OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# President d'Eslovènia

El President d'Eslovènia (eslovè: Predsednik Slovenije) és el cap d'estat d'Eslovènia.

## Presidents de la República Socialista d'Eslovènia (1943-1991)

La República Socialista d'Eslovènia fou l'Estat socialista que formava part de la ja extinta República Federal Socialista de Iugoslàvia, predecessor de la moderna Eslovènia.

### Cap del Front d'Alliberament de la Nació Eslovena

* Josip Vidmar (3 d'octubre de 1943 - 19 de febrer de 1944)

### President del Presidium del Consell d'Alliberament del Poble Eslovè

* Josip Vidmar (19 de febrer de 1944 - 1945)

### President del Presidium de l'Assemblea Popular

* Josip Vidmar (1945 - març de 1953)

### Presidents de l'Assemblea Popular

* Miha Marinko (Desembre de 1953 - 1962)
* Vida Tomšič (1962 - 1963)
* Viktor Avbelj (1963 - 1965)
* Ivan Maček (1965 - 1967)
* Sergej Kraigher (1967 - 1973)
* Tone Kropušek (1973 - 1974)
* Marjan Brecelj (1974)

### Presidents de la Presidència

La Constitució de 1974 atorga a la presidència el nom de President de la Presidència de la República Socialista d'Eslovènia (Eslovè:Predsednik Predsedstva Socialistične republike Slovenije).
* Sergej Kraigher (Maig de 1974 - maig de 1979)
* Viktor Avbelj-Rudi (Maig de 1979 - 7 de maig de 1982)
* Franc Popit (7 de maig de 1982 - maig de 1988)
* Janez Stanovnik (Maig de 1988 - 10 de maig de 1990)
* Milan Kučan (10 de maig de 1990 - 23 de desembre de 1991)

## Presidents de la República d'Eslovènia (1991-actualitat)

A la nova Constitució va abolir l'antic nombrament al president de 1974, i es va passar a dir President de la República d'Eslovènia (Eslovè:Predsednik Republike Slovenije). Les primeres eleccions presidencials van ser el 1992.
| | President | Inici del mandat | Fi del mandat | Partit |
| 5. (1.) | Milan Kučan (1941-) | 23 de desembre de 1991 | 22 de desembre de 2002 | ¹ |
| 6. (2.) | Janez Drnovšek (1950-2008) | 22 de desembre de 2002 | 22 de desembre de 2007 | LDS/GPR² |
| 7. (3.) | Danilo Türk (1952-) | 23 de desembre de 2007 | 22 de desembre de 2012 | $^3$ |
| 8. (4.) | Borut Pahor (1963-) | 22 de desembre de 2012 | 22 de desembre de 2022 | SD |
| 9. (5.) | Nataša Pirc Musar (1968-) | 22 de desembre de 2022 | | $^3$ |
* ¹A les eleccions del 8 i 22 d'abril de 1990, Milan Kučan es presentà amb el suport del Partit de la Renovació Democràtica-Aliança Socialista d'Eslovènia (com a plataforma continuadora de la Lliga dels Comunistes d'Eslovènia).
* ² El 30 de gener de 2006, Janez Drnovšek, deixà el partit Liberal Democràcia d'Eslovènia i fundà el Moviment per la Justícia i el Desenvolupament (GPR).
* $^3$ Danilo Türk es presentà com a independent, però recolzat per Socialdemòcrates, pel Partit Democràtic dels Pensionistes d'Eslovènia, per Zares-Nova Política i per Eslovènia Activa.

## Vegeu també

* Primer Ministre d'Eslovènia

## Enllaços externs

* Presidència d'Eslovènia, web oficial
# Pretextat de Rouen

Pretextat de Rouen (França, s. VI - Rouen, Alta Normandia, 586) fou un home d'església de l'època merovíngia, bisbe de Rouen durant el període de guerra entre reis merovingis dels anys 570 i 580; la seva mort per assassinat fou segurament deguda a la reina Fredegunda. És venerat com a sant per diverses confessions cristianes; l'Església catòlica en celebra la festa el 24 de febrer.
Pretextat fou bisbe de Rouen durant la lluita sagnant, dita "faide reial", entre sobretot Sigebert I, rei de Metz a Austràsia, amb la seva esposa Brunequilda (Brunehaut) i Khilperic I, rei de Soissons a Nèustria, amb la seva esposa Fredegunda. Fou el padrí de Meroveu, fill de Khilperic.
El 575, després de l'assassinat del seu espòs Sigebert I, Brunequilda, presonera de Khilperic, fou portada a Rouen. L'any següent, Meroveu i Brunequilda es casaren davant el bisbe Pretextat. De resultes d'un cert nombre de peripècies, Brunequilda va marxar a Austràsia, mentre que Meroveu, acorralat, va acabar sent mort a Thérouanne.
Khilperic va convocar llavors a París un concili de bisbes, davant el qual va fer comparèixer Pretextat (577), acusant-lo d'haver violat les lleis canòniques però també d'haver volgut, d'acord amb Meroveu, fer-lo assassinar i d'haver excitat el poble contra ell. Pretextat fou defensat per Gregori de Tours, però en va. El bisbe de Rouen fou condemnat a la deposició i a l'exili a una illa, probablement Jersey. Fou reemplaçat per Melanci (Melantius).
La mort de Khilperic, el 584 va permetre a Pretextat d'entrar a Rouen, cridat, segons la fórmula consagrada, "pel clergat i pel poble". El germà de Khilperic, Guntram, rei de Borgonya, s'encarregà de la protecció de Fredegunda i del seu fill nounat, Clotari. Tanmateix Guntram va apartar de la cort Fredegunda, que es va establir en principi en una vil·la reial prop de Rouen, Rotoialum (Val de Reuil).
Pretextat fou assassinat el dia de Pasqua del 586, al peu de l'altar, per un serf que hauria cobrat 100 sous d'or de Fredegunda, 50 de Melanci i 50 de l'ardiaca de Rouen.

## Bibliografia

* Gregori de Tours, Història dels Francs, edició francesa traduïda per R. Latouche, Les Belles lettres, col. «Classiques de l'Histoire de France au Moyen Âge », París, 1963 (volum 1 : Llibres I-V) i 1965 (volum 2 : Llibres VI-X)
* Richard Allen, « The Acta archiepiscoporum Rotomagensium: study and edition » a Tabularia « Documents », n° 9, 2009, pàg. 1-66.
* Augustin Thierry, Récits des temps mérovingiens, cap. V: "Histoire de Praetextatus, évêque de Rouen (577-586)"., Editions Complexe, Brussel·les, 1995, ISBN 2-87027-585-4

## Notes i referències

* 1 2 Ricard Allen, «The Acta archiepiscoporum Rotomagensium: study and edition » A Tabularia « Documents », n°; 9, 2009, pàgs. 1-66.
* ↑ Augustin Thierry, pàgina 186.
# Presó secreta d'Ain El Aouda

Se sospita que la presó secreta d'Ain El Aouda és un centre clandestí de detenció de la CIA, així com un centre de detenció i tortura sota el control de la Direcció General de Vigilància del Territori (Direction de la surveillance du territoire, DST), servei d'intel·ligència del Marroc implicat en el passat en violacions dels drets humans.
Durant les protestes de la primavera àrab els interns de la centre d'interrogatoris de Témara van ser transferits a Ain El Aouda. Els Estats Units haurien pagat a l'estat marroquí 20 milions de dòlars per a la construcció de la presó.
Es rumoreja que es troba dins d'una espessa reserva natural de la família reial alauita, prop d'un ranxo del príncep Mulay Abdallah del Marroc. La ubicació deu ser inaccessible per carretera, i només s'hi pot penetrar travessant la residència reial que està vigilada pel Reial Gendarmeria Marroquina.

## Vegeu també

* Tazmamart.
* Centre d'interrogatoris de Témara.

## Referències

* ↑ «Document - Morocco: Continuing abuses against individuals suspected of terrorism-related activities in Morocco». , 16-06-2010 [Consulta: 6 desembre 2016]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-03-11. [Consulta: 6 desembre 2016].
* ↑ «Globalizing torture CIA Secret Detention and extraordinary rendition» p. 99. Open Society. [Consulta: 27 gener 2014].
* ↑ «United Nations Convention against Torture and Other Cruel, Inhuman or Degrading Treatment or Punishment» p. 7. [Consulta: 27 gener 2014].
* 1 2 Amine Bouderaâ «Les Russes dénoncent la présence d'une prison secrète américaine au Maroc». DemainOnline, 27-10-2012 [Consulta: 27 gener 2014]. Arxivat 2 de febrer 2014 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-02-02. [Consulta: 6 desembre 2016].
* ↑ Adam Goldman «The hidden history of the CIA’s prison in Poland». Washington Post, 23-01-2014 [Consulta: 27 gener 2014].
* ↑ «المغرب - السجن السري عين عودة». Mouvement des Republicains Marocains. [Consulta: 29 gener 2014].

## Enllaços externs

* Lloc on se sospita que es troba la presó segons apareix a Google maps.
# Front d'Alliberament Oromo Abo

El Front d'Alliberament Oromo Abo/Oromo Abbo Liberation Front OALF és un partit polític d'Etiòpia d'àmbit regional i ètnic oromo (tot i que abans s'havia considerat somali).
El 1991, desaparegut l'estat de Somàlia, el Front d'Alliberament Somali Abo es va reafiliar com oromo, i va esdevenir el Front d'Alliberament Oromo Abo (o d'Oròmia Abo) l'abril de 1992, sota direcció de Sheik Adem Ibrahim Yitsehak i després de Mohammed Suraj, reclamant tot seguit un estatus específic pels oromo abo (de Bale) dins l'emergent regió d'Oròmia. Va obtenir un escó dins el consell de Transició (el Parlament provisional de 1991 a 1995). El 1995 es va dividir en dos parts, el Front d'Alliberament Somali Abo, que reclama la incorporació de les terres dels oromo o somali abo a la regió Somali d'Etiòpia, i el Front d'Alliberament d'Oròmia Abo sota Hussein Abdella que es considerava oromo tot i que seguia reclamant un estatus especial dins Oròmia. El seu líder era Haji Isahaaq. Es va acostar al govern i actualment està en l'òrbita de l'Organització Popular Democràtica Oromo (OPDO) que governa la regió i està afiliada al Front Democràtic Revolucionari Popular Etíop (ERPDF).

## Referències

* Islam and Ethnicity in Northern Kenya and Southern Ethiopia, per Günther Schlee i Abdullahi A. Shongolo, a Google llibres
* Identitat oromo Arxivat 2009-10-28 a Wayback Machine.
# Fructificació

Fructificació (del llatí: fructificatio) és un terme usat en la morfologia vegetal per referir-se a les parts generatives de les plantes (flor i fruit) de forma oposada a les parts vegetatives: tronc, arrels i fulles). De vegades s'aplica de manera més àmplia a les parts generatives de les gimnospermes, falgueres, equisets, i licòfits, malgrat que elles no produeixen ni fruits ni flors. En els fongs els seus cossos fructífers són els esporocarps.
Des de l'obra d'Andrea Caesalpino (1519–1603) les característiques de la fructificació s'han usat com a base de la classificació científica de les plantes. Carl von Linné (1707–1778) va arribar a un alt grau de precisió en la descripció de les parts de la fructificació. Ell va insistir en el fet que els gèneres de les plantes superiors es podien caracteritzar només amb termes de la fructificació sense utilitzar les parts vegetatives les quals es farien servir per caracteritzar les espècies dins dels gèneres. En aquells temps es creia que totes les plantes tenien flors i fruits. Va ser només a partir del segle xix quan es van reconèixer les importants diferències existents entre els llavors i les espores i es va restringir el termes de flor i fruit a les plantes angiospermes.
Més tard, els taxonomistes botànics van reintroduir l'ús de les parts vegetatives de les plantescom la base per als diferents nivells de jerarquia taxonòmica.
# Galceran Albanell i Durall

* Aquest article tracta sobre el militar. Vegeu-ne altres significats a «Galceran Albanell».
Galceran Albanell i Durall (Barcelona, c. 1492 - valor desconegut) fou un militar català, fill de Jeroni Albanell i Dalmau i pare de Jeroni Albanell i Almogàver.
Fou gentilhome de la guàrdia reial des del 1512. El 1531 va rebre l'hàbit que el distingia com a membre de l'orde militar castellà de San Jaime. L'any següent lluitava pel rei-emperador Carles I a Hongria, el 1535 ho feia a Tunis i el 1542 lluitava a Perpinyà. El 1548 era cònsol militar a la Llotja de Mar.

## Referències

* ↑ «Galcerán de ALBANELL y DURALL». Martín Rodríguez.
* 1 2 Diccionari d'Història de Catalunya. Edicions 62, 1998, p. 20. ISBN 84-297-3521-6.
# Galba (planta)

La galba (Calophyllum antillanum) és una espècie de plantes amb flor de la família de les calofil·làcies. Es troba a les Guaianes i les Antilles.

## Referències

* ↑ Vallès, J.; TERMCAT. «Noms de plantes: Corpus de fitonímia catalana», 2014. [Consulta: 24 març 2021].
# Gant-Wevelgem 1999

La Gant-Wevelgem 1999 fou la 61a edició de la cursa ciclista Gant-Wevelgem i es va disputar el 7 d'abril de 1999 sobre un recorregut de 210 km. El vencedor, per segona vegada en la seva carrera, fou el belga Tom Steels (Mapei), que s'imposà a l'esprint en un grup de quinze ciclistes que arribà destacat a l'arribada. El polonès Zbigniew Spruch (Lampre-Daikin) i el neerlandès Tristan Hoffman (TVM) completaren el podi.

## Classificació final

| | Cilista | Equip | Temps |
| 1 | Tom Steels (BEL) | Mapei-Quick Step | 5h 15' 53" |
| 2 | Zbigniew Spruch (POL) | Lampre-Daikin | m. t. |
| 3 | Tristan Hoffman (NED) | TVM-Farm Frites | m. t. |
| 4 | George Hincapie (USA) | US Postal | m. t. |
| 5 | Romāns Vainšteins (LAT) | Vini Caldirola-Sidermec | m. t. |
| 6 | Juris Silovs (LAT) | Team Home-Jack & Jones | m. t. |
| 7 | Andrei Txmil (BEL) | Lotto-Mobistar | m. t. |
| 8 | Ludo Dierckxsens (BEL) | Lampre-Daikin | m. t. |
| 9 | Steffen Wesemann (DEU) | Team Deutsche Telekom | m. t. |
| 10 | Léon van Bon (NED) | Rabobank | m. t. |

## Referències

* ↑ «Steels vence en la Gante-Wevelgem». El Mundo Deportivo, 08-04-1999, p. 39 [Consulta: 8 abril 2015].
* ↑ «61st Gent-Wevelgem, Cat HC». cyclingnews.com, 07-04-1999 [Consulta: 8 abril 2015].

## Enllaços externs

* Web de la cursa (anglès) (neerlandès)
# Gant-Wevelgem 2000

La Gant-Wevelgem 2000 fou la 62a edició de la cursa ciclista Gant-Wevelgem i es va disputar el 5 d'abril de 2000 sobre una distància de 214 km. El vencedor fou el belga Geert Van Bondt (Farm Frites), que s'imposà en solitari després d'atacar a manca de 4 quilòmetres d'arribada en el si d'una escapada en la qual amb sis companys més. Finalment arribà amb 29" sobre els també belgues Peter Van Petegem (Farm Frites) i Johan Museeuw (Mapei-Quick Step).

## Classificació final

| | Cilista | Equip | Temps |
| 1 | Geert Van Bondt (BEL) | Farm Frites | 5h 01' 30" |
| 2 | Peter Van Petegem (BEL) | Farm Frites | + 29" |
| 3 | Johan Museeuw (BEL) | Mapei-Quick Step | + 29" |
| 4 | Tristan Hoffman (NED) | Memory Card-Jack & Jones | + 29" |
| 5 | Chris Peers (BEL) | Cofidis | + 29" |
| 6 | Michel Vanhaecke (BEL) | Tönissteiner-Colnago | + 29" |
| 7 | Andreas Klier (GER) | Farm Frites | + 29" |
| 8 | Peter Farazijn (BEL) | Cofidis | + 29" |
| 9 | Steffen Wesemann (GER) | Team Deutsche Telekom | + 1' 03" |
| 10 | Roger Hammond (GBR) | Collstrop | + 1' 03" |

## Referències

* ↑ «Un caballo arrolla a Zabel en Gante». El Mundo Deportivo, 06-04-2000, p. 47 [Consulta: 5 abril 2015].
* ↑ «62nd Gent-Wevelgem - Cat. 1.HC». cyclingnews.com, 06-04-2000 [Consulta: 5 abril 2015].

## Enllaços externs

* Web de la cursa (anglès) (neerlandès)
# Gerry Druyts

Gerry Druyts (Wilrijk, Anvers, 30 de gener de 1991) és un ciclista belga, professional des del 2014. Actualment corre a l'equip Pauwels Sauzen-Vastgoedservice.
Les seves germanes Kelly, Jessy, Demmy i Lenny també es dediquen professionalment al ciclisme.

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Gasoil

El gasoil (de l'anglès gasoil) o gasoli, conegut popularment també com a dièsel (per ser el combustible utilitzat en els motors dièsel), és un derivat del petroli obtingut per destil·lació fraccionada entre els 200 °C i 350 °C a pressió atmosfèrica.
La densitat del gasoli és d'uns 850 grams per litre en comparació de la gasolina d'uns 720 g/L, aproximadament 15% menys. En la combustió, el gasoli allibera 40,9 megajoules (MJ) per litre, i la gasolina només uns 34,8 MJ/L, un 15% menys.
Gràcies a la poca volatilitat, al contrari de la gasolina, el gasoli no s'inflama en contacte amb una flama o espurna. Necessita un difusor (tal com el ble d'una espelma) o ser polvoritzat. El vapor s'autoinflama a uns 900 °C o en sotmetre'l a pressions de 15 - 20 atmosferes, fet que s'utilitza en el motor dièsel.
El gasoil és menys complicat de refinar i normalment menys costós de produir i transportar. Històricament és emprat en indústria pesant (camions, ferrocarrils, vaixells…) i calefacció, per poc cost, gran relació energia/volum i motius de seguretat.

## Composició química

Es compon d'un 75% hidrocarburs saturats (majorment parafines tipus n, iso, i cicloparafines), un 25% hidrocarburs aromàtics (incloent-hi les naftalines i benzens alcalins).
Depenent del petroli utilitzat, la fórmula pot variar de l'estàndard: C$_{12}$H$_{26}$, anant des de C$_{10}$H$_{22}$ fins a C$_{15}$H$_{32}$. En menor quantia hi ha compostos de nitrogen, oxigen, sofre que influeixen molt en les propietats finals del gasoli. Segons l'època de l'any i la localització, a vegades s'hi afegeixen anticongelants per tal que el gasoil es congeli a una temperatura més baixa.

## Contingut en sofre

El gasoil conegut com a ULSD (de l'anglès Ultra-low-sulfur diesel, “gasoil molt baix en sofre”), és la varietat de gasoil més utilitzada avui en dia a Europa i a Amèrica del nord. Té un contingut de sofre de menys de 10 ppm a Europa conforme a la normativa Euro V i menys de 15 ppm als Estats Units, contràriament a les concentracions abans de les regulacions que podien excedir els 500 ppm.
El procés de refinament del gasoil que elimina el sofre també redueix la quantitat d'hidrocarburs aromàtics i també la densitat del combustible, causant un petit descens en la densitat energètica d'un 1%. Per aquest motiu, el gasoil ULSD sol tenir un poder calorífic més baix.
El gasoil ULSD ha guanyat un gran ús en els últims anys pel fet que els compostos generats en cremar sofre (principalment diòxid de sofre) són molt contaminants i contribueixen a la pluja àcida. Per això, la reducció en la quantitat de sofre en el gasoil redueix substancialment les emissions contaminants en cremar el combustible.

## Referències

* ↑ «gasoil». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ «Gasoil». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «gasoli». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* Biodièsel
* Rudolf Diesel
* Motor dièsel
Viccionari
# Geomys attwateri

Geomys attwateri és una espècie de mamífer rosegador de la família dels geòmids. És endèmic de la conca del riu Brazos, a Texas (Estats Units). Es tracta d'una espècie excavadora que s'alimenta principalment d'herba i fòrbies. El seu hàbitat natural són els sòls sorrencs de tussock i fòrbies anuals, a més dels sòls argilosos i llimosos o els entorns dominats per plantes anuals. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.
Fou anomenat en honor del naturalista britànic Henry Philemon Attwater.

## Taxonomia

Fou considerada una subespècie del gòfer petit per Hall i Patton, encara que Tucker i Schmidly, i Block i Zimmerman la van considerar una espècie diferent. Burt i Dowler van revisar les proves de l'estatus d'espècie i Jolley et al. van documentar una relació filogenètica amb G. personatus, no pas amb el gòfer petit.
Se n'han descrit dues subespècies:
* G. a. ammophilus (Davis, 1940)
* G. a. attwateri (Merriam, 1895)

## Referències

* ↑ Linzey, A. V.; NatureServe (Hammerson, G.). Geomys attwateri. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 24 juliol 2015.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 19. ISBN 978-0801893049.
* ↑ Hall, E. Raymond; Kelson, Keith R. The Mammals of North America (en anglès). 2a edició. Blackburn Press, 1959, p. 1181. ISBN 9781930665354.
* ↑ Patton, J. L.. «Family Geomyidae». A: Wilson, Don E. (ed.); Reeder, DeeAnn M. (ed). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005, p. 469-476. ISBN 978-0-8018-8221-0. OCLC 62265494.
* ↑ Tucker, P. K.; Schmidly, D. J. «Studies of a Contact Zone among Three Chromosomal Races of Geomys bursarius in East Texas» (en anglès). Journal of Mammalogy, 62, 2, 1981, pàg. 258-272. DOI: 10.2307/1380703. ISSN: 1545-1542.
* ↑ Burt, M. S.; Dowler, R. C. «Biochemical Systematics of Geomys breviceps and Two Chromosomal Races of Geomys attwateri in Eastern Texas» (pdf) (en anglès). Journal of Mammalogy, 80, 3, 1999, pàg. 799-809. DOI: 10.2307/1383249. ISSN: 1545-1542.
* ↑ Geomys attwateri (TSN 552516) al web del Sistema Integrat d'Informació Taxonòmica. [Consultat el 29 de juliol del 2017]. (anglès)
# Gerbillus gerbillus

Gerbillus gerbillus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a Algèria, Egipte, Israel, Jordània, Líbia, Mali, Mauritània, el Marroc, el Níger, el Sàhara Occidental, el Sudan, Tunísia i el Txad. El seu hàbitat natural són les zones àrides de sòl rocós o sorrenc. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Granjon, L. Gerbillus gerbillus. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 8 agost 2017.
Espècies vivents de jerbus petits :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia  · Família: Muridae :
Tribus Ammodillini, Desmodilliscini, Gerbillurini i Taterillini :
Tribu Gerbillini :
Categoria :
# Giovannino de Grassi

Giovannino de' Grassi (Milà, h. 1350 – 6 de juliol de 1398) va ser pintor, escultor, arquitecte i miniaturista italià gòtic.
L'any de naixement no es coneix amb certesa. La seva activitat es troba documentada des de 1389; des de 1392 va treballar com a escultor i arquitecte per a la construcció del Duomo de Milà però no va destacar com a escultor, sinó com a pintor i dibuixant. Va ser assessor en la construcció de la catedral de Pavia.
Des 1370 va il·lustrar prop de 50 folis de l'Offiziolo de Gian Galeazzo Visconti amb imatges naturalistes. L'obra es troba actualment a la Biblioteca Nacional Central de Florència.
També en el seu «Taccuino dei disegni» (àlbum de dibuixos), custodiat a la Biblioteca Angelo Mai de Bèrgam, que és considerat l'exemple més important de l'art italià tardogòtic, dominen escenes d'activitat quotidiana, animals i imatges de la natura. Realitzat cap a finals del segle XIV prop de la cort dels Visconti comprèn 77 dibuixos i 24 lletres miniades de l'alfabet. Alguns dibuixos semblen còpies del natural, però altres resulten còpies d'altres quadres. Sembla ser una obra no autògrafa de Grassi, sinó realitzada amb la col·laboració d'un taller. Almenys, van treballar amb ell el seu Germà Porrino i el seu fill Salomone. A Grassi i el seu taller o entorn s'atribueixen algunes il·luminacions del manuscrit «Tacuinum Sanitatis», conservat a la Biblioteca Nacional de França, París.
Encara que l'activitat més coneguda de Grassi són aquestes il·luminacions, es té constància que va conrear també altres formes artístiques, de les que avui amb prou feines queden restes : pendons d'església, retaules, cartrons per traceries de finestres, atribuint-se-li fins i tot la realització d'una maqueta en fusta de la catedral.
Giovannino de' Grassi va fer escola, sent el seu deixeble més notable Michelino dona Besozzo.

## Referències

* Biografia a Los maestros de la pintura occidental, pàg. 710. Taschen, 2005, ISBN 3-8228-4744-5

## Enllaços externs

* «Sobre el Taccuino dei disegni» (en anglès, alemany, italià). Arxivat de l'original el 2007-10-13. [Consulta: 17 octubre 2014].
# Giovanny Espinoza

Giovanny Espinoza (Ibarra, 12 d'abril de 1977) és un exfutbolista equatorià de la dècada de 2000.
Fou 90 cops internacional amb la selecció de l'Equador amb la qual participà en els Mundials de 2002 i 2006.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de LDU Quito, Vitesse Arnhem, Cruzeiro, Birmingham City, i Deportivo Quito.

## Referències

* ↑ Ecuador - International Appearances by Player a rsssf
* ↑ «Tactical Formation». Football-Lineups.com. [Consulta: 14 febrer 2007].
* ↑ «ecuagol.com .::. Todo sobre el fútbol ecuatoriano :: Noticias». Arxivat de l'original el 2008-03-04. [Consulta: 25 gener 2019].
* ↑ Walker, Andy «Birmingham City agree to sign defender». Birmingham Mail, 09-06-2009 [Consulta: 9 juny 2009]. Arxivat 16 de juny 2009 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2009-06-16. [Consulta: 25 gener 2019].
* ↑ «Giovanny Espinoza». www.goal.com, 04-02-2010. [Consulta: 4 febrer 2010].
* ↑ Giovanny Espinoza a National-Football-Teams.com (anglès)