OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cripple Creek

Cripple Creek és una població dels Estats Units a l'estat de Colorado. Segons el cens del 2000 tenia 1.115 habitants. El 1894 va tenir lloc la vaga de Cripple Creek, una de les poques on l'exèrcit va donar suport als vaguistes.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Cripple Creek tenia 1.115 habitants, 494 habitatges, i 282 famílies. La densitat de població era de 381 habitants per km².
Dels 494 habitatges en un 23,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,7% hi vivien parelles casades, en un 7,9% dones solteres, i en un 42,9% no eren unitats familiars. En el 30,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,26 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,82.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,2% tenia menys de 18 anys, un 10,4% entre 18 i 24, un 29,2% entre 25 i 44, un 30,2% de 45 a 60 i un 8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.261 $ i la renda mediana per família de 41.685 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.600 $ mentre que les dones 25.000 $. La renda per capita de la població era de 19.607 $. Entorn del 4,7% de les famílies i el 6,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Cripple Creek». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Cripple Creek». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Contagious (disc)

Contagious és el novè disc d'estudi Y&T i el darrer que publicaren durant els anys 80.

## Llista de cançons

* Contagious
* L.A. Rocks
* Temptation
* The Kid Goes Crazy
* Fight For Your Life
* Armed And Dangeros
* Rhythm Or Not
* Bodily Harm
* Eyes Of A Stranger
* I'll Cry For You [Instrumental]

## Músics

* Dave Meniketti - veu i guitarra
* Joey Alves - guitarra
* Phil Kennemore - baix
* Jimmy DeGrasso - bateria
# Costera (desambiguació)

Costera és el nom dels següents llocs:
* Costera (gènere), gènere de la família de les ericàcies.
* La Costera, comarca central del País Valencià
* La Costera, Paratge Natural Municipal al terme municipal de Puçol
* Sa Costera paratge al sud del litoral Escorca
* Costera del Coral, tram costaner de Sardenya, on es troba la ciutat de l'Alguer
* Cuina de la Costera, menjar i begudes típics de la comarca valenciana de la Costera
* Costera de Ranes subcomarca del País Valencià integrada en la comarca de la Costera
* La Granja de la Costera és una població de la comarca de la Costera.
Viccionari
# Costera (Aramunt)

La Costera és una partida rural del terme municipal de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, a l'antic terme d'Aramunt, en l'àmbit del poble d'Aramunt.
Els diferents trossos que la formen estan situats tots propers i en la mateixa posició: a ponent de les Eres d'Aramunt, a la dreta del riu de Carreu, els dos primers indrets que duen aquest nom són a tocar de les Eres, a migdia del cementiri d'Aramunt, i el darrer ja en la confluència d'aquest riu en la Noguera Pallaresa, al pantà de Sant Antoni. És un petit coster, que li dona el nom, així com un clot, denominat lo Reclot. Recorre els primers trams de Costera el Camí de Cap de Rans, i el darrer, el Camí del Cementiri. Inclou, entre dues parts de la Costera, el paratge de Rans.
Consta de quasi 4 hectàrees (3,9628) de terres de conreu de regadiu i de secà, trossos improductius i zones de matolls.

## Referències

* ↑ «Dades extretes de la Sede virtual del Catastro». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 16 juny 2010].
Viccionari
# Crist crucificat (Alejo de Vahía)

Crist crucificat és una escultura feta per Alejo de Vahía. Actualment forma part de la col·lecció permanent del Museu Frederic Marès.

## Descripció

Ens trobem davant d'un crucifix que il·lustra un tipus d'iconografia peculiar que va ser molt imitada. Allò que més la caracteritza és la combinació d'expressivitat i elegància, sense que caigui en deformacions o en gesticulacions que tendeixin al patetisme. El front, cenyit per una corona d'espines, està particularment treballat. El cap s'inclina cap a l'esquerra i dirigeix la mirada amb un gest plàcid.
Aquesta obra és atribuïda a Alejo de Vahía, artista d'origen germànic actiu a Palència a finals del segle xv la producció del qual va proveir una àmplia àrea geogràfica de la Corona de Castella fins a la primera dècada del segle xvi. L'obra d'aquest escultor i del seu taller es pot detectar fàcilment pels singulars estilemes -plecs trencats en forma de U, ulls caiguts, mans llargues i fines, floc de cabell al damunt del front, entre d'altres- que defineixen la manera de fer de l'artista.
El museu conserva un dels millors conjunts de talles atribuïdes a Alejo de Vahía, als seus col·laboradors i als seus seguidors. Són un total de nou obres, de temàtica variada, reunides per Marès al llarg dels anys. Aquesta talla, donada al museu el 1989, es pot considerar una de les millors peces de l'artista.

## Referències

* 1 2 3 4 «Fitxa al web del Museu». Web. Museu Marès. [Consulta: 7 agost 2013].

## Bibliografia

* DDAA. Guia del Museu Frederic Marès. 1a ed.. Barcelona: Institut de Cultura, 2011. ISBN 9788498503357 [Consulta: 7 agost 2013].
# Cécile Odin

Cécile Odin (Blaia, 4 d'octubre de 1965) fou una ciclista francesa, guanyadora de tres medalles, una d'elles d'or, als Campionats del món en contrarellotge per equips. Va participar en dues edicions dels Jocs Olímpics.
Posteriorment es dedica al duatló on fou campiona de França el 1995.

## Palmarès en ruta

* 1987
** 1a al Tour de Finisterre i vencedora d'una etapa
** Vencedora d'una etapa al Tour de la Drôme
** Vencedora d'una etapa a la Volta a Colòmbia
* 1988
** Vencedora d'una etapa a la Volta a Colòmbia
** Vencedora de 2 etapes al Tour de Texas
** Vencedora d'una etapa al Tour de França
* 1989
** 1a al Tour de l'Aude
** Vencedora d'una etapa al Tour de la Drôme
* 1990
** Vencedora d'una etapa al Tour de la Drôme
** Vencedora d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 1991
** Campiona del món en contrarellotge per equips (amb Marion Clignet, Nathalie Gendron i Catherine Marsal)
* 1992
** Vencedora de 2 etapes al Tour ciclista femení
* 1994
** Vencedora d'una etapa al Tour ciclista femení

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl Arxivat 2015-10-05 a Wayback Machine.
* Fitxa a museociclismo.it
# Cynoglossus bilineatus

Cynoglossus bilineatus és un peix teleosti de la família dels cinoglòssids i de l'ordre dels pleuronectiformes que viu al Golf Pèrsic, a la costa oest de l'Índia i Sri Lanka, Indonèsia, les Filipines, Japó i a l'est i al nord d'Austràlia.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Cynoglossus broadhursti

Cynoglossus broadhursti és un peix teleosti de la família dels cinoglòssids i de l'ordre dels pleuronectiformes que viu a l'oest i al sud d'Austràlia.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Cynoglossus cadenati

Cynoglossus cadenati és un peix teleosti de la família dels cinoglòssids i de l'ordre dels pleuronectiformes que viu a l'est de l'Atlàntic (des del Senegal fins a Angola).

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Cynoglossus dispar

Cynoglossus dispar és un peix teleosti de la família dels cinoglòssids i de l'ordre dels pleuronectiformes que es troba a les costes que van des del Pakistan fins a Madràs (Índia).

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Dama de la Garrotxa

La Dama de la Garrotxa és una obra de Mieres (Garrotxa) situada en límit municipal amb Sant Aniol de Finestres. Està protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

És una escultura realitzada per l'artista Piculives (Josep Bosch i Puy, Arbúcies, 1937 - Girona, 1998) al costat del poblat ibèric situat a la carena de la serra de Finestres que separa, la vall de la Llémena de la cubeta de Mieres. L'accés actual es realitza per un camí forestal que connecta la vila de Mieres i el municipi de Sant Aniol de Finestres.
La peça mesura 1,85 m d'alçada i un metre d'amplada a la part central. Representa una figura femenina de grans dimensions, amb la mirada perduda a l'infinit, una trena que li cau pel costat esquerre i un gran collar al coll, fet amb fulles i un gran nombre de fruits, destacant les pomes i les peres. El vestit està arrapat al cos, llevat d'un gran plec a la part baixa que deixa veure una tela amb motius geomètrics. Està col·locada damunt un basament de graons, el darrer d'ells decorat amb caps i motius florals als angles.
En aquesta peça es poden apreciar alguns dels trets més característics de l'escultor, com ara la voluminositat, arrodoniment i equilibri de les formes; l'ús de grans blocs de pedra; o l'al·lusió al cicle vital, representat per una gran dona, emulant les dames prehistòriques.

## Història

Aquesta escultura fou ubicada en aquest lloc en record de l'arqueòleg Miquel Oliva i Prats, que va treballar molts anys a l'excavació del poblat ibèric, tal com consta a la placa inaugurada el 22 d'octubre de 1978 i realitzada per l'escultor Piculives.

## Referències

* 1 2 «Dama de la Garrotxa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 maig 2020].
* 1 2 «Escultura de la Senyora de la Garrotxa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 octubre 2016].
# Corbata colombiana

L'expressió corbata colombiana fa referència a la forma d'assassinat originat durant el període de La Violencia partidista dels anys 1950 i 1960 a Colòmbia, i usada posteriorment per diferents grups i persones, en la qual es talla horitzontalment la gola de la víctima amb un ganivet, un matxet o un altre objecte tallant i la seva llengua és extreta per la ferida oberta. Era una tècnica utilitzada pels "Chulavitas", paramilitars conservadors per a assassinar "chusmeros", "cachiporros" o liberals i comunistes, i així simular la corbata roja que duien com a identificació de la seva simpatia amb el Partit Liberal Colombià i ideologies contràries al partit conservador.
Aquesta forma d'assassinat va ser molt famosa posteriorment gràcies al Càrtel de Medellín, organització de narcotràfic activa entre el 1978 i el 1993 que practicava aquest mitjà de tortura i execució. A més, apareix en diverses escenes de cinema i en sèries. Va ser també mencionat en el judici a O.J. Simpson.

## Referències

* ↑ «El léxico de la Violencia en Colombia en algunas obras de la literatura de violencia María Bernarda Espejo Olaya Instituto Caro y Cuervo».
* ↑ «Corbata colombiana. cruel tortura o un delicioso cóctel?». [Consulta: 10 agost 2020].
* ↑ «La Sonrisa del Joker y la Corbata Colombiana, los métodos de tortura empleados por los narcos para cobrar sus deudas». [Consulta: 10 agost 2020].
* ↑ Falcó, Laura. Amanecer de hielo (en castellà). EDHASA, 30 de desembre de 2018. ISBN 978-84-350-4721-0 [Consulta: 10 agost 2020].
* ↑ Posada, Paula Andrea, Barreiro. Indómita: Colombia según el cine extranjero (en castellà). Editorial Universidad del Rosario, 30 d'abril de 2019. ISBN 978-958-784-229-6 [Consulta: 10 agost 2020].
* ↑ Pérez-Alonso, Susana. Nada te turbe (en castellà). Penguin Random House Grupo Editorial España, 14 de juny de 2012. ISBN 978-84-253-4861-7 [Consulta: 10 agost 2020].
* ↑ Tiempo, Casa Editorial El. «ESTADOS UNIDOS CORBATA COLOMBIANA :» (en español), 09-03-1995. [Consulta: 10 agost 2020].
# Crisoma ulldaurat

El crisoma ulldaurat (Chrysomma sinense) és una espècie d'ocell de la família dels paradoxornítids (paradoxornitidae), tot i que sovint encara se'l troba classificat amb els sílvids (Sylviidae). Es troba en una àrea extensa del subcontinent indi i el sud-est asiàtic. El seu hàbitat el conformen els matollars i els herbassars, tant de zones seques com humides, bé com les terres de conreu. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Taxonomia

Tradicionalment el gènere Chrysomma es classificava dins de la família dels timàlids (Timaliidae), però se'l traslladà a la família dels sílvids (Sylviidae) quan es demostrà la seva proximitat genètica amb els membres del gènere Sylvia.
El Congrés Ornitològic Internacional, en la seva llista mundial d'ocells (versió 10.2, 2020) el transferí finalment a la la família dels paradoxornítids (Paradoxornithidae). Tanmateix, el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), aquest tàxon apareix classificat encara dins de la família dels sílvids.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «crisoma ulldaurat». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ «Sylviid babblers, parrotbills, white-eyes». IOC World Bird List Version 11.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2021.
* 1 2 del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 634. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Yellow-eyed Babbler. Chrysomma sinense» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ Cibois, Alice «Mitochondrial DNA Phylogeny of Babblers (Timaliidae)». Auk, 120, 1, 2003, pàg. 35-54. DOI: 10.1093/AUK/120.1.35. JSTOR: 41677962.
* ↑ «Taxonomic Updates IOC» (en anglès). Congrés Ornitològic Internacional, 25-07-2020. [Consulta: 5 agost 2022].
# Pont del Sorreig

El Pont del Sorreig és una obra de Santa Cecília de Voltregà (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Era un pont d'un sol arc. Actualment només conservem algunes restes molt insignificants.
Segons l'historiador A. Pladevall: "...o el curiós cas del pont de Sorreig de Santa Cecília de Voltregà, que fou declarat monument històric artístic nacional el 14 de febrer de 1972 i que una riuada es va endur un parell d'anys més tard i del que gairebé no se'n veuen ni les bases".

## Referències

* 1 2 «Pont del Sorreig». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 agost 2017].
# Festival internacional de Blues de Cerdanyola

El Festival internacional de Blues de Cerdanyola és un festival de música que té lloc un cop cada any durant el mes d'octubre a Cerdanyola del Vallès, que engloba un conjunt d'actuacions i activitats relacionades amb el blues. El 2007 es va celebrar la vintena edició i el 2012 es va anunciar que se celebraria cada dos anys degut a la crisi.

## Història

El Festival internacional de Blues de Cerdanyola va néixer l'any 1987, amb un únic concert d'estiu. Aquest festival s'ha pogut realitzar des de llavors, anualment, amb la col·laboració d'entitats com l'Ajuntament de Cerdanyola, Cerdanyola Radio, l'Associació d'Amics del Blues de Cerdanyola i el finançament de la Caixa de Sabadell.
Any rere any ha anat millorant la professionalitat i la diversitat de l'oferta. Es tracta actualment d'un festival referent a nivell estatat dins del gènere del blues. En el marc del festival han actuat figures de renom per primera vegada a la península. Als seus escenaris han actuat músics com:
* Big Mama
* Keith B. Brown
* Llibert Fortuny
* Charlie Wood
* Poppa Chubby
* Willy de Ville
* Alvin Youngblood Hart
* The Blind Boys of Alabama
* Johnny Mars
* Lousiana Red
* Duke Robillard
* Otis Rush
* Philip Walker
* Carles Brown
* Hubert Sumlin
* Johnny Winter
* Edgar Winter
* Buddy Guy
* Bob Brozman
* Matt Guitar Murphy
* Mick Taylor
* The Holmes Brothers
* Lucky Peterson
* John Primer
* The Real Deal
* Raimundo Amador
* Rick Derringer
* Solomon Burke
* Johnny Copeland
* Bob Margolin
* Ike Turner
* Víctor Aneiros

## Barbecue & Blues

Una de les activitats amb més renom, semblant al Pícnic Jazz que es realitza al Festival de Jazz Terrassa, és el Barbercue & Blues, un seguit de concerts durant tot el dia a l'aire lliure, a més de paradetes on es pot comprar menjar, beguda, samarretes...

## Referències

* ↑ El festival Blues Cerdanyola se celebrarà cada dos anys per la crisi Diari Ara

## Enllaços externs

* Festival internacional de Blues de Cerdanyola - Lloc web oficial
# Malik Fakhr al-Din

Malik Fakhr al-Din fou malik de la dinastia Kart d'Herat.
El 1295 Il-khan Ghazan va desposseir a Malik Shams al-Din II i va entregar l'administració dels seus dominis al seu fill Fakhr al-Din que havia passat set anys a la presó (1288-1295) per orde del seu pare i havia estat alliberat per la intercessió del general Nawruz (1295).
El 1296 Nawruz es va revoltar i Fakhr al-Din en agraïment li va oferir asil però quan va veure la força mongola que s'acostava a Herat, no va tenir més remei per salvar-se ell mateix i el seu domini que trair al general al que va entregar a les forces de Ghazan.
Fakhr al-Din va crear institucions caritatives, va protegir poetes i savis i el territori va gaudir de pau.
El 1304 no va voler reconèixer a Oldjeitu com a successor de Ghazan, cosa que va provocar el conflicte. En tot aquest temps Shams al-Din II no va abandonar la seva residència al castell de Khaysar on va morir el 3 de setembre del 1305, després de mort el kan Ghazan. El 1306 una expedició militar enviada per Oldjeitu (deu mil homes dirigits pel general Danishmend Bahadur) va arribar a Herat i Fakhr al-Din els va deixar entrar i quan estaven confiats els va atacar per sorpresa i els va aniquilar.
Finalment una segona expedició militar fou enviada per Oldjeitu a Herat, i Fakhr al-Din va morir a la lluita (26 de febrer de 1307). El va succeir el seu germà Malik Ghiyath al-Din
# Henri Frenay

Henri Frenay (Lió, 19 de novembre de 1905 - Porto-Vecchio, Còrsega, 6 d'agost de 1988) va ser un membre de la Resistència durant la Segona Guerra Mundial i posteriorment un polític francès.
Frenay pertanyia a una família catòlica de militars de Lió, que sempre es va mantenir al marge de la política. El seu pare va morir durant la Primera Guerra Mundial, pel que va ser educat per la seva mare; va estudiar al Liceu Ampère de Lió. El 1924, als 19 anys, s'incorporà a l'Escola Especial Militar de Saint-Cyr, de la qual sortí amb el grau de sotstinent dos anys més tard. Va ser destinat, a l'Exèrcit del Rin, i després a Síria all 16è Regiment de tiradors tunisians i al 8è Batalló assiri de Hasaka. El 1933, tornà a la metròpoli, ingressà a l'Acadèmia d'oficials i aconseguí el grau de capità.
Conegué a Berty Albrecht el 1934 a través de refugiats alemanys antinazis, cosa que li feu veure els perills del nazisme. El 1938, Frenay s'interessà per Alemanya, i estudià el país. El 1939, el capità Henri Frenay fou destinat a l'Estat major a la Línia Maginot. El 13 de juny de 1940, el 43è Cos d'exèrcit al qual pertanyia rebé ordre de retirada i quatre dies després va ser fet presoner per la Wehrmacht. Aconseguí escapar al costat de l'alferes Bourguet. El 15 de juliol arribaren a peu a la zona lliure. Va ser destinat primer a Marsella, i després a l'Estat Major a Vichèi, on treballà durant un temps. El 24 de gener de 1941, sol·licità la baixa en una carta en què declarava haver perdut la confiança en l'Alt Comandament a causa de l'Armistici. El general Picquendar tractà de dissuadir-lo, però davant la fermesa de la seva decisió, el general Charles Huntziger n'accepta la renúncia. Malgrat tot, Henri Frenay conservà moltes relacions amb l'Exèrcit.
Llavors es va convertir en l'editor de diaris clandestins (tracts) com Verites i va ser un dels co-fundadors del grup Combat el 1942. El 1943 el seu grup va participar en la formació del Consell Nacional de la Résistance de Jean Moulin. Quan la Gestapo va capturar Jean Moulin, Frenay va fugir a l'Alger. El novembre de 1943 va conèixer a Charles de Gaulle, que el va designar com a ministre dels presos, els refugiats i deportats. Després de la guerra, Frenay serví en primer govern provisional de De Gaulle. Posteriorment es va retirar de la vida política i es va convertir en un home de negocis. Va publicar la seva autobiografia, La Nit posarà fi: Memòries d'un revolucionari el 1976. Va estar casat amb la doctora Chilina Ciosi, a qui va conèixer durant la guerra. Henri Frenay va morir a Porto Vecchio, Còrsega, el 8 d'agost de 1988.

## Referències

* ↑ Argyle, Ray. The Paris Game: Charles de Gaulle, the Liberation of Paris, and the Gamble that Won France. Dundurn, 2014. ISBN 978-1-4597-2287-3.
# Sylvia Skan

Sylvia Skan (Richmond, 15 d'agost de 1897 - Twickenham, 10 de juny de 1972) va ser una matemàtica anglesa.

## Vida i Obra

Skan era la major dels cinc fills del botànic Sidney Alfred Skan i de la seva esposa Jane Alkins. Sembla que no va obtenir cap títol universitari. El 1923 treballava al Departament d'Aerodinàmica del Laboratori Nacional de Física del Regne Unit, on va desenvolupar tota la seva carrera professional.
És coneguda pel seu treball en aerodinàmica, i en particular pel descobriment de la capa límit Falkner-Skan en la mecànica de fluids del flux d'aire passant per un obstacle en forma de falca, sobre la qual va escriure un article amb V.M. Falkner el 1930, i per l'equació de Falkner-Skan associada. Amb aquest treball van resoldre el problema de Prandtl. També va estudiar amb Richard V. Southwell, l'estabilitat de les franges elàstiques sota pressió (1923-1924) i va establir amb William Lewis Cowley (1930) les complicacions fonamentals del pilotatge automàtic d'aeronaus.
A més d'articles d'investigació en coautoria, 17 dels quals la van catalogar com a figura destacada de l'aerodinàmica, les seves obres inclouen traduccions d'articles d'investigació del francès, l'alemany i el rus a l'anglès, i un llibre en dos volums, Handbook for Computers (1954), en el qual descriu les matemàtiques necessàries per als ordinadors humans.

## Referències

* ↑ Lagrée, 2017, p. 618.
* ↑ Geckeler, 1928, p. 295.
* ↑ McRuer, 1973, p. 515.
* ↑ Vegeu relació a Sylvia Skan's papers and reports.

## Bibliografia

* Geckeler, J.W.. «Elastostatik». A: H. Geiger; Karl Scheel (eds.). Mechanik der Elastischen Körper (en alemany). Springer, 1928, p. 141-308. ISBN 978-3-642-48476-6.
* Lagrée, Pierre Yves «Boundary layer separation and asymptotics from 1904 to 1969» (en anglès). Comptes Rendus Mécanique, Vol. 345, Num. 9, 2017, pàg. 613-619. DOI: 10.1016/j.crme.2017.06.002. ISSN: 1631-0721.
* McRuer, Duane «Development of pilot-in-the-loop analysis» (en anglès). Journal of Aircraft, Vol. 10, Num. 9, 1973, pàg. 515-524. DOI: 10.2514/3.44389. ISSN: 1533-3868.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Sylvia Skan» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.