OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Stallion Laguna FC

El Stallion Laguna Football Club és un club de futbol filipí de la ciutat de Biñan.

## Història

Va ser fundat el 2002 a Barotac Nuevo amb el nom Stallion Football Club. Va jugar a la United Football League, ascendint a primera divisió el 2011. Dos anys més tard es proclamà campió de la lliga filipina. El 2016 es traslladà a Biñan i fou escollit per disputar la Philippines Football League (PFL) el 2017.

## Palmarès

* United Football League
       2013
* UFL Cup
       2012

## Referències

* ↑ http://www.sunstar.com.ph/cagayan-de-oro/sports/2017/01/17/stallions-fc-laguna-prepares-philippine-football-league-520527 Arxivat 2017-01-18 a Wayback Machine.
* ↑ Catalan, Denrei «Stallion FC of Barotac Nuevo Brief History». Stallion Football Club official website [Consulta: 30 setembre 2012]. Arxivat 15 de març 2016 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-03-15. [Consulta: 1r juny 2018].
* ↑ Tupas, Cedelf «UFL promotes three teams to first division». inquirer.net. The Philippine Daily Inquirer, 18-12-2011 [Consulta: 31 desembre 2011].
* ↑ «Philippines - List of Champions». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ Karl Decena «Global falters against Kaya, hands Stallion UFL title». http://www.interaksyon.com/. www.interaksyon.com/, 13-06-2013 [Consulta: 14 juny 2013]. Arxivat 24 de setembre 2015 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 1r juny 2018].
* ↑ «Stallions FC Laguna prepares for Philippine Football League». Sun Star, 17-01-2017 [Consulta: 17 gener 2017]. Arxivat 18 de gener 2017 a Wayback Machine.
# Sxótove

Sxótove (en ucraïnès Щотове, en rus Щётово, Sxótovo) és una vila de la província de Luhansk a Ucraïna. Fins al 2020 formava part del districte d'Antratsit, però després passà a formar part del districte de Rovenkí i del municipi d'Antratsit. Tanmateix, segons el sistema administratiu rus, que controla la regió, Sxótove continua pertanyent al districte municipal d'Antratsit. El 2022 tenia 3.535 habitants.
La vila està ocupada per Rússia des de la Guerra al Donbàs, i és administrada per la República Popular de Luhansk.

## Geografia

Sxótove està a 8 quilòmetres al nord d'Antratsit i a 44 km al sud de Luhansk.

## Història

Sxótove fou fundada el 1773 com a part de l'ókrug militar de Mius a la província de l'Exèrcit del Don de l'Imperi Rus.
Durant la Revolució russa de 1905, el desembre es produïren importants vagues dels treballadors ferroviaris que foren reprimides pels cosacs. La mina de carbó No. 30 es posà en funcionament el 1918. S'elevà la vila a la categoria d'assentament de tipus urbà el 1938.
Durant la Segona Guerra Mundial, 335 habitants partiren cap al front i hi moriren 80. La mina de carbó No. 30 fou destruïda i entrà en funcionament de nou a partir de 1953.
L'abril del 2014, durant la Guerra al Donbàs, les forces pro-russes prengueren el control de Sxótove i des d'aleshores la vila està controlada per la República Popular de Luhansk.

## Referències

* 1 2 «Численность населения по состоянию на 1 октября 2015 года по Луганской Народной Республ ике» (en rus). Luhansk People's Republic. Arxivat de l'original el 2016-02-04. [Consulta: 21 desembre 2015].
* ↑ (ucraïnès) Щотове // Історія міст і сіл Української РСР. Луганська область. — Київ, Головна редакція УРЕ АН УРСР, 1968.
* ↑ Изд-во Ведомостей Верховного Совета РСФСР. СССР. Административно-территориальное деление союзных республик : изменения, происшедшие за время с 1/X 1938 г. по 1/III 1939 г., 1939.
* ↑ Щётово // Украинская Советская Энциклопедия. том 12. Киев, «Украинская Советская энциклопедия», 1985. стр.390
* ↑ ««Казаки» голодуючим луганчанам: «Поки собаки по селу бігають — ви ще не голодуєте»». Arxivat de l'original el 27 листопада 2014. [Consulta: 24 листопада 2014].
# Sxigri

Sxigri (en rus: Щигры) és un poble de l'óblast de Kaluga, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 15 habitants, pertany al districte de Jizdra.

## Referències

* ↑ Населенные места Российской империи в 500 и более жителей с указанием всего наличного в них населения и числа жителей преобладающих вероисповеданий, по данным первой всеобщей переписи населения 1897 г..
# Sxólkine

Sxólkine (en ucraïnès: Щолкіне, tàtar de Crimea: Şçolkino, en rus: Щёлкино, Sxolkino) és una ciutat de la República Autònoma de Crimea, a Ucraïna, que el 2021 tenia 10.078 habitants. Pertany al districte rural de Léninski, del qual és la seu administrativa.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Sudestada

La Sudestada és un fenomen meteorològic comú a una extensa regió del Riu de la Plata (Río de la Plata en castellà), que és un estuari format per la confluència dels rius Uruguai i Paranà, i que afecta bàsicament a l'Argentina i l'Uruguai.
Consisteix en una ràpida rotació de vents freds del sud al quadrant del sud-est, que satura les masses d'aire polar amb humitat oceànica. Este sobtat canvi sobtat, que tempera les baixes temperatures, genera normalment precipitacions de diversa intensitat (des de fortes pluges, a lleugeres plugetes). Sobre les costes es produïx un perillós onatge, i en àrees costaneres poblades com el barri de La Boca), són freqüents les inundacions. La circulació atmosfèrica incrementa la intensitat del vent.
La Sudestada és més comuna des de finals de la tardor i l'hivern. El 90% dels dies amb Sudestada solen ser entre els mesos d'abril i desembre.

## Tipus i causes de la sudestada

Una sudestada pot tenir lloc amb precipitació o sense (cosa menys freqüent) i aquesta darrera és causada per un sistema d'alta pressió centrat al sud-oest de la Província de Buenos Aires portant vents persistents a la desembocadura del Río de la Plata.
Una sudestada amb pluja, d'altra banda, es genera per l'efecte combinat de dos sistemes: una zona d'alta pressió localitzada a l'Oceà Atlàntic davant la costa de la Patagònia central, la qual porta aire maí fred a l'est de la província de Buenos Aires Province i al sud del liroral argentí i de l'Uruguai, i un sistema de baixes pressions localitzat sobre el centre sud de la Mesopotàmia argentina i l'oest d'Uruguai, el qual porta aire humit i càlid a la mateixa regió. A mesura que cau la pressió en aquest darrer sistema, els vents del sud-est s'incrementen.

## Referències

* Sudestada (castellà)

## Enllaços externs

* Sudestada a la web del Servicio Meteorológico Nacional de l'Argentina
# Sudburyita

La sudburyita és un mineral de la classe dels sulfurs, que pertany al grup de la niquelina. Rep el nom del districte de Sudbury, a Ontario (Canadà), on es troba la seva localitat tipus.

## Característiques

La sudburyita és un sulfur de fórmula química (Pd,Ni)Sb. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1973, sent publicada per primera vegada un any més tard. Cristal·litza en el sistema hexagonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la sudburyita pertany a «02.C - Sulfurs metàl·lics, M:S = 1:1 (i similars), amb Ni, Fe, Co, PGE, etc.» juntament amb els següents minerals: achavalita, breithauptita, freboldita, kotulskita, langisita, niquelina, sederholmita, sobolevskita, stumpflita, jaipurita, zlatogorita, pirrotina, smythita, troilita, cherepanovita, modderita, rutenarsenita, westerveldita, mil·lerita, mäkinenita, mackinawita, hexatestibiopanickelita, vavřínita, braggita, cooperita i vysotskita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Copper Cliff South, dins el municipi de Snider, al districte de Sudbury (Ontario, Canadà). Tot i tractar-se d'una espècie no gaire habitual ha estat descrita en tots els continents del planeta a excepció de l'Antàrtida.

## Referències

* ↑ «Sudburyite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 18 gener 2021].
# Símfisi mandibular

En l'anatomia humana, la superfície externa de la mandíbula està marcada en la línia mitjana per una cresta lleu, que indica la símfisi mandibular, symphysis menti, o línia d'unió de les dues peces de les quals es compon l'os en el primer període de la vida No és una veritable símfisi, ja que no hi ha cartílag entre els dos costats de la mandíbula.
Aquesta carena es divideix per sota i tanca una eminència triangular, la protuberància mental, la base de la qual està deprimida al centre però s'aixeca a l'altre costat per a formar el tubercle mental.
Serveix d'origen als músculs genihioideu i genioglòs.

## Altres animals

Quan una balena dels Mysticeti s'alimenta per filtració, po expandir la seva cavitat oral per tal d'acomodar quantitats d'aigua enormes. Això resulta possible especialment gràcies a l'elasticitat de la seva símfisi. Aquest mndíbula flexible no es presenta en les balenes arcaiques com Archaeoceti.

## Referències

* ↑ Fitzgerald 2012

### Fonts

* Fitzgerald, Erich M. G. «Archaeocete-like jaws in a baleen whale». Biol. Lett., 8, 1, 2012, pàg. 94–96. DOI: 10.1098/rsbl.2011.0690.
# Stethojulis strigiventer

Stethojulis strigiventer és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir fins a 15 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de l'Àfrica oriental fins a Algoa Bay (Sud-àfrica), les Illes Marshall i les Tuamotu. També des de Honshu (Japó) fins a Nova Gal·les del Sud (Austràlia).

## Referències

* 1 2 «Stethojulis strigiventer» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Randall, J.E., 2000. Revision of the Indo-Pacific labrid fishes of the genus Stethojulis, with descriptions of two new species. Indo-Pacific Fishes (31):42 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Sébastien Grall

Sébastien Grall (8è districte de París 20 de març de 1954 - 14è districte de París 11 de juliol de 2013) va ser un director i guionista francès que va dirigir unes 20 pel·lícules a França entre 1982 i 2013, la majoria produïdes per a televisió. Va fer pel·lícules com Un père et passe i Les Milles.

## Vida i carrera

Sébastien Grall va començar la seva carrera cinematogràfica l'any 1977 com a ajudant del director Yves Boisset a la seva producció cinematogràfica El jutge Fayard anomenat el xèrif protagonitzada per Patrick Dewaere. A finals de la dècada de 1970, van seguir dos treballs més com a ajudant de direcció dels directors Laurent Heynemann i Pierre Barouh.
El 1982 Grall va dirigir el curtmetratge La nuit du lac abans de dirigir la seva primera pel·lícula pròpia el 1986 amb La Femme secrète. El 1989 va dirigir la comèdia Un père et passe protagonitzada per Eddy Mitchell, Guy Marchand i Véronique Genest. El 1995, a partir del seu guió, es va crear el drama de guerra "Les Milles" amb el repartiment de Jean-Pierre Marielle, Ticky Holgado, Rüdiger Vogler i Kristin Scott Thomas sobre el camp d'internament de Les Milles a França.
Durant la dècada del 2000, Grall va fer diverses pel·lícules de televisió i minisèries de televisió premiades a França abans de tornar a la gran pantalla el 2012 amb la pel·lícula Hitch. Un any abans, el 2011, havia debutat com a director a l'escenari amb l'obra Hitch d'Alain Riou al Teatre Lucernaire.
Grall va morir l'11 de juliol de 2013 als 59 anys després d'una llarga malaltia La seva filla és l'actriu francesa Déborah Grall, néta del difunt actor Philippe Noiret.

## Filmografia
### Director

* 1986 : La Femme secrète
* 1989 : Un père et passe
* 1995 : Les Milles
* 1998 : Mirage noir (TV)
* 2002 : Un petit Parisien (TV)
* 2003 : Les Enfants du miracle (TV)
* 2003 : Un été de canicule (TV)
* 2005 : L'Homme pressé (TV)
* 2006 : La Blonde au bois dormant (TV)
* 2008 : Monsieur Neuwirth, tenez bon ! (TV)
* 2009 : Clara, une passion française (TV)
* 2012 : Autopsie d'un mariage blanc (TV)
* 2013 : Surveillance (TV)

### Ajudant de director

* 1977 : El jutge Fayard anomenat el xèrif d'Yves Boisset
* 1977 : La Question de Laurent Heynemann
* 1979 - Le Divorcement de Pierre Barouh
* 1981 : Nestor Burma, détective de choc de Jean-Luc Miesch

### Actor

* 1976 : Le Jardin des Hespérides de Jacques Robiolles

## Premis

* 2002: Premi al Millor Director per Un petit Parisien al Festival de la fiction TV de Saint-Tropez
* 2013: Premi al Millor Director per Vigilància al Festival de Luchon

## Referències

* ↑ du réalisateur Sébastien Grall Le Figaro, 12 de juliol de 2013
* ↑ Sébastien Grall in: Jeune Cinéma, Ausgaben 230-240, 1995, Seite 30
* ↑ Nachruf auf Sébastien Grall in: Pure People
* ↑ «Palmarès 2002». le site du Festival de la fiction TV. Arxivat de l'original el 2020-09-26. [Consulta: 8 maig 2023].
# Sérguiev Possad

Sérguiev Possad - Сергиев Посад (rus) - és una ciutat de l'óblast de Moscou, a Rússia. És a 71 km al nord-est de Moscou. És un centre industrial, considerat com la «capital russa de la joguina» tot i que s'hi produeixen també, entre d'altres, maquinari agrícola, tèxtil i mobiliari. El 2017 tenia 104.579 habitants.
La ciutat de Sérguiev Possad es va crear per l'aglomeració dels varis barris d'artesans que es van instal·lar a l'entorn del famós monestir ortodox, el Laura de la Santíssima Trinitat i Sant Sergi. Forma part de l'anomenat Anell d'Or juntament amb altres viles al voltant de Moscou. El monestir –patrimoni de la humanitat des de 1993– es considera el cor de l'ortodòxia russa, car fou fundat al segle xiv per Sergi de Ràdonej, patró de Rússia. Al segle xv l'indret adquirí l'estatus de laura (monestir ortodox), i al segle xvi Ivan el Terrible dotà la vila d'un conjunt de grans edificis i esglésies. Tradicional lloc de romeria, el 1920 va ser transformat en museu però a partir de 1988 s'hi va conèixer un renaixement d'activitat religiosa.
El nom significa burg o raval de Sant Sergi. El 1931 la ciutad va ser rebatejada Zagorsk (Заго́рск), un nom laic, com era de costum durant el règim comunista. Després de la desintegració de l'URSS el 1991 va tornar a prendre el seu nom històric.

## Persones

* Borís Godunov (1551-1605), tsar (1598-1605) sebollit a la catedral

## Llocs d'interés

* El monestir Laura de la Santíssima Trinitat i Sant Sergi
* El museu a l'antiga colònia d'artistes Abràmtsevo creada al segle xix. Des d'aleshores va contribuir en el renaixement de l'artesania artística russa.
* El museu de la joguina

## Referències

* ↑ «0073071.xml Sérguiev Possad». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 4 «Sergiyev Posad». A: The Columbia Electronic Encyclopedia (en anglès). Columbia University Press, 2013 [Consulta: 9 desembre 2020].
* 1 2 «The Toy museum of Sergiev Posad» (en anglès britànic). Russia Eguide. [Consulta: 9 desembre 2020].
* ↑ Artamonov, Ju V.; Manušina, Tatʹjana N. Sergijew Possad : Museumsreservat (en alemany). Moscou: Art-Rodnik, 2004. ISBN 5-88896-077-2.
* 1 2 «Architectural Ensemble of the Trinity Sergius Lavra in Sergiev Posad» (en anglès). UNESCO World Heritage Centre, 1993. [Consulta: 9 desembre 2020].
* ↑ Kernerman Webster’s College Dictionary (en anglès). Random House, 2010.
* ↑ Blumberg, Naomi. «Abramtsevo | artists' colony, Russia» (en anglès). Encyclopædia Britannica, 28-10-2014. [Consulta: 9 desembre 2020].
# TD Garden

El TD Garden és un pavelló poliesportiu localitzat al barri North End de Boston a l'estat de Massachusetts. El nom ve donat pel seu patrocinador, TD Banknorth, però sovint és anomenat simplement the Garden o Boston Garden, i antigament era conegut com a FleetCenter i Shawmut Center. És el pavelló dels Boston Celtics de la National Basket Association (NBA), dels Boston Bruins de la National Hockey League (NHL) i a partir de 2008, d'un nova franquícia de la National Lacrosse League (NLL). Antigament també va ser la llar dels Boston Blazers de la NLL. És el pavelló amfitrió del Beanpot, un torneig d'hoquei que acull les universitats de Boston, i del campionat de l'Hoquei East, una de les conferències que conformen l'hoquei universitari. El pavelló també ha acollit esdeveniments esportius a nivell nacional tals com l'All-Star Game de la NHL el 1996, la 1a i 2a ronda de la Divisió I de la National Collegiate Athletic Association (NCAA) el 1999 i 2003, a més de la Final Four de la NCAA femenina en 2006, i uns altres de menor seguiment com els campionats de Skate de 2001, els Trials de Gimnàstica el 1996 i 2000, la Frozen Four d'hoquei el 2004 i 1998 o tornejos de World Wrestling Entertainment com la WrestleMania XIV de 1998, King of the Ring 2000, Royal Rumble 2003 i SummerSlam 2006. Fora de l'esportiu, destaca la convenció democràtica que es va dur a terme el 2004 allí.
El TD Banknorth Garden comparteix l'honor de ser, juntament amb el Target Center dels Minnesota Timberwolves i l'Amway Arena dels Orlando Magic, els únics pavellons amb superfície de parquet, encara que més típic resulta a Boston, on els Celtics són coneguts per la tradició de tenir aquest parquet tan clàssic en la pista. Aquesta tradició ve des de la fi de la Segona Guerra Mundial, on van haver de recórrer al parquet a causa del cost i escassesa de la fusta en aquella època. No obstant això, la Final Four de la NCAA femenina de 2006 es va practicar en pista convencional.

## Història

El pavelló va ser construït per a reemplaçar al mític Boston Garden que tenia cinquanta anys. El 5 de gener de 2005, el propietari del Fleet Center, Delaware North Companies, va anunciar un acord que deixava Delaware North lliure de vendre els drets a un altre patrocinador. El 3 de març de 2005, TD Banknorth, la sucursal de Toronto-Dominion Bank, va anunciar la compra dels drets del nom. La companyia va nomenar al pavelló TD Banknorth Garden, en honor de l'històric Boston Garden.
Com dada curiosa, dir que FleetCenter va dur la venda dels drets fins a eBay, i des del 10 de febrer fins al 13 de març de 2005, FleetCenter va vendre els drets fins trenta vegades. Inclòs l'actual nom de TD Banknorth Garden, el pavelló ha tingut 33 noms diferents. Durant l'etapa del FleetCenter, el pavelló va ser conegut pels periodistes esportius com The Vault.
El TD Banknorth Garden també es troba al costat de l'Estació Nord de Boston.

## Galeria

* Partit davant Charlotte Bobcats
* Partit al llavors FleetCenter
* Vista exterior

## Enllaços externs

* TD Banknorth Garden
# Telefèric d'Eibsee

El telefèric d'Eibsee és una secció del telefèric bavarès de Zugspitze, Alemanya.
Es va inaugurar l'any 1963 amb una llargada de 4.450 m i una elevació de 1.950 m. El telefèric d'Eibsee corre sobre dos suports amb una altitud de 65 i 85 m, respectivament. L'últim és el suport de cables més alt a Alemanya. El cable principal té un diàmetre de 46 mm, i els cables que el transporten tenen un diàmetre de 29 mm cadascun. Funciona en 750 quilovats de potència, generats a l'estació de la vall. La ruta es fa normalment en 10 minuts a una velocitat de 36 km/h. El telefèric pot acollir 300 persones per trajecte cada hora.

## Enllaços externs

* Suport I a skyscraperpage
* Suport II a skyscraperpage
# Sòtades d'Atenes

Sòtades d'Atenes (en llatí Sōtădes, en grec antic Σωτάδης) fou un poeta còmic atenenc de la comèdia mitjana, segons diu Suides. Ateneu de Naucratis expressament el distingeix de Sòtades de Maronea, però Suides i Eudòxia Macrembolitissa el confonen amb l'altre Sòtades.
De les seves obres són coneguts els següents títols citats per Ateneu:
* Ἐγκλειόμεναι o Ἐγκλείομενοι (Enkleiómenai o Enkleíomenoi "presoners o presoneres")
* Παραλυτρούμενος (Paralytroúmenos).

## Referències

* ↑ 1.Sotades a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 888
# Sóbolevo

Sóbolevo (en rus: Соболево) és un poble del krai de Kamtxatka, a Rússia, que el 2021 tenia 1.423 habitants. És la seu administrativa del districte homònim.

## Referències

* ↑ «Населенные пункты Камчатки (даты возникновения, наименования, переименования, упразднения; краткая топонимика Камчатки) | Публикации по истории Камчатки | Камчатка, Петропавло …». Arxivat de l'original el 2013-01-28. [Consulta: 16 gener 2013].
# Sóc lletja

Sóc lletja és una obra de teatre escrita per Jordi Sànchez i Zaragoza i Sergi Belbel i dirigida a l'escenari per Sergi Belbel amb música d'Óscar Roig. Fou estrenada el 7 de juny de 1997 al Teatre Condal de Barcelona. Posteriorment fou editat en format llibre per Edicions 62, ISBN 9788429743050.

## Argument

És una història senzilla d'una noia poc agraciada físicament, que lluita per subsistir en un món que la menysprea, la rebutja i la insulta, i que es converteix en una protesta corrossiva contra la dictadura de l'estètica. És una comèdia i un drama alhora.

## Protagonistes

* Joel Joan
* Mònica Glaenzel
* Laura Conejero
* Jordi Sànchez i Zaragoza

## Referències

* ↑ Sóc lletja a l'arxiu del Teatre Grec
* ↑ Sóc lletja Arxivat 2019-11-23 a Wayback Machine. a laies.es
* ↑ Sóc lletja a teatremusical.cat

## Enllaços externs

* Sergi Belbel, Jordi Sánchez i Òscar Roig, 'Sóc lletja', per Núria Santamaria, a Els Marges, ISSN 0210-0452, Nº. 59, 1997, pàgs. 121-124
* La comanyia Kràmpack estrena "Sóc lletja", ccma.cat
# Sòtades de Maronea

Sòtades de Maronea (en llatí Sōtădes, en grec antic Σωτάδης) fou un poeta grec nadiu de Maronea a Tràcia (segons algunes referències nadiu de Creta, però generalment és anomenat Μαρωνείτης). Va florir a Alexandria cap a l'any 280 aC. Va escriure poemes lascius anomenats φλύακες o κίναιδοι (Flyakes o Kinaidoi), en dialecte jònic o també Ἰωνικοὶ λόγοι (Ionikoí logoi "versos jònics") o Σωτάδεια ᾁσματα (Sotádeia asmata "Cançons de Sòtades")
Va atacar Ptolemeu II Filadelf quan aquest es va casar amb la seva germana Arsínoe, i el rei el va empresonar durant molt de temps. Es va poder escapar, però el va fer presoner a Caune l'almirall egipci Pàtrocle, i el va tirar al mar dins una caixa de plom.
De les seves obres resten petits fragments i els títols següents mencionats per Hefestió i el Suides:
* Ἄδωνις (Adonis)
* Ἀμαζών (Amàzona)
* εἰς ᾁδου κατάβασις (Eis adou katábasis)
* εἰς Βελεστίχην (Eis belestichen)
* Ἰλίας (Ilías)
* Πρίηπος (Príepos)
El metre poètic que utilitzava amb més freqüència era conegut com a metre sotadeà. Ateneu de Nàucratis fa alguns comentaris sobre aquest poeta, que sembla que va tenir diversos imitadors entre altres el seu fill Apol·loni i Caristi, i que els poetes llatins Enni i Acci van copiar el seu estil. Fins i tot entre els eclesiàstics grecs, ja que Sant Atanasi d'Alexandria va acusar Arri d'escriure amb un estil que s'aproximava als "poemes sotadeus".

## Referències

* ↑ 2.Sotades a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 888