OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Carrer de Pinsania (Berga)

El carrer de Pinsania és un carrer de Berga inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El carrer que va a parar a la plaça de Sant Pere per darrere, envoltant així la parròquia amb aquest nom. És de perfil irregular, serpentejant, amb força desnivell fins al punt que hi ha graons per salvar-lo. La seva amplada va variant, aixamplant-se a la seva zona central i més estret als extrems. És bastant llarg i dibuixa una "L" invertida. Les cases que el flanquegen són senzilles, la major part de tres o quatre pisos amb les façanes arrebossades. Algunes d'elles rehabilitades als segles XIX i XX, constitueixen el nucli antic de la ciutat de Berga.

## Història

Segons un plànol conservat al museu municipal de Berga, l'entrellat de la ciutat no ha variat massa des del seu traçat medieval. El carrer de Pinsania el trobem documentat al s. XVII i XVIII, sobretot als capbreus de l'església de Sant Pere de Madrona i també en els de l'orde militar de Sant Joan de Jerusalem, ambdós amb dominis sobre Berga i amb propietats als carrers més destacats.

## Referències

* 1 2 «Carrer de Pinsania». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# Carrer del Castell (Falset)

El Carrer del Castell és una via pública de Falset (Priorat) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Carrer que comunica la plaça d'Àngel Marquès amb el castell de Falset. El carrer, també conegut com a Bonaventura Pascó, és estret i amb pendent. El carrer està situat dins el nucli antic de Falset i s'hi poden veure alguns edificis que conserven portals adovellats d'arcs de mig punt com Can Pascó, situat al número 3 o amb llinda plana com Can Rué, al número 10.

## Referències

* ↑ «Carrer del Castell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 març 2019].
# Casa Puig (Girona)

La Casa Puig és un edifici del municipi de Girona que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici residencial plurifamiliar desenvolupat en planta baixa i dues plantes pis. Ocupa un cantonada de la pujada de la Llebre i ocupa una parcel·la entre mitgeres. Les façanes són rebatudes i presenten les obertures agrupades en franges horitzontals. Interès especial ofereix el portal d'accés, per l'especificitat del seu disseny, realitzat amb peces metàl·liques. Al terrat hi ha afegit un cos, fet amb material lleugers. Les plantes presenten una distribució convencional. En ell s'adopta de forma superficial el llenguatge de l'arquitectura racionalista.

## Referències

* 1 2 «Casa Puig». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2015].
# Casa Puig Soler

La Casa Puig Soler és un edifici del municipi de Figueres (Alt Empordà) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici obra de 1901 de l'arquitecte Josep Azemar. Situat en el centre històric de la ciutat, amb una façana que dona a la Rambla de Figueres. És un edifici en cantonada, amb una torre situada a l'eix de l'edifici. La planta baixa està destinada a ús comercial (Armeria Romero). En el primer pis trobem sis finestres sobre un encoixinat que es perllonga en vertical en el cos central de la cantonada. En el segon pis destaca la tribuna-balcó semicircular amb arcs de mig punt i balustrada, que suporta un balcó al pis superior. Aquest cos-torreta culmina amb una cúpula ceràmica. A banda i banda d'aquest cos central, la façana presenta finestrals i balconades amb guardapols ornamentals (en forma de U), i presenta l'arrebossat pintat. L'edifici està cobert per terrassa rematada per barana amb balustrada.

## Referències

* ↑ epdlp.com, Casa Puig Soler (1901)
* ↑ «Casa Puig Soler». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 gener 2015].
# Can Busquets (Sant Vicenç de Montalt)

Can Busquets és una masia de Sant Vicenç de Montalt (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Torre quadrada i casa del segle xvi. La torre ha estat retallada però conserva encara les mènsules del matacà. L'habitatge és amb coberta a dues aigües. Té planta baixa i un pis. El conjunt està envoltat per un pati. Ha estat restaurada de forma lamentable amb un color inadequat. La torre costa de planta bauxa i dos pisos, amb finestres a cada cantó.
La casa té un altre cos addicional amb galeria i un rellotge de sol a la façana posterior. La façana principal, a més del portal rodó, té dues finestres gòtiques senzilles del segle xiv.

## Referències

* 1 2 «Can Busquets». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2017].
# Can Busquets (Arenys de Mar)

Can Busquets és una casa d'Arenys de Mar (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Casa d'un cos i mig d'amplada, entre mitgeres. Consta de tres plantes. A la planta baixa hi ha un portal i una finestra, al primer pis un balcó corregut de banda a banda de la façana amb dues obertures i una capelleta al mig, i al segon pis hi ha dues obertures amb balcons separats. Les reixes i les baranes són de ferro.

## Referències

* ↑ «Can Busquets». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 juliol 2015].
# Casa Camps (Figueres)

La Casa Camps és un edifici del municipi de Figueres (Alt Empordà) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici situat molt a prop de la Plaça de l'Ajuntament i per tant, en ple centre històric. És un edifici que es troba entre mitgeres, de planta baixa i tres pisos. La façana està ordenada horitzontalment en tres registres: el de la planta baixa amb quatre arcs escarsers, tres d'ells destinats a local comercial, i un d'entrada a l'habitatge; un segon registre configurat pels dos pisos intermedis (des de la balconada correguda del primer a la motllura que corona el segon), i el tercer registre, el de la part superior que s'acaba amb una cornisa de pedra estucada. L' edifici està cobert per terrassa. Horitzontalment la façana està organitzada en quatre obertures per planta; les de la planta baixa quatre grans portalades, i quatre balcons per pis.

## Referències

* ↑ «Casa Camps». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 gener 2015].
# Casa Canals

«Casa Canals» té aquests significats:
* Casa Canals (Caldes de Montbui), casa de Caldes de Montbui
* Casa Canals (Piera), casa a Piera
* Casa Canals (Vilafranca del Penedès), casa a Vilafranca del Penedés
* Casa Canals de Tarragona, edifici de Tarragona
# Casa Castells (Artesa de Segre)

Casa Castells és un habitatge unifamiliar entre mitgeres de planta baixa i dos pisos al poble de Baldomar, al municipi d'Artesa de Segre, inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
Té llindes i balconeres de pedra, murs de pedra del país de carreus irregulars amb portal adovellat. Les llindes del carrer de l'església són datades del s. XVII i xviii. Escut amb inscripció: "Casa Anton Joan Castells. Any 1721". Edifici de nau de la planta rectangular amb capella i sagristia afegides al mur nord. La façana principal, a ponent, es compon d'una porta amb grans dovelles regulars que fan un arc de mig punt. A sobre hi ha una finestra espitllera, també amb arc de mig punt. Una espadanya amb dues grans obertures amb una altra petita al centre superior, també amb arc de mig punt. Continua el pla de carreus de la façana i té dues campanes i un cobert adossat a les parts posteriors sobre la coberta de dues vessants.

## Referències

* 1 2 3 «Casa Castells». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# Casa Martí (Valls)

Casa Martí és un edifici del municipi de Valls (Alt Camp).

## Descripció

Consta de planta baixa i una segona planta, que té més reduïda la seva superfície en planta i ve a ser una mena de golfa. A la façana sud, la principal, hi ha un porxe amb dos pilars centrals que determinen tres arcs de mig punt, que també estan en els laterals, un per costat. La porta d'entrada a l'habitatge té una sola fulla de fusta; als costats hi ha sengles finestres. Les altres façanes tenen obertures d'acord amb les funcions de les habitacions i dependències interiors. La coberta és a dues vessants. Al bell mig hi ha un element d'obra amb cúpula de ceràmica, que suporta el penell, que és de ferro i representa un gall. A la part posterior hi ha un parell de torres quadrades. Amb tres arcs estrets i un arc de mig punt a cada lateral. La façana de llevant té interès pels arcs existents als baixos: dos que corresponen a uns grans finestrals, un obert i l'altre tancat, el tercer correspon a un accés, que amb l'anterior determina una zona d'estar porticada.
Hi ha un altre edifici aïllat, que és un habitatge, possiblement per al masover. Tota la propietat està envoltada per un camí asfaltat i també hi ha uns accessos molt ben ordenats per caminar. També existeix un petit edifici aïllat a la dreta que serveix per guardar els estris del camp: té dues vessants amb coberta de teula àrab i la fatxada sud hi ja un rellotge de sol.
A la part posterior, al nord, la imatge és molt diferent, ja que els paraments verticals són totalment llisos i les obertures que hi ha recorden les edificacions d'estil magrebí. A més hi ha una porta àmplia amb vela i una petita marquesina de teula àrab amb dotze cartel·les de fusta.

## Referències

* 1 2 «Casa Martí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 octubre 2013].
# Casa Montaner

«Casa Montaner» té aquests significats:
* Casa Montaner (Barcelona)
* Casa Montaner (Cervera)
# Castilleja del Campo

Castilleja del Campo és una localitat de la província de Sevilla, Andalusia, Espanya. L'any 2005 tenia 638 habitants. La seva extensió superficial és de 16 km² i té una densitat de 39,9 hab/km². Les seves coordenades geogràfiques són 37° 23′ N, 6° 20′ O. Està situada a una altitud de 121 metres i a 33 kilòmetres de la capital de la província, Sevilla.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 653 | 625 | 622 | 617 | 618 | 614 | 616 | 629 | 638 | 651 |
# Castilla-la Mancha Media

Castilla-la Mancha Media és l'ente públic de ràdio i televisió autonòmic de Castella-la Manxa. Va ser creat per decret de les Corts regionals el 26 de maig del 2000.
El 30 de maig del 2001 va començar seu emissions RCM (Ràdio Castella-la Manxa) i el 13 de desembre del 2001 va començar les seves emissions regulars CMT (Castilla-La Mancha TV), el canal públic de televisió.
La seva seu central és a la ciutat de Toledo.
Radiotelevisió Castella-la Manxa és membre de la FORTA, la Federació de Ràdio i Televisions Autonòmiques.

## Enllaços externs

* Castilla-la Mancha Media - Lloc web oficial
# Castilla elastica

Castilla elastica, o Arbre de la goma de Panamà, és un arbre, una planta nativa de zones tropicals Mèxic, Amèrica Central, i nord d'Amèrica del Sud. Va ser la principal font de làtex entre els pobles precolombins mesoamericans. El seu làtex es convertia en una goma útil, per exemple per fer-ne les pilotes dels jocs cerimonials, mitjançant la seva mescla amb l'espècie Ipomoea alba. El nom nàhuatl per l'arbre Castilla elastica és olicuáhuitl; en castellà rep el nom de palo de hule.

## Subespècies

* Castilla elastica ssp. costaricana (Liebm.) C.C.Berg
* Castilla elastica ssp. elastica (Castilloa rubber)

## Vegeu també

* Guayule - una altra font de làtex dels mesoamericans precolombins
* Ficus elastica anteriorment una font de làtex
* Hevea brasiliensis - actualment la principal font de goma

## Referències

* ↑ «Castilla elastica Sessé». Germplasm Resources Information Network. United States Department of Agriculture, 28-01-2005. Arxivat de l'original el 2009-09-11. [Consulta: 16 octubre 2009].
* ↑ «Castilla elastica». Comisión Nacional para el Conocimiento y Uso de la Biodiversidad.
* Wimmer, Alexis. «Dictionnaire de la langue nahuatl classique» (online version), 2006. (francès) Plantilla:Nah icon
* Zidar, Charles. «Ancient Maya Botanical Research» (online database). Foundations for the Advancement of Mesoamerican Studies, Inc, 2006. [Consulta: 13 juny 2007].
# Castell de Garengo

El castell de Garengo és un castell situat al municipi de Céligny al cantó de Ginebra, Suïssa.

## Història

el terreny on està situat, al sud de l'església de Céligny, va ser ocupat anteriorment per una casa fortificada medieval pertanyent a una família de la noblesa local. Va estar construït el 1722, posteriorment ampliat durant el segle segle xix. El 1910 va ser adquirit pel pianista estatunidenc Ernest Schelling i, després de la seva mort, va ser adquirit per l'industrial Ernst Schmidheiny. La teulada de l'edifici i el graner varen ser destruïts en un incendi el 1939. El 1914, quan era propietat de Schelling, va estar residint Enric Granados per acabar de compondre la seva òpera Goyescas.
El castell i el conjunt d'edificacions de la finca estan catalogats com a béns culturals d'interès nacional.

## Descripció

El castell sembla una mansió del segle xviii al centre d'una àrea d'uns 60.000 m² creuat per un rierol anomenat el Brassus i composta en part per uns jardins. Dos annexos flanquegen l'edifici principal; el de l'esquerra és una antiga sala de música. Igual que la finca veïna, l'Élysée, el castell ofereix una vista panoràmica sobre el llac Léman i els Alps.

## Referències

* ↑ Tricorne. Genève: guide historique, 1995. ISBN 9782829301230.
* ↑ (anglès) Bradt Travel Guides. Bradt Switzerland Without a Car: The Bradt Travel Guide, 2009. ISBN 9781841622811.
* ↑ Commune de Céligny. «Personatges cèlebres a la vila» (en francès), 2015. Arxivat de l'original el 23 de juny 2015. [Consulta: 22 juny 2015].
* ↑ «Le château de Garengo à Céligny». [Consulta: 19 abril 2013].
* ↑ Clark, 2006, p. 145.
* ↑ PDF L'inventaire édité par la confédération suisse, canton de Genève Arxivat 2015-02-17 a Wayback Machine.
* ↑ «Château de Garengo». Arxivat de l'original el 2015-06-23. [Consulta: 19 abril 2013].
* ↑ «Les grands domaines de plaisance du village de Céligny». [Consulta: 19 abril 2013].
* Clark, Walter Aaron. Enrique Granados. Poet of the piano (en anglès). Oxford: University Press, 2006. ISBN 9780195349795 [Consulta: 22 juny 2015].
# Castell de Gandesa

El Castell de Gandesa és un edifici medieval de Gandesa (Terra Alta) declarada Bé Cultural d'Interès Nacional.

## Descripció

El castell se situaria en una petita elevació al nord oest de l'actual vila, entre els carrers del castell i del Pes Vell. Només queda el topònim i vells murs aprofitats per cases de la vila.

## Història

Castell termenat. Documentat el 1180.

## Referències

* 1 2 «Castell de Gandesa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 agost 2018].

## Enllaços externs

* «Castell de Gandesa». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Caterina de Castella i de Lancaster

Caterina de Castella i de Lancaster (1403 - Saragossa, 1439), comtessa consort d'Empúries, infanta de Castella i duquessa de Villena.
Filla d'Enric III de Castella, rei de Castella i Lleó, i de Caterina de Lancaster. Casada a Guadalajara, el 12 de juliol de 1420, amb Enric I d'Empúries, arran del qual matrimoni els fou concedit el ducat de Villena de part del seu germà el rei Joan II de Castella.
Morí de part, sense descendència, a Saragossa el 19 d'octubre de 1439 i està enterrada al Monestir de Poblet.

## Referències

* ↑ «Caterina de Castella i de Lancaster». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Casa Bordeaux Groult

Casa Bordeaux Groult és un habitatge del municipi de Cadaqués (Alt Empordà) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada al nord del nucli urbà de la població de Cadaqués, davant la platja de s'Alqueria Petita.
Gran edifici aïllat de planta més o menys rectangular força allargada, fonamentat damunt la roca de la costa i distribuït en diversos cossos o volums adossats disposats esglaonadament. Tot l'edifici s'estructura en una sola planta i presenta una escarpada escala de pedra que condueix directament al mar. El cos principal està situat a la zona més alta, és rectangular i presenta la coberta a dues aigües. Destaca una gran terrassa orientada al mar i la pèrgola situada davant la façana principal, oberta amb quatre finestrals. La resta de volums presenten plantes quadrades o bé rectangulars, amb les cobertes a un i dos vessants. Les obertures presents a l'edifici són majoritàriament rectangulars i de mida mitjana, tot i que també n'hi ha de mig punt i altres finestrals de mida més gran. La distribució interior de les estances és força destacable. Al cos principal hi ha la sala d'estar, amb una gran llar de foc central, al voltant de la que s'estructuren la resta d'habitacions. En els volums esglaonats hi havia, en origen, els dormitoris, agrupats de dos en dos al voltant de petits patis. Els sostres interiors són plans i la major part dels mobles són d'obra.
La construcció es troba arrebossada i emblanquinada. Cal destacar un passadís exterior que envolta l'edifici el qual es recolza damunt murs de pedra llicorella, que s'integren en el paisatge.

## Història

A partir dels anys 50, Cadaqués es va convertir en un centre cultural important, on es reunien personatges de la burgesia catalana i artistes internacionals de ressò. Aquests fets, juntament amb l'increment de turisme, varen comportar la construcció de noves cases d'estiueig i la reforma de les antigues introduint variacions lligades a les darreres tendències arquitectòniques, encara que conservant, globalment, l'estil arquitectònic tradicional.
Casa projectada per Peter Harnden i Lanfranco Bombelli pel matrimoni Bordeaux-Groult que es va vendre la casa a finals dels anys 1970 i, posteriorment, l'edifici ha patit certes transformacions que han desdibuixat el projecte inicial.
És probable que fos la primera casa "moderna" construïda més enllà de la badia de Portlligat.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Casa Bordeaux Groult». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Casa Bosch (Figueres)

La Casa Bosch és un edifici del municipi de Figueres (Alt Empordà) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici situat al centre històric de la ciutat. És un edifici urbà, comercial i d'habitatge. La planta baixa es troba ben diferenciada per la façana de carreus amb local comercial central, i l'altell superior amb un balcó en arc de mig punt, amb la data de construcció, i dos portals laterals d'accés (ara un d'ells dedicat a comerç) amb finestra de respiració superior i ornamentació floral en relleu a sobre. Als pisos superiors la façana és d'obra vista, i tenen tant el primer com el segon pis un balcó central i dos laterals més petits, tots amb llindes ornamentals florals, per sota de les quals es fa palesa una posterior reforma de rebaixament de sostres. La façana està coronada per cornisa, barana amb balustrada i terrassa.

## Referències

* ↑ «Casa Bosch». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 gener 2015].
# Cascades Sipi

Les cascades Sipi són una sèrie de tres cascades a l'est d'Uganda, al districte de Kapchorwa, al nord-est de Sironko i Mbale. Les cascades es troben a la vora del Parc Nacional del Mont Elgon, a prop de la frontera de Kenya.
L'àrea de les cascades Sipi és el punt de partida per a moltes excursions cap al mont Elgon. La ruta més popular comença a Budadiri i segueix el camí de Sasa fins al cim del mont i després baixa pel camí de Sipi cap a les cascades. Les excursions al voltant de les cascades ofereixen vistes impressionants de les planes de Karamoja, el llac Kyoga i els vessants del mont Elgon. Les persones poden organitzar viatges a través de l'Uganda Wildlife Authority (UWA) o dels operadors privats locals.
Hi ha diversos allotjaments i zones d'acampada que ofereixen un rang d'allotjaments per a tots els pressupostos. Amb un clima més fresc que la major part del país, les cascades Sipi és un lloc bonic per relaxar-se.
Al peu del mont Elgon, s'ofereix una sèrie d'activitats alternatives a les activitats principals del riu a Jinja i els seus voltants. Rob's Rolling Rock ofereix un ràpel a 100 metres al costat de la cascada principal, així com l'escalada per 14 rutes de diferents graus de dificultat. Altres activitats inclouen senderisme per la zona i la visita de les cascades.
El riu Sipi rep el nom del «sep», una planta autòctona que creix a la vora del riu que és semblant a un tipus de plàtan silvestre, El sep és una planta medicinal que s'utilitza per tractar el xarampió i la febre.
L'àrea de les cascades Sipi és particularment famosa pel cafè Bugisu Arabica que es conrea localment. El Bugisu Arabica només creix a una altitud d'entre 1.600 i 1.900 metres. Les visites al cafè (Cofee Tour) s'organitzen a través de guies amb coneixements sobre cafè, el seu processament i el torrat. Els beneficis obtinguts van cap als projectes comunitaris.

## Referències

* ↑ Instinc Safaris Arxivat 2013-05-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Cascades Sipi (anglès)

## Vegeu també

* Llista de cascades
# Cascades Silver Strand

Les cascades Silver Strand són unes cascades de 175 m d'altura que cauen al llarg del Meadow Brook, a l'extrem occidental de la vall de Yosemite, al Parc Nacional de Yosemite (Estats Units d'Amèrica). Es creu que les caigudes d'aigua cauen 356 m, però això és incorrecte. El nom de Widow's Tears (Llàgrimes de la vídua) s'havia aplicat a les cascades Silver Strand en el passat, però una cascada de baix volum d'aigua que es troba a l'est de Meadow Brook es coneix com a Widow's Tears i es creu que té una altura de 360 m, d'aquí la confusió sobre la seva altura.
El mapa recent de 1: 24.000 de la vall de Yosemite mostra 120 m d'altura per aquestes cascades i no 175 m, calculada per escaladors de gel. Atès que les cascades no són verticals, és possible que l'altura de l'escalada de gel sigui en realitat 175 m, mentre que la diferència d'elevació entre la part superior i la inferior és tal com es mostra el mapa topogràfic, 120 m.
L'origen del número «1.170 peus» (356 m) per a l'altura d'aquestes cascades o de les cascades Widow's Tears és obscur. Però, en qualsevol cas, aquesta altura no és compatible ni per una observació de camp ni per un mapa topogràfic. Sembla que l'aigua de Widow's Tears cau més o menys abruptament per un nínxol quadrat des de prop de 250 m d'altura, i després comença a baixar 210 m addicionals en un angle generalment inferior sobre una sèrie de petits terraplens i lloses.
Atès que les cascades Silver Strand i Widow's Tears estan situades en rierols que drenen cap a àrees petites i relativament baixes, normalment totes dues s'assequen completament durant l'any a mitjans de juny, ja que són alimentats exclusivament pel desglaç de la neu.

## Referències

* ↑ «Silver Strand Falls». World Waterfall Database. Arxivat de l'original el 2007-12-20. [Consulta: 28 juliol 2008].

## Vegeu també

* Llista de cascades
# Cassanhaç

Cassanhaç (en francès Cassagnas) és un municipi del departament francès del Losera a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera