OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Aleksandr Buliguin

Aleksandr Grigórievitx Buliguin (gubèrnia de Riazan, Imperi Rus, 18 d'agost —OS 6 d'agost— de 1851 - Riazan, 5 de setembre de 1919) fou un polític rus, que exercí de Ministre de l'Interior de l'Imperi Rus entre febrer i octubre de 1905.

## Vida

Graduat a l'Escola Imperial de Dret, començà a treballar al jutjat dels districte de Tambov l'any 1871. A partir d'aleshores desenvolupà diferents càrrecs administratius incloent la de governador de Kaluga (1887), de Moscou (1893), i assistent del governador-general de Moscou, el Gran Duc Sergi de Rússia (1902).
El 20 de gener de 1905, després de vagues i protestes, substituí al príncep Piotr Sviatopolk-Mirski al davant del Ministeri de l'Interior. Tot i així, és especialment conegut per l'anomenada «Constitució Buliguin», desenvolupada en resposta a la Revolució Russa de 1905. El text entrà en vigor l'agost de 1905 i proposà la creació d'un nou cos consultiu. No satisfà a aquells qui volien una assemblea plenament legislativa, i els opositors a Buliguin, descontents, promogueren les vagues de setembre i octubre. Després d'aquests fets, el 17 d'octubre de 1905 fou exclòs del càrrec i el substituí el reaccionari Piotr Durnovó. Després del relleu retornà al Consell d'Estat.
El 5 de setembre de 1919 fou disparat i assassinat pels bolxevics, responsabilitzant-se dels fets la txeca de Riazan.

## Referències

* 1 2 «БУЛЫГИН АЛЕКСАНДР ГРИГОРЬЕВИЧ (1851—5.09.1919)» (en rus). Rusinst.ru. Arxivat de l'original el 2011-07-21. [Consulta: 14 juny 2016].
* ↑ Luxemburg, Rosa. Huelga de masas, partido y sindicatos (en castellà). 1a ed.. editorial Siglo XXI España, p. 54. ISBN 978-84-323-1736-1.
# Al-Haramayn

Al-Haramayn ('els dos Llocs Sants') és una expressió utilitzada generalment per designar a les dues ciutats santes de l'islam: la Meca i Medina. Pels mamelucs i otomans es podia referir tanmateix a Jerusalem i Hebron.

## Vegeu també

* Khàdim al-haramayn

## Enllaços externs

* Islamqa.info
# Alexandre Farnese

Alexandre Farnese o Alessandro Farnese és el nom dels següents personatges:
* Alessandro Farnese o Pau III (1468-1549), papa de l'església catòlica
* Alexandre Farnese (cardenal) (1520 - 1589), net de Pau III.
* Alexandre I de Parma (1545 - 1592), duc de Parma nebot del cardenal i besnet de Pau III.
* Alexandre Farnese (general) (1635 - 1689), governador dels Països Baixos fill d'Odoard I de Parma
# Alois Pupp

Alois Vijo Pupp (San Martin de Tor, 26 de febrer de 1900 – Brixen, 22 de febrer de 1969) fou un polític ladí sudtirolès. Fou un dels fundadors del Südtiroler Volkspartei (SVP), a les eleccions regionals de Trentino-Tirol del Sud de 1948 i el 1950 fou nomenat membre de la junta provincial de Karl Erckert, com a assessor de Paul Mayr. Després de les eleccions regionals de 1952 fou nomenat vicepresident, i a la mort d'Erckert fou nomenat president del Tirol del Sud, càrrec que va renovar a les eleccions regionals de 1956. Després de les eleccions regionals de 1960 deixà el seu càrrec a Silvius Magnago, però continuà com a president del Consell Autònom del Tirol del Sud el 1960-1962 i el 1964-1966.
El 1958 també fou el primer Landeskommandant dels Schützen. Alhora, com a polític ladí, fou força criticat pels seus paisans per mostrar-se partidari de la imposició de l'alemany a l'escola, fins i tot a Ladínia, ja que considerava que el ladí era un dialecte i no pas una llengua.

## Referències

* ↑ Franz Vittur, Ein Leben, eine Schule. Zur Geschichte der Schule in der ladinische Ortschaften, Bozen, Istitut Pedagogich Ladin, 1994. 60 e ss.
| Precedit per: Karl Erckert | Presidents del Tirol del Sud 1955 - 1960 | Succeït per: Silvius Magnago |
# Vel (micologia)

El vel en micologia, és una de les diverses estructures de què disposen els fongs, concretament és la membrana prima que cobreix el capell i la tija en els fongs immadurs.
Com cada teixit del fong, exceptueant-ne l'himeni, el vel està compost de teixit hifal estèril. En molts casos l'himeni fèrtil s'estén pel dessota del vel en alguna llargada.
L'avantatge del vel, des d'un punt de vista evolutiu, es considera que està lligat a la dispersió de les espores; un vel permet alliberar més fàcilment les espores al vent o sobre animals que hi passin. Malgrat això molts fongs no tenen vel com per exemple els fongs amb "copa", els fongs amb "esfera", amb "estel", alguns de la família Polyporaceae, els fongs gelatinosos, etc.

## Tipus de vel

Els vels poden ser classificatrs en dues categories:
* Vel universal o vel general
* Vel parcial

### Vel universal

Embolcalla completament el fong en l'estat primordial i quan es desenvolupa el carpòfor, s'esquinça deixant residus més o menys visibles i persistents com és la volva, l'anell i la cortina.

### Vel parcial

El vel parcial és un teixit que té funcions protectores de l'himenòfor en moltes espècies d'Agaricales.
A l'estadi primordial i a l'inici del desenvolupament del carpòfor es troba sota el capell, entre el peu i el seu marge. Quan madura s'esquinça i forma l'anell descendent que no s'ha de confondre amb l'anell ínfero-ascendent que deriva del vel universal.
En alguns casos, com per exemple en Agaricus bitorquis o Catathelasma imperialis, hi són presentes els residus dels dos anells citats i hi ha un doble anell.

## Característiques

Sovint la presència o no de vel és necessària per classificar un bolet, algunes característiques distintives són:
* Estructura (fibrosa, fràgil, coriàcia, etc.)
* Restes de vel parcial.
* Fusió a la base del fong.
* Dimensió i forma.
* Extensió sota terra del vel en una mena de rizoma.
Per una classificació més exacta no s'ha de tallar el bolet arran de terra sinó arrencar-lo sencer.

## Vegeu també

* Làmina
* Estípit
* Volva
* Anell

## Referències

* ↑ Arxivat 2007-01-10 a Wayback Machine. Encarta Dictionary
Viccionari
# 100.000 duros

100.000 duros és un drama en tres actes i en vers, original de Frederic Soler en col·laboració amb Josep Martí Folguera, estrenat la nit del dia 20 de març de 1887, al Teatre Català Romea de Barcelona.
Segons l'erudit reusenc Joaquim Santasusagna, és una obra que planteja un cas de triangle amorós i que resol amb el triomf de l'amor veritable. Parteix d'una tesi que té un desenllaç moralitzant. El seu assumpte, que pretén ser original, se'l pot qualificar, com ja va fer Josep Yxart per definir el personatge principal i la seva conducta, d'inversemblant i pueril. Aquest personatge, enamorat de la muller d'un amic, mor víctima de la seva passió i es venja llegant cent mil duros a la dona que no ha pogut tenir, el marit de la qual està arruïnat. L'hereva renúncia a l'herència perquè li sembla que així salva l'honor, encara que no eviti l'ensorrada econòmica. L'assumpte és gairebé irreal, però està resolt amb habilitat.

## Repartiment de l'estrena

* Sara (40 anys): Concepció Pallardó
* Teresa (60 anys): Caterina Mirambell
* Ramon (45 anys): Teodor Bonaplata
* Lluís (42 anys): Jaume Virgili
* Ernest (20 anys): Frederic Fuentes
* Artur (20 anys): Ernest Fernández
* Notari (50 anys): Ramon Valls
* Un actuari: ?
* Dos agutzils: ?

## Edicions

* 1a ed.: Barcelona: Llibreria d'Eudalt Puig, 1887
* 2a. ed.: Barcelona: Casa Editorial de Teatre. Bonavia i Duran, impressors, 1916

## Referències

* ↑ «100.000 duros». Arxivat de l'original el 24 de setembre 2015. [Consulta: 7 agost 2014].
* ↑ Santasusagna, Joaquim. Reus i els reusencs en el renaixement de Catalunya fins al 1900. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1982, p. 201.
# Cucurbitals

Les cucurbitals (Cucurbitales) són un ordre de plantes amb flor inclòs en el grup dels magnoliòpsids.

## Característiques

La distribució d'aquest ordre es troba principalment en zones tropicals amb pocs representants en les zones subtropicals o de clima temperat
Una de les principals característiques de les Cucurbitals és la presència de flors unisexuals (flors masculines i femenines en la carbassera per exemple). Normalment la pol·linització és a través d'insectes, però és pel vent en les famílies Coriariaceae i Datiscaceae.
L'ordre conté aproximadament 2.300 espècies en set famílies, la més gran de les quals és Begoniaceae amb 1400 espècies i Cucurbitaceae amb 825.

## Classificació

Sota el Sistema Cronquist, les quatre primeres famílies estaven en l'ordre Violales.
* Cucurbitaceae
* Begoniaceae
* Datiscaceae
* Tetramelaceae
* Corynocarpaceae
* Coriariaceae
* Anisophylleaceae

## Referències

* W. S. Judd, C. S. Campbell, E. A. Kellogg, P. F. Stevens, M. J. Donoghue (2002). Plant Systematics: A Phylogenetic Approach, 2nd edition. pp. 380-382 (Cucurbitales). Sinauer Associates, Sunderland, Massachusetts. ISBN 0878934030.
* Matthews M. L. and Endress P. K. (2004). Comparative floral structure and systematics in Cucurbitales (Corynocarpaceae, Coriariaceae, Tetramelaceae, Datiscaceae, Begoniaceae, Cucurbitaceae, Anisophylleaceae). Botanical Journal of the Linnean Society 145(2), 129-185. (Available online: DOI | Abstract | Full text (HTML) | Full text (PDF))
* B. C. J. du Mortier (1829). Analyse des Familles de Plantes : avec l'indication des principaux genres qui s'y rattachent, 28. Imprimerie de J. Casterman, Tournay.
# Hamza Al-Dahdouh

Hamza Wael Hamdan Al-Dahdouh (Gaza, 7 de juliol de 1996 - Hhan Yunis, 7 de gener de 2024) va ser un periodista i fotògraf palestí.
Fill del periodista Wael Al- Dahdouh, es va llicenciar en periodisme i mitjans de comunicació per la Universitat Al-Azhar de Gaza.
El 25 d'octubre de 2023 va perdre diversos membres de la seva família, incloent-hi la seva mare, Amna Al-Dahdouh, la seva germana, Sham, i el seu germà, Mahmoud, com a resultat d'un atac aeri realitzat per la Força Aèria Israeliana a la casa a la qual havia estat desplaçada la seva família al sud de la vall de Gaza, concretament al campament de Nuseirat.
El 7 de gener de 2024 va morir juntament amb el seu col·lega Mustafa Thuraya en un atac aeri israelià contra un vehicle de periodistes a la zona occidental de Khan Yunis, al sud de la Franja de Gaza. Hamza i Mustafa estaven en una missió de treball per Al Jazeera per cobrir les condicions dels desplaçats, havien començat a treballar junts després de l'esclat de la guerra palestino-israeliana del 2023. L'exèrcit d'Israel va justificar l'assassinat assegurant que pertanyien a grups terroristes.

## Referències

* ↑ «ارتفع عددهم إلى 12.. تشييع شهداء من عائلة الزميل وائل الدحدوح (فيديو)». aljazeeramubasher, 25-10-2023. Arxivat de l'original el 26 أكتوبر 2023. [Consulta: 25 octubre 2023].
* ↑ «إسرائيل ترتكب مجزرة بحق عائلة مراسل الجزيرة وائل الدحدوح». syria.tv, 25-10-2023. Arxivat de l'original el 26 أكتوبر 2023. [Consulta: 25 octubre 2023].
* ↑ «استشهاد حمزة نجل الزميل وائل الدحدوح بقصف إسرائيلي بخان يونس». aljazeera, 07-01-2024. [Consulta: 7 gener 2024].
* ↑ S, M. «El ejército israelí aseguró que los dos periodistas de Al Jazeera asesinados pertenecían a grupos terroristas» (en castellà), 10-01-2024. [Consulta: 17 gener 2024].
# Atletisme als Jocs Olímpics d'estiu de 1908 - 3.500 metres marxa masculina

Els 3.500 metres marxa masculina van ser una de les dues proves de marxa disputades durant els Jocs Olímpics de Londres de 1908. La prova es va disputar en 14 de juliol de 1908 i és l'única vegada que s'ha disputat en uns Jocs. Hi van prendre part 23 atletes de 8 nacions diferents.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| George Larner (GBR) | Ernest Webb (GBR) | Harry Kerr (AZN) |

## Resultats
### Primera ronda

Sèrie 1 Larner liderà tota la cursa.
| Posició | Nom | País | Temps |
| 1 | George Larner | Regne Unit | 15:32.0 |
| 2 | Harry Kerr | Australàsia | 16:02.2 |
| 3 | William Palmer | Regne Unit | 16:33.0 |
| 4 | Paul Gunia | Alemanya | 16:38.0 |
| 5 | Sydney Sarel | Regne Unit | 17:06.0 |
| 6 | Arne Højme | Dinamarca | 17:23.4 |
| 7 | Jo Goetzee | Països Baixos | 17:37.8 |
| — | Bill Brown | Regne Unit | Desqualificat |
Sèrie 2
Webb no va tenir oposició, amb gairebé dos minuts sobre el segon classificat.
| Posició | Nom | País | Temps |
| 1 | Ernest Webb | Regne Unit | 15:17.2 |
| 2 | Charles Vestergaard | Dinamarca | 17:07.0 |
| 3 | Einar Rothman | Suècia | 17:40.2 |
| 4 | Willem Winkelman | Països Baixos | 17:57.6 |
| 5 | István Drubina | Hongria | 18:44.6 |
| 6 | Piet Ruimers | Països Baixos | 18:44.6 |
| — | Richard Quinn | Regne Unit | Desqualificat |
| — | John J. Reid | Regne Unit | Desqualificat |
Sèrie 3
Com en les altres dues sèries, el guanyador va liderar la cursa des del principi. Amb tot, a diferència de les altres, en aquesta carrera Harrison es va mantenir més a prop de Goulding, i aquest sols guanyà per 10 segons.
| Posició | Nom | País | Temps |
| 1 | George Goulding | Canadà | 15:54.0 |
| 2 | Ralph Harrison | Regne Unit | 16:04.4 |
| 3 | Arthur Rowland | Australàsia | 16:08.6 |
| 4 | Ernest Larner | Regne Unit | 16:10.0 |
| 5 | John Butler | Regne Unit | 16:17.0 |
| 6 | Richard Wilhelm | Alemanya | 17:33.8 |
| 7 | Jan Huijgen | Països Baixos | 17:37.8 |

### Final

Webb, Goulding, i Harrison van ser els primers líders. Harrison va ser desqualificat poc després que Larner el passés. Al final de la primera milla, els quatre primers llocs havien consolidat les posicions finals.
| Posició | Nom | País | Temps |
| 1 | George Larner | Regne Unit | 14:55.0 |
| 2 | Ernest Webb | Regne Unit | 15:07.4 |
| 3 | Harry Kerr | Australàsia | 15:43.4 |
| 4 | George Goulding | Canadà | 15:49.8 |
| 5 | Arthur Rowland | Australàsia | 16:07.0 |
| 6 | Charles Vestergaard | Dinamarca | 17:21.8 |
| 7 | Einar Rothman | Suècia | 17:50.0 |
| — | William Palmer | Regne Unit | No finalitza |
| — | Ralph Harrison | Regne Unit | Desqualificat |

## Referències

* Cook, Theodore Andrea. The Fourth Olympiad, Being the Official Report. Londres: British Olympic Association, 1908.
* De Wael, Herman. «Athletics 1908». Herman's Full Olympians, 2001. Arxivat de l'original el 27 de setembre 2006. [Consulta: 15 juliol 2006].
* Wudarski, Pawel. «Wyniki Igrzysk Olimpijskich» (en polonès), 1999. Arxivat de l'original el 14 de juliol 2015. [Consulta: 15 juliol 2006].
# Cau (Llíber)

Cau o el Cau (de l'àrab cau, penya) és una partida de Llíber, localitat que pertany al territori d'Aixa, a la comarca valenciana de la Marina Alta. La partida del Cau fita amb la de Marnes. Històricament, el Cau va formar part del lloc de Masserof, però l'any 1764 en la divisió administrativa entre Xaló i Llíber aquesta contrada va passar amb caràcter definitiu a integrar-se dins del terme municipal de Llíber. L'actual partida del Cau podria correspondre's amb l'antiga alqueria de Cavuy (llegit Càhui), que apareix esmentada al Llibre del Repartiment (segle xiii). Tot i la semblança fonètica dels dos topònims, la identitat Cau-Cavuy està pendent de ser confirmada per les investigacions històriques.

## El Barranc del Cau

El Barranc del Cau discorre en direcció sud-nord per la partida homònima i la de Cuta, però es perd a l'entrada del Pla de Llíber abans d'arribar a confluir amb el riu Xaló-Gorgos. Es tracta d'un barranc de petita conca que supera grans desnivells durant el seu recorregut.

## Referències

* 1 2 «Turisme | Ajuntament de Lliber». www.lliber.org. [Consulta: 19 desembre 2016].
* ↑ Mas i Martí, Josep; Noguera i Mengual, Jaume. «Aportacions balears a la toponímia tradicional de la Baronia de Xaló». Raco.cat, 2010. [Consulta: desembre 2016].
* ↑ www.vgagenciadigital.com, v.g.agenciadigital -. «Llíber - Barranc del Cau - Planisses - Vall de Pop». va.valldepop.es. [Consulta: 19 desembre 2016].
# Alois Senefelder

Alois Senefelder (6 de novembre 1771 a Praga - 26 de febrer 1834 a Múnic) era un actor austro-alemany i escriptor de teatre, i va ser l'inventor de la litografia, també anomenada impressió en pedra.
Alois Senefelder va descobrir, en un intent de replicar notes musicals, que la llosa calcària de Solnhofer (regió Alemanya a Malm, Oberjura), una pedra de gra especialment fi i amb una estratificació molt llisa, un cop pintada amb llapis gras o tinta grassa resistent a l'àcid, i cauteritzada amb solució d'aiguafort, només acceptava la tinta d'impressió en les zones pintades.
El 1797 Senefelder va construir un prototip per a aquest mètode d'impressió de superfícies i va fer també proves amb impressions a color.
Va batejar el seu invent amb el nom d'impressora química o impressora de pedra, el qual va ser anomenat a França des del 1803 aprox. Litografia. El 1826 Senefelder va aconseguir realitzar impressions de fulls amb diversos colors mitjançant múltiples lloses, i el 1833 la impressió de pintures a l'oli en tela transportades a la pedra.
La tomba de Senefelder es pot visitar al cementiri de Múnic Südfriedhof al barri Glockenbachviertel.

## Vegeu també

* Arts gràfiques

## Referències

* ↑ «Alois Senefelder». Encyclopædia Britannica [Consulta: 26 octubre 2016].

## Bibliografia

* Pietsch, Ludwig. Alois Senefelder Erfinder der Lithographie: Festschrift zum 100sten Geburtstage Senefelder’s am 6. November 1871. Springer-Verlag, 14 de desembre de 2013. ISBN 978-3-662-30336-8.
* Senefelder, Alois. Senefelder on Lithography: The Classic 1819 Treatise. Courier Corporation, 20 de febrer de 2013. ISBN 978-0-486-16189-1.

## Enllaços externs

* Die Stangenpresse von Alois Senefelder a Deutsches Museum
# Ana Borges

Ana Borges (Gouveia, 15 de juny de 1990) és una centrecampista o davantera de futbol internacional amb Portugal. Ha guanyat una Lliga i una Copa d'Anglaterra amb el Chelsea.

## Trajectòria

| Temporades | Club | Títols |
| 07/08 | Fundaçao Laura Santos |
| 08/09 - 12/13 | Prainsa Saragossa |
| 2012 - 2013 | Santa Clarita Blue Heat |
| 13/14 | Atlético de Madrid |
| 2014 - act. | Chelsea FC | 1 Lliga, 1 Copa |

## Referències

* ↑ UEFA
* ↑ The FA
# Alerta Solidària

Alerta Solidària és l'organització antirepressiva de l'Esquerra Independentista dels Països Catalans. Dona suport legal i jurídic a detinguts i encausats per participar en accions i mobilitzacions polítiques. Va néixer al 2001 impulsada pel Procés de Vinaròs. Es reivindica com l'hereva dels Comitès de Solidaritat amb els Patriotes Catalans (CSPC).

## Publicacions

* Alerta Solidària. El malson d'Orwell, control social i noves tecnologies. Barcelona: Tigre de Paper, 2012. ISBN 978-84-938960-7-2.
* Alerta Solidària. Quan la por canvia de bàndol. Manresa: Tigre de Paper, 2014. ISBN 978-84-941664-7-1.

## Referències

* ↑ «“I què faig si em detenen en una manifestació?”». DBalears.cat, 09-12-2012. [Consulta: 24 abril 2013].
* ↑ «Des de tots els fronts construïm l'esquerra independentista». Endavant OSAN, 01-12-2009. [Consulta: 18 gener 2019].
* ↑ «El Procés de Vinaròs acorda finalment crear la 'Coordinadora de l'Esquerra Independentista'». RacóCatalà.cat, 27-11-2002. [Consulta: 24 abril 2013].
* ↑ Alerta Solidària. «30 anys del naixement dels Comitès de Solidaritat amb els Patriotes Catalans». UCPC.cat. [Consulta: 24 abril 2013].
# Ampolla de Nansen

Una ampolla de Nansen és un dispositiu per obtenir mostres d'aigua de mar en una profunditat específica. Va ser dissenyada el 1894 per l'explorador i oceanògraf Fridtjof Nansen i millorada per Shale Niskin el 1910 (vegeu ampolla de Niskin).
L'ampolla, més precisament un cilindre de metall o de plàstic, es submergeix lligada un cable a l'oceà i, quan arriba a la profunditat requerida, es deixa caure pel cable un pes de llautó anomenat «missatger». Quan el pes arriba a l'ampolla, l'impacte posa l'ampolla cap per avall i tanca una vàlvula de moll que hi ha al final de l'ampolla, capturant la mostra d'aigua a l'interior. L'ampolla i la mostra es recuperen al recollir el cable.
Es pot disposar un segon «missatger» per ser alliberat per a invertir el mecanisme, i baixar-lo pel cable fins que arriba a una altra ampolla de Nansen. Preparant una seqüència d'ampolles i missatgers a intervals al llarg del cable, es poden prendre una sèrie de mostres a una profunditat més gran amb una sola acció.
La temperatura de l'aigua a la profunditat de mostreig es registra mitjançant un termòmetre d'inversió fixat a l'ampolla Nansen. Es tracta d'un termòmetre de mercuri amb una constricció en el seu tub capil·lar que, quan el termòmetre s'inverteix, fa que el fil es trenqui i atrapi el mercuri, quedant fixada la lectura de la temperatura. Atès que la pressió en aigües profundes comprimeix les parets del termòmetre i afecta la indicació de la temperatura, el termòmetre està protegit per un recinte rígid. Es vincula un termòmetre no protegit amb un termòmetre protegit, i la comparació de les dues lectures de temperatura permet determinar la temperatura i la pressió en el punt de mostreig.
L'ampolla de Nansen ha estat àmpliament substituïda per l'ampolla de Niskin i actualment ja no es fabriquen, tot i que encara s'utilitzen.

## Referències

* ↑ Ampolla de Nansen, en Enciclopèdia.cat

## Vegeu també

* Ampolla de Niskin
* Roseta (suport)
* Xarxa de plàncton

## Enllaços externs

* Ampolla Nansen.
* An Introduction to Physical Oceanography, M. Tomczak Arxivat 2012-07-17 a Wayback Machine. (anglès)
* US Coast Guard International Ice Patrol, Oceanographic equipment (anglès)
# Ampolla de busseig

Una ampolla de busseig o ampolla de gas comprimit, és un dipòsit (o ampolla), normalment metàl·lic, en forma de cilindre que es fa servir per emmagatzemar aire o una altra barreja de gasos, per poder respirar sota l'aigua mentre es practica el submarinisme. L'ampolla de busseig va ser inventada el 1839 per James Elliot i McAvity Alexander de Saint John a Nova Brunswick.
Es pot construir de diversos aliatges metàl·lics, per exemple: acer al carboni, alumini, ferro, etc. Normalment totes les ampolles tenen una capacitat típica i una pressió màxima de treball.
Tant la construcció com el seu ús han de seguir unes estrictes normes de seguretat, i tanmateix la seva utilització en el busseig s'autoritza només a persones que han passat un examen després d'haver seguit el corresponent curs de busseig.

## Vegeu també

* Regulador (busseig)

## Referències

* ↑ Faits et chiffres. Tourisme Nouveau-Brunswick [Consulta: 16 setembre 2012]. Arxivat 2009-05-20 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2009-05-20. [Consulta: 16 setembre 2012].
* ↑ Document recapitulatiu «Filetage des bouteilles de plongée». Arxivat de l'original el 2011-11-13. [Consulta: 2 octubre 2012].

## Enllaços externs

* Tourisme Nouveau-Brunswick Arxivat 2011-08-28 a Wayback Machine.
# Alsodes tumultuosus

Alsodes tumultuosus és una espècie de granota que viu a Xile.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Bibliografia

* Veloso, A. & Núñez, H. 2004. Alsodes tumultuosus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Accedit a 17 de gener de 2008.