OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Carmen Calatayud Piquer

Carmen Calatayud Piquer (Sueras, segle xix - Castelló de la Plana, segle XX) fou una militant d'ERC.

## Biografia

Encara que nascuda a Suera va ser veïna de Castelló de la Plana i vivia al carrer de Campoamor. Fadrina. Va estar afiliada al Partit d'Esquerra Republicana de Castelló del qual va ser component destacat. Quan el 1935 el diputat d'Esquerra Republicana per Castelló Francisco Casas Sala va organitzar l'Agrupació Femenina d'Esquerra Republicana, que va reunir al voltant de 200 afiliades, Carmen Calatayud va ocupar el càrrec de secretària de l'Agrupació i va acudir en representació del partit a nombrosos actes públics.
Amb l'esclat de la Guerra Civil espanyola, les dones de l'Agrupació compromeses amb la defensa de la República es van mobilitzar intensificant la jornada laboral i fins i tot estaven disposades a una reducció dels seus salaris perquè el front estiguera ben proveït, encara que no van propiciar la substitució directa de la mà d'obra masculina per la femenina en tots els llocs de treball, potser pel fet que no s'havia superat encara la concepció burgesa de la dona. Per això, i motivat per aquesta concepció de rols tradicional assignats al sexe femení, l'ajuda es va concretar en tasques «femenines» com ara la confecció de roba d'abrigar, apadrinar soldats, elaboració de banderes o ornamentació de seus.
Carmen Calatayud va ser l'única dona que va formar part d'una Comissió que va eixir el 4 de desembre de 1936 des de Castelló de la Plana cap a Villarrobledo (Albacete), per fer el lliurament d'una bandera al batalló de voluntaris número 17, anomenat de «Casas Sala» que havia de participar en la presa de Terol. En la seu del Consell Provincial d'Esquerra Republicana situada al carrer de Largo Caballero 3, informava i tramitava gratuïtament els expedients de pensions per als familiars de morts o desapareguts en la guerra.
Després de la derrota del Front Popular, la posterior repressió franquista la va sotmetre a un consell de guerra. Se li va aplicar la llei de responsabilitats polítiques, i va ser acusada de ser «miliciana», que anava amb «mono y llevaba pistola», que estava en contacte amb «las checas» i que utilitzava els seus cotxes i d'estar entre les «turbes» que van incendiar l'església major de Castelló. Per tot això, va ser acusada d'excitació i rebel·lió i va ser condemnada a sis anys i un dia de presó major, supressió de càrrecs i de dret al sufragi.

## Bibliografia

* Alcon, Eva; Núñez, Alejandro (2005). La mujer de la República en las comarcas de Castellón, (1931-1939). Ajuntament d'Onda, p. 21-29.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Carmen Calatayud Piquer». Diccionari Biogràfic de Dones. Barcelona: Associació Institut Joan Lluís Vives Web (CC-BY-SA via OTRS).
# Acín

Acín és una localitat despoblada espanyola, pertanyent al municipi de Jaca, a la província d'Osca. Es troba a la vall de La Garcipollera, a la comarca aragonesa de la Jacetania.
No té població, després d'haver estat expropiats el seu terme i habitatges a la dècada del 1960 amb motiu de les obres de l'embassament de Yesa, amb la idea que fossin replantades de pins per evitar que l'arrossegament dels sediments per les pluges accelerés el rebliment de l'embassament recentment construït.

## Geografia

Les restes d'Acín, avui en completa ruïna i envaïts per la vegetació, es troben a la vall del riu Ijuez, afluent del riu Aragó, a La Garcipollera, molt a prop de la llera d'aquest riu. El nom de Garcipollera prové d'haver estat conegut com a vallis Cepollaria en l'època romana, que en català es traduiria com vall de verdures.
L'única edificació romanent són les ruïnes de l'Església romànica de Sant Joan Baptista. Sobre el marge del riu, es troba una àrea recreativa comunitària.

## Història

En 1374 apareix esmentat com Açín de la Rosa.
En 1961, d'acord amb els termes del Decret 2543/61, del 7 de desembre, publicat al Butlletí Oficial de l'Estat nombre 303, del 20 de desembre, Acín va quedar oficialment incorporat al terme municipal de Jaca.
El temple de Sant Joan Baptista, única edificació romanent i actualment en ruïnes, va ser propietat de Monestir de Sant Joan de la Penya fins al segle XVI quan va passar a la Diòcesi de Jaca. Va ser la parròquia de la localitat. De senzilla construcció, consta d'una nau rectangular rematada en un absis semicircular a la zona de l'altar. Al segle XVII es va reformar l'església i es va adossar una nova nau al mur sud de la ja existent. Dins de la seva senzillesa constructiva, es destaquen dos elements: la torre de planta quadrada que servia de campanar i que avui marca la ubicació d'Acin entre la mala herba i l'absis original, construït al segle xiii.

## Demografia
### Localitat

Dades demogràfiques de la localitat de Acín des de 1900:
Evolució demogràfica (Font: IAEST) :
| 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 |
| 140 | 133 | 131 | 138 | 120 | 95 | 30 | -- |

### Antic municipi

Dades demogràfiques del municipi d'Acín entre 1842:
Evolució demogràfica (Font: INE) :
| 1842 | 1857 | 1860 | 1877 | 1887 | 1897 | 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 |
| 74 | -- | -- | 319 | 312 | 349 | 352 | 331 | 304 | 275 | 249 | 200 | 69 | -- |

## Referències

* ↑ Laplana Galindo, María José. Catálogo de pueblos y municipios de Aragón : estadística de población y nomenclaturas toponímicas entre 1900 y 2004. 1a. ed. Zaragoza: Institut Aragonès d'Estadística, 2005. ISBN 84-7753-366-0.
* ↑ «INEbase. Alteraciones de los municipios». [Consulta: 9 juliol 2021].
# Antonella Salvietti

Antonella Salvietti (L'Alguer, 27 d'octubre de 1924 – 6 de juny de 2006) és estat una escriptora i activista cultural algueresa en llengua catalana. És estat secretària del Centre d'Estudis Algueresos durant lo decenni del 1960, temps durant lo qual ha fundat lo cor musical d'aqueixa entitat i després, lo 1974, s'ha convertit en la sua presidenta.
Com a escriptora és estat assai premiada per diversos guardons de poesia algueresa: als Jocs Florals de l'Alguer del 1961 i del 1962, als de París del 1965, i també pel Premio Ozieri di Letteratura Sarda dels anys 1962, 1963, 1967 i 1969.

## Llegat

Després de la sua mort l'any 2006, lo 2013 és estat editada l'antologia poètica La Tercera Illa. Poesia Catalana de l'Alguer (1945-2013), una collidura de poesies alguereses a cura del poeta valencià Joan-Elies Adell, includida Salvietti. Lo 21 de març de 2019, amb motiu del Dia Mundial de la Poesia, les associacions Alguer Cultura i l'Obra Cultural de l'Alguer, tràmit d'una proposta de la UNESCO, han celebrat una recitació dedicada als més grans poetes algueresos del '900, entre los quals hi és Antonella Salvietti.

## Referències

* ↑ «Antonel·la Salvietti». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: octubre 2019].
* ↑ Mayans, Pere. «La Tercera Illa. Poesia Catalana de l'Alguer (1945-2013)». El pols de la llengua als Països Catalans, 19-04-2013. [Consulta: octubre 2019].
* ↑ «La poesia algherese come continuità». La voce di Alghero, 09-07-2013.
* ↑ «Homatge als poetes algueresos del ‘900». Alghero News, 19-03-2019.
# Mosquer dels cingles

El mosquer dels cingles (Hirundinea ferruginea) i única espècie del gènere Hirundinea. Habita barrancs, penya-segats, ciutats i boscos poc densos de Sud-amèrica, a l'est de Colòmbia, oest i sud de Veneçuela, sud de Guyana, Guaiana Francesa, sud, est i nord del Brasil, est de l'Equador, est del Perú, Bolívia, nord-oest de l'Argentina, est del Paraguai i l'Uruguai.

## Taxonomia

La població que habita el sud i est de Brasil, Paraguai, Bolívia, Argentina i Uruguai es considera de vegades una espècie diferent:
* Hirundinea bellicosa (Vieillot, 1819) - mosquer batallaire

## Referències

* ↑ «Mosquer dels cingles». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 23/02/2013 (català)
* ↑ J del Hoyo, NJ Collar, DA Christie, A Elliott, LDC Fishpool, P Boesman i GM Kirwan.2016. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Volum 2: Passerines. Lynx Edicions and BirdLife International, Barcelona i Cambridge.
* ↑ mosquer batallaire «Mosquer dels cingles». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 23/02/2022 (català)
# Aurskog-Høland

Aurskog-Høland és un municipi situat al comtat d'Akershus, Noruega. Té 15.914 habitants (2016) i té una superfície de 962 km². El centre administratiu del municipi és el poble de Bjørkelangen.
És el municipi més gran d'Akershus, que cobreix 962 quilòmetres quadrats. Els pobles principals són Aurskog i Bjørkelangen. Els boscos cobreixen gran part de la zona, però també és una bona zona agrícola. Els rius de Haldenvassdraget i Holand transcorren a través del districte.

## Ciutats agermanades

Aurskog-Høland manté una relació d'agermanament amb les següents localitats:
* - Frederikssund, Regió de Hovedstaden, Dinamarca
* - Kumla, Comtat d'Örebro, Suècia
* - Sipoo, Etelä-Suomi, Finlàndia

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 28 març 2016].
* ↑ «Vennskaps kommuner». Aurskog-Høland kommune. Arxivat de l'original el 2011-07-24. [Consulta: 17 desembre 2008].

## Enllaços externs

* Aurskog-Høland - Lloc web oficial
# Vidal de Qislad Cresques

Vidal de Qislad Cresques, o potser d'Escallar o del Catllar, vila prop de Tarragona, va néixer a principi del segle xiv, i l'any 1329 va traduir en llengua hebrea, i va intitular «Hannahagah Hab eriuth» (règim de la sanitat), el llibre o suma de medicina que va compondre en la llengua llatina Arnau de Vilanova. D'aquesta versió llatina hi ha un exemplar manuscrit a la biblioteca Vaticana, segons refereix Giulio Bartolocci a la Bibliotheca Magna Rabbinica, qui així mateix dona raó que el Rabí Cresques va escriure algunes cartes que hi ha manuscrits en aquesta biblioteca Vaticana, entre les de Harramban. Aquesta família dels Cresques va ser molt coneguda per causa dels savis rabins que en va haver a la societat de Barcelona i també a la de Saragossa, com fa veure l'esmentat Bartolocci tractant sobre Hasdai Cresques. Afermat Latasa en això només, el col·locà entre els escriptors d'Aragó, per haver demanat néixer a aquest regne, i a la seva capital, ja que en aquesta ciutat va ser molt coneguda la seva família i no hi ha proves en contra. Però, segons escriu Torres i Amat, el mateix cognom català de Vidal afavoreix més a Catalunya que, a Aragó en cas de dubte. De l'esmentada família va ser segons sembla el rabí anomenat Cresques Descolar. A Girona i Besalú pels anys de 1270 i 71 eren coneguts els jueus Icach Cresques, i Cresques den Carch. D'aquesta versió hebrea es conserva un altre exemplar en un còdex manuscrit. Escrit en paper amb caràcters rabínics a principis del segle xv a la reial biblioteca del monestir de San Lorenzo del Escorial.

## Bibliografia

* Torres i Amat, Fèlix. Memorias para ayudar a formar un diccionario crítico de los escritores catalanes y dar alguna idea de la antigua y moderna literatura de Cataluña (en castellà). Barcelona: Imprenta de J. Verdaguer, 1836, p. 521 [Consulta: 18 octubre 2013].
# Força Internacional d'Assistència i de Seguretat

La Força Internacional d'Assistència i de Seguretat (en anglès: International Security Assistance Force, ISAF) és una missió militar internacional sota la direcció de l'OTAN present a l'Afganistan des del 2001, arran de la guerra desencadenada en aquell país contra el règim dels talibans. Va ser establerta per la Resolució 1386 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides el 20 de desembre del 2001.
La seva missió oficial és "dirigir les operacions militars a la zona d'operacions per ajudar el Govern de la República islàmica de l'Afganistan a l'establiment i el manteniment d'un entorn segur i pacificat amb una col·laboració total amb les forces de seguretat nacionals afganeses, per tal d'estendre l'autoritat i la influència del govern per a facilitar la reconstrucció de l'Afganistan i de permetre al govern exercir la seva sobirania a tot el país."
La missió inicial de la ISAF va consistir a protegir Kabul i els seus voltants dels talibans, els militants d'al-Qaida i altres faccions de "senyors de la guerra" per a permetre l'establiment de l'administració transitòria encapçalada per Hamid Karzai. Però el mes d'octubre del 2003, el Consell de Seguretat de l'ONU va autoritzar l'expansió de la seva missió a tot el país. Des del 2006, la ISAF ha estat implicada en operacions de combat intensives a l'Afganistan del sud, una tendència que va continuar ampliant-se durant els tres anys següents, mentre que els atacs contra les seves forces també van anar augmentant en altres regions del país.
El mes de gener del 2009, el contingent tenia al voltant de 55.100 soldats pertanyents a 26 països de l'OTAN, 10 països associats i 2 de no-associats. Les contribucions principals són les aportades pels Estats Units, el Regne Unit, Alemanya, el Canadà, França i Itàlia. Amb l'elecció del nou president dels Estats Units, Barack Obama, es va anunciar el reforç de tropes d'aquest país al contingent de la ISAF.

## Referències

* ↑ «Resolution 1386». [Consulta: 19 desembre 2023].
* ↑ «Documents de l'ONU». Arxivat de l'original el 2008-10-09. [Consulta: 18 març 2009].
* ↑ «Resolució 1510 del CSNU, 13 d'octubre del 2003». Arxivat de l'original el 2010-10-09. [Consulta: 18 març 2009].
* 1 2 Documents OTAN

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de la ISAF Arxivat 2021-07-26 a Wayback Machine.
# Lactophrys triqueter

Lactophrys triqueter és una espècie de peix de la família dels ostràcids i de l'ordre dels tetraodontiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 47 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja una àmplia varietat de petits invertebrats del fons marí, com ara mol·luscs, crustacis, cucs, tunicats i porífers, els quals atrapa mitjançant rajos d'aigua que expulsa per la boca.

## Depredadors

És depredat per la llampuga (Coryphaena hippurus) i Rachycentron canadum.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima subtropical i associat als esculls de corall que viu fins als 50 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic occidental: des del Canadà i Massachusetts (Estats Units) fins al Brasil, incloent-hi Bermuda, el Golf de Mèxic i el Carib.

## Ús comercial

Es comercialitza fresc a nivell local.

## Observacions

* Les seues toxines poden matar altres peixos.
* N'hi ha informes d'enverinament per ciguatera.

## Referències

* ↑ «Lactophrys triqueter». Catalogue of Life. (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Robins, C.R. i G.C. Ray, 1986. A field guide to Atlantic coast fishes of North America. Houghton Mifflin Company, Boston, Estats Units. 354 p.
* ↑ Lieske, E. i R. Myers, 1994. Collins Pocket Guide. Coral reef fishes. Indo-Pacific & Caribbean including the Red Sea. Harper Collins Publishers, 400 p.
* ↑ Gibbs, R.H. Jr. i B.B. Collette, 1959. On the identification, distribution, and biology of the dolphins, Coryphaena hippurus and Coryphaena equiselis. Bull. Mar. Sci. Gulf Caribb. 9(2):117-152.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Tyler, J.C., 1978. Ostraciidae. A: W. Fischer (ed.) FAO species identification sheets for fishery purposes. West Atlantic (Fishing Area 31). Vol. 3. (pag. var.). FAO, Roma.
* ↑ Böhlke, J.E. i C.C.G. Chaplin, 1993. Fishes of the Bahamas and adjacent tropical waters. Segona edició. University of Texas Press, Austin, Texas, Estats Units.
* ↑ Dammann, A.E., 1969. Study of the fisheries potential of the Virgin Islands. Special Report. Contribution Núm. 1. Virgin Islands Ecological Research Station.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Cent Illes

Les Cent Illes (grec antic: αἰ Ἑκατόννησοι 'les Cent Illes', adaptat Hecatonnesi) era el nom clàssic d'un grup d'illes entre Lesbos i la costa de l'Àsia Menor, a la badia d'Adramítium, que es correspon amb l'arxipèlag d'Ayvalık. El seu nom, que sembla provenir de la paraula ἕκατον ('cent'), només indicava un gran nombre d'illes, que alguns diuen que eren vint, i altres quaranta. Segons Estrabó la paraula Ἑκατόννησοι significava «les illes d'Apol·lo», ja que el déu tenia un qualificatiu, Ἕκατος, ('el que encerta [amb les fletxes] des de lluny'). Era un lloc d'adoració d'Apol·lo Ἕκατος. Modernament es van anomenar Musconisi. La principal illa era Pordeselene.

## Referències

* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 2015, p. 606. ISBN 9788441224223.
* 1 2 «Hecatonnesi». Brill's New Pauly. [Consulta: 11 gener 2021].
* ↑ Smith, William (ed.). «3. Heracleia». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 10 gener 2021].
* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XIII, 77
* ↑ Esteve de Bizanci, sub voce
* ↑ Estrabó. Geografia, XIII, 618
* ↑ Lilii Greg. Gyraldi Ferrariensis Operum ... Giglio Gregorio Giraldi, Guérin. Editor: Thomam Guarinum, 1580.
# Abdelaziz Souleimani

Abdelaziz Souleimani (Marroc, 30 d'abril de 1958) és un exfutbolista marroquí de la dècada de 1980.
Fou internacional amb la selecció del Marroc amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1986.
Pel que fa a clubs, destacà a MAS Fez.

## Referències

* ↑ 1986 FIFA World Cup Mexico Arxivat 2011-10-03 a Wayback Machine.
* ↑ «FIFA profile». Arxivat de l'original el 2014-12-08. [Consulta: 4 juliol 2019].
* ↑ Abdelaziz Souleimani a National-Football-Teams.com (anglès)
# Monarca pissarrós

El monarca pissarrós (Mayrornis schistaceus) és un ocell de la família dels monàrquids (Monarchidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de l'illa de Vanikoro i el proper illot Teanu, de les illes Temotu, a les Salomó sud-orientals.

## Referències

* ↑ «Monarca pissarrós». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
# Azeville

Azeville és un municipi francès situat al departament de la Manche i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 78 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Azeville era de 78 persones. Hi havia 32 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 42 habitatges, 31 eren l'habitatge principal de la família, 8 eren segones residències i 3 estaven desocupats. 41 eren cases i 1 era un apartament. Dels 31 habitatges principals, 27 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 2 en tenien tres, 13 en tenien quatre i 15 en tenien cinc o més. 15 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 19 habitatges hi havia un automòbil i a 11 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Azeville el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 8 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 8 | 30 a 34 | 8 |
| 8 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 12 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 42 persones, 35 eren actives i 7 eren inactives. De les 35 persones actives 33 estaven ocupades (20 homes i 13 dones) i 2 estaven aturades (2 dones i 2 dones). De les 7 persones inactives 2 estaven jubilades i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials, 1 d'una empresa de construcció i 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un paleta.
L'any 2000 a Azeville hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Azeville a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Azeville a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Vitznau

Vitznau és un municipi del cantó de Lucerna (Suïssa), situat al districte de Lucerna.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Força Espacial dels Estats Units

La Força Espacial dels Estats Units d'Amèrica (USSF; United States Space Force en anglès) és un dels sis cossos que conformen les Forces Armades dels Estats Units d'Amèrica. L'antecedent directe de la Força Espacial, el Comandament Espacial de la Força Aèria, es va formar l'1 de setembre de 1982 amb la responsabilitat de les operacions de guerra espacial. La Llei d'Autorització de Defensa Nacional del 2020 (National Defense Authorization Act for 2020) va redissenyar el Comandament Espacial de la Força Aèria com a Força Espacial dels Estats Units i la va establir com a branca independent de les Forces Armades dels Estats Units el 20 de desembre de 2019.
És el cos més petit de les Forces Armades. El seu potencial és de 88 membres en actiu.

## Referències

* ↑ «S. 1790: National Defense Authorization Act for Fiscal Year 2020», 19-12-2019. [Consulta: 3 juny 2020].
* ↑ Dickstein, Corey «Space Force unveils its service flag at White House ceremony». Stars and Stripes, 15-05-2020 [Consulta: 3 juny 2020].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial
# Lactona sesquiterpènica

Les lactones sesquiterpèniques són un tipus de compost químic terpenoide present en alguns tàxons de plantes. Són conegudes principalment en les Asteraceae (on són diverses i taxonòmicament útils) però també són presents en algunes famílies més com Apiaceae, Magnoliaceae i Lauraceae.
Algunes lactones sesquiterpèniques representatives són la partenina, la lactupicrina, la vernolepina i les mexicanines.

## Referències

* ↑ Seaman, F. C. «Sesquiterpene lactones as taxonomic characters in the Asteraceae». Bot. Rev., 48, 1982, pàg. 121-595. DOI: 10.1007/BF02919190 [Consulta: 31 octubre 2016].
* Vegeu també "Secondary Plant Compounds". a: Judd, W. S. Campbell, C. S. Kellogg, E. A. Stevens, P.F. Donoghue, M. J. 2002. Plant systematics: a phylogenetic approach, Second Edition. Sinauer Axxoc, USA. Capítol 4 (i referències).
# Carmesina

Carmesina és un personatge de ficció. És una de les protagonistes de Tirant lo Blanc, novel·la escrita per Joanot Martorell i publicada en 1490, que és considerada un dels màxims exponents de la novel·la cavalleresca i del segle d'or valencià. En l'obra, és violada pel mateix Tirant lo Blanc, amb qui manté una diferència d'edat considerable, i finalment s'hi casa en secret.

## Referències

* ↑ Ferrús Antón, Beatriz «Carmesina y Tirant, enfermos... ¿de amor?: Apuntes para una historia de la subjetividad». Tirant: Butlletí informatiu i bibliogràfic, 11, 2008, pàg. 3. ISSN: 1579-7422.
* ↑ «Parelles amoroses: Tirant i Carmesina». Xtec. [Consulta: 23 abril 2022].
* ↑ Busquets Ros, Gemma. «Per la brevetat de tan poc delit». El Punt Avui, 23-07-2019. [Consulta: 11 novembre 2022].
* ↑ Marín Sala, Carme. «Les dones prenen la paraula: Una alenada femenina per la narrativa medieval des de Tirant lo Blanc» (PDF) p. 24-25. Universitat Oberta de Catalunya, juny 2013. [Consulta: 11 novembre 2022].