OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Alberto de Oliveira

Antonio Mariano Alberto de Oliveira (Saquarema, Rio de Janeiro, Brasil, 28 d'abril de 1859 — Niterói, 19 de gener de 1937) va ser un poeta brasiler, que va pertànyer al moviment literari francès conegut com a parnassianisme. Va ser a més, professor de llengua i literatura portuguesa, farmacèutic, Director General d'Educació Pública de Rio de Janeiro, Membre Honorari d'ambdues Acadèmies de Ciències de Lisboa i de Lletres de Quito i un dels quaranta fundadors de l'Acadèmia Brasilera de Lletres.
Es va diplomar en magisteri i farmàcia i va estudiar medicina fins al tercer curs.
A part del terreny literari, de Oliveira també va destacar en la política del seu país al formar part del gabinet del govern antitotalitari del primer president de la provícia electe José Tomás da Porciúncula (1892-1894), amb la cartera de Director General d'Educació de Rio de Janeiro, equivalent a l'actual Secretaria d'Estat d'Educació. Després dels aixecaments i revoltes a favor i en contra de la proclamació de la República, va romandre en el càrrec durant el govern de Joaquim Maurício de Abreu (1894-1897).

## Obres

* Canções Românticas (1878)
* Meridionais (1884)
* Sonetos e Poemas (1885)
* Relatório do Diretor da Instrução do Estado do Rio de Janeiro (1893)
* Versos e Rimas (1895)
* Relatório do Diretor Geral da Instrução Pública (1895)
* Poesias (1900)
* Poesias, 2ª série (1905)
* Páginas de Ouro da Poesia Brasileira (1911)
* Poesias, 1ª série (1912)
* Poesias, 2ª série (1912)
* Poesias, 3ª série (1913)
* Céu, Terra e Mar (1914)
* O Culto da Forma na Poesia Brasileira (1916)
* Ramo de Árvore (1922)
* Poesias, 4ª série (1927)
* Os Cem Melhores Sonetos Brasileiros (1932)
* Poesias Escolhidas (1933)
* Póstuma (1944)

## Referències

* ↑ «Alberto de Oliveira». Gran Enciclopèdia Catalana. Arxivat de l'original el 2022-01-23. [Consulta: 23 gener 2022].
* ↑ Cavalcanti, Camillo. Fundamentos modernos das poesias de Alberto de Oliveira (tesi) (en portuguès brasiler). Rio de Janeiro: Universidade Federal do Rio de Janeiro, 2008.
* ↑ Oliveira, Alberto de; Lutterbach, Edmo Rodrigues; Oliveira, Alberto de. Alberto de Oliveira: o príncipe dos poetas (en portuguese), 2007. ISBN 978-85-99268-74-2.
* ↑ «Biografia» (en portuguès brasiler). Acadêmia Brasileira de Letras. Arxivat de l'original el 2020-01-21. [Consulta: 23 gener 2022].
* ↑ Koolhoven, Rosalie. Portugal in poëzie Een reis in gedichten (en neerlandès), 2013-04-02, p. 99. ISBN 978-1-291-45854-1.
* ↑ «Biografia dos Patronos: Alberto de Oliveira» (en portuguès). Academia Friburguense de Letras. Arxivat de l'original el 2022-01-23. [Consulta: 23 gener 2022].

## Enllaços externs

* Acadèmia Brasileira de Letras (portuguès)
# Alcañices

Alcañices és un municipi de la província de Zamora, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Fills il·lustres

* Rafael de Balbín Lucas (1910 - 1978), filòleg i professor.
* Eugenio Gómez (segle xix) organista i compositor.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 1245 | 1229 | 1194 | 1114 |
# Agave filifera

Agave filifera, de nom comú atzavara de fils o pita, originària de Mèxic i d'Amèrica del Nord. Les plantes del gènere Agave han estat molt valorades i qualificades d'excepcionals per al seu aprofitament i usos des d'èpoques molt antigues. És possible distingir-la a primer cop d'ull pels filaments que hi surten de les fulles.

## Descripció

Agave filifera és una espècie de planta herbàcia suculenta perenne amb flors que pertany a la família de les Asparagaceae. És nativa de Mèxic Central, des de Quéretaro a Mèxic Estat. Presenta rosetes sense tija, d'uns 50 cms, de fulles espinoses amb llargues fibres blanques i produeixen espigues de flors grogues que arriben a una alçada de fins a 2,5 metres. La florida es dona a la tardor-hivern. El seu cultiu requereix està sota aixopluc, sota una coberta climatitzada durant l'hivern en les zones temperades, encara que pot ser col·locat a l'aire lliure durant els mesos d'estiu. Inclús ha guanyat el guardó al mèrit que concedeix la Royal Horticultural Society's-Award of Garden Merit.

## Distribució i hàbitats

Originària de Mèxic i d'Amèrica del Nord pot estar present a zones de clima mediterrani. Necessita molt de sol i substrat a parts iguals de terra de jardí amb mantell de fulles i sorra silícica. Molt important que estigui el sòl ben drenat, ja que tolera bé la poca abundància d'aigua.

## Usos

És una planta apreciada pel seu aspecte decoratiu i compacte. Molt utilitzada en jardineria, rocalles i testos. És de cultiu fàcil, necessita força exposició al sol i creix en substrat estàndard per a plantes crasses. Encara que és una planta adaptada al clima mediterrani pot suportar gelades i baixes temperatures de fins a 8 °C sota zero. En climes freds s'utilitza com a planta d'interior.

## Referències

* ↑ «Agave filifera a EOL» (en anglès). [Consulta: 16 gener 2015].
* ↑ «Agave filifera a The Plant List» (en anglès). [Consulta: 16 gener 2015].

## Enllaços externs

* www.consultaplantas.com
# Albert Piccardo della Scala

Albert Piccardo della Scala fou fill de Bocca della Scala. Els seus fills van rebre del Papa Nicolau III el castell d'Illasi pels seus serveis a l'església. Va morir passat el 22 de novembre de 1288. Es va casar primer amb Enida, filla d'Enric, senyor d'Egna; i després amb Margarida, filla del marquès Obert Pallavicini. Va deixar tres fills: Frederic della Scala, Albert della Scala (mort el 1301) i Isabella.

## Referències

* ↑ «DELLA SCALA, Federico in "Dizionario Biografico"» (en italià). [Consulta: 30 juny 2021].
# Aleksei Buldakov

Aleksei Ivànovitx Buldakov (en rus: Алексе́й Ива́нович Булдако́в; Krai de l'Altai, 26 de març de 1951 - Ulaanbaatar, 3 d'abril de 2019) fou un actor de cinema rus.

## Filmografia seleccionada

* Moonzund
* The Guard
* Shirli-Myrli
* Peculiarities of the National Hunting
* Peculiarities of the National Fishing

## Referències

* ↑ «Умер Алексей Булдаков» (en rus). TASS, 03-04-2019. [Consulta: 3 abril 2019].
* ↑ Kino-teatr.net - Biografia d'Aleksei Buldakov Arxivat 2018-03-27 a Wayback Machine. (rus)
# Aleksei Berezutski

Aleksei Berezutski (rus: Алексей Владимирович Березуцкий; Moscou, Unió Soviètica, 20 de juny de 1982) és un futbolista rus. Juga de defensa i el seu equip actual és el CSKA de Moscou.

## Biografia

Alekséi Berezutski va començar la seva carrera professional en el Torpede-ZIL, actual FC Moscou, equip que li va fitxar juntament amb el seu germà bessó Vasili Berezutski. A Alekséi se'l coneix com el major dels bessons Berezutski.
Després d'un breu pas pel FC Chernomorets Novorossiysk es marxa jugar al CSKA de Moscou el 2001, coincidint de nou amb el seu germà, que havia fitxat per aquest club uns mesos enrere. En la seva primera temporada va guanyar una Copa de Rússia, i en la següent va conquistar el títol de Lliga. La temporada 2004-05 el seu equip realitza un gran any i es proclama campió de la Copa de la UEFA, on va guanyar la final al Sporting de Lisboa per un gol a tres. Alekséi va marcar un dels gols de la final. També guanya aquest mateixa temporada la Lliga i la Copa de Rússia. Lamentablement a l'estiu no va poder proclamar-se campió de la Supercopa d'Europa en caure derrotat pel Liverpool FC. A l'any següent aconsegueix un triplet (Lliga, Copa i Supercopa).

## Internacional

Ha estat internacional amb la Selecció de futbol de Rússia en 42 ocasions. El seu debut com a internacional es va produir el 2003.
Va ser convocat per participar en la Eurocopa d'Àustria i Suïssa de 2008, encara que finalment no va arribar a debutar en aquest torneig.

## Clubs

| Club | País | Any |
| FC Moscou | Rússia | 2000-2001 |
| FC Chernomorets Novorossiysk | Rússia | 2001 |
| PFC CSKA Moscou | Rússia | 2001- |

## Títols
### Trofeus nacionals

* 3 Lligues de Rússia (CSKA de Moscou; 2003, 2005 i 2006)
* 3 Copes de Rússia (CSKA de Moscou; 2002, 2005 i 2006)
* 3 Supercopes de Rússia (CSKA de Moscou; 2004, 2006 i 2007)

### Trofeus internacionals

* 1 Copa de la UEFA (CSKA de Moscou; 2005)

## Referències

* ↑ El CSKA de Moscou, campió de la Copa de la UEFA

## Enllaços externs

* Fitxa (UEFA) del jugador en l'Eurocopa 2008
# Albertina Soepboer

Albertina Soepboer (Holwerd, Dongeradeel, 3 de desembre de 1969) és una escriptora neerlandesa en frisó occidental i neerlandès.
Va néixer a Holwerd i va estudiar llengües romàniques i les seves cultures, en concret la literatura de Frísia a Groningen Ha escrit obres de teatre per al Teatre De Citadel en Gronings.
Soepboer va ser finalista per la seva poesia en el Premi Jorritsma Rely els anys 1996, 1997 i 1998 i va rebre el premi l'any 2003 per la història Dy griene neisimmer.

## Obres

Selecció d'obres
* It nachtlân, poesia en frisó (1998)
* De stobbewylch, poesia en frisó (2000)
* De fjoerbidders, poesia (2003)

## Referències

* 1 2 3 «Albertina Soepboer». Poetry International Rotterdam. Arxivat de l'original el 2015-09-29. [Consulta: 14 abril 2016].
* ↑ «Albertina Soepboer». Digitale Bibliotheek voor de Nederlandse Letteren.
* ↑ «Rely Jorritsma-priisfraach» (en neerlandès). Letterkundig Museum. Arxivat de l'original el 2015-09-29. [Consulta: 14 abril 2016].
# Alberto Alcocer y Ribacoba

Alberto Alcocer y Ribacoba (Urduña, Biscaia, 8 d'abril de 1886 – Madrid, 30 de maig de 1957) fou un advocat i polític espanyol, primer alcalde franquista de Madrid.

## Biografia

Es llicencià en dret al Reial Centre Universitari El Escorial-Maria Cristina, i el 1912 treballà com a assessor lletrat al Banc d'Espanya. En proclamar-se la dictadura de Primo de Rivera el 1923 fou proclamat alcalde de Madrid, però l'any següent deixà el càrrec. En esclatar la guerra civil espanyola es va posar de part dels militars sublevats, qui el nomenaren alcalde de Madrid l'agost de 1936, tot i que no va ocupar efectivament l'alcaldia fins al 30 de març de 1939.
Va ocupar l'alcaldia fins al maig del 1946. Durant el seu mandat va organitzar la Desfilada de la Victòria del 19 de maig de 1939, en la qual hi participaren 250.000 soldats i 3.000 camions. També va crear el Parc Oest i va fomentar la reconstrucció de la ciutat. Endemés va prohibir les celebracions del carnestoltes i va impulsar la censura. El 1942 la ciutat va patir una epidèmia de tifus propagada per l'anomenat poll verd. El 1949 fou nomenat Secretari General del Banc d'Espanya.
Un dels seus fills Luis Alcocer Moreno-Abella, fou pilot d'aviació durant la guerra civil espanyola. S'enrolà en l'Esquadrilla Blava i va morir al Front Oriental de la Segona Guerra Mundial el 3 d'octubre de 1941. També ha estat avi de dos polèmics empresaris, els cosins Alberto Alcocer Torra i Alberto Cortina Alcocer, més coneguts com a Los Albertos.

## Referències

* ↑ El Madrid de la postguerra Arxivat 2009-12-20 a Wayback Machine., per José Ángel García Ballesteros i Fidel Revilla González, p. 21-22
* ↑ Los Alcaldes del Segundo tramo de la Gran Vía (1923-1927)

## Enllaços externs

* Alberto Alcocer a l'Enciclopèdia Basca Auñamendi.
# Alessandria

«Alessandria» té aquests significats:
* Alessandria (municipi del Piemont), municipi a la regió del Piemont i a la província d'Alessandria (Itàlia)
** Batalla d'Alessandria
** Bisbat d'Alessandria, seu de l'Església catòlica
** Província d'Alessandria, província a la regió del Piemont (Itàlia)
* Alessandria del Carretto, municipi a la província de Cosenza (Itàlia)
* Alessandria della Rocca, municipi a la província d'Agrigent (Itàlia)

## Vegeu també

* Alexandria (desambiguació)
# Alessandra Mastronardi

Alessandra Mastronardi (Nàpols, 18 de febrer de 1986) és una actriu italiana. Es va criar i va anar a la universitat a Roma. Ha aparegut en sèries com I Cesaroni, Romanzo Criminale o Atelier Fontana. També ha actuat a les pel·lícules Non Smettere di Sognare, Master of None i To Rome With Love.

## Referències

* ↑ Clarke, Stewart; Clarke, Stewart. «Daniel Sharman and Bradley James Join Netflix’s ‘Medici’ (EXCLUSIVE)» (en anglès), 10-08-2017. [Consulta: 24 octubre 2019].
* ↑ «Master of None Alessandra Mastronardi». [Consulta: 24 octubre 2019].
# Aimee-Ffion Edwards

Aimee-Ffion Edwards (Newport, 21 de novembre de 1987) és una actriu i cantant gal·lesa. És coneguda per haver interpretat Sketch a Skins, Esme Shelby a Peaky Blinders, Sophie a Detectorists i Abi a Loaded. També va protagonitzar el telefilm Vida i mort en un magatzem.

## Referències

* ↑ Kathryn Williams. «Actress Aimee-Ffion Edwards bags new BBC Four role. But who is she? We play 'Detectorist' to find out». Wales Online, 09-06-2014. [Consulta: 2 novembre 2014].
* ↑ Rachel Mainwaring. «Newport actress Aimee takes on a tough role in Luther». Wales Online, 11-06-2011. [Consulta: 2 novembre 2014].
* ↑ Rupert Hawksley «Detectorists, BBC Four, review: 'first-rate writing'». , 02-10-2014 [Consulta: 2 novembre 2014].
# Aleksandrs Golubovs

Aleksandrs Golubovs (Kārsava, 5 de juny de 1959 - Minsk, 19 de maig de 2010) fou un polític letó. Era membre del Partit Socialista Letó i diputat de la 6a, 7a, 8a i 9a Saeima (Parlament Letó). Va començar el seu últim mandat al Parlament el 7 de novembre de 2006. Golubovs va morir el 19 de maig de 2010, durant una visita oficial a Belarús.

## Referències

* ↑ LETA, "Vizītes laikā Baltkrievijā miris Saeimas deputāts Golubovs", TVNET.lv, May 19, 2010
# Alexis Thérèse Petit

Alexis Thérèse Petit (Vesoul, 2 d'octubre de 1791 - París, 21 de juny de 1820), fou un físic i matemàtic francès.
Petit va ser un nen prodigi: Va estudiar a l'École centrale de Besançon on es deia que als deu anys ja sabia tot el que calia per aprovar l'examen d'ingrés a l'École Polytechnique. En assabentar-se'n Hachette, va fer tot el que va poder perquè continués estudiant a París, fins que pogués ingressar a l'École Polytechnique, cosa que va succeir el 1806 amb setze anys.
El 1809 es va graduar i l'any següent era professor del Lycée Bonaparte. L'any 1814 era professor adjunt de física a l'École Polytechnique i l'any següent va passar a ser titular, substituint Jean-Henri Hassenfratz’s.
El 1816 va esdevenir famíliar de François Arago en casar-se amb la germana de la seva muller. Però, malauradament, el matrimoni només va durar uns mesos, ja que la seva dona va morir. Desfet per la tragèdia, Petit ja no se'n va recuperar; el 1817 va contraure una tuberculosi de la que va morir.
El primer article important que va publicar (1816) va ser signat conjuntament amb el seu cunyat, François Arago, en el que informaven del diferent poder de refracció d'una substància en diferents estats físics.
A partir de 1815 va col·laborar amb Pierre Louis Dulong, amb qui van estar conduint diversos experiments sobre la calor. Fruit d'aquests van establir la coneguda com llei de Dulong-Petit que estableix que la calor específica dels diversos elements està en proporció inversa als seus pesos atòmics.

## Notes

* ↑ Asimov, Isaac. «Petit, Alexis Thérèse». A: Enciclopedia biográfica de ciencia y tecnología : la vida y la obra de 1197 grandes científicos desde la antigüedad hasta nuestros dias (en castellà). Nueva edición revisada. Madrid: Ediciones de la Revista de Occidente, 1973, p. 232. ISBN 8429270043.
* ↑ Wisniak, pàgina 57.
* ↑ Wisniak, pàgines 57-58.
* ↑ Wisniak, pàgina 58.
* ↑ Pickover, pàgina 215.
* ↑ Pickover, pàgina 212.

## Bibliografia

* Pickover, Clifford. Archimedes to Hawking: Laws of Science and the Great Minds Behind Them (en anglès). Oxford University Press, 2008. ISBN 978-0-19-533611-5.
* Wisniak, Jaime «Alexis Thèrése Petit» (en (anglès)). Educación Química, Vol. XIII, Num. 1, 2002, pàg. 55-60. ISSN: 0187-893X.

## Enllaços externs

* «Alexis Thérèse Petit». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Alexis Thérèse Petit» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Fox, Robert. «Petit, Alexis». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 5 juny 2016].
# Aleix Font i Rodríguez

Aleix Font i Rodríguez (Barcelona, 11 de març del 1998) és un jugador de bàsquet català. Juga com a escorta i el seu equip actual és el FC Barcelona de la lliga ACB de bàsquet. És germà de David Font i Rodríguez, també jugador de bàsquet.

## Carrera esportiva

Va començar la seva trajectòria esportiva a les files del JAC Sants i, per motius laborals, la seva família va traslladar-se a Dublín, on va seguir formant-se al Templeogue Basketball Club.
Després de dos anys a Irlanda, Font va retornar a Barcelona i també al JAC Sants, concretament per jugar a l'infantil B. Tres anys després, el 2013, Font va ser cridat per formar part de les files blaugranes.
El 2014, va ser convocat entre els 16 jugadors que prepararien l'Europeu sub-16, on va fer de suplent.
El 2016, Font va ser guardonat com a millor escorta d'Adidas Next Generation de l'Hospitalet de Llobregat, amb una mitjana de 14,6 punts (38,5% des del triple), 6,2 rebots, 2,6 assistències, 2 recuperacions i 18 de valoració en gairebé 25 minuts per trobada.
Durant la temporada 2015/16, va debutar a la LEB Or amb el filial del FC Barcelona i va ser convocat per jugar la Copa del Rei amb el primer equip.
Va fer el seu debut a l'ACB amb el primer equip del FC Barcelona la temporada 2018/19 fent 7 punts amb un triple inclòs.

## Referències

* ↑ Aleix Font, el líder silencioso de la cantera del Barça, convocado para la Copa del Rey
# Alfredo García Pinal

Alfredo García Pinal (O Carballiño, 1962) és un director de cinema i guionista gallec.
Llicenciat en Ciències de la informació (Rama d'Imatge) per la Universitat Complutense de Madrid. Crític de cinema en el diari La Voz de Galicia (edició de Pontevedra) sota el pseudònim de “8 i quart” al llarg de quatre anys (1983-1987). Va participar activament -col·laborant o dirigint- en bona part dels curtmetratges cinematogràfics de la dècada dels 80. En 1989 va codirigir Urxa, el seu únic llargmetratge, amb Carlos Piñeiro.
En 1993 funda en Pontevedra l'empresa "Síntese Video Infografía", qque produeix animació 3D per a vídeo i publicitat. A partir d'aquest any, alterna la producció infogràfica amb la realització freelance d'anuncis publicitaris i vídeos corporatius i institucionals.
Actualment és professor de l'EGACI (Escola Superior d'Arts Cinematogràfiques de Galícia), on imparteix l'assignatura de direcció, i a l'Escola de Imaxe e Son de Vigo.
L'any 2009 va començar a fer classes en la Llicenciatura de Comunicació Audiovisual de la Universitat de Vigo, com a professor convidat i es manté en l'actualitat.

## Filmografia

* 1984. "El incidente" (vídeo) CM.
* 1984. "Madrid 2" (vídeo).
* 1984. "Morrer no mar" (35 mm).
* 1989. Urxa, codirecció amb Carlos Piñeiro (35 mm).
* 1993. "A barbeiría" (35 mm).

## Referències

* ↑ Alfredo García Pinal al bloc de l'EISV
* ↑ Alfredo García Pinal a la pàgina de la Universitat de Vigo
# Albert Font i Turon

Albert Font i Turon (Santa Coloma de Farners, Selva, 19 de juliol de 1966) és un instrumentista de trompeta i compositor de sardanes. Ha actuat amb les cobles La Flama de Farnés, Amoga, Maravella i des de 1990 amb la Principal de la Bisbal. La seva sardana Sentiments de joventut va ser finalista del concurs de la Sardana de l'Any 2006.

## Enllaços externs

* Llista de sardanes a Sardanista.cat
* (català)
# Alma (Nebraska)

Alma és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 1.214 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Alma tenia 1.214 habitants, 520 habitatges, i 318 famílies. La densitat de població era de 669,6 habitants per km².
Dels 520 habitatges en un 25,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54% hi vivien parelles casades, en un 5% dones solteres, i en un 38,8% no eren unitats familiars. En el 36,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 22,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,23 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,3% tenia menys de 18 anys, un 3,4% entre 18 i 24, un 19,8% entre 25 i 44, un 23,9% de 45 a 60 i un 28,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.315 $ i la renda mediana per família de 36.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.786 $ mentre que les dones 17.065 $. La renda per capita de la població era de 14.795 $. Aproximadament el 9,5% de les famílies i el 13,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Alma». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Alma». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Ana Turpin Fernández

Ana Turpin Fernández (La Corunya, Galícia, 9 de gener de 1978) és una actriu gallega.

## Biografia

Vivia a Santiago de Compostel·la, des d'on, en acabar els seus estudis secundaris, va marxar a Madrid, on va estudiar Gemmologia. No obstant això, a partir de l'any 2000 va començar a fer algunes col·laboracions en sèries de la pantalla petita, que van anar a més. Actualment Ana té una trajectòria professional que engloba tots els mitjans, tant televisió, cinema i teatre.
L'any 2000 va començar a participar en la sèrie Nada es para siempre, en el paper de Cristina, i, en aquest mateix any, va formar part també del repartiment de Paraíso, donant vida a Diana. A partir d'aquí, les seves actuacions, moltes d'elles esporàdiques, en sèries televisives de gran èxit van ser ja constants, El secreto, Géminis, venganza de amor, Hospital Central o El Comisario.
L'any 2005 l'actriu es va incorporar al rodatge de la sèrie Amar en tiempos revueltos, una telenovel·la ambientada en els anys de la Guerra Civil i primers anys del franquisme, i que ha tingut un gran èxit d'audiència. En la sèrie interpreta el paper d'Andrea Robles Castillo, pintora i filla de Fabián i Loreto. L'any 2008 va participar en les sèries La señora i 700 euros, diario secreto de una call girl, i posteriorment l'hem pogut veure en altres com De repente, los Gómez, Bandolera o Flores para Belle.
Encara que no té una filmografia extensa, ha col·laborat en alguns curtmetratges, com O'Donnell 21, Toma nota, Ofelia, així com en alguns llargmetratges El florido pensil, Hot Milk, Trío de ases, el Secreto de la Atlántida i Deseos. En teatre, l'hem pogut veure sobre dels escenaris en la famosa obra d'Agatha Christie La ratonera. Anna ha aconseguit el Premi Punto Radio la Rioja 2009 a la millor actriu pel seu paper en la telenovel·la Amar en tiempos revueltos.

## Filmografia
### Cinema

* O'Donnell 21 (2002, curtmetratge)
* El florido pensil (2002)
* Promoción (Prohibida su venta) (2003, curtmetratge)
* Hot Milk (2005)
* Toma nota (2005, curtmetratge)
* Trío de ases: el secreto de la Atlántida (2008)
* Deseos (2011)
* Para Elisa (2013)
* Autoréplica (2013)

### Televisió

* Nada es para siempre (2000)
* El secreto (2001)
* Paraíso (2001-2003)
* Géminis, venganza de amor (2002-2003)
* El comisario (2004)
* Hospital Central (2004)
* Amar en tiempos revueltos (2005-2009)
* La señora (2008)
* 700 euros (2008)
* De repente, los Gómez (2009)
* Bandolera (2011-2012)
* El don de Alba (2013)

### Teatre

* La ratonera (2011), de Agatha Christie.

### Publicitat

* Anunci de televisió (Grupo SOS - Galletas Cuétara flakes)
* Imatge de MoviLine (actual Movistar)
* Imatge de El Corte Inglés

### Videoclip

* ¿Que pides tu? d'Alex Ubago

## Premis

* Premi Punto Radio La Rioja 2009 a la Millor actriu per "Amar en tiempos revueltos"

## Referències

* ↑ «Filmografia Ana Turin» (en castellà). biografias.com. [Consulta: 4 febrer 2015].
* 1 2 3 4 5 «Filmografia Ana Turin» (en castellà). anaturpin.com. Arxivat de l'original el 6 de març 2015. [Consulta: 4 febrer 2015].

## Enllaços externs

* Ana Turpin Fernández - Lloc web oficial (anglès)