OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Clamença Isaura

Clamença Isaura és un personatge mític de l'Edat Mitjana del país tolosà. La llegenda diu que va crear els Jocs Florals a Tolosa i esdevingué així una figura emblemàtica per molts poetes com Pèire Godolin.

## Biografia

Es pensa actualment que Clamença Isaura no va existir mai, que va ser un personatge inventat per a ajudar a la creació de la Acadèmia dels Jocs Florals en fer-ne una mena de protectora i mecenes d'aquesta institució. Aquella senyora sortida d'una de les més grans famílies de la noblesa llenguadociana, sense marit ni infants, s'hauria mort cap al 1500 quan tenia 50 anys. El nom Isaura va aparèixer pel primer cop el 1549 dins una ballada premiada als Jocs Florals. El seu cos hauria estat enterrat el 1557 sota l'altar de Maria, a l'església de la Daurada de Tolosa.

## Heretatge de Clamença Isaura

Dama Clamença va venir el personatge emblemàtic i central dels jocs florals. I a partir del 1527, el 3 de maig es feia cada any el seu elogi públic. Més tard la figura de Clamença Isaura, encara que fos tan sols una llegenda, va inspirar molt artistes: poetes, escriptors i també pintors i escultors. Diversos indrets i construccions de l'àrea tolosana porten el nom d'aquella il·lustra senyora.

## Referències

* ↑ Jean-Pierre Claris de Florian (1891). Clémence Isaure. Paris: Imprimerie des Annales.
* ↑ «Història crítica dels jocs florals».
* ↑ Pierre Salies, Dictionnaire des rues de Toulouse, Toulouse, Éditions Milan, 1989.
# Àstrid de Bèlgica

Àstrid de Bèlgica, arxiduquessa d'Àustria (Castell del Belvedere (Palau de Laeken) 1962). Princesa de Bèlgica amb el tractament d'altesa reial que arran del seu matrimoni ostenta els títols d'arxiduquessa d'Àustria, princesa d'Hongria i de Bohèmia i duquessa de Mòdena amb el doble tractament d'altesa reial i imperial.
Nascuda al Castell del Belvedere, a l'interior del complex del Palau de Laeken, el dia 5 de juny de 1962, essent filla del rei Albert II de Bèlgica i de la princesa Paola Ruffo di Calàbria. Àstrid era neta per via paterna del rei Leopold III de Bèlgica i de la princesa Àstrid de Suècia; mentre que per via materna ho era del príncep Fulco Ruffo di Calàbria i de la comtessa Luisa Gazelli di Rossana e di Sebastiano. La princesa fou apadrinada pel príncep Fabrizio Ruffo di Calàbria i per la princesa Josepa Carlota de Bèlgica, gran duquessa de Luxemburg.
El dia 22 de setembre de 1984 contragué matrimoni a Brussel·les amb l'arxiduc Llorenç d'Àustria-Este, fill de l'arxiduc Robert d'Àustria-Este i de la princesa Margarida de Savoia-Aosta. Llorenç és el present cap de la Casa Ducal de Mòdena i de la branca de la casa imperial dels Àustria-Este. Des de 1995, Llorenç és també, príncep de Bèlgica. La parella té cinc fills:
La princesa és l'actual presidenta de la Creu Roja de Bèlgica. És una de les membres més actives de la Casa Reial. A part de les seves funcions com a membre de la família reial belga, la princesa és, per casament, duquessa de Mòdena i membre de la família imperial austriaca.
Com a conseqüència de la solteria del Duc de Brabant i del conservadorisme polític i social del príncep hereu, la princesa Àstrid fou, per gran part de la classe política i per diversos membres de la Casa Reial, una ferma candidata a substituir el príncep hereu en la línia de successió a la Corona de Bèlgica.

## Referències

* 1 2 «Princess Astrid» (en anglès). [Consulta: 2 gener 2022].
# Crisopras

El crisopras, o crisoprasi, és una varietat translúcida de color verd de la calcedònia (una de les formes criptocristal·lines del quars), que conté quantitats petites de níquel. El nom prové dels mots grecs khrysós (daurat) i pràson (porro).

## Característiques

És criptocristal·lí, és a dir, està compost de cristalls tan fins que no es poden diferenciar a simple vista ni a través d'un microscopi d'augment normal; aquesta característica el diferencia d'altres varietats de quars cristal·lí, com l'ametista o la citrina, que solen ser transparents i formen cristalls hexagonals fàcilment identificables. A diferència d'altres membres no transparents de la família del quars, el que dona valor al crisopras és el color, més que no pas la forma. Com totes les formes de quars, el crisopras té una duresa d'entre 6 i 7 en l'escala de Mohs i una fractura concoidal com el sílex.
A diferència de la maragda, que és de color verd gràcies a la presència de crom, el color del crisopras és degut al contingut en níquel, que generalment apareix en forma de plaquetes de wil·lemseïta, un mineral similar al talc, o de nepouïta. El crisopras és resultat del desgast o de la laterització de serpentinites niquelíferes o d'altres roques ofiolítiques ultramàfiques. En els filons australians, el crisopras es troba en forma de vetes i nòduls, juntament amb la goethita marró i amb altres òxids ferrosos en la saprolita rica en magnesi que hi ha sota les capes de ferro i sílice.

## Formació i jaciments

L'escassetat relativa i el color verd fan del crisopras una de les varietats més preuades del quars. Algunes peces d'alta qualitat poden arribar a competir amb el jade i ser-ne difícils de distingir. Tallada en forma de caboixó té tanta demanda com l'ametista fina.
Els principals productors de crisopras són Alemanya, Austràlia (Austràlia Occidental i Queensland), el Brasil, els EUA (Arizona i Califòrnia), Polònia i Rússia (als Urals).

## Referències

* 1 2 «Chrysoprase» (en anglès). Mindat. [Consulta: 2 juny 2014].
* ↑ Garrido, Josep Lluís; Ybarra, Joan Manuel. Nomenclàtor de les espècies minerals, 2010, p. 354. D.L. B-38531-2010 [Consulta: 28 juliol 2015].
* ↑ «Crisopras». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Pheidochloa

Pheidochloa és un gènere de plantes de la família de les poàcies És originari d'Austràlia i Nova Guinea.
Fou descrit per Stanley Thatcher Blake i publicat a Proceedings of the Royal Society of Queensland 56: 20. 1944.

## Taxonomia

* Pheidochloa gracilis S.T.Blake
* Pheidochloa vulpioides Veldkamp

## Referències

* ↑ Watson L, Dallwitz MJ. «The grass genera of the world: descriptions, illustrations, identification, and information retrieval; including synonyms, morphology, anatomy, physiology, phytochemistry, cytology, classification, pathogens, world and local distribution, and references». The Grass Genera of the World, 2008. [Consulta: 1r febrer 2010].
* ↑ «= Pheidochloa». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 22 novembre 2014].

## Enllaços externs

* Pàgina de la GRIN sobre el gènere Pheidochloa Arxivat 2008-10-11 a Wayback Machine..
* Grassbase - The World Online Grass Flora
# Castell d'Erpeldange

El Castell d'Erpeldange (en luxemburguès: Ierpeldenger Schlass; en francès: Château d'Erpeldange), està situat en la ciutat del mateix nom, al nord-est de Luxemburg. Actualment allotja les oficines administratives de la comuna d'Erpeldange, amb els seus espais oberts al públic. Té una història que data del segle xiii..

## Història

Durant el segle xii, sembla haver estat una torre i fortalesa de fusta al mateix lloc que l'actual castell. Al segle xiii, Frederic i Gerard d'Erpeldange, els primers senyors d'Erpeldange, van construir un castell de pedra fortificada custodiant la vall en el punt on el riu Sauer es troba amb l'Alzette. La propietat va passar successivament a les mans dels comtes de Vianden, i les famílies de Brandenburg-Outscheid i von Moestroff-Kerpen. A través de matrimoni, la família Gondersdorf va heretar el castell i el 1630 el va transformar en una residència de luxe per a la seva filla. L'any 1677, va ser heretada per Charles François baró de Failly de Sancy i Marie Marguerite de Giraldin. Abandonat per la família Prel al segle xix, va ser utilitzat com una rectoria. Durant la Segona Guerra Mundial, el castell va ser fet malbé com a resultat del seu ús per primera vegada pels alemanys i després per les tropes dels Estats Units. El castell va canviar de mans diverses vegades fins que va ser adquirit per l'Estat el 1983. Des de 1987 s'ocupa amb les oficines administratives de la comuna. L'edifici encara conté dues fines xemeneies renaixentistes.

## Referències

* ↑ «Histoire» (en francès). Commune d'Erpeldange. Arxivat de l'original el 2009-12-01. [Consulta: 4 octubre 2015].
* ↑ «Chateau of Erpeldange». Drupel. [Consulta: 4 octubre 2015].

## Vegeu també

* Llista de castells de Luxemburg
# Codi (dret)

En dret, un codi o codi jurídic és un tipus de legislació que té com a objectiu cobrir exhaustivament un sistema de lleis complet o un àmbit concret de la llei en el moment de la seva promulgació mitjançant un procés de codificació. Malgrat que els sistemes de dret anglosaxó i dret continental tenen un procés i unes motivacions per la codificació semblants, el seu ús és diferent.
En països de dret continental, els codis jurídics solen abastar tot un sistema de lleis, com ara el dret civil o el dret penal. Un codi substitueix completament la llei comuna en un àmbit concret i la fa inaplicable mentre es mantingui en vigor el codi. Als Estats Units i altres països de dret anglosaxó que han adoptat pràctiques legislatives similars, un codi jurídic és una forma de dret escrit sobre un àmbit concret, al qual es poden fer esmenes d'addició, supressió o modificació mitjançant lleis individuals.

## Referències

* ↑ «Code». A: Hugh Chisholm. Encyclopædia Britannica (en anglès). 6. 11a ed. Cambridge University Press, 1911, p. 632–634.
# Colibrí maragda cuafí

El colibrí maragda cuafí (Chlorostilbon stenurus) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae) que habita les zones forestals de Veneçuela, Colòmbia i nord-est de l'Equador.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d'Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia
# Clot de les Moreres

El Clot de les Moreres és una vall molt marcada -clot- del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
Està situat al vessant sud-est del Gallinova, al nord de la Borda del Cuquerlo i a ponent de Casa Toà. En el Clot de les Moreres es troba un dels barrancs de capçalera del barranc de Caborriu. A la part alta del Clot de les Moreres es troba el Cantal de l'Aurellut, i a la part mitjana, es troba l'Estimat de Toà.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim descriptiu, ja que pren el nom d'un arbre abundant en el lloc. Clot fa referència a com és de marcada la vall del barranc en aquest lloc.

## Enllaços externs

* El Clot de les Moreres en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Clot del Bitxec

El Clot del Bitxec és una vall molt marcada -clot- del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
Està situat al nord-est de la vila d'Abella de la Conca, a la part alta de la vall del barranc de Caborriu; de fet, aquest barranc hi té l'origen. És en el vessant oriental del Serrat del Víctor, al nord de Casa Víctor i a ponent de Feixa el Mola, al sud-oest del Serrat de Picoi.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic modern, de caràcter descriptiu: un clot en terres de Casa Bitxec.

## Enllaços externs

* El Clot del Bitxec en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Comarca de Santo Domingo de la Calzada

La Comarca de Santo Domingo de la Calzada, La Rioja, (Espanya). A la regió Rioja Alta, de la zona de Valle.
    Núm. de municipis: 16
    Superfície: 252,67 km²
    Població (2007): 9.437 habitants
    Densitat: 37,35 hab/km²
    Latitud mitjana: 42º 26' 50" nord
    Longitud mitjana: 2º 57' 18" oest
    Altitud mitjana: 667,31 msnm

## Municipis de la comarca

* Baños de Rioja
* Bañares
* Castañares de Rioja
* Cirueña
* Corporales
* Grañón
* Herramélluri
* Hervías
* Leiva
* Manzanares de Rioja
* Santo Domingo de la Calzada
* Santurde de Rioja
* Santurdejo
* Tormantos
* Villalobar de Rioja
* Villarta-Quintana
# Colutea atlantica

L'espantallops (Colutea atlantica) és una planta de la família de les fabàcies.

## Descripció

Arbust caduc, de tiges de fins a 5 m, amb fulles formades per 3-4 parells de folíols amb el limbe el·líptic, mucronat, amb estípules lanceolades persistents. raïm llargament pedunculats, amb 2-4 flors de color groc-vermell.

## Distribució i hàbitat

Els espantallops habiten preferentment sobre sòls calcaris en matollars, coscollars i clarianes de bosc dels pisos inferior y montà; normalment en els vessants secs i assolellats, també en les més pedregoses. Apareix en mates aïllades dins els matollars

## Descripció

És un arbust que pot fer fins a 3 m d'alçada però generalment no ultrapassa els 120 cm. Les seves fulles són compostes, amb un folíol terminal. Són semblants a algunes altres ginestes amb les que es pot confondre quan no té fruits, tot i que les fulles de l'espantallops són més grans i amargants, i la planta sol fer-se més alta en comparació. Les flors són una inflorescència de tipus raïm de color groc viu. Floreixen del maig a l'agost i atreuen molt a les abelles.
Els fruits formen una beina que pot fer de 5 a 7 cm de llargada i es van inflant mentre maduren. Són molt espectaculars els fruits madurs de l'espantallops a causa de llur color rogenca viva.
Les papallones conegudes com a "blavetes" (Polyommatus bellargus, Ioana iolas) viuen lligades a l'espantallops.

## Origen del nom

"Espantallops", el nom de la planta, prové del fet que les llavors queden soltes a l'interior del llegum madur. Quan el vent mou els fruits es pot sentir un soroll que, segons el folclore tradicional de Catalunya, espanta els llops.

## Subespècies

Dues subespècies han estat identificades:
* Colutea arborescens subsp. arborescens
* Colutea arborescens subsp. gallica

## Referències

* ↑ «Colutea arborescens» a EOL. Data consulta: 09 de febrer de 2015.
* ↑ «Colutea atlantica a The Plant List» (en anglès). [Consulta: 9 febrer 2015].
* ↑ «Objectiu natura - Ioana Iolas». Arxivat de l'original el 2011-07-14. [Consulta: 9 febrer 2015].
# Colom refilador ull de peix

El colom refilador ull de peix és una raça de colom pròpia de Catalunya. El nom prové primer pels seus ulls característics i després per què les rèmiges, per fricció amb l'aire, refilen, canvinant de modulació a cada gir.

## Història

Segurament el seu origen es troba en les races de colom d'Algèria. No se'n té referències fins al segle xvii.
Malgrat ser una raça tan caracetrística ha estat a punt de desaparèixer i si ha arribat a l'actualitat ha estat a la perseverança de molt pocs criadors.

## Característiques

* Pesa entre 310 i 335 grams.
* Cos allargat i esvelt.
* Vol en solitari o en estol.
* Molt bones criadores (les colomes es fan servir per altres races difícils de criar).
* Ulls molt grossos de color blanc perla.
* Nineta dels ulls molt petita de color negre intens.
* Són admesos tots els colors i patrons de plomatge, destacant:
** negres
** ales blanques
** tigrats en tots els colors
* Vola donant capgirells.
* Les rèmigies xiulen en fricció amb l'aire.

## Enllaços externs

* Les races domèstiques autòctones de Catalunya Arxivat 2021-05-10 a Wayback Machine.
* Club Català de Coloms de Races Autòctones
# Comissari Europeu

Un Comissari Europeu és un dels membres de la Comissió Europea. Aquesta Comissió, liderada pel President de la Comissió, està formada per un representant dels estats integrats dins la Unió Europea, sent actualment 27 el seu nombre.
El President de la Comissió assigna a cada representant una cartera, equivalent als ministeris nacionals, excepte els Vicepresidents, que comparteixen aquesta responsabilitat amb una altra cartera.

## Nomenament

Els Comissaris són nomenats per cada estat membre així com pel President de la Comissió, i necessiten l'aprovació del Parlament Europeu i del Consell de la Unió Europea.

## Vegeu també

* Comissió Europea
* Comissaris Europeus

## Enllaços externs

* (castellà) Portal de la Comissió Europea
# Comissari Europeu d'Ampliació i Política Europea de Veïnatge

El Comissari Europeu d'Ampliació i Política Europea de Veïnatge és un membre de la Comissió Europea responsable de l'Ampliació de la Unió Europea.
L'actual comissari responsable d'aquesta àrea és l'austríac Johannes Hahn.

## Orígens

La cartera del Comissari Europeu d'Ampliació fou creada l'any 1967 en la Comissió Rey, sent el comissari titular d'aquesta cartera l'iniciador de les primers converses d'ampliació de la UE amb el Regne Unit, Irlanda, Dinamarca i Noruega. Vacant entre 1970 i 1977, i altra vegada entre 1989 i 1993, actualment s'està en converses amb Turquia, Croàcia, Macedònia del Nord, Islàndia, Albània, Montenegro, Bòsnia i Hercegovina i Sèrbia per la seva possible entrada a la UE.

## Llista de Comissaris d'Ampliació

| Comissió | Inici | Finalització | Nom | País | Partit |
| Rey |
| Rey | 2 de juliol de 1967 | 30 de juny de 1970 | Jean Deniau | França | UDF |
| Malfatti |
| Malfatti | 1 de juliol de 1970 | 21 de març de 1972 | vacant | | |
| Mansholt |
| Mansholt | 22 de març de 1972 | 5 de gener de 1973 | vacant | | |
| Ortoli |
| Ortoli | 6 de gener de 1973 | 5 de gener de 1977 | vacant | | |
| Jenkins |
| Jenkins | 6 de gener de 1977 | 5 de gener de 1981 | Lorenzo Natali | Itàlia | DCI |
| Thorn |
| Thorn | 6 de gener de 1981 | 5 de gener de 1985 | Lorenzo Natali | Itàlia | DCI |
| Delors I |
| Delors I | 6 de gener de 1985 | 5 de gener de 1989 | Lorenzo Natali | Itàlia | DCI |
| Delors II |
| Delors II | 6 de gener de 1989 | 5 de gener de 1993 | vacant | | |
| Delors III |
| Delors III | 6 de gener de 1993 | 22 de gener de 1995 | Hans van Broek | Països Baixos | CDA |
| Santer |
| Santer | 23 de gener de 1995 | 15 de març de 1999 | Hans van Broek | Països Baixos | CDA |
| Marín |
| Marín | 16 de març de 1999 | 15 de setembre de 1999 | Hans van Broek | Països Baixos | CDA |
| Prodi |
| Prodi | 16 de setembre de 1999 | 21 de novembre de 2004 | Günter Verheugen | Alemanya | SPD |
| Prodi | 1 de maig de 2004 | 21 de novembre de 2004 | Janez Potočnik | Eslovènia | ind. |
| Barroso I |
| Barroso I | 22 de novembre de 2004 | 9 de febrer de 2010 | Olli Rehn | Finlàndia | Keskusta |
| Comissari Europeu d'Ampliació i Política Europea de Veïnatge ||||||
| Barroso II |
| Barroso II | 9 de febrer de 2010 | 1 de novembre de 2014 | Štefan Füle | Txèquia | ČSSD |
| Juncker |
| Juncker | 1 de novembre de 2014 | actualitat | Johannes Hahn | Àustria | ÖVP |

## Referències

* ↑ «Johannes Hahn - European Commission» (en anglès), 01-09-2015. [Consulta: 17 novembre 2018].

## Enllaços externs

* (anglès) Pàgina de Štefan Füle a la Comissió Europea
# Christian Julius Wilhelm Schiede

Christian Julius Wilhelm Schiede (3 de febrer de 1798 – desembre de 1836) va ser un metge i botànic alemany nascut a Kassel.
Estudià ciències naturals i medicina a Berlín i Göttingen, practicà la medicina a Kassel.
L'any 1828 Schiede emigrà a Mèxic, acompanyat per Ferdinand Deppe (1794-1861). Els dos científics van planificar recollir espècimens botànics i zoològics, que podien ser venuts a museus d'Europa. El juliol de 1828 es van assentar a Jalapa, i van fer expedicions per l'estat de Veracruz. Christian Schiede morí a Mèxic el 1836 als 38 anys.
El gènere de plantes Schiedeella i Schiedea el commemoren.

## Publicacions

* Über Bastarde im Pflanzenreich, 1824 – híbrids del regne vegetal.
* Schiede, C. J. W. De plantis hybridis sponte natis (1825) on BioLib
* Befruchtung der pflanzen, 1825 – Fertilització de les plantes.
* "De plantis Mexicanis a G. Schiede" (1830-1844); amb Diederich Franz Leonhard von Schlechtendal, Ferdinand Deppe i Adelbert von Chamisso.
* Bibliography on World.Cat

## Referències

* UNI Goettingen Department of Systematics, Biodiversity and Evolution of Plants (with Herbarium)
* Repository Naturalis
* IPNI Plants named for Schiede
* ↑ CRC world dictionary of plant names. 4. R - Z by Umberto Quattrocchi Schiedea & Schiedeella
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
# Cirtone

Cirtone (en grec antic Κυρτώνη), anomenada més tard Círtones (Κύρτωνες) va ser una antiga ciutat grega que va pertànyer en uns períodes a la Lòcrida i en altres a Beòcia. Estava situada a l'est del llac Copais.
Pausànias la situa a 20 estadis de la ciutat de Hyettos, damunt d'una muntanya, amb un bosquet sagrat on hi havia un temple d'Apol·lo, amb estàtues d'Apol·lo i Àrtemis, i on també hi havia una font d'aigua freda amb una capella dedicada a les nimfes. Hi ha notícies de que cada primavera s'hi celebrava un festival, segurament dedicat a Apol·lo i Àrtemis.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Cyrtones». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 6 gener 2021].
# Club del Crocodile

El Club del Crocodile, originalment i en anglès Crocodile Club va ser un grup informal de Membres del Parlament Europeu (MEP) que volien una major integració europea, crear una mena d'Estats Units d'Europa, una Federació Europea i atorgar molt més poder al Parlament Europeu.
El grup es va fundar el 9 de juliol de 1980, després de les Eleccions al Parlament Europeu de 1979, per 9 MEPs de diversos partits, incloent Altiero Spinelli. La trobada va tenir lloc al restaurant Au Crocodile (10 rue de l'Outre, Estrasburg) que li va donar nom al projecte. Es va constituir formalment el Setembre de 1980, i en aquells dos mesos de preparacions el club es va ampliar fins a una seixantena de MEPs. En el seu primer any de vida a arribar a tenir 180 integrants, gairebé la meitat de membres del Parlament Europeu.
Un dels projectes del club era formar un nou comitè per treballar en les reformes institucionals de la llavors anomenada Comunitat Econòmica Europea. El comitè, liderat per Spinelli, va preparar un Esborrany de tractat per establir una Comunitat Europea, una proposta per convertir progressivament la comunitat europea en una Federació Europea. Aquest esborrany va ser aprovat pel Parlament Europeu el 14 de febrer de 1984, amb 237 vots a favor i 31 en contra. Mentre que el text no va ser aprovat pels estats membres, va provocar diverses negociacions i fou un dels detonants que se signés el Tractat de Maastricht i l'Acta Única Europea, que creaven la Unió Europea.
Després de la mort de Spinelli el 1986, un grup de MEPs va establir el Comitè d'acció Altiero Spinelli per la Unió Europea, un grup de federalistes que volia dur a terme el projecte iniciat el 1980 pel Crocodile Club.

## Vegeu també

* Grup Spinelli

## Referències

* 1 2 The myth of Europa - The Ventotene manifesto europaallalavagna.it
* 1 2 From Ventotene to the European Constitution Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine., edited by Agustín José Menéndez

## Enllaços externs

* The Crocodile Club Resolution Arxivat 2011-07-16 a Wayback Machine., speech to the Parliament by Spinelli
* Federalist intergroups - www.altierospinelli.org Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine.
* Restaurant website