OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Manchester (Tennessee)

Manchester és una població dels Estats Units a l'estat de Tennessee. Segons el cens del 2000 tenia 8.294 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Manchester tenia 8.294 habitants, 3.326 habitatges, i 2.148 famílies. La densitat de població era de 290,3 habitants/km².
Dels 3.326 habitatges en un 27,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,7% hi vivien parelles casades, en un 11,9% dones solteres, i en un 35,4% no eren unitats familiars. En el 31% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,5% tenia menys de 18 anys, un 8,3% entre 18 i 24, un 27,7% entre 25 i 44, un 22,1% de 45 a 60 i un 19,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.983 $ i la renda mediana per família de 38.404 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.708 $ mentre que les dones 21.380 $. La renda per capita de la població era de 17.168 $. Entorn del 13,1% de les famílies i el 17,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Manchester». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Manchester». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Manchester (Oklahoma)

Manchester és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 104 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Manchester tenia 104 habitants, 47 habitatges, i 29 famílies. La densitat de població era de 167,3 habitants per km².
Dels 47 habitatges en un 29,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,4% hi vivien parelles casades, en un 2,1% dones solteres, i en un 36,2% no eren unitats familiars. En el 34% dels habitatges hi vivien persones soles el 17% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,21 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,2% tenia menys de 18 anys, un 3,8% entre 18 i 24, un 30,8% entre 25 i 44, un 25% de 45 a 60 i un 19,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.500 $ i la renda mediana per família de 36.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.250 $ mentre que les dones 15.500 $. La renda per capita de la població era de 12.760 $. Entorn del 5,6% de les famílies i el 6,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Manchester». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Manchester». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Marc Fosli Flaccinàtor (tribú consular)

Marc Fosli Flaccinàtor (en llatí: Marcus Foslius Flaccinator) va ser un magistrat romà que va viure al segle v aC. Formava part de la gens Fòslia, una família romana d'origen patrici.
Va ser elegit tribú amb potestat consular l'any 433 aC. En aquest any tots els tribuns consulars eren d'origen patrici, tot i les protestes dels tribuns de la plebs.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 153.
# Mariano Álvarez Gómez

Mariano Álvarez Gómez (La Mata de Monteagudo, Lleó, 2 de juny de 1935 - 13 d'octubre de 2017) fou un filòsof espanyol, catedràtic de metafísica de la Universitat de Salamanca i membre de la Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques.

## Biografia

En la seva adolescència va seguir la carrera eclesiàstica, estudiant en el Seminari Diocesà de Lleó i llicenciant-se en filosofia el 1957 i en teologia el 1961 a la Universitat Pontifícia de Salamanca. Obté el doctorat a la Universitat de Múnic el 1967 amb una tesi sobre Nicolau de Cusa.
El 1974 torna a Espanya i obté la càtedra de metafísica de la Universitat de Salamanca el 1982, alhora que forma part del consell de redacció de Cuadernos salmantinos de filosofía. El 1976 es va doctorar en Filosofia per la Universitat de València. El seu ensenyament i el seu pensament en el període de Salamanca han estat consagrades principalment a la filosofia de Hegel, del que n'ha estat un dels principals especialistes a Espanya.
Dins la Universitat de Salamanca ha estat director del Departament de Metafísica, director del Departament de Filosofia i Lògica i Filosofia de la Ciència, Degà de la Facultat de Filosofia i Ciències de l'Educació, i Membre del Patronat de la Casa-Museu Unamuno. De 1985 a 2001 fou president de la Societat Castellanolleonesa de Filosofia i de 1996 a 2010 de la Societat Espanyola d'Estudis sobre Hegel. Des del 20 de març de 2007 i fins a la seva mort fou acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques.

## Referències

* ↑ Mariano Álvarez Gómez a filosofia.org.
* ↑ Medalla 18 Arxivat 2015-12-10 a Wayback Machine. a la RACMYP
# Marianovski

Marianovski (en rus: Марьяновский) és un poble (un possiólok) de l'óblast d'Omsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 1.108 habitants. Pertany al districte rural de Mariànovka.

## Referències

* ↑ Почвенная карта России
* ↑ Топографическая карта Омской области
# Mariano del Friuli

Mariano del Friuli (en friülà, Marian, en eslovè, Krmin) és un municipi italià, dins de la província de Gorizia. L'any 2007 tenia 1.583 habitants. Limita amb els municipis de Cormons, Farra d'Isonzo, Gradisca d'Isonzo, Medea, Moraro i Romans d'Isonzo

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Adriano Nadaia | Centreesquerra |

## Personatges il·lustres

* Dino Zoff, jugador de futbol.
# Manuel Roca i Royo

Manuel Roca i Royo (Balaguer, 1850 - Olot, 1918) va ser un compositor català vinculat a la música religiosa.
Fill de Balaguer, la seva figura està molt vinculada a Olot, ciutat a la qual arriba a 1871. Es va criar en un ambient musical al costat del seu germà Joan Roca, tenor de la catedral de Tarragona. El seu pare va ser escolapi, fet que li va influenciar a compondre moltes obres de música religiosa, entre elles misses, corrandes, rosaris i himnes. A Olot impulsa la construcció de l'Escola Pia d'Olot (de la qual a més va ser rector a partir de 1906) i comença una llarga trajectòria d'on adquireix una sòlida formació musical orientada a la composició. Escriví la Missa Pompiliana, que es va estrenar a Olot el 1892, amb motiu de la beatificació de l'escolapi Pompilio Maria Pirrotti. En l'estrena va participar el seu germà Joan Roca i l'orquestra de Castelló d'Empúries.
La ciutat d'Olot va nomenar-lo fill adoptiu el 1917 i li va dedicar un carrer.

## Obra

Pel que fa a l'obra musical de Manuel Roca i Royo, es conserven dues obres en el Fons de l'església parroquial de Sant Esteve d'Olot. Són les següents:
* Missa per a 4 v i Orq en Do M (Complet).
* Trisagis per a 3 v i Orq en Fa M (Complet). [Signada amb el seu germà Joan].
També, a l'arxiu històric d'Unió Musical Espanyola es conserven tres peces seves:
* Despedida per a P en Sol M.
* Diez Ave Marías per a 2 v, Ac i Org.
* Letrilla a la Virgen María per a 2 v i Ac.

## Referències

* ↑ Casares, Rodicio. Diccionario de la música española e hispanoamericana. [Madrid] : Sociedad General de Autores y Editores..
* ↑ Danés i Torras, Joaquim. Història d'Olot XXXI.. volum 31 Biografies (Q-Z). Olot: Edicions Municipals, p. 17-20. ISBN 8440026463.
* ↑ Planagumà i Nogu, Teresa; Puigvert i Gurt, Xavier; Santaló i Bramon, Ester. Nomenclator viari d'Olot (pdf). 2006: Edicions municipals, 2006, p. 55.
* ↑ Gregori i Cifré, Josep Maria; Monells i Laqué, Carme. «Capella de música de Sant Esteve d'Olot i els compositors del seu fons musical». A: Fons de l'Església parroquial de Sant Esteve d'Olot i Fons Teodoro Echegoyen de l'Arxiu Comarcal de la Garrotxa. (pdf). Olot: Arxiu Comarcal de la Garrotxa, 2012, p. XVII-CLXII (Inventaris dels fons musicals de Catalunya, volum 6). ISBN 9788449028915.
# Manuel Rodas Ochoa

Manuel Oseas Rodas Ochoa (La Esperanza, Departament de Quetzaltenango, 5 de juliol de 1984) és un ciclista guatemalenc. Ha guanyat diferents cops els campionats nacionals en ruta i en contrarellotge. Ha participat en dues edicions dels Jocs Olímpics. Combina la carretera amb el ciclisme en pista.

## Palmarès en ruta

* 2006
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Guatemala
* 2007
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Guatemala
* 2008
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Costa Rica
* 2010
** Campió de Guatemala en contrarellotge
* 2012
** Campió de Guatemala en contrarellotge
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Guatemala
* 2013
** Medalla d'or als Jocs d'Amèrica Central en contrarellotge
** Campió de Guatemala en contrarellotge
** Vencedor d'una etapa de la Ruta del Centro
* 2014
** Campió de Guatemala en contrarellotge
* 2015
** Campió de Guatemala en ruta
** Campió de Guatemala en contrarellotge
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Guatemala
* 2016
** Campió de Guatemala en ruta
** Campió de Guatemala en contrarellotge
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Guatemala
* 2017
** Campió de Guatemala en contrarellotge
** 1r a la Volta a Guatemala i vencedor d'una etapa
* 2018
** Campió de Guatemala en contrarellotge
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Guatemala
* 2019
** Campió de Guatemala en contrarellotge
** 1r a la Volta a Guatemala i vencedor d'una etapa
* 2021
** Campió de Guatemala en contrarellotge
* 2022
** Campió de Guatemala en contrarellotge
* 2023
** Campió de Guatemala en contrarellotge
* 2024
** Campió de Guatemala en contrarellotge

## Palmarès en pista

* 2016
** Campió de Guatemala en Òmnium
** Campió de Guatemala en Puntuació

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Saint-Racho

Saint-Racho és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 176 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2008- | | | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 269 | 282 | 233 | 221 | 209 | 188 | 176 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# El Vilà (Sant Bartomeu del Grau)

El Vilà és una obra de Sant Bartomeu del Grau (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil orientat a mar amb teulada a dues vessants.
A la façana principal hi ha inscrit el nom de Josep Vilar i la data de 1801, que és quan va ser reformada la casa.
Hi ha un pati-lliça. A la part dreta hi ha annexionada una masoveria i un corral a finals del segle xix, a la part esquerra hi ha un graner adossat realitzat el 1911 amb una galeria de tres arcades.
A darrere hi ha un pou-cisterna del 1801 i a trenta metres de la casa hi ha una cabana feta amb pedra.

## Història

Els orígens d'aquesta masia cal situar-los en el segle xvi, essent reformada en èpoques de prosperitat econòmica.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «El Vilà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 gener 2018].
# Llista de valís de l'Àndalus

Llista dels valís de l'Àndalus, dependents del Califat omeia de Damasc, des de la conquesta del regne visigòtic de Toledo per Tàriq ibn Ziyad i Mussa ibn Nussayr fins a l'assumpció del poder per Abd-ar-Rahman I ad-Dàkhil, primer emir independent omeia.
* 714-716: Abd-al-Aziz ibn Mussa ibn Nussayr
* 716 : Ayyub ibn Habib al-Lakhmí
* 716-719: al-Hurr ibn Abd-ar-Rahman ath-Thaqafí
* 719-721: as-Samh ibn Màlik al-Khawlaní
* 721 : Abd-ar-Rahman ibn Abd-Al·lah al-Ghafiqí (interinament)
* 721-726: Ànbassa ibn Suhaym al-Kalbí
* 726 : Udhra ibn Abd-Al·lah al-Fihrí (interinament)
* 726-728: Yahya ibn Salama al-Kalbí
* 728 : Hudhayfa ibn al-Ahwas al-Qaysí
* 728-729: Uthman ibn Abi-Nissa al-Khathamí
* 729-730: al-Hàytham ibn Ubayd al-Kinaní
* 730 : Muhàmmad ibn Abd-Al·lah al-Aixjaí
* 730-732: Abd-ar-Rahman ibn Abd-Al·lah al-Ghafiqí (segona vegada)
* 732-734: Abd-al-Màlik ibn Qàtan al-Fihrí
* 734-741: Uqba ibn al-Hajjaj as-Salulí
* 741-742: Abd-al-Màlik ibn Qàtan (segona vegada)
* 742 : Balj ibn Bixr al-Quxayrí
* 742-743: Thalaba ibn Salama al-Amilí
* 743-745: Abu-l-Khattar al-Hussam ibn Dirar al-Kalbí
* 745-746: Thawaba ibn Salama al-Judhamí
* 746-756: Yússuf ibn Abd-ar-Rahman al-Fihrí

## Vegeu també

* Valiat de l'Àndalus
# SetzeVents Editorial

SetzeVents Editorial era una editorial amb seu a Urús (Cerdanya). Va néixer l'any 2008 amb la intenció de donar sortida a literatura en llengua catalana. Al seu catàleg, compta amb set col·leccions (que inclouen poesia, narrativa, assaig i infantil). Manel Subirats i Eva Rodríguez n'eren els editors.
La presentació de l'entitat diu que l'editorial, creada com a societat limitada, «ha estat creat amb la finalitat d'oferir una eina útil per als autors». SetzeVents és en mans dels autors; això vol dir que es gestiona el procés de la publicació i de la venda però els autors no perden la propietat industrial.
El màrqueting està basat en una xarxa d'escriptors que utilitzen mitjans de divulgació com la ràdio, la premsa i esdeveniments públics. Els llibres de l'editorial es van distribuir inicialment a través de la Xarxa de Biblioteques i Bibliobús de la Generalitat de Catalunya, als Ateneus de Catalunya i els Bars de Rotllo. Després, els punts de venda es van ampliar per les llibreries de Catalunya. A més, una botiga en línia permet la compra d'exemplars de les obres tant a particulars com a llibreters.
Entre els autors que han publicat a SetzeVents hi ha Ricard Jordi Buch i Oliver, Pere Cabra, Jordi Canals, Klaus Ebner, Jaume Fuster Alzina, Joan González Pons, Josep Mèlich, Ramon-Bernat Mestres, Eduard Miralta Seix, Marta Pérez i Sierra i Joan Roca i Casals.
L'editorial va publicar el novembre del 2011 una antologia d'uns 70 poetes catalans vinculada amb les protestes del 2011 a les places contra les retallades, i que s'anomena Ningú no ens representa. Poetes emprenyats.

## Referències

* 1 2 "La nova editorial Setze Vents es presenta a Robafaves", a Capgròs.com, el diari digital de Mataró i el Maresme, 25 de juny del 2008.
* ↑ "Conversa amb Eva Rodríguez, i Manel Subirats, de Setzevents Comunicació i Cultura, S.L.", al programa "L'Internauta", de Vicent Partal, dissabte, 12 de juliol del 2008, inclòs a Programes destacats de Catalunya Ràdio. Es pot escoltar aquí Arxivat 2012-07-25 a Wayback Machine..
* ↑ «Presentació de l'editorial». Arxivat de l'original el 2010-09-29. [Consulta: 1r abril 2011].
* 1 2 "Neix l'editorial SetzeVents" El racó català, 26 de maig del 2008.
* ↑ Presentació d'un llibre de Marta Pérez i Sierra Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., organitzada per l'editorial.
* ↑ "L'editorial santjoanina Setzevents s'estrena amb quatre obres", El Ripollès.info, el primer diari digital del Ripollès, 19 d'abril del 2008.
* ↑ Notícia a La ciutat invisible, projecte cooperatiu i autogestionari Arxivat 2017-10-03 a Wayback Machine., 24 de novembre del 2011.

## Enllaços externs

* «Pàgina de l'editorial SetzeVents». SetzeVents Editorial, 2008. Arxivat de l'original el 2016-07-04. [Consulta: 1r abril 2011].
* «Article sobre l'editorial SetzeVents». El Ripollès (revista), 2008. [Consulta: 1r abril 2011].
* «Article sobre la fundació de l'editorial». Racó Català, 2008. [Consulta: 1r abril 2011].
* «Article sobre la presentació de l'editorial a Robafaves». Capgròs (Web), 2008. [Consulta: 1r abril 2011].
# Municipi de Haparanda

Haparanda (en suec: Haparanda kommun; en finès: Haaparannan kunta) és un municipi del Comtat de Norrbotten, al nord de Suècia. El seu centre administratiu està situat a Haparanda.

## Localitats

Hi ha cinc localitats (o àrees urbanes) al Municipi de Haparanda:
| # | Localitat | Població |
| 1 | Haparanda | 4,778 |
| 2 | Marielund | 1,865 |
| 3 | Seskarö | 498 |
| 4 | Nikkala | 447 |
| 5 | Karungi | 232 |
El centre administratiu és en negreta

## Agermanaments

El Municipi de Haparanda manté una relació d'agermanament amb les següents localitats:
* Hammerfest, Noruega
* Ikast, Dinamarca
* Kovdor, Rússia
* Širvintos, Lituània

## Referències

* ↑ Statistics Sweden as of December 31, 2005

## Enllaços externs

* Haparanda Municipality - Lloc web oficial
* Haparanda-Tornio - Lloc web turístic
# Nicteri de Bates

El nicteri de Bates (Nycteris arge) és una espècie de ratpenat que es troba a Àfrica. L'espècie fou anomenada en honor de l'ornitòleg i botànic estatunidenc George Latimer Bates.

## Hàbitat

Viu en boscos i sabanes.

## Referències

* ↑ UICN (anglès)
* ↑ Distribució (anglès)
* ↑ Beolens, Bo; Watkins, Michael; Grayson, Michael. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). The Johns Hopkins University Press, 2009, p. 31. ISBN 978-0801893049.

## Enllaços externs

* The Taxonomicon (anglès)
Espècies vivents de rinolofoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Hipposideridae :
Família Megadermatidae :
Família Nycteridae :
Família Rhinolophidae :
Família Rhinonycteridae :
# Nohutlu işkembe yahnisi

El Nohutlu işkembe o Nohutlu işkembe yahnisi (turc, en català Tripes amb cigrons i Ragoût de tripes amb cigrons respectivament) és un plat tradicional de la cuina turca fet amb tripa i cigrons com a ingredients principals. El plat és semblant als callos con garbanzos de la cuina espanyola, però en comptes de saïm es fa servir sèu d'oví o bé oli de cuinar o mantega.

## Vegeu també

* İşkembe çorbası
* Etli nohut yahnisi

## Referències

* ↑ Azize Aktaş-Yasa; Atatürk Kültür Merkezi (Ankara, Turkey). V. Türk kültürü kongresi: Cilt XIV. Beslenme kültürü. Atatürk Kültür Merkezi Başkanlığı, 2005. ISBN 978-975-16-1764-4.
* ↑ http://www.lezzet.com.tr/yemek-tarifleri/baklagil-ve-tahilli-yemekler/nohutlu-iskembe-yahnisi-9734

## Enllaços externs

* Imatges de "nohutlu işkembe"
# Neurotransmissió

La neurotransmissió també anomenada transmissió sinàptica, és el procés pel qual s'alliberen molècules senyalitzadores, anomenades neurotransmissores per una neurona (la neurona presinàptica), i s'enllacen a un receptor bioquímic activat d'una altra neurona (la neurona postsinàptica). La neurotransmissió normalment té lloc a una sinapsi química, i ocórre quan s'inicia un potencial d'acció en la neurona presinàptica. La transmissió de la informació també pot ser per sinapsi elèctrica.
Els impulsos dels nervis són essencials per la propagació de senyals. Aquests senyals coordinen les secrecions corporals dels músculs llisos, els músculs esquelètics i els músculs cardiacs i també les funcions crítiques dels òrgans per a la supervivència a llarg termini dels organismes vertebrats com els mamífers.
Cada neurona rep de l'ordre de 15.000 connexions d'altres neurones. Les neurones no es toquen les unes amb les altres sinó que tenen punts de contacte anomenats sinapsis.

## Estadis en la neurotransmissió a la sinapsi

* Síntesi del neurotransmissor.
* Emmagatzematge del neurotransmissor en grànuls o vesícules en l'axó terminal.
* Entrades de calci a l'axó terminal causant alliberament del neurotransmissor.
* Després de l'alliberament, el transmissor s'enllaça a un receptor activat en la membrana. postsinàptica.
* Desactivació del neurotransmissor.

## Sumació

Cada neurona es connecta amb moltes altres neurones, de les quals rep nombrosos impulsos. La sumació' és afegir junts aquests impulsos a una part de l'axó.

## Cotransmissió

La cotransmissió és l'alliberament de diversos tipus de transmissors des d'un sol nervi terminal amb la qual cosa s'aconsegueix una comunicació entre les neurones més complexa. En neurologia, les neurones sovint es classifiquen pel seu cotransmissor, per exemple les neurones GABAèrgiques utilitzen pèptids opioides o substància P.
Algunes neurones poden alliberar com a mínim dos neurotransmissors a la vegada. Entre els exemples s'inclouen:
* Coalliberament de GABA-glicina.
* Coalliberament de Dopamina-glutamat.
* Coalliberament d'Acetilcolina-glutamat.

## Referències

* ↑ Kolb & Whishaw: Fundamentals of Human Neuropsychology (2003)
* ↑ Robert Graham: Reading Guide for Kolb & Whishaw, on: http://core.ecu.edu/psyc/grahamr/DW_3311Site/ReadingGuidesF/RG_Index.html Arxivat 2008-02-05 a Wayback Machine., retrieved April 2007
* ↑ Inhibitory cotransmission or after-hyperpolarizing potentials can regulate firing in recurrent networks with excitatory metabotropic transmission
# Nombre semiprimer

Sistema de nombres en matemàtiques :
Nombre semiprimer (també anomenat biprimer o 2-gairebé primer o nombre pq), en matemàtica, és un nombre natural que és el producte de dos nombres primers (no necessàriament distints). Els nombres semiprimers menors de 100 són 4(=2x2), 6(=3x2), 9(=3x3), 10(=2x5), 14(=2x7), 15, 21, 22, 25, 26, 33, 34, 35, 38, 39, 46, 49, 51, 55, 57, 58, 62, 65, 69, 74, 77, 82, 85, 86, 87, 91, 93, 94, i 95 (seqüència A001358 d'OEIS).

## Propietats

* Per definició, el nombre total de factors primers és 2 per qualsevol nombre semiprimer.
* Un semiprimer, o és un quadrat perfecte d'un nombre primer o un nombre enter lliure de quadrats.
* El quadrat d'un nombre primer també és nombre semiprimer (per definició).
* El valor de la funció φ d'Euler per a un nombre semiprimer n=pq és particualrmenr simple quan p iq són diferents: φ(n) = n + 1 − (p + q) i si són iguals : φ(n) = φ(p²) = (p − 1) p = p² − p = n − p.

## Vegeu també

* Nombre primer
* Nombre gairebé primer
* Nombres coprimers
* Criptografia RSA

## Referències

* ↑ Vila, Antonio Marquina. Elogi de l'algorisme: Les matemàtiques del càlcul científic. ooks.google.cat. Universitat de València, 2017-02-28. ISBN 9788491340287.
* ↑ W., Weisstein, Eric. «Semiprime» (en anglès). mathworld.wolfram.com. [Consulta: 26 abril 2017].
* ↑ Caldwell, Chris K. «The Prime Glossary: semiprime» (en anglès). primes.utm.edu. [Consulta: 26 abril 2017].