papa Bouba Diop a soccerbase.com
* Perfil de Bouba Diop
# Pablo Rudomín Zevnovaty

Pablo Rudomín Zevnovaty (Ciutat de Mèxic, Mèxic 1934) és un neurobiòleg mexicà.
Nascut a Ciutat de Mèxic, de pares d'origen rus, estudià biologia a l'Institut Politècnic Nacional de Mèxic (IPN). És director del programa de neurologia del Centre per a la INVestigació i els Estudis AVançats (CINVESTAV) de l'IPN des de 1984. Ha centrat els seus estudis de neurologia sobre l'anàlisi dels mecanismes centrals del control de la informació que és transmesa per les fibres de la coincidència de pells i músculs de la columna vertebral.
És també un investigador convidat a diferents universitats i centres mundials, com ara l'Institut Rockefeller de Nova York, l'Institut de Patologia Mèdica de Siena, el Laboratori de Biologia Marina de Massachusetts i les Universitats de Göteborg i Canberra, i ha arribat a ser president de l'Acadèmia Mexicana de ciències, vicepresident de la Societat Mexicana de Ciències Fisiològiques i Coordinador general del Consell Consultiu Presidencial.
Va ser guardonat el 1972 amb el Premio en Ciencias Naturales de la Academia de Investigación Científica de México i el 1979 amb el Premio Nacional de Ciencias, màxima distinció atorgada pel govern mexicà, el 1987 fou guardonat amb el Premi Príncep d'Astúries d'Investigació Científica i Tècnica, al costat del veneçolà Jacinto Convit, pels seus estudis sobre la medul·la espinal.

## Enllaços externs

* (castellà) Fundació Príncep d'Astúries, Príncep d'Astúries d'Investigació Científica i Tècnica 1987 Arxivat 2010-05-05 a Wayback Machine.
# Pajalat

Els pajalat, també cajalate, pajalac, pajalache, pajalatam, pallalat o paxolot era un grup d'amerindis dels Estats Units que vivien a l'àrea al sud de San Antonio (Texas) abans de l'arribada dels espanyols a la regió en el segle xviii. Els pajalat parlaven una forma de coahuiltec.
A partir de 1731 els pajalat es traslladaren a la Missió de Concepción, on els membres de la tribu van compartir alternativament l'exercici del càrrec de governador i alcalde amb els tacames.

## Vegeu també

* Quem

## Fonts

* Barr, Juliana. Peace Came in the Form of a Woman: Indians and Spaniards in the Texas Borderlands. Chapel Hill: University of North Carolina Press, 2007. especially page 128.
* Thomas N. Campbell, "PAJALAT INDIANS," Handbook of Texas Online (http://www.tshaonline.org/handbook/online/articles/bmp15), accessed December 12, 2011. Published by the Texas State Historical Association.
# Parc nacional de Khunjerab

El Parc nacional de Khunjerab (en urdú: خنجراب نیشنل پارک) és una àrea protegida del Pakistan, amb l'estatus de parc nacional des de l'any 1975. Administrativament forma part de Gilgit-Baltistan i posseeix una superfície de 2.269 quilòmetres quadrats. Es tracta un dels parcs més elevats del món.
El parc està situat prop del pas de Khunjerab, a la frontera entre el Pakistan i la Xina.

## Història

El Parc Nacional de Khunjerab es va establir principalment com un mitjà per protegir les ovelles de Marco Polo (així com la pantera de les neus i el bharal) que vivien a la zona. Les fronteres del parc van ser assignades per Schaller el 1974, després d'una petita enquesta sobre el terreny. El parc va ser establert formalment el 29 d'abril de 1979 pel primer ministre del Pakistan, Zulfikar Ali Bhutto, qui va dir que "ha de convertir-se en un parc mundialment famós".

## Fauna

El parc constitueix l'hàbitat de diverses espècies en perill d'extinció i amenaçades com la pantera de les neus, l'ovella de Marco Polo, l'ovella blava de l'Himàlaia i la cabra montesa.
També és una de les àrees més importants en diversitat biològica a les muntanyes de Pakistan. Les autoritats del Pakistan, tenen un pla gestor per protegir la flora de muntanya al parc Nacional. L'objectiu és controlar el pasturatge, i augmentar la població de les espècies amenaçades.

## Vegeu també

* Corredor Econòmic Xina-Pakistan
* Pas de Khunjerab

## Referències

* ↑ «Khunjerab National Park». World Wildlife Fund. Arxivat de l'original el 4 febrer 2012. [Consulta: 5 maig 2012].
* ↑ Kemf 1993, p. 141
* ↑ Kalland & Bruun 1995, p. 108
* ↑ «Khunjerab National Park». WWF Worldwide, 04-02-2012. Arxivat de l'original el 2012-02-04. [Consulta: 23 gener 2021].

## Enllaços externs

* WWFPak.org - Khunjerab
* Objects of Desire in the Northern Areas - Report by John Mock, UC Berkeley Arxivat 2005-02-26 a Wayback Machine.
* Mountain Protected Areas in Pakistan - Report by John Mock, UC Berkeley Arxivat 2005-02-28 a Wayback Machine.
# Partit Democràtic per la Llibertat de Jammu i Caixmir

Partit Democràtic per la Llibertat de Jammu i Caixmir (Jammu and Kashmir Democratic Freedom Party) és un partit polític de Jammu i Caixmir, fundat pel líder musulmà nacionalista Shabir Ahmad Shah el 25 de maig de 1998. És favorable al Pakistan.