OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Elena Medel

Elena Medel (Còrdova, 1985) és una poetessa espanyola. Des del setembre del 2006 resideix a Madrid, on gaudeix d'una beca de creació a la Residencia de Estudiantes. Ha publicat els poemaris Mi primer biquini (DVD, 2002), Vacaciones (El gaviero, 2004) i Tara (DVD 2006). La seva obra poètica ha estat parcialment traduïda a l'àrab, a l'anglès, a l'italià i al portuguès, i també ha estat inclosa en nombroses antologies; també escriu narrativa. Col·labora en diversos mitjans de comunicació, és una de les coordinadores del projecte d'agitació cultural La Bella Varsovia.

## Referències

* ↑ «Elena Medel». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 4 abril 2016].
# Elena María Martín Yáñez

Elena María Martín Yáñez (Las Palmas de Gran Canària, 12 de maig de 1957) és una política valenciana d'origen canari, diputada a les Corts Valencianes en la III Legislatura.
Es llicencià en filosofia i ciències de l'Educació a la Universitat de Granada en 1981, i s'especialitzà en psicologia clínica i educativa. Militant del PSOE, s'establí al País Valencià i el 1990 fou nomenada secretària de participació de la dona en l'executiva de la Comarca del Túria del PSPV-PSOE.
A les eleccions municipals espanyoles de 1987 fou escollida regidora de cultura a l'Eliana. A les eleccions municipals espanyoles de 1991 fou escollida tinent d'alcalde del mateix ajuntament. Simultàniament fou escollida diputada a les eleccions a les Corts Valencianes de 1991. Ha estat secretària de la Comissió de Política Social i Ocupació de les Corts Valencianes (1991-1995).

## Referències

* ↑ «Fitxa de le Corts Valencianes». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 16 juny 2015].
# El Vinyers

el Vinyers és un mas a mig camí dels nuclis de Sant Feliu Sasserra i Avinyó (al Bages). Es tracta d'una masia de planta rectangular i amb la façana principal orientada a migdia. Coberta a dues vessants i amb el carener perpendicular i un xic descentrat sobre la façana principal on s'obren porxos a tres nivells, disposats simètricament i formats per arcs de mig punt rebaixats sostinguts per pilars octogonals, formen cinc obertures al primer i segon pis i tres obertures a les golfes. Les finestres de les façanes de llevant i de ponent són de pedres monolítiques. Tota la masia és arrebossada llevat de les pedres nobles de les finestres i portes. La masia té una capella del segle xviii advocada a L'Anunciació, avui abandonada.
La masia del Vinyés ha format part sempre de la parròquia de Sant Marçal, parròquia que juntament amb la de Santa Eugènia de Relat fou cedida a finals del segle x o començaments del segle xi al monestir de Ripoll pels propietaris d'aquestes terres, els senyors de Lluçà. La masia és esmentada l'any 1553, en el fogatge com un dels masos que formaven part de la parròquia de Sant Marçal (Lo Mas Vinyes).

## Referències

* 1 2 «Mas el Vinyers». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 març 2016].
# Emerson (Iowa)

Emerson és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 480 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Emerson tenia 480 habitants, 195 habitatges, i 133 famílies. La densitat de població era de 741,3 habitants/km².
Dels 195 habitatges en un 31,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,5% hi vivien parelles casades, en un 7,7% dones solteres, i en un 31,3% no eren unitats familiars. En el 29,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,46 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26% tenia menys de 18 anys, un 4,6% entre 18 i 24, un 27,7% entre 25 i 44, un 25,8% de 45 a 60 i un 15,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.583 $ i la renda mediana per família de 36.406 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.167 $ mentre que les dones 21.250 $. La renda per capita de la població era de 15.807 $. Entorn del 7,3% de les famílies i l'11,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Emerson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Emerson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Els Borrowers

Els Borrowers (títol original: The Borrowers) és una pel·lícula anglo-estatunidenca dirigida per Peter Hewitt, estrenada l'any 1997. Ha estat doblada al català.

## Argument

El film explica la història dels Clock, una família de Borrowers (petits éssers humans que no fan més de quinze centímetres) i que viuen a la casa de la família Lender. Han d'ajudar el seu fill, Pete, a fer fracassar els plans de Ocious P. Potter, un notari poc escrupolós, decidit a destruir la vella mansió.

## Repartiment

* John Goodman: Ocious P. Potter
* Jim Broadbent: Pod Clock
* Mark Williams: Jeff l'exterminador
* Celia Imrie: Homily Clock
* Flora Newbigin: Arrietty 'Ett' Clock
* Tom Felton: Peagreen Clock
* Raymond Pickard: Spud Spiller
* Bradley Pierce: Pete 'Petey' Lender
* Aden Gillett: Joe Lender
* Doon Mackichan: Victoria Lender
* Hugh Laurie: l'oficial de policia Steady
* Andrew Dunford: Dustbunny
* Bob Goody: Minty Branch
* Patrick Monckton: Swag

## Al voltant de la pel·lícula

* El rodatge s'ha desenvolupat a Ealing, Glasgow i Theale, així com als productora s de Shepperton.
* La novel·la de Mary Norton va ser adaptada anteriorment a la televisió en dues mini-sèries, The Borrowers (1992) i The Return of the Borrowers (1993), totes dues realitzades per John Henderson.
* La cançó Weird és interpretada pel grup Hanson.
* Els actors Jim Broadbent (Pod Clock), Tom Felton (Peagreen Clock) i Mark Williams (Jeff l'exterminador) actuen junts als tres últims films de la saga Harry Potter respectivament en els papers d'Horaci Slughorn, Drago Malefoy i Arthur Weasley.
* L'actor Hugh Laurie (L'oficial de policia), farà més tard de Dr House
* El 12 de gener de 2011, Hiromasa Yonebayashi de l'estudi Ghibli treu un film d'animació amb un títol molt similar: Arrietty, el petit món dels borrowers. Aquesta adaptació cinematogràfica japonesa és com el film anglès, també construïda sobre les bases de la novel·la The Borrowers de Mary Norton.

## Nominacions

* Nominació als BAFTA al millor film britànic i als millors efectes especials per Peter Chiang.
* Nominació als Premis Young Artist al millor film familiar i al millor grup a un film per Bradley Pierce, Hugh Laurie, Mark Williams i Flora Newbigin.

## Referències

* ↑ «Els Borrowers». esadir.cat.
* ↑ «The Borrowers». The New York Times.
# Emine

Emine significa fiable en àrab i s'utilitza com a nom de dona en turc. Persones amb el nom Emine inclouen:
* Emine Çolak - política turcoxipriota
* Emine Erdoğan - esposa de l'actual President de Turquia
* Emine Işınsu - escriptora i poeta turca
* Emine Semiye Önasya - escriptora i feminista turca otomana
* Emine Sevgi Özdamar - escriptora i dramaturga turcoalemanya
# Emma (pel·lícula de 1996)

Emma és una pel·lícula de 1996 dirigida per Douglas McGrath i basada en la novel·la del mateix nom de Jane Austen. La seva principal protagonista és Gwyneth Paltrow qui interpreta el paper d'Emma Woodhouse.
La cinta va guanyar l'Oscar a la millor banda sonora. Un guardó que només tres cintes de Jane Austen han aconseguit: Pride and Prejudice de 1940 (Oscar a la millor direcció artística), Sentit i sensibilitat de 1995 (Oscar al millor guió adaptat) i Emma de 1996.
Ha estat doblada al català.

## Argument

La història narra un any en la vida d'Emma Woodhouse, una jove i rica lady que viu amb el seu pare a Highbury. Convertida en casamentera, busca els pretendents ideals per a les seves amigues, encara que els plans no sempre resultin com ella vol. Se sol equivocar jutjant els sentiments aliens i no té en compte sempre les diferències de classe. Els seus esforços se centren en una jove, la Harriet, de llinatge obscur, a qui vol emparellar amb Mr. Elton (qui resulta estar enamorat de la mateixa Emma i després es casa amb una dona rica i pressumptuosa) i Frank Churchill (ja secretament promès amb una altra noia). Però quan sembla que s'ajuntarà amb el seu estimat, abandona els seus plans i declara els seus sentiments. L'acció acaba en un casament entre els dos protagonistes. L'amor explícit entre tots dos és una de les diferències principals amb la novel·la en què es basa el guió.

## Repartiment

| Intèrpret | Personatge | Veu en català |
| Gwyneth Paltrow | Emma Woodhouse | Alicia Laorden |
| Jeremy Northam | Sr. Knightley | Abel Folk |
| Ewan McGregor | Frank Churchill | Eduard Itchart |
| Denys Hawthorne | Sr. Woodhouse | Joaquim Díaz |
| Toni Collette | Harriet Smith | |

## Premis i nominacions
### Premis

* Oscar a la millor banda sonora

### Nominacions

* Oscar al millor vestuari

## Vegeu també

* Sentit i sensibilitat, adaptació cinematogràfica de 1995 de la novel·la de Jane Austen Seny i sentiment.
* Pride & Prejudice, versió cinematogràfica de 2005 de la novel·la de Jane Austen Orgull i prejudici.

## Referències

* ↑ esadir.cat. Emma (pel·lícula de 1996). esadir.cat.
* ↑ «Emma». The New York Times.
* ↑ «Emma, repartiment». The New York Times.
* ↑ «Emma, premis». The New York Times.
Viccionari
# Enchelyurus ater

Enchelyurus ater és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,5 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Mar del Corall (llevat de la Gran Barrera de Corall) fins a les Tuamotu.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* 1 2 Randall, J.E., G.R. Allen i R.C. Steene, 1990. Fishes of the Great Barrier Reef and Coral Sea. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii. 506 p.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Francis, M.P., 1993. Checklist of the coastal fishes of Lord Howe, Norfolk, and Kermadec Islands, Southwest Pacific Ocean. Pac. Sci. 47(2):136-170.
* ↑ Kulbicki, M., J.E. Randall i J. Rivaton, 1994. Checklist of the fishes of the Chesterfield Islands (Coral Sea). Micronesica 27(1/2):1-43.
* ↑ Monkolprasit, S., S. Sontirat, S. Vimollohakarn i T. Songsirikul, 1997. Checklist of Fishes in Thailand. Office of Environmental Policy and Planning, Bangkok, Tailàndia. 353 p.
* ↑ Thaman, R.R., T. Fong i A. Balawa, 2008. Ilava Ni Navakavu: Finfishes of Vanua Navakavu, Viti Levu, Fiji Islands. SPRH-FIO Biodiversity and Ethnobiodiversity Report No. 4, The University of the South Pacific, Suva, Fiji.
* ↑ Wass, R.C., 1984. An annotated checklist of the fishes of Samoa. Natl. Ocean. Atmos. Adminis. Tech. Rept., Natl. Mar. Fish. Serv., Spec. Sci. Rept. Fish. (781).
* ↑ Zug, G.R., V.G. Springer, J.T. Williams i G.D. Johnson, 1989. The vertebrates of Rotuma and surrounding waters. Atoll Res. Bull. 316:25 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Enchufe.tv

Enchufe.tv és una sèrie web equatoriana, realitzada per la productora Touché Films, que compta amb un canal a YouTube com a plataforma. La sèrie va rebre el Play d'Or de YouTube per haver superat el milió de subscriptors.

## Història

El 2011, Leonardo Robalino, Christian Moya, Martín Domínguez i Jorge Ulloa, tots amb estudis cinematogràfics, després d'una reunió, van acabar en la galleda d'una camioneta qüestionant la producció audiovisual de la televisió equatoriana, després de l'extensa crítica decidir realitzar les seves pròpies produccions per així ser ells criticats per l'audiència. Van optar per anar a Internet, ja que té menys restriccions i filtres que els mitjans tradicionals.
Poc després van realitzar un projecte audiovisual, i el 13 de novembre de 2011, utilitzant com a plataforma un canal de YouTube, van crear Enchufe.tv, amb variats esquetxos còmics, sent El peor casting el primer vídeo en el seu canal. D'aquesta manera conformar la productora Touché Films per a la realització del seu producte. Els sketches són enviats cada diumenge, a més de realitzar esquetxos amb una durada d'entre 10 segons a menys d'1 minut anomenats microYAPA, els quals són enviats els dimarts, i els dijous publiquen una Promo amb avanços del pròxim sketch.
El 3 de novembre de 2013, YouTube va atorgar el Play d'Or en reconeixement per haver arribat a un milió de subscriptors.

## Producció

El gerent general de Enchufe.tv és Leonardo Robalino, el director creatiu és Jorge Ulloa, Martín Domínguez el productor general, Andrés Centeno el productor executiu i Christian Moya el director de fotografia, tots ells copropietaris de la productora Touché Films.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «EnchufeTV, primer portal de video comedia y humor ácido en el Ecuador». Diario Hoy, 22-03-2012. Arxivat de l'original el 2013-10-16. [Consulta: 27 setembre 2013].
* 1 2 3 4 5 6 «LA TV LES DIJO NO, PERO 78 MILLONES DE VISTAS DICEN SÍ». Diario Expreso, 22-10-2012. Arxivat de l'original el 2013-10-16.
* 1 2 «El talento nacional también es reconocido por YouTube». Diario Expreso, 05-11-2013. Arxivat de l'original el 2013-11-08. [Consulta: 20 novembre 2013].
* ↑ «Humor ecuatoriano en Enchufe TV». Diario Extra, 12-05-2012. Arxivat de l'original el 2013-10-16. [Consulta: 20 novembre 2013].
* 1 2 «¡Enchufados!». Revista Prensa libre, 13-07-2028.
* ↑ «Enchufe TV: “Nos reímos de nosotros mismos, sin denigrar”». Diario El Telégrafo, 16-01-2013.
* ↑ «EnchufeTV ya tiene su página en la web». Diario El Comercio, 25-07-2012. Arxivat de l'original el 2012-10-29. [Consulta: 20 novembre 2013].
* ↑ «Enchufe TV expone cómicas situaciones». Diario El Comercio, 12-03-2012. Arxivat de l'original el 2013-10-16. [Consulta: 20 novembre 2013].

## Enllaços externs

* Canal de YouTube (castellà)
# Ens

Un ens al sentit filosòfic és tot allò que la seva existència és reconegut per algun sistema d'ontologia. És el participi present artificial del verb llatí esse (ésser), creat pels teòlegs escolastics.
Un ens pot per tant ser concret, abstracte, particular o universal. És a dir, els ens no són només objectes quotidians com cadires o persones, sinó també propietats, relacions, esdeveniments, nombres, conjunts, proposicions, mons possibles, creences, pensaments, etc.
En l'analogia de l'ens Tomàs d'Aquino utilitza el concepte en els seus axiomes llatines famoses: «Ens et bonum convertuntur» (El que existeix i el bó poden convertir-se) amb les implicacions escolàstiques «Ens et verum convertuntur» (el ver), «Ens et pulchrum convertuntur» (el bell) i la conclusió «Ens et Deus convertuntur». El mal seria, segons aquesta teoria, l'absència del bó i doncs l'absència de Déus.
| « | Cal aprendre a viure intel·lectualment i moralment sense una imatge o «concepció» rodona i completa del «món» o de l'«ésser» o de l'«Ésser» | » |

## Referències

* ↑ «Ens» al Gran Diccionari de la Llengua Catalana
* ↑ «Ens». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Michael Hönes, Ens et bonum convertuntur : eine Deutung des scholastischen Axioms unter bes. Berücksichtigung der Metaphysik und Ethik des hl. Thomas von Aquin, 1968, (alemany) (en català: Ens et bonum convertuntur: una explicació de l'axioma escolàstic en considerar la metafísica i l'ètica de Tomàs d'Aquino, 1968
* ↑ Thomas Schütz i Enrique Alarcón, «Ens» en: Thomas Lexicon, Pamplona, Universitat de Navarra, 2006
* ↑ Sobre el lloc de la filosofia en els estudis superiors (1968). Manuel Sacristán, Sobre el lloc de la filosofia en els estudis superiors, citat a: Wikiquote
# Esperanza García Canari

Esperanza García Canari (Barcelona, 1956) és una pintora catalana. Llicenciada en Belles Arts per la Universitat de Barcelona (1981) i tècnica superior en arts aplicades (disseny tèxtil) (1978) a l'Escola Massana.
Ha desenvolupat la seva obra a través d'exposicions principalment a Barcelona i també a d'altres ciutats de Catalunya i Espanya. Ha participat també en diverses exposicions col·lectives d'àmbit internacional (Salon du Dessin et de La Peinture à l'Eau. Paris Grand Palais 2013 i 2020, Jadite Gallery, Nova York 2009).
Ha obtingut diversos premis per la seva obra: menció d'honor al Saló d'Avignon (1982), diploma d'honor al Saló Automne en Aix-En-Provence (1983), diploma d'honor XI Salón de invierno Galeria Esart Barcelona (2011), menció d'honor del Show Art International Unilatina 2011 de Miami (USA), la medalla de plata al Salon International de Peinture et de Sculpture 2015 de Vittel (França) i la medalla de bronze de la Societé Académique Arts-Sciencies-Lettres de París (2015).
Una part destacada de la seva obra, en oli i en aquarel·la, està dedicada a retratar els paisatges del Maresme, comarca en què resideix i on ha estat reconeguda pel seu treball.
Ha col·laborat també com a il·lustradora científica en publicacions del Museo Nacional de Ciencias Naturales (Consejo Superior de Investigaciones Científicas) i, en l'àmbit pedagògic, ha elaborat una proposta educativa per a l'alumnat amb deficiències visuals, presentada en el programa Interfícies (Educació de les arts: projectes innovadors als centre educatius), impulsat pel Centre d'Arts Santa Mònica de Barcelona.
La seva trajectòria, els premis rebuts, així com diverses crítiques especialitzades de la seva obra, entre elles la de Rosa Faccaro, estan recollides a l'Enciclopedia latinoamericana de artistas contemporáneos.

## Referències

* 1 2 3 4 Montané, Joan Lluís; Sozzi, Marta. Enciclopedia Latinoamericana de Artistas Contemporáneos. Nova York: QCC Art Gallery Press, 2012, p. 114. ISBN 9781936658138.
* ↑ «II FESTIVAL DE ARTE FORJA». Casa de Cantabria en Madrid. [Consulta: 8 maig 2023].
* ↑ Asociación española de pintores y escultores Catalogo 57 Premios Reina Sofia de pintura y escultura 2022, 2022, pàg. 60.
* ↑ Salon du Dessin et de La Peinture à l'Eau. Paris Grand Palais. [París], 2013. ISSN: 1969-329X ISSN: 1969-329X.
* ↑ Salon du Dessin et de La Peinture à l'Eau. Paris Grand Palais. [París], 2020. ISSN: 1969-329X ISSN: 1969-329X.
* ↑ «Espéranza GARCIAPastel dessin aquarelleArgent ‹ ART'EAST». [Consulta: 12 maig 2023].
* ↑ «Esperança Garcia Canari rep un reconeixement a París». Alella. Associació cultural revista Alella, Maig-Juliol 2015, pàg. 8.
* ↑ «Els colors del nostre entorn». Ajuntament d'Arenys de Mar, 2019.
* ↑ J.M Vieitez. FAUNA IBÉRICA. VOLUMEN 25 - ANNELIDA, POLYCHAETA I. Madrid: Consejo Superior de Investigaciones Científicas., 2004, p. Figuras 39,40,43,45-49, 51-53, 55-60, 62-68, 72,74 i 75. ISBN 9788400082949.
* ↑ «Alumnat deficient visual a l'aula de visual i plàstica. Anàlisi d'una realitat educativa.». Centre d'Arts Santa Mònica, 2017.
# Epeunactes

Epeunactes (en grec antic ἐπεύνακτοι o ἐπευνακταί) era el nom d'uns ciutadans d'Esparta que suposadament eren descendents d'esclaus i de dones espartanes.
S'haurien originat a les guerres messèniques, quan degut a la gran pèrdua d'homes, les vídues espartanes s'haurien hagut de casar o aparellar amb esclaus (ilotes) per tenir successió. Els fills nascuts van ser admesos a la ciutadania, però com una classe social especial. Probablement amb alguns drets menys que els ciutadans plens. Segons Diodor de Sicília també s'anomenaven epeunactes als que van marxar amb Falant d'Esparta, els anomenats partenis.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Epeunacti». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 9-XII-2020].
# Ephedra distachya

Ephedra distachya és una espècie de gimnosperma de la divisió Gnetophyta, família Ephedraceae, present als Països Catalans.

## Noms comuns

Ephedra distachya rep diversos noms comuns en català: trompera, arbre de la sorra, efedra, genitina, ginesta, ginesta borda, raïm de mar, èfedra, ginestra.

## Descripció

És un arbust de fins a 30 cm d'alçada amb fulles petites i escamoses. El "fruit" és un aqueni amb bràctees carnoses i una sola llavor. Tècnicament no hi ha fruits pel fet que no hi ha carpels que formin ovaris (gimnospermes). Són generalment dioiques i produeixen cons d'una mida relativa.

## Distribució i hàbitat

Es distribueix per zones seques, principalment a les subtropicals i creix a terrenys sorrencs.

## Propietats

* Estimulant del sistema simpàtic, amb efecte semblant al produït per l'adrenalina.
* Potent dilatador bronquial recomanat per a l'asma i la tos.
* Com qualsevol efedra, conté alcaloides: l'efedrina, seudoefedrina, fenilpropanolamina, i epinefrina.

## Història

L'acció d'aquesta planta contra l'asma era coneguda pels xinesos des de fa uns 5.000 anys, amb el nom de Ma Huang.
S'utilitza per a alleujar dolors musculars i reumàtics i com un estimulant, és cardiotònic a la medicina ayurveda. A vegades s'identifica amb la llegendària droga soma (droga al·lucinògena), que es descriu a l'Avesta (l'antic text sagrat zoroàstric) i el Rig-veda (el text més antic de l'Índia, de mitjans del II mil·lenni a.C.).
L'efedrina va ser estudiada el 1924 i l'empresa química Merck & Co la va sintetitzar el 1926.

## Taxonomia

Ephedra distachya va ser descrita per Linné i publicada a Species Plantarum 2: 1040. 1753.

### Etimologia

* Ephedra: nom genèric que prové del grec: éphedra = "asseguda a sobre" // segons Dioscòrides, sinònim de hippuris = equiset // a Plini el Vell, una planta enfiladissa afila.
* distachya: epítet específic llatí que significa, dística, "amb dues espigues".

### Sinonímia

* Chaetocladus distachys (L.) J. Nelson
* Ephedra dystachia

## Galeria

* Il·lustració
* Planta masculina en flor
* Cons de pol·len
* Cons femenins
* Cons madurs amb llavors
* Planta femenina amb cons madurs
* Rizoma i escorça

## Referències

* ↑ «Ephedra distachya subsp. distachya | Flora Catalana» (en anglès). [Consulta: 26 gener 2023].
* ↑ «Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana | TERMCAT». [Consulta: 26 gener 2023].
* ↑ «Ephedra distachya». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 5 març 2014].
* ↑ «Ephedra» a Flora Vascular.
* ↑ «distachya» a Epítetos Botánicos.
* ↑ «Ephedra distachya» a EOL. Data consulta: 18 de juny de 2014.

## Enllaços externs

* Gymnosperm Database: Ephedra distachyaArxivat 2011-08-06 a Wayback Machine.