OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Judith Malina

Judith Malina (Kiel, 4 de juny de 1926 - Englewood, 10 d'abril de 2015) va ser una actriu, dramaturga i directora teatral americana.
Nascuda en una família jueva que va emigrar als Estats Units el 1929, quan ella tenia tres anys, va interessar-se en el teatre des de molt jove i va ingressar a la New School for Social Research el 1945, on va estudiar entre d'altres amb Erwin Piscator.
Juntament amb el seu marit Julian Beck va cofundar la companyia The Living Theatre que va ser una de les més influents en l'avantguarda teatral als EUA. Van estrenar la seva primera obra el 1951 en el seu propi apartament. El 1963 es van veure forçats a tancar el teatre a causa d'una persecució per delicte fiscal que posteriorment va resultar infundada. Entre 1964 i 1968 el grup es va exiliar a Europa i va incorporar nous integrants de diversos països. Durant aquesta època van estrenar Paradise Now, la seva obra més important. A partir del 1969 la companyia va dividir-se en tres grups; un va quedar-se a Londres, l'altre va viatjar a l'Índia i el tercer, amb Malina i Beck, va anar al Brasil, on van ser empresonats durant dos mesos per motius polítics. Durant aquesta època va escriure un diari personal.
A la mort de Beck, l'any 1985, la companyia continuà la seva activitat sota la direcció de Judith Malina i Hanon Reznikov.
Va aparèixer de forma esporàdica en algunes pel·lícules, com a actriu secundària: Tarda negra (1975), Dies de ràdio (1987), Enemies, A Love Story (1989), Despertar (1990) o La família Addams (1991).

## Publicacions

* Marranca, Bonnie «The Diaries of Judith Malina 1947-1957». Performing Arts Journal, 8, 2, 1984, pàg. 100. DOI: 10.2307/3245393. ISSN: 0735-8393.
* Malina, Judith, 1926-2015.. The enormous despair. Random House, [1972]. ISBN 0394463501.

## Referències

* ↑ «Judith Malina». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ País, Ediciones El «Julian Beck, creador del legendario Living Theatre, falleció en Nueva York» (en castellà). El País [Madrid], 16-09-1985. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «Love and Politics - With Judith Malina», 01-08-2015. Arxivat de l'original el 2015-08-01. [Consulta: 11 setembre 2019].
# Metall preciós

Un metall preciós és aquell element químic metàl·lic poc freqüent a la natura i d'elevat valor econòmic. Químicament parlant els metalls preciosos són menys reactius que la majoria dels elements, amb marcada lluïssor, són més tous i dúctils i tenen uns punts de fusió superiors a la de la resta de metalls. Històricament han estat importants en l'encunyació de monedes, però avui en dia són reservats principalment com a elements d'inversió i matèries primeres industrials. Tant l'or, com la plata, el platí i el pal·ladi tenen cadascú el seu codi ISO 4217.
Els metalls preciosos més ben coneguts són l'or i la plata. Tot i que ambdós tenen usos industrials, són més coneguts pels seus usos en art, joieria i encuny. Entre els altres metalls preciosos s'hi inclouen els metalls del grup del platí: ruteni, rodi, pal·ladi, osmi, iridi i platí, dels quals el platí és amb el qual es comercia més. El reni és un metall preciós que no forma part del grup del platí ni dels metalls preciosos tradicionals.
Segons una recerca científica publicada l'any 2011 a la revista Nature els metalls preciosos terrestres provenen del bombardeig de meteorits 200 milions d'anys després de la formació del planeta Terra.

## Referències

* ↑ http://www.sciencedaily.com/releases/2011/09/110907132044.htm

## Enllaços externs

* Current Metal Prices
* International Precious Metals Institute Arxivat 2007-02-06 a Wayback Machine.
Materials emprats en joieria :
# Urang Timur

Urang Timur (Ureng Temur) fou un cap mongol fill de Tuka Timur. Probablement és el mateix personatge esmentat com a Uz Timur.
Segons Bohucs, Urang Timur va ajudar a Mongke Temur (Mangu Timur), que havia pujat al tron el 1267, en una guerra contra els yazigis de Lituània, i en agraïment va rebre terres en feu a Crimea, a Feodòssia i Krim, i probablement Majar. Abu l-Ghazi Khan diu que Majar, Krim i Kaffa foren assignats per Mangu Timur a Ureng, fill de Tuka Timur, i cal suposar que Majar va seguir dominava pels seus descendents. Urang Timur fou probablement qui va concedir el dret d'establiment a Feodòssia als genovesos.
Va deixar diversos fills un dels quals portava el nom de Saridja o Saricha (Abu l-Ghazi Khan l'esmenta com a Saricha Kunchak Oghlan, però Raixid al-Din diu que Kunchak era fill de Saricha). Howorth l'identifica amb el Saraichuk al qual el 1333 Uzbeg Khan va enviar a cridar als prínceps russos, cosa dubtosa, ja que si el pare va morir vers el 1267 o poc després, Saricha el 1333 tindria no menys de 65 anys. També diu que podria ser el Sarai Kutlugh que va dirigir un exèrcit en la campanya de Janibeg contra els il-kànides el 1318-1319 on s'esmenta que era el germà de Kutlugh Timur.

## Bibliografia

* Howorth, Henry Hoyle. History of the Mongols, from the 9th to the 19th Century. Part II, division I. The so-called tartars of Russia and Central Asia. Londres: Longmans, Green and Co, 1880.
# Etheostoma rafinesquei

Etheostoma rafinesquei és una espècie de peix de la família dels pèrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: Kentucky.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1991. Common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Pub. (20):183 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Antennablennius simonyi

Antennablennius simonyi és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,5 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Golf d'Aden fins al Golf Pèrsic.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Randall, J.E., 1995. Coastal fishes of Oman. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii. 439 p.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Carpenter, K.E., F. Krupp, D.A. Jones i U. Zajonz, 1997. FAO species identification field guide for fishery purposes. Living marine resources of Kuwait, eastern Saudi Arabia, Bahrain, Qatar, and the United Arab Emirates. FAO, Roma, Itàlia. 293 p.

## Bibliografia

* Bath, H., 1983: Revision der Gattung Antennablennius (Fowler, 1931) mit Beschreibung einer neuen Art und Untersuchung der taxonomischen Stellung von Antennablennius anuchalis (Springer & Spreitzer, 1978). Senckenbergiana Biologica v. 64 (núms. 1/3): 47-80.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Jordi Mestre

Jordi Mestre és el nom dels següents personatges:
* Jordi Mestre Molina (Barcelona, 1981 — Madrid, 2020), actor, model i presentador, conegut com a reporter
* Jordi Mestre i Vergés
# Zosterop petit de Lifou

El zosterop petit de Lifou (Zosterops minutus) és un ocell de la família dels zosteròpids (Zosteropidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos, vegetació secundària, matolls i terres de conreu de l'illa de Lifou, a les illes de la Lleialtat.

## Referències

* ↑ «Zosterop petit de Lifou». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Metall refractari

| H | | | | | | | | | | | | | | | | | | He |
| Li | Be | | | | | | | | | | | | B | C | N | O | F | Ne |
| Na | Mg | | | | | | | | | | | | Al | Si | P | S | Cl | Ar |
| K | Ca | Sc | | Ti | V | Cr | Mn | Fe | Co | Ni | Cu | Zn | Ga | Ge | As | Se | Br | Kr |
| Rb | Sr | Y | | Zr | Nb | Mo | Tc | Ru | Rh | Pd | Ag | Cd | In | Sn | Sb | Te | I | Xe |
| Cs | Ba | La | * | Hf | Ta | W | Re | Os | Ir | Pt | Au | Hg | Tl | Pb | Bi | Po | At | Rn |
| Fr | Ra | Ac | ** | Rf | Db | Sg | Bh | Hs | Mt | Ds | Rg | |
| | | | * | Ce | Pr | Nd | Pm | Sm | Eu | Gd | Tb | Dy | Ho | Er | Tm | Yb | Lu | |
| | | | ** | Th | Pa | U | Np | Pu | Am | Cm | Bk | Cf | Es | Fm | Md | No | Lr | |
| Metalls refractaris | Definició estesa de metalls refractaris | Metal·loides refractaris |
Els metalls refractaris són una classe de metalls que són extraordinàriament resistents a la calor i al desgast. L'expressió s'utilitza principalment en el context de ciència dels materials, metal·lúrgia i enginyeria. La definició de quins elements pertanyen en aquest grup varia. La definició més comuna inclou cinc elements: dos del període 5 (el niobi i el molibdè) i tres del sisè període (el tàntal, el tungstè i el reni). Tots comparteixen algunes propietats, com punts de fusió per sobre dels 2000 °C i alta duresa a temperatura ambient. Són químicament inerts i tenen una densitat relativament alta. El seu alt punt de fusió fa que la pulverimetal·lúrgia sigui el mètode per fabricar components amb aquests metalls. Algunes de les seves aplicacions són eines per treballar metalls a altes temperatures, cables, fer de motlles i d'atuell per a reaccions químics en ambients corrosius. Parcialment a causa de l'alt punt de fusió, els metalls refractaris són estables davant deformació per fluència lenta a altes temperatures.

## Vegeu també

* Refractari

## Referències

* ↑ (anglès) «International Journal of Refractory Metals and Hard Materials». Elsevier. [Consulta: 7 juliol 2010].
# Urani (desambiguació)

«Urani» té aquests significats:
Onomàstica:
* Urani (escriptor), escriptor grec
* Urani (prevere), prevere gal·loromà
* Urani (metge), metge grecosirià
Viccionari
# Estudi de la vegetació

Un estudi de la vegetació és un inventari de totes les espècies de plantes en una superfície definida.
Per a cada espècie, un coeficient pot ser assignat d'acord amb l'abundància o en el percentatge de recuperació en l'estat.

## Vegeu també
### Enllaços externs

* Anàlisi i cartografia de la vegetació i paisatge Arxivat 2014-01-02 a Wayback Machine.
# Capelleta de Santa Teresa

La Capelleta de Santa Teresa és una obra de la Ràpita (Montsià) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Fornícula amb arc rebaixat situada al parament exterior d'un edifici, vora el balcó del primer pis. Emmarcada amb fusta, la imatge que hi conté segurament és de fusta i està policromada. Representa a la santa sostenint un llibre i una ploma, amb un colom blanc a l'espatlla.

## Història

La imatge fou restituïda després de la guerra civil de 1936-39.

## Referències

* 1 2 «Capelleta de Santa Teresa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 3 juny 2020].
# Anastasi de Pèrsia

* Per a altres significats, vegeu «Anastasi».
Anastasi anomentat el Persa (Razech, Pèrsia, s. V - Resafa, actual Sergiòpolis, 22 de gener de 628) va ésser un monjo persa, màrtir per la seva fe cristiana. És venerat per diverses confessions cristianes.

## Biografia

Anastasi nasqué a Pèrsia amb el nom de Magundat; era fill de Han, que l'havia instruït en les arts màgiques i era oficial de l'exèrcit persa. En 614, el rei persa Cosroes II va conquerir Jerusalem i en prengué com a botí la Vera Creu, que va dur a Pèrsia. Anastasi, encuriosit, anà a veure-le i volgué conèixer els fonaments de la religió cristiana; fascinat, va convertir-se i va voler batejar-se.
Per fer-ho, anà a Jerusalem i fou batejat, prenent el nom d'Anastasi ("resorgit", "ressuscitat"). Va viure set anys en un monestir i marxà fins a Cesarea de Palestina. Els perses conqueridors el van empresonar per cristià i el portaren a Sergiòpolis, l'actual Resafa, a Síria), on fou decapitat.

## Veneració

Les restes del seu cos van ésser portades a Roma cap al 640, sota l'emperador romà d'Orient Heracli. Es pensa que es van dipositar a l'Abadia de les Tres Fonts (a Acque Salviae), que després rebria el nom de basílica dels sants Vicenç i Anastasi.
Aviat va fer-se popular i se li atribuïren miracles i guaricions, reconegudes fins i tot al Concili de Nicea II, en 787. El seu culte es va difondre per tot Itàlia. El rei longobard Liutprand, després de fer les paus amb Gregori II, va visitar les basíliques de Roma i, segons Pau el Diaca, colpit del cult a Sant Anastasi, va fundar un monestir en honor seu quan va tornar a la seva cort de Pavia.
A partir de la seva història, es va originar, al segle xvii, la llegenda del sant fictici Anastasi de Lleida, patró d'aquesta ciutat.
* Article principal: Anastasi de Lleida

## Referències

* ↑ A la Historia Langobardorum

## Bibliografia i enllaços

* "Saint Anastasius", en Catholic Encyclopedia
# Juli Fournier i Cuadros

Juli Fournier i Cuadros (Barcelona, 14 de desembre de 1879 - Barcelona, 14 de març de 1960) fou un advocat i polític català, diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica
Llicenciat en dret, fou elegit diputat dins les files del Partit Conservador a Catalunya pel districte de Torroella de Montgrí (província de Girona) a les eleccions generals espanyoles de 1910, 1916, 1918, 1919, 1920 i 1923. També fou Director General dels Registres i del Notariat.

## Referències

* ↑ La carretera de França per Rafel Sot i Delclòs

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Zosterop petit de Yap

El zosterop petit de Yap (Zosterops hypolais) és un ocell de la família dels zosteròpids (Zosteropidae). Viu als boscos clars, vegetació secundària i arbusts de l'illa de Yap, a les Carolines nord-occidentals.

## Referències

* ↑ «Zosterop petit de Yap». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Melis Sezer

Melis Sezer (İzmir, 2 de juny de 1993) és una jugadora de tennis turca. Sezer juga a l'Enkaspor i a la selecció nacional de Turquia.
Sezer, juntament amb Ayla Aksu ha guanyat, en dobles femenís, el campionat d'Antalya 2015, jugant en la final contra M. Gutiérrez i M. Martínez.

## Referències

* ↑ http://www.sabah.com.tr/spor-haberleri/2009/12/03/melis_sezerin_buyuk_basarisi
* ↑ http://www.haberturk.com/spor/tenis/haber/1105826-ciftlerde-milli-tenisciler-melis-sezer-ve-ayla-aksu-2-tura-cikti
* ↑ http://sgm.gsb.gov.tr/HaberDetaylari/3/41180/teniste-melis-sezer-ve-ayla-aksu-cifti-sampiyon-oldu.aspx Arxivat 2016-08-20 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Imatges de Melis Sezer
# Uramfita

La uramfita és un mineral de la classe dels fosfats, que pertany al grup de la metaautunita. Rep el seu nom de la seva composició, al contenir ions uranil (Ur), amoni (am) i fosfat (f).

## Característiques

La uramfita és un fosfat de fórmula química (NH₄)₂(UO₂)₂(PO₄)₂·6H₂O. Cristal·litza en el sistema tetragonal. Forma petits cristalls, de fins a 0,2 mil·límetres, en rosetes i agregats. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2 i 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la uramfita pertany a «08.EB: Uranil fosfats i arsenats, amb ràtio UO₂:RO₄ = 1:1» juntament amb els següents minerals: autunita, heinrichita, kahlerita, novačekita-I, saleeïta, torbernita, uranocircita, uranospinita, xiangjiangita, zeunerita, metarauchita, rauchita, bassetita, lehnerita, metaautunita, metasaleeïta, metauranocircita, metauranospinita, metaheinrichita, metakahlerita, metakirchheimerita, metanovačekita, metatorbernita, metazeunerita, przhevalskita, meta-lodevita, abernathyita, chernikovita, meta-ankoleïta, natrouranospinita, trögerita, uramarsita, threadgoldita, chistyakovaïta, arsenuranospatita, uranospatita, vochtenita, coconinoïta, ranunculita, triangulita, furongita i sabugalita.

## Formació i jaciments

Es troba a la zona oxidada del dipòsit de carbó i urani de Tura-Kavak, en les fractures en el carbó a profunditats d'entre 20 i 50 m, dipòsit que es troba a Minkush, a la serralada Moldo-Too (Província de Narín, Kirguizstan), l'únic indret on ha estat trobada.

## Referències

* ↑ «Uramphite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 17 agost 2016].
* 1 2 «Uramphite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 17 agost 2016].
# Euparyphasma

Euparyphasma és un gènere de papallones nocturnes de la subfamília Thyatirinae de la família Drepanidae.

## Taxonomia

* Euparyphasma albibasis Hampson, 1893
* Euparyphasma obscura Sick, 1941
* Euparyphasma maxima Leech, 1888

## Espècies antigues

* Euparyphasma cinereofusca Houlbert, 1921

## Referències

* ↑ Beccaloni, G.; Scoble, M.; Kitching, I.; Simonsen, T.; et al. «Euparyphasma» (en anglès). The Global Lepidoptera Names Index [Natural History Museum], 2003.
# Capelleta del Remei (Alcanar)

La Capelleta del Remei és una obra d'Alcanar (Montsià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Petita capella de camí, està ubicada a la carretera d'Ulldecona, a l'endret on arrenca el camí que va al Santuari del Remei.
De planta quadrada amb teulada a quatre vessants feta amb teules vidriades, només té una obertura -una finestra- amb arc de mig punt i una reixa, a la part anterior. A l'interior hi ha una imatge de la Mare de Déu.
Obra senzilla, de caràcter popular, està feta de maçoneria, arrebossada i emblanquida.

## Història

La tradició diu que els canareus (gentilici d'Alcanar) s'hi aturaven i hi resaven una Salve tot traient-se el barret. També era costum -i encara ho és- deixar-hi rams de flors boscanes o d'espígol, farigola o romaní.
L'estil classicitzant i alhora popular que té ens impedeix datar-la amb precisió; tot i això ens arrisquem a dir que deu ser del segle xix, encara que també podria ser del xviii.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Capelleta del Remei». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 3 juny 2020].

## Enllaços externs

* «Capelleta del Remei». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Antonio Gutiérrez

Antonio Gutiérrez és el nom dels següents personatges:
* Antonio Gutiérrez de León
* Antonio Gutiérrez Vergara (Oriola, 1951), polític i sindicalista valencià
# Aimargues

Aimargues és un municipi francès, situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans del Gard
# Zambèsia

Zambèsia fou el nom donat per la Companyia Britànica de l'Àfrica del Sud als territoris que pretenia administrar d'acord amb la cessió feta pel rei ndebele Lobengula el febrer de 1888. El nom fou adoptat el 30 d'octubre de 1888 i havia de cobrir una extensa zona a les actuals Zàmbia i Zimbàbue.
El 23 de gener de 1894 es van constituir les entitat de Zambèsia del Nord (incloent el protectorat de Matabelàndia) i Zambèsia del Sud (Zambeze River, inclòs el protectorat de Barotselàndia); el 3 de maig de 1895 les dues zambèsies es van unir en el Protectorat de Rhodesia format per:
* Maxonalàndia
* Matabelàndia
* Barotselàndia
* Zambeze River
El 24 de juny de 1901 Maxonalàndia i Matabelàndia es van unir per formar la Rhodèsia del Sud, mentre Barotselàndia i els territoris del Riu Zambeze es van unir per formar la Rhodèsia del Nord, subdividida en dues entitats: Rhodèsia del Nord-oest i Rhodèsia del Nord-est, fins a la supressió de les dues entitats el 1911.

## Enllaços externs

* Worldstatesmen, per Ben Cahoon
# Miguel Verdiguier

Miguel Verdiguier o Michel de Verdiguier (Marsella, 1706 - Còrdova, 1796) fou un escultor francès, establert a Espanya.
Va ser director estatutari de l'Acadèmia de Marsella i acadèmic de mèrit d'escultura de la Reial Acadèmia de Belles Arts de San Fernando de Madrid.
El Capítol Catedralici de Còrdova li va encarregar l'any 1765, la construcció del monument a l'Arcàngel Sant Rafael situat al costat de la Porta del Pont. A ell es deuen també els púlpits xoriguerescs del creuer de la catedral cordovesa i al Museu de Belles Arts de Còrdova es conserva part de la seva obra.
A la façanes de la capella del Sagrario de la Catedral de Jaén va realitzar totes les escultures exteriors que la ressegueixen, també per a la Catedral de Granada el 1780 juntament amb el seu fill, va treballar els relleus de la seva façana i a la capella de Sant Cecili. Per a la ciutat de Lucena va fer el Crist del Sant Soterrament.
# Uttiya

Uttiya fou rei de Sri Lanka (267 a 257 aC) successor del seu germà gran Devanampiya Tissa.
El predicador Mahinda, que havia renunciat al tron del seu pare per dedicar-se al sacerdoci, va morir a Mihintale el 258 aC. Es van fer set dies de dol. El seu taüt va ser depositat al temple Maha Vihara. Moltes relíquies foren distribuïdes pel rei entre les dagobes de Mihintale i altres vihares. Sanghamitta, la seva germana, va morir el mateix 258 aC a Hathalhaka.
Uttiya va morir l'any següent (257 aC) i el va succeir el seu germà petit Mahasiva.

## Referències

* Outlines of Ceylon history, per Donald Obeyesekere, "Times of Ceylon", Colombo, 1911.
# Eupatorieae

Eupatorieae és una tribu de la subfamília de les asteròidies (Asteroideae).

## Gèneres

Aquesta tribu té entre 170 i 180 gèneres. Cal mencionar els següents:
* Ageratina
* Ageratum
* Austroeupatorium
* Brickellia
* Campuloclinium
* Carphephorus
* Carphochaete
* Chromolaena
* Conoclinium
* Critonia
* Cronquistia
* Eupatorium
* Eutrochium
* Fleischmannia
* Hofmeisteria
* Koanophyllon
* Liatris
* Mikania
* Paneroa
* Piqueria
* Praxelis
* Revealia
* Stevia
* Stomatanthes
* Tamaulipa
* Trilisa

## Referències

* ↑ D. J. Mabberley, Mabberley's Plant-Book 3ª ed. (2008). Cambridge University Press.
* ↑ Taxonomia
# Capelleta del carrer Bisbe Aznar (la Ràpita)

La Capelleta del carrer Bisbe Aznar és una obra de la Ràpita (Montsià) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Fornícula amb arc rebaixat, a l'altura d'un entresòl d'una vella casa marinera. Emmarcada amb fusta. La imatge és de guix policromat i mostra la tradicional representació del sant.

## Història

La imatge fou restituïda després de la guerra civil (1936-39). Aquest Sant és de tradició marinera.

## Referències

* 1 2 «Capelleta del carrer Bisbe Aznar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 3 juny 2020].