OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Francesc Sagrera i Riera

Francesc Sagrera i Riera (Breda, 8 de febrer de 1901 - Moià, 22 de febrer de 1940) fou un frare escolapi, educador a Moià. Ha estat proclamat servent de Déu per l'Església catòlica i està en curs de beatificació.

## Biografia

Francesc Sagrera nasqué a Breda en 1901; hi va estudiar al col·legi dels Germans de La Salle i freqüentà l'Oratori de Sant Felip Neri. Ingressà al seminari de Barcelona i, quan estava a punt d'acabar els estudis, va demanar d'ingressar a l'Escola Pia en 1924.
Acabats els estudis, fou ordenat sacerdot en 1926 i passà un any a la comunitat de l'Escola Pia de Barcelona. En acabar el curs, el metge aconsellà al jove, que tenia una salut feble, que marxés a viure a un clima més sec i li recomanà Moià. Sagrera hi anà i hi visqué la resta de la seva vida. Ensenyava disciplines de Comerç i feia apostolat entre els joves. Col·laborà amb els Cercles d'Estudi de la Federació de Joves Cristians de Catalunya en la formació de joves.
Les seves classes eren innovadores des del punt de vista pedagògic: hi aplicava una mena de democràcia interna en la presa de decisions a partir d'una constitució escrita, i fomentava una escola lliure i responsable, d'acord amb la doctrina social de l'Església, on l'estudiant fos conscient del futur paper que havia de jugar per millorar la societat, essent-ne responsable.
El 1936, durant les persecucions de religiosos en l'inici de la Guerra civil espanyola, mentre la comunitat marxava, Sagrera quedà enrere per tal de protegir el Santíssim de l'església. Fou pres per un escamot i, quan anaven a afusellar-lo al claustre de la comunitat, un accident retardà l'execució i el pujaren a un camió per matar-lo fora ciutat. En veure'l, però, tan feble, el deixaren anar.
Visqué la resta de la guerra en un mas, ensenyant els fills dels pagesos i atenent malalts i gent que demanava auxili religiós. La seva salut, però, no millorava. En 1939 tornà a la comunitat de Moià, on continuà fent classes i apostolat. En 1940, però, va morir.

## Veneració

Molt estimat al poble, els joves no voleren deixar sol el cadàver, i els obrers de les fàbriques demanaren festa per assistir al funeral. Els seus alumnes aconseguiren que l'ajuntament de Moià li dediqués una plaça. Poc després de la seva mort fou nomenat fill il·lustre de Breda i fill adoptiu de Moià.
La Fundació Francesc Sagrera de Moià fou també iniciativa d'exalumnes i la comunitat escolàpia moianenca. El seu primer president fou un deixeble del pare Sagrera, Isidre Prat i Montràs, el substituí el 2007 Josep Gallifa i Roca fins al 2020, quan va iniciar la presidència Elisabet Cots i Prat. El bisbe de Vic inicià el procés de beatificació en 1993 i fou declarat servent de Déu en 1999, en declarar-se vàlida la investigació diocesana. En 2009 la seva despulla fou traslladada del cementiri municipal a l'església parroquial de Moià, on reposa avui dia.

## Bibliografia

* M. Lidón Sanfeliu. Francesc Sagrera, pedagog i orientador. Tesi doctoral presentada a la Universitat Ramon Llull, 2010.
* Web de la Fundació Francesc Sagrera
# Daniel Hendler

Daniel Hendler (Montevideo, 3 de gener de 1976) és un actor, director i guionista de cinema, teatre i televisió uruguaià.

## Biografia

Nascut a Montevideo, descendent d'alemanys, Hendler va desenvolupar la seva trajectòria artística entre l'Uruguai i l'Argentina, on viu actualment. Ha treballat en teatre, cinema i televisió. Pel que fa al cinema, Hendler és més conegut per protagonitzar la pel·lícula 25 Watts de Juan Pablo Rebella i Pablo Stoll, on interpreta el jove Leche.
Hendler ha participat en nombroses pel·lícules argentines com El fondo del mar (2003) i Los suicidas (2005). Forma part del moviment del «nou cinema argentí» o «cinema independent argentí».

## Filmografia destacada

* Esperando al Mesías (2000)
* El ojo en la nuca (2001)
* Sábado (2001)
* 25 Watts (2001)
* No sabe no contesta (2002)
* Todas las azafatas van al cielo (2002)
* El fondo del mar (2003)
* Whisky (2004)
* El abrazo partido (2004)
* Los suicidas (2005)
* Reinas (2005)
* La novia errante (2006)
* Mi primera boda (2011)

## Referències

* ↑ 180.com.uy. «“Sería un sueño dirigir a Maslíah de protagonista”» (en castellà), 07-12-2011. [Consulta: 19 febrer 2012].
* ↑ www.cine.ar. «Daniel Hendler: Norberto apenas tarde» (en castellà), 14-07-2009. Arxivat de l'original el 2009-08-23. [Consulta: 19 febrer 2012].
* ↑ exitoina.com. «“Norberto apenas tarde”, el debut de Daniel Hendler como director, en BAFICI» (en castellà), 14-07-2009. Arxivat de l'original el 2018-06-13. [Consulta: 19 febrer 2012].
* ↑ Diego Batlle. «Norberto apenas tarde, de Daniel Hendler» (en castellà), 20-10-2011. Arxivat de l'original el 2015-05-04. [Consulta: 19 febrer 2012].

## Enllaços externs

* Daniel Hendler a cinenacional.com (castellà)
# Rafael Mainar

Rafael Mainar, més conegut com a "Jeroni Paturot" (Saragossa ? - Barcelona 1929), fou un periodista espanyol.
Inicià les seves col·laboracions a la premsa a La Tribuna en substitució de Carlos Ossorio y Gallardo. Així mateix publicà treballs sobre els escultors Oslé, i el dibuixant Bagaria.. Ramon Casas li va dedicar un retrat, avui conservat al MNAC.

## Referències

* ↑ (Mendoza, 1995), núm.

## Bibliografia

* Mendoza, Cristina. Ramon Casas, Retrats al carbó. Sabadell: Editorial AUSA, 1995, p. 282pp. (catàleg exposició MNAC). ISBN 84-8043-009-5.
# Hof van Twente

Hof van Twente és un municipi de la província d'Overijssel, al centre-est dels Països Baixos. L'1 de gener de 2009 tenia 35.228 habitants repartits per una superfície de 215,44 km² (dels quals 2,41 km² corresponen a aigua). Limita al nord amb Wierden, al nord-oest amb Rijssen-Holten, al nord-est amb Almelo i Borne, a l'est amb Hengelo i al sud amb Lochem (Gelderland), Berkelland (Gelderland) i Haaksbergen.

## Centres de població

| Nom | Població |
| Goor | 11.460 |
| Delden | 6.920 |
| Markelo | 3.600 |
| Diepenheim | 1.900 |
| Hengevelde | 1.500 |
| Bentelo | 730 |
| Font: CBS ||
Altres nuclis:
| Elsen (760, amb cases disperses) Stokkum (730, amb cases disperses) Wiene (520, amb cases disperses) Zeldam (510, amb cases disperses) Markelosebroek (430, amb cases disperses) Deldenerbroek (420, amb cases disperses) Herike (370, amb cases disperses) Markvelde (320, amb cases disperses) | Kerspel Goor (230, amb cases disperses) Deldeneresch (200, amb cases disperses) Azelo (170, amb cases disperses) Elsenerbroek (140, amb cases disperses) Achterhoek Pothoek Stokkumerbroek |

## Ajuntament

El consistori municipal consta de 25 membres, format des del 2006 per:
* CDA (9 regidors)
* PvdA (7 regidors)
* VVD (4 regidors)
* Gemeentenbelangen (3 regidors)
* Burger Partij Hof (1 regidor)
* Fraktie Bens (1 regidor)

## Enllaços externs

* www.hofvantwente.nl
* Castell de Twickel
* Castell de Weldam
# Eduard Lamas i Alsina

Eduard Lamas i Alsina (Súria, 16 de desembre de 1990) és un jugador d'hoquei sobre patins català, que juga de defensa a l'SL Benfica. És fill d'Eduardo Lamas Sánchez i germà petit del també jugador d'hoquei, Josep Lamas i Alsina.

## Biografia

Començà a jugar a hoquei sobre patins en les categories inferiors de l'HC Liceo, amb qui va guanyar dos campionats d'Espanya en la categoria júnior. A la temporada 2008-09 va ser cedit al Club Patín Cerceda; quan jugava en aquest equip va aconseguir ascendir a l'OK Lliga. A la temporada 2009-10 va continuar jugant en aquest equip a la màxima categoria de la lliga espanyola. A la següent temporada tornà a jugar a l'HC Liceo. El 26 de maig de 2015 s'anuncià que, un cop finalitzés la temporada, passaria a formar part de la plantilla del FC Barcelona per un període de tres temporades.
Va ser en les categories inferiors de la selecció espanyola d'hoquei sobre patins on va obtenir els màxims guardons: va esdevenir campió d'Europa Juvenil el 2007 i campió d'Europa Júnior el 2008, campió del món sub-20 els anys 2007 i 2009 i campió de la Taça Lationa sub-23 el 2010.

## Palmarès

Lamas ha guanyat els següents premis esportius:

### HC Liceo

* 1 Copa Intercontinental (2011)
* 1 Copa Continental (2011/12)
* 2 Co pes d'Europa (2010/11 i 2011/12)

### FC Barcelona

* 1 OK Lliga / Lliga espanyola (2015/16)

### Amb altres equips

* 2 Mundials sub-20 (2009 i 2007)
* 1 Europeu Júnior (2008)
* 1 Europeu Juvenil (2007)
* 2 Taça Latina sub-23 (2010 i 2012)

## Referències

* 1 2 «Fitxa d'Eduard Lamas al Liceo». Arxivat de l'original el 20 de novembre 2010. [Consulta: 28 abril 2014].
* ↑ «El Barça d'hoquei patins fitxa Edu Lamas per a tres temporades». Ara.cat, 26-05-2015. [Consulta: 10 juny 2015].

## Enllaços externs

* Perfil al web del FC Barcelona
# Marianela Nuñez

Marianela Núñez (San Martín, Buenos Aires, 23 de març de 1982) és una ballarina clàssica argentina membre des de 1997 del Royal Ballet de Londres i ballarina solista des de 2002. És molt coneguda per la seva bona tècnica.

## Biografia

Va néixer a San Martín (Buenos Aires), Argentina i no prové d'una família vinculada a la dansa sinó que va anunciar als sis anys que desitjava ser una ballarina tot i que mai havia vist un ballet complet.
Es va formar en l'Institut Superior d'Art del Teatre Colón, des dels viut anys seguint la guia d'Olga Ferri. Es va unir al ballet estable del teatre el 1996 y va formar part de la gira a l'Havana, Cuba.
El 1997 fou partenaire de Maximiliano Guerra a Uruguay, Espanya, Itàlia i el Japó. Fou integrant de la gira del ballet del Colón per Europa i Estats Units.
Fou audicionada per Anthony Dowell durant una gira del Ballet Real als Estats Units el 1998. Dowell estava vestit de Carabosse quan Marianela va audicionar per a ell. Es va unir a la Escuela del Ballet Real el 1998 i va ser elegida per ser la ballarina principal en la Soiree musicale a la gala per l'Aniversari número 100 per la dama Ninette de Valois. Es va unir a la companyia el 1999 i va ser promoguda a principal el 2002.
Té un ampli repertori i ha creat La Neige en Les saisons i un paper a El sueño de Acheron 2005 va demostrar que fiu un gran any per a Marianela en el qual va guanyar una gran aclamació de la crítica per la seva interpretació representant a Lise a La Fille Mal Gardee amb Carlos Acosta.
Les seves interpretacions recents a Sylvia també han obtingut aclamació de la crítica. Li han acreditat un refinat sentit de l'estil, i de mostrar una comprensió única de l'estil del coreògraf Frederick Ashton.
Marianella Nuñez va guanyar la prestigiosa concessió del Premi Richard Sherrington a la millor ballarina el 2005. El 2009 va obtenir el Premi Konex de Platí com la millor ballarina de la dècada a Argentina.
Va estar casada amb el ballarí Thiago Soares. La parella es va divorciar el 2015

## Referències

* ↑ Sancho Cardiel, Mateo «Marianela Núñez, estrella de la gira en EE.UU. del Royal Ballet de Londres». La Vanguardia, 06-06-2015 [Consulta: 12 febrer 2016].
* ↑ «Marianela Núñez». Royal Opera House [Consulta: 12 febrer 2016].
# Sonata Undine

La Sonata Undine és una sonata per a flauta i piano escrita per Carl Reinecke que està basada en la novel·la Undine de Friedrich de la Motte Fouqué. És l'opus 167 del compositor, i va ser publicat l'any 1882.
Aquesta sonata s'associa al període romàntic. Consta de quatre moviments:
* Allegro
* Intermezzo. Allegretto vivace
* Andante tranquillo
* Finale. Allegro molto agitato ed appassionato, quasi Presto.

## Referències

* ↑ Sonata Undine: Partitura lliure a l'IMSLP.
# Francesc Salvat

Francesc Salvat i Vilaseca va ser un compositor i director. Va viure a Tarragona entre els segles XIX i xx. Es va formar amb Victoriano Agustí, mestre de capella de l'església prioral de Sant Pere de Reus (Tarragona), i també fou alumne de Felip Pedrell. Va ser director de companyies d'òpera i sarsuela amb les que va recórrer molts teatres d'Espanya. El 1888 també dirigí la societat Euterpe, fundada per Clavé. Poc després va dirigir El Eco Republicano, una agrupació que va aconseguir importants premis a França entre 1895 i 1897. El propi Salvat va guanyar un premi per una simfonia. En 1893 l'Ajuntament de Tarragona el va nomenar director de la seva banda municipal. Va ser professor del centre d'instrucció musical. Entre les seves composicions, destaca la sarsuela Barbers de saló, amb lletra d'Antoni Ferrer i Codina.

## Obres

Música escènica:
* Barbers de saló, Zarz, 1 act, 1, A. Ferrer Codina, est, 1898, Barcelona, E: Msa.
* La dama misteriosa, Zarz, 1 act, 1, R. Homedes Mundo / A. Fayula, est,1906, Tarragona, E: Mn.
* Els entremaliats, Zarz, 1 act, col. A. Esquerra, 1, F. Figueras Ribot / F. Boter, est, 2 d'octubre de 1907, Te. Principal (Barcelona).
* El cuarto del camarero, intermedio, 1 act, 1, J. Sánchez Mesa, est, 1907, E: Mn.
* El fielato, Sai, 1 act, 1, S. Rusiñol / A. Esquerra Codina, est, 1917, Barcelona.
* El eclipse total, sueño, 1 act, 1, A. Fayula.
* Los sujetivos, Zarz,1 act ,1, A. Fayula López Bayo.
* Los gaditanos, Zarz, 1 act, 1, J. Montagud Jijoane.
Piano:
* Carolina, Maz (IA)
* Flis-flas, Pk (VLL)
* Nuevo vals Boston (IA)
* Orquídea, Maz (VLL)
Altres:
* 2 Marxes fúnebres per a Bda.
* Marxa fúnebre "Descansa en Paz".

## Referències

* ↑ «Obres de Francesc Salvat a l'IFMuC».

## Bibliografia

* La música Il·lustrada hispanoamericana, II, 19, 25 de setembre de 1899.
* L. Iglésias de Souza: El teatro lírico español, A Corona, Diputación provincial, 1991 - 96.
* Diccionario de la música Española e Hispanoamericana 9, Sociedad General de Autores y Editores (SGAE).
# Família Gallo

La família Gallo és una de les més célebres de la història del toreig. Pertanyents a l'ètnia gitana, el patriarca de la dinastia va ser Fernando Gómez García el "Gallo" (1847-1897), un torero que no va tenir massa fortuna i que es va retirar al poble sevillà de Gelves. Casat amb la bailaora gitana Gabriela Ortega, van tenir sis fills, tres homes i tres dones.
Els tres fills van ser toreros: Rafael el "Gallo" (Gallito I), anomenat també el "Divino Calvo" (1882-1960), Fernando "Gallito chico" (Gallito II), peó del seu germà petit, i el menor d'ells, Joselito (1895-1920), primerament apodat "Gallito III", considerat junt a Juan Belmonte, el millor totero de tots els temps. Un tiet d'ells i germà de "Gallo" pare, José Gómez, va ser banderiller de Lagartijo.
En quant a les tres filles, Gabriela, Trinidad i Dolores, també van estar lligades al món dels braus. Gabriela es va casar amb Enrique Ortega el "Cuco" i un dels seus fills va ser també torero: Rafael Ortega Gómez el "Gallito". Trinidad es va casar amb el torero Manuel Martín-Vázquez. Finalment, Dolores es va casar amb el cèlebre torero Ignacio Sánchez Mejías, tenint un fill que també es dedicà al toreig.

## Referències

* ↑ toros. «Los Gallo, familia Mariana» (en castellà), 31-03-2021. [Consulta: 25 agost 2022].
* ↑ Amorós Guardiola, Andrés Ignacio Sánchez Mejías. Alianza [Madrid], 1998, pàg. 23.
# Delegació de Sanitat i Assistència Social Ajuntament de Cornellà

La Delegació de Sanitat i Assistència Social Ajuntament de Cornellà és una obra del municipi de Cornellà de Llobregat (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici de planta baixa i pis, antic habitatge unifamiliar. La planta és quadrada i la coberta és de teulada a quatre vessants. Els materials són senzills: teula àrab, maó arrebossat i pintat imitant carreus de pedra, i fusta als ràfecs. El pòrtic semicircular de l'entrada principal imita un templet "clàssic", classicisme que es reforça amb les sanefes esgrafiades imitant meandres, amb els esgrafiats de la part superior del pòrtic (garlandes molt perdudes) i també amb motllures de fang cuit de les llindes de les finestres (també garlandes). Aquestes estilemes decoratives són pròpies d'algunes de les aportacions noucentistes de les dues primeres dècades del segle xx.

## Referències

* ↑ «Delegació de Sanitat i Assistència Social Ajuntament de Cornellà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 desembre 2015].
# Rafael Maluenda Verdú

Rafael Maluenda Verdú (Monòver, 12 de juliol de 1941) és un empresari i polític valencià, diputat a les Corts Valencianes de la I a la VIII legislatures.
Estudià peritatge mercantil i direcció d'empreses. Ha estat gerent de l'empresa del marbre Carlos Tortosa SA, i principal accionista de Mármoles Seleccionados SA.
El 1977 es va afiliar a Aliança Popular; el 1979 en fou secretari al Vinalopó Mitjà, el 1982 president i el 1983 secretari provincial d'Alacant (fou autor dels estatuts d'aquesta secció). El 1986 fou expedientat pel seu propi partit per protagonitzar un enfrontament intern amb un altre sector dirigit per Juan Antonio Montesinos García i Ángel Castroviejo Calvo, que acabà imposant-se.
Ha estat diputat per la província d'Alacant a totes les legislatures des de les eleccions a les Corts Valencianes de 1983. El 1995 fou nomenat portaveu adjunt del Grup Popular a les Corts Valencianes i ha estat ponent en la reforma de l'Estatut d'Autonomia de la Comunitat Valenciana.
Fou síndic del Grup Parlamentàri Popular a finals del 2009 durant un breu període a causa de la destitució de l'anterior síndic Ricardo Costa per la implicació d'aquest en el cas Gürtel de corrupció política. Finalment, el també conseller Rafael Blasco el succeí i Maluenda passà a la vicepresidència de les Corts Valencianes. Va tornar a ocupar la vicepresidència de les Corts Valencianes des d'octubre de 2014 fins al final de la VIII legislatura.

## Referències

* Biografies de polítics valencians Arxivat 2009-09-20 a Wayback Machine.
* Fitxa de les Corts Valencianes Arxivat 2009-12-24 a Wayback Machine.
# Hoffman (Carolina del Nord)

Hoffman és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 624 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hoffman tenia 624 habitants, 219 habitatges i 167 famílies. La densitat de població era de 70 habitants per km².
Dels 219 habitatges en un 41,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47% hi vivien parelles casades, en un 21,5% dones solteres, i en un 23,7% no eren unitats familiars. En el 18,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,82 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,14.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33% tenia menys de 18 anys, un 7,4% entre 18 i 24, un 32,9% entre 25 i 44, un 17,8% de 45 a 60 i un 9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.279 $ i la renda mediana per família de 34.688 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.893 $ mentre que les dones 16.838 $. La renda per capita de la població era de 14.726 $. Entorn del 17,2% de les famílies i el 24,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hoffman». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hoffman». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Eduard Kucharski i Gonzàlez

Eduard Kucharski i Gonzàlez (L'Hospitalet de Llobregat, 22 de maig de 1925 - Barcelona, 2 d'octubre de 2014) fou un jugador de bàsquet català de les dècades dels 40 i 50.

## Història

Kucharski va néixer a L'Hospitalet de Llobregat el 22 de maig de 1925. Jugava a la posició d'aler i és considerat com la primera gran estrella del bàsquet català i espanyol. Va debutar l'any 1941 amb només 15 anys amb el CE Laietà, club amb el qual guanyà els primers títols. Posteriorment, i sempre a Catalunya va jugar al Futbol Club Barcelona, Joventut de Badalona i Aismalíbar de Montcada. A més fou titular indiscutible a la selecció espanyola entre els 17 i 33 anys, disputant un total de 50 partits (xifra molt alta per l'època) amb la qual va participar en el Campionat del Món de Bàsquet de 1950 (on només van guanyar un partit contra Iugoslàvia perquè aquests es negaren a jugar en protesta contra el Règim franquista) i en els Jocs del Mediterrani del 1955 on aconseguí la medalla d'or. Es retirà el 1958.
Després de la seva retirada com a jugador va iniciar una llarga carrera com a entrenador, principalment a l'Aismalíbar de Montcada (on compaginà el càrrec amb el de jugador), però també al Futbol Club Barcelona i al Joventut de Badalona. El 1960 fou el primer entrenador de l'estat que marxà a l'estranger (Itàlia) per entrenar. Dirigí a un dels grans d'Europa, la Virtus de Bolonya. Va arribar a ser seleccionador espanyol entre 1959 i 1960, dirigint a la selecció espanyola als Jocs Olímpics de Roma 1960, els primers en la història del bàsquet espanyol.
La seva germana Rosa Maria Kucharski va ser una instrumentista i professora de piano de renom.

## Trajectòria esportiva
### Com a jugador

* CE Laietà: 1941-1946
* FC Barcelona: 1946-1947
* Joventut de Badalona: 1947-1948 i 1948-49
* FC Barcelona: 1949-1953
* Aismalíbar Montcada: 1953-1958

## Títols
### Com a jugador

* 5 Copes del Rei: (1942, 1944, 1947, 1950 i 1948)
* 5 Campionat de Catalunya de bàsquet masculí: 1944, 1947, 1951, 1952, 1956
* Medalla d'or als Jocs del Mediterrani de 1955

### Com a entrenador

* 1 Lliga espanyola: (1967)
* 2 Copes del Rei: (1969 i 1978)

## Notes

* ↑ Aquesta temporada tenia contracte amb el club badaloní, però el Barcelona va convèncer Kucharski per estar-s'hi una temporada sense jugar, només entrenant a la pista del Laietà per no perdre la forma, i retornar al club blaugrana la temporada següent.

## Referències

* ↑ «Mor Eduard Kucharski, un dels pioners del bàsquet català». Esport 3, 02-10-2014. [Consulta: 2 octubre 2014].
* ↑ «Fallece Eduardo Kucharski, el primer genio del baloncesto español». ACB, 02-10-2014. Arxivat de l'original el 2018-12-06. [Consulta: 2 octubre 2014].
* ↑ Conde Esteve, Justo; Ramos Pérez, José Ramón. Joventut Badalona. La quinta esencia del basket, 1992, p. 46-47 [Consulta: 8 maig 2018].
# Mariani

Mariani és el nom dels següents personatges:
* Angel Mariani (Ravenna, 1822 - Gènova, 1878), músic italià deixeble de Rossini
* Luis Leandro Mariani y González (Sevilla, 1864 - 1925), organista i compositor
* Maddalena Mariani Masi (Florència, 1850 - Erba, Brianza, 1916), soprano italiana
* Rosa Mariani (Cremona, 1799 - ? després de 1832), contralt de coloratura italiana
* Teresa Mariani (Florència, 1868 - Castelfranco, 1914), actriu italiana