OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Germandat de l'Anell

La Germandat de l'Anell (o Companyia de l'Anell), és una unió de nou representants dels pobles lliures de la Terra Mitjana, que té un paper fonamental en la novel·la de El Senyor dels Anells, de J.R.R. Tolkien. També dona el nom al primer dels volums en què es divideix.
La Germandat de l'Anell va ser fundada per dur a terme la missió que encarregà el Consell de N'Élrond: portar l'Anell Únic al Mont del Fat per destruir-lo. Com que l'èxit de l'empresa radicava en el secret, es va escollir un nombre reduït de components per a poder passar desapercebuts. Es va decidir que tindria nou integrants, per fer front als nou Espectres de l'Anell de l'Enemic.
Quan va sortir de Rivendell, Gàndalf era el líder de la Germandat. Després que aquest caigués a Mòria, Àragorn va assumir el comandament fins a la traïció de Bóromir i l'atac dels orcs a Cair Andros, on la Germandat es va dissoldre.
Els membres de la germandat, excepte en Bóromir (que va morir a mans dels orcs) no es van tornar a trobar fins després de la caiguda de Sàuron, a la celebració de la victòria als camps de Cromal·len.
Els nou membres de la germandat són:
* Frodo Saquet (Hòbbit/La Comarca)
* Samseny Gamgí (Hòbbit/La Comarca)
* Meriadoc Brandiboc (Hòbbit/La Comarca)
* Peregrín Tuc (Hòbbit/La Comarca)
* Gàndalf (Maia/Istari)
* Àragorn (Home/Dúnedain del Nord)
* Guimli (Nan/Erèbor)
* Légolas (Elf/Bosc Llobregós)
* Bóromir (Home/Góndor)

## Referències

* ↑ The Company of the Ring a l'Enciclopèdia d'Arda
# Pedra cantonera de Cal Traver

Pedra cantonera de Cal Traver és un carreu esculpit encastat a la casa de Cal Traver de Balsareny (Bages), i que és inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un carreu de pedra picada tallat formant angle obtús, on s'hi ha fet un conjunt d'inscripcions, S'hi distingeixen clarament unes tisores, una navalla d'afaitar i la data de 1687 i "22 de fabre". A més, hi ha altres incisions avui difícils de precisar.

## Història

La plaça correspon a una pedra indicadora d'ofici, en aquest cas de barber. Avui es troba emplaçada a uns tres metres d'alçada sobre el nivell del carrer. No es troba al seu emplaçament original, ja que quan es va refer la casa de cal Traver fou canviada de lloc. A fi que la inscripció fos més entenedora es va resseguir amb pintura de color mangra.

## Referències

* 1 2 «Pedra cantonera de Cal Traver». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 desembre 2014].
# Glenn Nyberg

Glenn Nyberg (nascut el 12 d'octubre de 1988) és un àrbitre de futbol suec. Es va convertir en àrbitre professional el 2008, és àrbitre Allsvenskan des del 2013 i àrbitre internacional absolut de la FIFA des del 2016. Nyberg ha arbitrat 134 partits a l'Allsvenskan, 22 partits a la Superettan i 44 partits internacionals a partir del 2019.
L'11 de juny de 2023, Nyberg va ser seleccionat per arbitrar la final de la Copa del Món Sub-20 de la FIFA 2023 entre l'Uruguai i Itàlia a l'Argentina. L'abril de 2024, Nyberg va ser seleccionat per oficiar al torneig de futbol dels Jocs Olímpics masculí de París. El mateix mes, també va ser seleccionat per oficiar a la UEFA Euro 2024 a Alemanya.
El mes següent, va ser designat per la UEFA com a quart oficial de la final de la Lliga de la Conferència Europa entre l'Olympiacos i la Fiorentina.

## Referències

* ↑ «Elitdomare i herrfotboll». svenskfotboll.se. Arxivat de l'original el 8 juliol 2018. [Consulta: 4 juliol 2020].
* ↑ «2024 FIFA Men's and Women's Olympic Football Tournaments - Selected officials». law 5 - the referee. Arxivat de l'original el 23 abril 2024. [Consulta: 23 abril 2024].
* ↑ «Referee teams for UEFA EURO 2024 appointed». uefa.com. Arxivat de l'original el 23 abril 2024. [Consulta: 23 abril 2024].
* ↑ «Referee teams for 2024 UEFA club competition finals announced». UEFA, 13-05-2024. Arxivat de l'original el 13 maig 2024. [Consulta: 13 maig 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa de Glenn Nyberg a Soccerway
# Hoffen

Hoffen (en alsacià Hoffe) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 1.103 habitants.
Forma part del cantó de Wissembourg, del districte de Haguenau-Wissembourg i de la Comunitat de comunes de l'Outre-Forêt.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 961 | 993 | 1.001 | 935 | 1.024 | 1.103 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Raymond Roth | |
# Gerónimo Barbadillo

Gerónimo Barbadillo González (Lima, 29 de setembre de 1954) és un exfutbolista peruà de la dècada de 1980.
Va formar part de l'equip peruà a la Copa del Món de 1982.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Sport Boys, Tigres UANL, Avellino i Udinese.
El seu pare fou el també futbolista Guillermo Barbadillo Alvarado.

## Palmarès
### Tigres UANL

* Lliga mexicana de futbol: 1
       1977-78, 1981-82
* Copa MX: 1
       1975-76

### Perú

* Copa Amèrica
       1975

## Referències

* ↑ Appearances for Peru National Team Arxivat 2009-02-02 a Wayback Machine. - RSSSF
* ↑ rsssf: Peru - record international footballers
* ↑ Gerónimo Barbadillo a National-Football-Teams.com (anglès)
# Paronychodon

Paronychodon és un gènere de dinosaure teròpode. Va viure durant el Cretaci superior en el que avui en dia és Montana.
L'espècie tipus, descoberta per Edward Drinker Cope l'any 1876, és Paronychodon lacustris. Es considera dubtosa degut a la naturalesa fragmentària de les seves restes fòssils.
# Hoel I (rei)

Hoel I (francès Hoël Ier, † 545) fou un cap armoricà que va regnar uns trenta anys.
La llegenda el fa fill de Deroch i de Lanwenn, i germà de Riwall, duc de Domnònia vers 511; una altra versió el fa fill de sant Urfold i de santa Riwanon, mare de sant Hervé. S'hauria casat amb Pompea o Pompeia, després santa Pompea (Alma Pompeïa o Coupaia), amb la que va tenir al seu successor Hoel II; altres fills foren sant Tugdual, sant Llunar (o Lenor, o Léonor) i santa Sewa (o Sève).
Hoel I hauria vençut al cap viking Corsol (Korsold) que s'havia fortificat a l'illa Callot a Carantec després d'haver saquejat el país. Una altra tradició, això no obstant, dona com a vencedor de Kordold a Rivallon Murmaczon i no a Hoel I.
Hoel, rei de Domnònia fou obligat a passar la mar al front dels seus i es va refugiar a Càmbria el 509; quatre anys després va retornar a la seva llar seguit de 15.000 guerrers i va prendre una revenja sagnant sobre els frisons (danesos/vikings) que havien assolat Bretanya durant 11 anys, i que carregats de botí s'havien retirat a Carantec (a tres llegues de Morlaix) on s'havien ajuntat uns 50.000; Hoël va desembarcar i va derrotar els vikings completament. Al teatre de la seva victòria va fer construir una capella, que la tradició situa a l'illa de Callot; el seu prestigi li va permetre governat a tota Bretanya durant uns trenta anys, de manera encertada.

## Notes i referències

* ↑ Guillaume Marie Lejean, "Histoire communale du Finistère. (Première partie.) Histoire politique et municipale de la ville et de la communauté de Morlaix, depuis les temps reculés jusqu'à la Révolution française", 1846, consultable a gallica.bnf.fr
# Tazewell (Tennessee)

Tazewell és una població dels Estats Units a l'estat de Tennessee. Segons el cens del 2000 tenia 2.165 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Tazewell tenia 2.165 habitants, 918 habitatges, i 588 famílies. La densitat de població era de 191,7 habitants/km².
Dels 918 habitatges en un 27,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,7% hi vivien parelles casades, en un 16,3% dones solteres, i en un 35,9% no eren unitats familiars. En el 32% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,2 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,73.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,4% tenia menys de 18 anys, un 9,4% entre 18 i 24, un 26,2% entre 25 i 44, un 25,6% de 45 a 60 i un 19,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 79,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.288 $ i la renda mediana per família de 32.813 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.721 $ mentre que les dones 19.479 $. La renda per capita de la població era de 16.688 $. Entorn del 20% de les famílies i el 22,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Tazewell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Tazewell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Varietat vinífera

Una varietat vinífera, varietat de vinya o varietat de cep, és una classificació de la planta Vitis vinifera segons l'ampelografia que descriu els trets morfològics (soca, sarment, pàmpol, gotim, gra...) i l'activitat biològica (maduració, resistència a malures...). En termes botànics s'anomena cultivar, o varietat cultivada, que és diferent de les varietats biològiques.
Cada varietat dona un raïm i una varietat de vi amb uns trets organolèptics concrets. Des del punt de vista d'interès enològic hi ha unes 300 varietats emprades en l'elaboració de vi, tant varietats pures com varietats híbrides creades perquè els ceps siguin més resistents a les malures. En general, cada denominació d'origen defineix les seves
* varietats recomanades, que són les autòctones o tradicionals que donen un caràcter concret al seu vi, i les
* varietats autoritzades, normalment les importades com a varietats millorants en el cupatge.
Són varietats autòctones:
* Boval de la Plana d'Utiel.
* Callet, fogoneu, manto negre i premsal blanc de Mallorca.
* Macabeu, pansa blanca d'Alella, picapoll del Pla de Bages, trepat de la Conca de Barberà i xarel·lo del Penedès.
Són varietats tradicionals als Països Catalans, o bé no autòctones cultivades habitualment des de fa molt de temps, o bé d'origen antic imprecís:
Són varietats foranes importades i aclimatades:
Altres varietats només són conreades en zones d'on són autòctones com ara la godello i la mencía a Galícia.
# Jan Baptist Weenix

Jan Baptist Weenix (Amsterdam, 10 d'octubre de 1621 - Vleuten, Utrecht, 3 de novembre de 1660) fou un pintor neerlandès, que va pertànyer a l'Edat d'Or holandesa.
Malgrat la seva carrera relativament breu, va ser un pintor molt productiu i versàtil. Els seus temes favorits van ser paisatges italians amb figures entre ruïnes, vistes de la costa, i, més endavant, grans natures mortes de caça morta o gossos. Va ser el responsable principal d'introduir l'escena de badia italiana a l'art holandès, en quadres de mida mitjana, amb un grup de figures a primer pla.

## Biografia

Weenix era fill d'un arquitecte i va néixer a prop de la badia d'Amsterdam. No podia parlar bé, aparentment a causa d'unes circumstàncies mèdiques. Perquè li agradava molt llegir llibres, la seva mare el va enviar a un llibreter, qui no era capaç de manejar-ho. Dibuixava quan podia, segons el seu fill Jan Weenix, qui va contar la història a Arnold Houbraken.
Va estudiar primer amb Jan Micker, després a Utrecht amb Abraham Bloemaert, i més tard de tornada a Amsterdam amb Claes Cornelisz Moeyaert. El 1643 Weenix va viatjar a Roma amb Nicolaes Berchem. Havia deixat la seva casa secretament, però la seva esposa, la filla de Gillis d'Hondecoeter, li va seguir la pista fins a Rotterdam. Després se'l va permetre estar en l'estranger durant quatre mesos. A Roma es va fer membre dels Bentvueghels («Ocells d'una ploma»), societat d'artistes en la seva majoria holandesos i flamencs actius a Roma des de prop de l'any 1620 fins a 1720. També eren coneguts com a Schildersbent («camarilla de pintors»). Va ser molt estimat i va treballar per al papa Innocenci X. Finalment va regressar a Amsterdam després de quatre anys; la seva esposa havia rebutjat acompanyar-ho a Roma.
El 1649 es va fer mestre de la guilda de Sant Lluc a Utrecht i també va pintar un retrat de René Descartes, en el que el filòsof apareix sostenint un llibre en el qual es llegeix «Mundus est fabula». Quan el seu cunyat Gijsbert d'Hondecoeter va morir, va ensenyar al seu nebot Melchior d'Hondecoeter, junt amb el seu propi fill Jan Weenix. Es va traslladar a un castell als afores d'Utrecht, per concentrar-se a la seva obra o per raons de salut, on probablement va morir en la pobresa.

## Obra

Va pintar unes poques escenes religioses, un dels escassos exemplars d'aquesta és Jacob i Esaú a la Gemäldegalerie Alte Meister a Dresden). A la National Gallery de Londres, està una Escena de caça, i a Glasgow es pot veure una pintura característica de ruïnes. Weenix està representat en quasi la major part de les principals galeries del continent europeu, destacant a Múnic, Viena, Berlín, Amsterdam i Sant Petersburg.

## Galeria

* Paisatge italià amb genets (c.1657).
* Natura morta (c.1651).
* Retrat de Descartes (1647-1649).
* Detall de Ruïnes antigas (primera meitat del segle XVII).

## Referències

* 1 2 «Jan Baptist Weenix» (en neerlandès). RKD. [Consulta: 19 febrer 2016].
Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
# Little Miss Sumo

Little Miss Sumo és una pel·lícula documental del 2018 dirigida i escrita per Matt Kay. La premissa gira al voltant de la lluitadora de sumo Hiyori Kon, de vint anys, una de les poques dones que practica aquest esport. El documental està subtitulat al català.
Little Miss Sumo es va estrenar al Festival de Cinema de Londres de 2018 i es va estrenar el 28 d'octubre de 2019 a Netflix.

## Referències

* 1 2 «Stream It Or Skip It: 'Little Miss Sumo' on Netflix, a Doc Profiling a Woman Wrestler Battling Gross Gender Inequality». Decider, 28-10-2019. [Consulta: 31 maig 2020].
* ↑ «'Little Miss Sumo' is a poetic and powerful look at female wrestlers in Japan». The Daily Dot, 25-10-2019. [Consulta: 31 maig 2020].
* ↑ «Little Miss Sumo». Desdelsofà.cat. [Consulta: 3 juliol 2022].
* ↑ «British director throws new light on sumo in Japan». Kyodo News+, 02-06-2019. [Consulta: 22 febrer 2022].

## Enllaços externs

* Little Miss Sumo a Netflix.
# Gibberella fujikuroi

Gibberella fujikuroi és un fong patogen de les plantes. Causa la malaltia bakanae en les plàntules d'arròs per sobrecarregar-la amb la fitohormona giberel·lina que és el seu propi subproducte del metabolisme.

## Enllaços externs

* Index Fungorum
* USDA ARS Fungal DatabaseArxivat 2007-08-20 a Wayback Machine.
* Gibberella moniliformis, fusarium at MetaPathogen: stages, tissues, references Arxivat 2009-04-17 a Wayback Machine.
# Parc Nacional del Monte Pascoal

El Parc Nacional i històric del Monte Pascoal és una de les unitats de conservació més importants de les del sud de l'Estat de Bahia. En aquest parc nacional es troba el Monte Pascoal, que va ser el primer tros de terra albirada per Pedro Alvares Cabral el 1500.
Posseeix terres amb grups ètnics Pataxó, que fa que el parc també sigui administrat per la Fundació Nacional de l'Indi i també per grups de residents de la zona. La presència d'aquests grups indígenes al parc provocar un estancament sobre com ser una àrea de conservació.
# Golf de la Morisca

El Golf de la Morisca és un petit golf del litoral del Massís del Montgrí emmarcat al nord pel Cap Castell i al sud per la Cala Pedrosa al sud. El seu contacte amb el Mar Mediterrani és abrupte, formant espadats de fins a 125 metres de caiguda pràcticament vertical.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Horace (cràter)

Horace és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 56 km de diàmetre. Porta el nom del poeta de l'antiga Roma Horaci (c 65 a.C.), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1976.

## Referències

* ↑ «Horace». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 11-10-2016. [Consulta: 7 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Villambistia

Villambistia és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de Montes de Oca.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 84 | 82 | 67 | 65 |
# Induciòmar (al·lòbroge)

* No s'ha de confondre amb Induciòmar (trèver).
Induciòmar (en llatí Induciomarus o Indutiomarus) va ser un cap gal dels al·lòbroges, un dels principals testimonis de càrrec contra Marc Fonteu quan va ser acusat l'any 69 aC de mala administració durant el seu govern de la província de la Gàl·lia Narbonense. Fonteu va ser defensat per Ciceró.

## Referències

* ↑ Cèsar, Juli. «Llibre V, III.2». A: Guerra de les Gàl·lies (en llatí i català). Traducció: Icart, Joaquim. 3 vol. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 1974, p. 46. DL B. 48252-1974. ISBN 8472250938.
* ↑ Ciceró. Pro Fonteio VIII,12, 17
# Lartolaiets

Els lartolaiets o lartolaietes (en grec, Λαρτολαιηταί) foren un poble ibèric de la part nord-oriental de la Tarraconensis. Solament els cita Estrabó, que els menciona amb els laietans, cosa que porta a pensar que bé eren part d'aquest poble, bé eren molt pròxims a aquest poble o bé es tracta simplement de dos termes per referir-se a la mateixa cosa. També existeix la interpretació que es tracta d'una corrupció d'un hipotètic * ilerdolaietes o ilergolaietes, de manera que es tractaria d'una mescla de laietans i ilergets o ilerdencs (la capital del territori ilerget).

## Referències

* ↑ Joan Alberich; Montserrat Ros. La transcripció dels noms propis grecs i llatins. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993, p. §162. ISBN 8477392250.
* ↑ Estrabó, III 4.8.
* ↑ Tovar, Antonio. Iberische Landeskunde. Segunda parte. Tomo 3 (en castellà). Baden-Baden: Valentin Koerner, 1989, p. 37. ISBN 387320813X.
* ↑ Ángel, Iniesta. «Pueblos prerromanos de Levante, Cataluña y Baleares». A: Colonizaciones y formación de los pueblos prerromanos. Madrid: Gredos, 1989, p. 359. ISBN 8424913868.
* ↑ López Melcion, Joan B. «Referències a la Lacetània en els textos clàssics». Miscel·lània Cerverina, 4, 1986, pàg. 11-22 [Consulta: 22 desembre 2019].
# Gibb

Gibb és el nom dels següents personatges:
* Barry Gibb membre dels Bee Gees.
* Robin Gibb, membre dels Bee Gees.
* Maurice Gibb, membre dels Bee Gees.
* Andy Gibb, cantant i compositor de música Pop, germà dels components dels Bee Gees.
# Got Talent España

Got Talent España, anteriorment titulat Tienes Talento, és un programa de televisió produït per Grundy (2008) i Fremantle (2016-), el 2008 va ser emès per Cuatro, i des del 2016 és emès per Telecinco. La seva primera edició (Tienes talento) va estar presentada per Núria Roca, i la segona (Got Talent España) està presentada per Santi Millán. L'espai és la versió espanyola del format original Britain's Got Talent, creat per Simon Cowell i que es va estendre a diversos països. L'edició britànica Britain's Got Talent va portar a la fama a Paul Potts, vencedor del concurs, del que fins i tot va arribar a publicar discos com a tenor, així com a Susan Boyle, que sense haver guanyat el concurs va aconseguir notorietat internacional i ha publicat diversos àlbums.
El 16 de febrer del 2015, Mediaset España va anunciar que tornava a comprar els drets del programa per a la cadena Telecinco, en la qual, la seva segona edició estaria presentada per Santi Millán i que el nom passaria a ser Got Talent España.

## Format

Els concursants han de mostrar les seves habilitats de talent davant el jurat i un teatre ple de públic. Si l'actuació no agrada a algun jurat o volen que acabi, cada membre del jurat té un polsador vermell que pot accionar. Si tots els jutges accionen el polsador, l'actuació acaba en aquell moment. Al final de cada actuació, el jurat opina i delibera la seva decisió, és a dir, si diuen que sí, vol dir que volen que torni a la següent gal·la, en canvi, si diuen que no, vol dir que no volen que torni a la següent gal·la. El concurs no posa cap limitació d'edat o estil d'actuació, qualsevol persona que cregui tenir un talent especial pot participar, sigui el que sigui.
Hi ha 2 fases: la primera és un càsting de selecció i la segona és el concurs en si, distribuït en 5 semifinals i una final. El guanyador del concurs es portarà com a premi 150.000 euros. Són 60 finalistes en total.
A diferència del càsting de selecció, que són gravats, les semifinals i final són en directe.

## Referències

* ↑ «Telecinco resucita 'Got talent' y prepara otro concurso más "animal": '¡Vaya fauna!'» (en castellà). Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 19 febrer 2016].

## Enllaços externs

* Web del programa original America's Got Talent (anglès)
* Facebook oficial del programa en Telecinco (castellà)
* Twitter oficial del programa en Telecinco (castellà)
# Herbes

«Herbes» té aquests significats:
* Herba
* Herbes medicinals
* Fines herbes
* Males herbes
* Herbes, beguda alcohòlica anisada típica de Mallorca, Eivissa i Formentera
* Herbes Eivissenques
* Herbes de Mallorca

## Vegeu també

* Herbers, municipi de la comarca dels Ports de Morella, al nord-oest del País Valencià.
Viccionari
# Vallgornera

Vallgornera és un petit veïnat del municipi de Peralada, prop de Vilanova de la Muga, al centre de l'Alt Empordà.
Consta de cinc cases habitades dedicades especialment a la pagesia, i una d'elles al turisme rural (Can Gori). Destaca també el castell de Vallgornera documentat l'any 1123 i ampliat durant el segle xviii caracteritzat per les seves dues torres quadrades i el pati central; actualment es coneix amb el nom de Can Modest.
# Jesús Diego Cota

Jesús Diego Cota (Madrid, 28 de juliol de 1967) és un futbolista madrileny, ja retirat, que jugava de defensa.

## Trajectòria

Cota és un dels jugadors més destacats del Rayo Vallecano en la dècada dels 90. Al club madrileny hi va militar durant tota la seua carrera, sent el capità en bona part dels centenars de partits amb la franja-roja.
Provinent de les categories inferiors rayistes, Cota aplega al primer equip el 1987. Pujarà i debutarà en Primera Divisió a la 1989/90, en la qual ja va jugar 24 partits, tot i que el seu equip retornaria a la categoria d'argent.
Els madrilenys recuperen la categoria el 1992, i a la 1993/94, Cota es consolida a l'onze titular, jugant 35 partits. Des d'eixe moment, i fins a la 1999/00, superaria la trentena de partits a cada temporada, tant a Primera com a Segona Divisió.
Es perd tota la 2000/01, i a la següent es retiraria després d'haver disputat només set partits. En total, més de quinze anys sota la disciplina rayista que donen per a quasi 200 partits en Primera.