OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Carles Xavier Noriega

Carles Xavier Noriega i Merino (Barcelona, 1964) és un monjo benedictí del monestir de Montserrat.
Enginyer de telecomunicacions i llicenciat en teologia per l'Ateneu Pontifical de Sant Anselm de Roma, en l'especialitat d'estudis monàstics, feu la professió solemne el 2007 i l'ordenació de diaca el 2011. El 2017 va rebre de mans de Mons. Manel Nin i Güell, monjo de Montserrat i exarca apostòlic a Grècia per als catòlics de tradició bizantina, l'ordenació presbiteral. És el director de la revista internacional Studia Monastica i del programa de Montserrat Ràdio L'arpa de David, i també el responsable del Diàleg interreligiós de la comunitat benedictina. Exerceix com a professor de l'escola teològica de Montserrat en les assignatures d'Història Monàstica i Patrística, i professor de l'ISCREB en l'assignatura d'Esglésies Orientals.

## Referències

* ↑ «Carles-Xavier Noriega». Institut Superior de Ciències Religioses de Barcelona. [Consulta: 7 juliol 2020].
* ↑ «La comunitat benedictina de Montserrat s'amplia amb dos nous membres». Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, 09-12-2007 [Consulta: 7 juliol 2020].
* ↑ «Montserrat ordena tres nous preveres i dos nous diaques». Nació Digital, 04-11-2017 [Consulta: 7 juliol 2020].
* ↑ «Montserrat viu una cerimònia d'ordenació amb cinc monjos: Carles Xavier Noriega i Merino». Regió 7, 06-11-2017 [Consulta: 7 juliol 2020].

## Enllaços externs

* Entrevista al P. Carles Xavier Noriega - Unió de Religiosos de Catalunya (URC)
# Castell de Garcia

El castell de Garcia és un edifici de Garcia (Ribera d'Ebre) declarat bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Està situat al nord de Gracia, darrere de l'antiga església parroquial, hi ha un petit turó on devia haver el castell. Aquesta elevació acaba en un planell que té un diàmetre d'uns 15 metres. A nivell de superfície no en queda cap vestigi.

## Història

El lloc de Carçeia és esmentat per primera vegada el 1153 en el document de donació del castell de Miravet als templers. El castell apareix en la documentació per primera vegada el 1174, quan Alfons el Cast va concedir a Guillem de Castellvell, com a gratitud per la seva ajuda en la conquesta i repoblació, els antics castells sarraïns de Móra, Garcia, Tivissa i Marçà; això fou l'origen de la baronia d'Entença. El 1324, Garcia, juntament amb tota la baronia d'Entença, s'uní al comtat de Prades.

## Referències

* 1 2 «Castell de Garcia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].

## Enllaços externs

* «Castell de Garcia». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Castell de Ganalur

El castell de Ganalur o Jaciment del Castillet està situat en el terme municipal de Vallat (Alt Millars, País Valencià).
Existeixen molt poques dades referents a aquest castell. Es coneix que ja existia en els segles xiii i XIV perquè s'han trobat documents que així ho testifiquen. En el Llibre del Repartiment es deixa clara la seva existència, on s'indica la seva proximitat al castell de la Mola del Bou Negre, a Argeleta, i en el qual queda constància de l'ordre de destrucció del castrum et vila de Ganalur. És per aquesta raó que avui es troba arruïnat totalment i fins i tot és difícil trobar la seva ubicació exacta.
Les seves ruïnes es troben en una lloma situada a l'oest de Vallat, en una zona molt pròxima a les demarcacions d'Argeleta i Toga. El castell hagué de defensar el límit de la baronia d'Arenós i pertanyia a l'almohade Abú Zayd, com la major part d'aquests territoris. Únicament s'observen diversos i espargits restes que devien pertànyer a aquesta fortalesa.

## Referències

* ↑ «Yacimiento del Castillet o Castillo del Ganalur - Comunitat Valenciana». comunitatvalenciana.com. Arxivat de l'original el 2015-06-10. [Consulta: 19 desembre 2016].
Aquest article incorpora material procedent de la pàgina web de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, que mitjançant una autorització va permetre agregar contingut i imatges i publicar-los sota llicència GFDL.
# Castell de Gaziantep

El castell de Gaziantep (en turc, Gaziantep Kalesi) va ser un castell construït originalment per l'Imperi Hitita com un punt d'observació situat dalt d'un turó de Gaziantep (Turquia) i considerablement ampliat durant l'Imperi Romà. Va sofrir greus danys durant els terratrèmols de Turquia i Síria de 2023, i en l'actualitat es troba tancat al públic.

## Història

La primera part del castell de Gaziantep va ser construïda durant l'Imperi hitita. Posteriorment va ser ampliat a un castell principal per l'Imperi romà durant el segle ii i el segle iii de la nostra era. Va ser novament ampliat i renovat sota l'emperador Justinià I entre els anys 527 i 565. El castell té una planta circular, amb una circumferència de 1.200 m. Les muralles són de pedra i el castell compta amb 12 torres. El castell va ser renovat diverses vegades més des de llavors. Es van produir reformes durant la dinastia aiúbida, al segle xii i segle xiii, així com durant l'Imperi otomà. A més, va tenir un paper important durant la guerra d'independència al començament del segle xx.
Actualment, acull el Museu Panoràmic de Defensa i Heroisme de Gaziantep, i periòdicament es projecta un documental sobre la defensa de la ciutat contra les forces franceses després de la caiguda de l'Imperi otomà.
El 6 de febrer del 2023, el castell va patir greus danys a causa d'uns terratrèmols que van afectar particularment Turquia i Síria. Els baluards de l'est i del sud es van esfondrar i les baranes de ferro que circumden el castell també van quedar danyades.

## Referències

* 1 2 Marcus, Lilit. «Ancient castle used by Romans and Byzantines destroyed in Turkey earthquake». CNN, 06-02-2023. [Consulta: 6 febrer 2023].
* ↑ «El terremoto en Turquía destruye el castillo de Gaziantep, Patrimonio de la Humanidad» (en castellà). historia.nationalgeographic.com.es. National Geographic, 07-02-2023. [Consulta: 8 febrer 2023].
* 1 2 Defence Sites II: Heritage and Future
* ↑ «Turkey earthquake: Roman-era castle destroyed by quake». BBC News, 06-02-2023.
* ↑ «Fears for ancient sites after earthquake destroys parts of Gaziantep Castle». The Guardian, 06-02-2023.
# Carles I de Württemberg

Carles I de Württemberg (Stuttgart 1823 - 1891) va ser rei de Württemberg des de 1864 i fins a la seva mort. Durant el regnat de Carles es produí la Unificació d'Alemanya.
Nascut al Palau Reial de Stuttgart el dia 6 de març de 1823, era fill del rei Guillem I de Württemberg i de la princesa Paulina de Württemberg. Carles era alhora net per via paterna del rei Frederic I de Württemberg i de la princesa Augusta de Brunsvic-Wolffenbüttel i per via materna del príncep Lluís de Württemberg i de la princesa Enriqueta de Nassau-Weilburg.
El 13 de juliol de 1846 es casà amb la gran duquessa Olga de Rússia filla del tsar Nicolau I de Rússia i de la princesa Carlota de Prússia. La parella no tingué fills i la successió passà al fill d'un cosí de Carles, el que seria el rei Guillem II de Württemberg.
Durant el regnat de Carles es va produir la unificació del territoris alemanys. Al llarg de les diferents guerres prèvies a la Unificació, el regne de Württemberg es posicionà al costat d'Àustria i en contra de Prússia. La fidelitat de la casa württemburguesa així com de Baviera, Hessen o Hannover als interessos de l'emperador austríac no impedí la victòria final de les consideracions prussianes representades per Otto von Bismarck.
Carles I morí al Palau Reial de Stuttgart l'any 1891, tan sols un any després ho feia la seva esposa.
# Carrer del Portal Nou (Guissona)

El Carrer del Portal Nou és una via pública de Guissona (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Carrer de dimensions reduïdes, no molt llarg i estret. Uneix dos punts interessants de la vila de Guissona com són la Plaça Capdevila i la Plaça del Vell-Pla.
Accedim a aquest carrer des de la Plaça del Vell-Pla a través d'unes escales de pedra disposades en dos trams i forma d' "L".
S'hi troben cases de pedra i arrebossat que tenen una aixecada no superior als tres pisos, la majoria de les quals daten de la segona meitat del segle xviii.
"1960" és la data més antiga que es conserva incrita en una de les llindes d'un edifici d'aquest carrer.
La pavimentació d'aquest carrer conserva l'enllosat irregular de pedra original.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Carrer del Portal Nou». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 gener 2018].
# Cepelinai

Cepelinai és un plat típic de la cuina lituana (denominat en lituà com a didžkukuliai) és considerat un dels plats nacionals de Lituània. És un tipus de «dumpling» o «Wantan» elaborat amb puré de patates i farciment de carn picada, acompanyat de mató o bolets. Es denomina així per recordar la seva forma semblant a la d'un Zepelín, el cepelinai acostuma a ser d'una mida gran, d'uns 20 cm de llarg. Se serveix calent i s'acompanya amb nata agra i cansalada o costelles de porc.
# Cephalanthera

Cephalanthera, abreujat Ceph en el comerç de jardineria, és un gènere d'orquídies. Normalment tenen rizoma però algunes de les seves espècies presenten un tubercle Té unes 15 espècies reconegudes, la majoria són plantes natives d'Europa i Àsia incloent els Països Catalans (Curraians).A Amèrica del Nord només es troba l'espècie Cephalanthera austiniae A Àsia hi ha híbrids de manera natural.

## Espècies acceptades

* Cephalanthera alpicola Fukuy. - Taiwan
* Cephalanthera austiniae (A.Gry) Heller - British Columbia, Washington, Oregon, Idaho, Califòrnia
* Cephalanthera calcarata Chen & Lang - Yunnan
* Cephalanthera caucasica Krzl. - Iran, Europa meridional, Rússia, Azerbaijan, Armènia, República de Geòrgia
* Cephalanthera cucullata Boiss. & Heldr. - Crete
* Cephalanthera damasonium (Mill.) Druce - Europa i l'Orient Mitjà des d'Anglaterra i Suècia a Prússia i de Rússia a Iran; també Bhutan, Índia, Myanmar i Yunnan
* Cephalanthera epipactoides Fischer & C. A. Meyer - Grècia i Turquia
* Cephalanthera erecta (Thunb.) Blume - Xina, Japó, Corea, Illes Kurils, Bhutan, Assam, Himàlaia oriental
* Cephalanthera ericiflora Szlach. & Mytnik - Laos
* Cephalanthera exigua Seidenf. - Laos, Tailàndia
* Cephalanthera falcata (Thunb.) Blume - Xina, Japó, Corea
* Cephalanthera gracilis S.C.Chen & G.H.Zhu - Yunnan
* Cephalanthera humilis X.H.Jin - Yunnan
* Cephalanthera kotschyana Renz & Taub. - Turquia, Azerbaijan, Armènia, República de Geòrgia
* Cephalanthera kurdica Bornm. ex Kraenzl. - Turquia, Azerbaijan, Armènia, República de Geòrgia, Iran, Iraq, Europa meridional, Rússia
* Cephalanthera longibracteata Blume - Xina, Japó, Corea, Extrem Orient Rus
* Cephalanthera longifolia (L.) Fritsch - estesa per tot Europa, Àsia i Nord d'Àfrica des d'Irlanda i Marroc fins Xina
* Cephalanthera × mayeri (E.Mayer & Zimmerm.) A.Camus in E.G.Camus & A.A.Camus - Alemanya (C. damasonium × C. rubra)
* Cephalanthera nanchuanica (S.C.Chen) X.H.Jin & X.G.Xiang - Sichuan
* Cephalanthera × otto-hechtii G.Keller in G.Keller & al. - Àustria, Suïssa (C. longifolia × C. rubra)
* Cephalanthera pusilla (Hook.f.) Seidenf. - Myanmar, Xina
* Cephalanthera × renzii B.Baumann & al.. - Azerbaijan (C. caucasica × C. longifolia)
* Cephalanthera rubra (L.) Rich. - Europa, Nord Àfrica i sud-oest d'Àsia, des d'Anglaterra, Espanya i el Marroc a Rússia i Iran
* Cephalanthera x schaberi Baum. - Turquia Europea (C. epipactoides × C. longifolia)
* Cephalanthera × schulzei E.G.Camus in E.G.Camus, P.Bergon & A.A.Camus - Àustria, Alemanya, França, Turquia, l'antiga Iugoslàvia (C. damasonium × C. longifolia)
* Cephalanthera × taubenheimii H.Baumann - Turquia (C. damasonium × C. kotschyana)

## Referències

* 1 2 Kew World Checklist of Selected Plant Families
* ↑ Flora of China v 25 p 174, 头蕊兰属 tou rui lan shu, genus Cephalanthera
* ↑ Flora of North America v 26 p 584, Cephalanthera austiniae
* ↑ Biota of North America Program

## Enllaços externs

* Jepson Manual Treatment
* Flora of North America
# Castell de Kiel

El Castell de Kiel o Kieler Schloss és un castell a la ciutat de Kiel a l'estat de Slesvig-Holstein a Alemanya. Era una residència secundària de la casa de Holstein-Gottorp construïda a la primera meitat del segle xiii a una punta de terra al Kieler Förde, per ordre d'Àdolf IV de Schaumburg.
Al segle xv passà sota el domini de Frederic I de Dinamarca. El seu fill, Adolf I de Holstein-Gottorp va eixamplar una ala de l'edifici en estil renaixentista.
Al segle xix l'edifici va ser utilitzat per l'assemblea del ducat de Slesvig-Holstein i per la universitat. Durant la Guerra dels Ducats va servir d'hospital militar i de quarter general de l'exèrcit. De 1888 a 1918 va ser la residència d'Enric de Prússia.
Després de la primera guerra mundial, en retirar-se el príncep Enric a Emmelmark, el castell va acollir la biblioteca estatal. Durant la Segona Guerra Mundial va ser destruït quasi completament, a l'atac del 4 de gener del 1944 va cremar fins als seus fonaments, ja que es trobava al costat del port militar.
Després de la segona guerra mundial, diverses extensions i construccions noves van afegir-se al poc que va quedar de l'edifici original:
* El castell a l'època renaixent (1512)
* El castell el 1893 en direcció nord
* Al 1900
* Façana oriental del 1961
* Ala de l'arquitecte Rantzau
* Ala antiga

## Referències, bibliografia, enllaços externs

   * Web del castell (alemany)
* ↑ Deert Lafrenz, Kieler Schloß Arxivat 2009-07-07 a Wayback Machine. a Kulturmagazin der Kieler Nachrichten, 2002
             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Castell de Kiel
# Ceren Aksan

Ceren Aksan Mumcu (Ankara, 23 de setembre de 1981) és una violinista turca. Aksan és neta del compositor Muammer Sun. La seva mare va ser ballarina de ballet i el seu pare tonmeister a l'orquestra. Aksan toca també el violí elèctric. Està casada amb l'actor Gökhan Mumcu i tenen una filla, Mila (nascuda el 12 d'agost 2015).

## Referències

* ↑ http://www.hurriyet.com.tr/aksan-ile-dogulu-costurdu-37297956
* ↑ http://www.sinematurk.com/kisi/96482-ceren-aksan/
* ↑ http://www.haberturk.com/magazin/magazin/haber/1115030-gokhan-mumcu-baba-oldu

## Enllaços externs

* Pàgina de Ceren Aksan a la seva agencia, Son Production Arxivat 2016-08-26 a Wayback Machine.
# Castell de Malpàs

El Castell de Malpàs era un castell medieval d'estil romànic del segle x situat en el poble de Bonpàs, del municipi del mateix nom, a la comarca del Rosselló (Catalunya Nord).
Romanen algunes restes com a testimoni del que fou el castell, però està pràcticament desaparegut. Era en el recinte de l'antiga cellera del poble.

## Bibliografia

* Castellví, Jordi; Bolòs i Masclans, Jordi. «Bonpàs: Castell de Malpàs». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.
* Catafau, Aymat. Les celleres et la naissance du village en Roussillon Xe-XVe siècles. Perpinyà: Presses universitaires de Perpignan, Éditions Trabucaire, 1998 (Études). ISBN 9782905828972.

## Referències

* ↑ Lloc on era el Castell de Malpàs
# Alesón

Alesón és un municipi de la Rioja, a la regió de la Rioja Alta,

## Referències

* ↑ Govern de La Rioja. «Listado de municipios» (en castellà), 2016. Arxivat de l'original el 20 de gener 2022. [Consulta: 15 febrer 2021].
# Toba

* No s'ha de confondre amb Tova.
«Toba» té aquests significats:
* Toponímia:
** Llac Toba, un llac del nord de Sumatra, a Indonèsia, on va ocórrer una explosió volcànica fa 75000 anys
** La Toba, municipi de la província de Guadalajara a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa
** Toba-Kakar, serralada muntanyosa del Pakistan
** Toba (Pakistan), poble del Pakistan
** Toba (Japó), ciutat del Japó
** Toba (Sèrbia), poble prop de Nova Crnja, a Sèrbia
** Toba (Etiòpia)
** Toba (Tibet)
* Miscel·lània:
** Toba o himiarites
** Toba o Qom, poble indígena de l'Argentina
** Qomlaqtaq, llengua parlada pels toba o qom a l'Amèrica del Sud
** Emperador Toba, 74è emperador del Japó
** Batak Toba, idioma parlat a Indonèsia
** Theater Owners Bookers Association
** Torsion-Bar Antenna
** Teoria de la catàstrofe de Toba, segons la qual l'evolució humana moderna fou afectada per l'erupció de Toba
Viccionari
# Torre de Contrast

La torre de Contrast és una torre de defensa que presideix les masies de Contrast, petit nucli format per tres cases i la capella de Sant Maur. La fortificació fou declarada bé cultural d'interès nacional.

## Arquitectura

Es tracta d'una torre cilíndrica, alta i esvelta, composta de tres trams concretats en uns baixos i dos pisos superposats, separats per voltes cupulars de pedra. La seva alçada és d'uns 20 m aproximadament, bé que originàriament en tenia uns dos més, corresponents probablement al terrat, que li foren llevats durant unes restauracions. El diàmetre extern de la base circular és d'uns 6,40 m, mentre que l'intern no supera els 2,40 m, d'on es desprèn una gruixària del mur a la base d'uns 2 m.
El gruix del mur, com ja és habitual en aquesta mena de construccions, disminueix en cadascun dels pisos a mesura que guanyen alçada, de tal manera que el diàmetre intern del primer pis fa uns 3 m i el del segon uns 3,40 m.
La porta, encarada a migjorn, s'obre al nivell del primer pis. D'estructura simple, és coronada amb un arc de mig punt adovellat. A l'entorn de la porta hi ha un seguit d'espitlleres que es repeteixen al segon pis, acompanyades d'un ampli finestral obert posteriorment.
Malgrat la seva transformació funcional com a dipòsit d'aigua, el seu estat de conservació, gràcies a la restauració portada a terme pels seus propietaris, és excel·lent.
Tot i que una bona part de les torres rodones que trobem a Catalunya són datables al segle xi, tanmateix aquesta, per l'estructura del seu aparell fet amb blocs irregulars, però ben carejats, sembla que fou aixecada en una època més tardana, probablement entre la fi del segle xii i el principi del xiii.

## Història

Presidia una quadra documentada des del 1241, bé que l'origen és més remot com ho indica la capella, en part romànica, i la torre (feta al segle XII-inici del XIII). El lloc fou de domini abacial de Sant Pere dels Arquells i de Montserrat; en l'aspecte civil, pertangué als Jorba i més tard als Rocabertí. Fou restaurada el 1983 pel seu propietari Josep Cortès.

## Referències

* 1 2 3 «Torre de Contrast». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2015].
* 1 2 3 Piquer i Ferrer, Esperança; Junyent i Maydeu, Francesc; Mazcuñán i Boix, Alexandre. «Torre de Contrast». A: Catalunya Romànica,vol. XIX El Penedès L'Anoia. Enciclopèdia Catalana, 1992, p.367-368. ISBN 84-7739-402-4.
# Torre de Coloms

La Torre de Coloms és una torre albarrana integrada al Castell de Moixent (València, Espanya).

## Denominació

Al llarg del temps s'ha anomenat de diverses maneres. A vegades, el nom de 'Torre dels Coloms' pot resultar estrany avui entre els veïns de Moixent, on se'n diu 'torre mora' o simplement 'La torre'. Segons compten, en el seu moment va ser utilitzat pels colombaires, d'on ha agafat el nom.

## Tipologia

Aquesta torre seria una de les quals els experts diuen torre albarrana o exterior, torres que se situaven fora del recinte del castell, generalment unides per una muralla, o més rarament, com en aquest cas, aïllades. En aquest cas defensava tant el castell, com el camí d'accés, i probablement l'assut.

## Descripció

Té una planta baixa, un primer pis i el pis superior. La seva altura és d'11 metres des de la base interior i de més de 13 m en el lloc de màxima diferència.
Té els basaments i cantonades de pedra de carreus i la resta de tapial.
Els constructors van utilitzar la tècnica del tapial, però no la mateixa que en la resta de les construccions del castell: aquí les agulles o travessers per a sostenir la caixa en comptes de ser de fusta van ser de ferro. També es van separar les caixes de tapial, almenys a l'exterior, amb maons.

## Bibliografia

* Cháfer Reig, Gontrán; Martínez García, José Manuel. La Torre Mora.. Grupo Cultural "Ad Statuas":, 2002.. Depósito Legal Nº V-18-2002.
* Gasset Peinado, Santiago. l Castillo de Mogente, las defensas de la población y torres defensivas en sus alrededores., 1997.. Depósito Legal Nº V-4101-1997.
* Cháfer Reig, Gontrán. El Castillo de Mogente. IIª Campaña de excavaciones arqueológicas.. Ayuntamiento de Mogente: Programa de Fiestas del año 2002, 1999.. Depósito Legal Nº V-3178-1998.
# The Yes Men fix the world

The Yes Men fix the world és una pel·lícula documental del 2009 sobre les intervencions de culture jamming del duo d'activistes socials estatunidencs The Yes Men. La pel·lícula es va estrenar a Nova York i Los Angeles el 23 d'octubre de 2009.

## Referències

* ↑ «“The Yes Men Fix the World”: In New Film, Anti-Corporate Pranksters the Yes Men Continue to Jolt Polluters and Profiteers» (en anglès). Democracy Now!. [Consulta: 15 febrer 2024].
* ↑ «The Yes Men fix the world» (en castellà). [Consulta: 15 febrer 2024].
* ↑ «VODO: The Yes Men Fix the World - P2P Edition (2010) — a film by the Yes Men». Arxivat de l'original el 2010-07-25. [Consulta: 14 agost 2013]. — The Yes Men Fix the World Peer-to-Peer Edition
* ↑ «'Yes Men' Use BitTorrent To Avoid Censorship». torrentfreak.com, July 23, 2010.
# Tití argentat

El tití argentat (Mico argentatus) és una espècie de primat de la família dels cal·litríquids que viu al Brasil i a Bolívia. El tití argentat es caracteritza per ser bastant petit, normalment mesuren entre 21 i 29 centímetres. Pel que fa al pes solen rondar els 273 i 435 grams.

## Alimentació

Menja ous d'ocells, fruits, insectes, petits invertebrats i saba d'arbres.

## Referències

* ↑ «Mammal Species of the World - Browse: argentata». [Consulta: 31 agost 2021].
* ↑ «Silvery Marmoset» (en anglès). Arxivat de l'original el 2021-08-31. [Consulta: 31 agost 2021].

## Enllaços externs

* Estratègies comunicatives d'aquest mico. (anglès)