OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Josep Vilanova Rubio

Josep Vilanova Rubio (València, 20 d'abril de 1910 - Manresa, 30 de desembre de 1989) fou un futbolista valencià de les dècades de 1930 i 1940.

## Trajectòria

Ingressà al València CF el 1929 procedent del Norte FC de Russafa. Jugà durant tota la dècada dels trenta al conjunt valencianista, on fou conegut amb el sobrenom de "el xiquet". Marcà 146 gols en 206 partits, i aconseguí un ascens a primera divisió i diversos campionats regionals. Després de la Guerra Civil fitxà per l'Hèrcules CF i el 1940 pel Reial Saragossa. A continuació passà per les files del Real Murcia, el Llevant, Albacete i finalment l'Alcoià.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Fitxa de Vilanova». ciberche.net. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ Josep Vilanova Rubio a BDFutbol
* ↑ «1945-Enero 28-Segunda.-Real Betis Balompié-1CDAlcoyano-1». manquepierda.com. Arxivat de l'original el 2017-05-30. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ «Lo que se nos dijo...». Mundo Deportivo, 03-01-1945. [Consulta: 9 abril 2017].

## Enllaços externs

* Josep Vilanova Rubio a BDFutbol
# Josep Vilanova i Cebrià

Josep Vilanova i Cebrià (mort a la Seu d'Urgell) va ser un polític d'Andorra. Fou Síndic General d'Andorra de 1918 a 1920. Durant el seu mandat es va viure la fi de la primera guerra mundial. Sota el seu mandat, el Consell General de les Valls va oferir un gran lot de tabac als aliats. Aquest Síndic va morir a La Seu d'Urgell quan tornava d'un viatge a París.
# Jocxan

Al Llibre del Gènesi, capítol vint-i-cinc, Jocxan és un fill d'Abraham amb Queturà. Quan van ser gran, Abraham el va obligar a abandonar les seves terres i buscar-se una família en terres llunyanes, cap a orient, on va ser pare de Saba i Dedan.

## Referències

* ↑ Gènesi. 25:2
* ↑ Gènesi. 25:3,6
# Joan Maxenci

Joan Maxenci (en llatí Joannes Maxentius) fou un religiós romà d'Orient que va viure al segle vi en temps de l'emperador Justí I (518-527). De vegades se l'ha identificat amb Joan d'Escitòpolis.
En aquest moment uns monjos anomenats escites (perquè venien de Tomi i terres adjacents, al sud del Danubi) van introduir a Constantinoble l'expressió Unus e Trinitate in carne crucifixus est que fou considerada propera als eutiquians, ja que la fórmula ortodoxa era Una Persona e Trinitate. Això va donar peu a una de les famoses discussions bizantines. Joan Maxenci va fer cap a Constantinoble vestit d'abat, encara que no se sap d'on ho era, i va donar suport als anomenats escites però no consta que fos un dels iniciadors de la controvèrsia, que es va complicar quan s'hi va afegir la controvèrsia sobre la divina gràcia, que havia tornat a aparèixer per la difusió dels escrits del bisbe Faust de Riés.
Maxenci va esdevenir el cap dels escites i va presentar una confessió de fe als llegats del papa Hormisdes I que eren a Constantinoble per altres afers, i que el lliurava de l'acusació d'eutiquianisme; es tractava d'obtenir la sanció a l'expressió Unus e Trinitate i per això Maxenci va anar a Roma per veure al papa, però no ho va aconseguir i al cap de poc temps va retornar.
Més tard Hormisdes va atacar els escites als que va tractar en una carta de mentiders i gent de mal caràcter. Maxenci en va escriure una rèplica, i per tenir més llibertat per atacar-lo va considerar falsa la carta del papa. Després no torna a ser esmentat a la història.
Va deixar escrit:
* 1. Joannis Maxentii Confessio suae Fidei, s. de Christo Professio, amb una carta als delegats de la Santa Seu.
* 2. Ejusdem contra Nestorianos Capitula. Dotze breus anatemes.
* 3. Ejusdem alia Fidei professio. No se sap per quin motiu es va escriure.
* 4. Ejusdem Adunationis Verbi Dei ad propriam Carnem Ratio.
* 5. Joannis Maxenti ad Epistolam Hormisdae Responsio.
* 6. Ajusdem contra Acephalos Libellus.
* 7. Ejusdem Dioloyoruin contra Nestorianos, Libri II.

## Referències

* ↑ Maxentius, Joannes a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 980
# José Alfosea Pastor

José Alfosea Pastor (Santa Pola, Baix Vinalopó, 8 de gener de 1891 - Alacant, 21 de desembre de 1964) fou un compositor i director valencià.
De formació autodidacta, abans de fer vint anys ja dirigia l'Orfeón Español de l'Alger. Més endavant va estudiar lliçons elementals d'harmonia per correspondència a l'Acadèmia Erviti de Sant Sebastià. A partir de l'any 1924 va formar diferents agrupacions musicals i rondalles a Santa Pola i a Elx, per a les quals va escriure música popular i va compondre peces senzilles. Va ser músic de la Banda Municipal d'Alacant del 1934 al 1961 i, a principis dels anys quaranta, també va dirigir la Banda de la Creu Roja. A Alacant ensenyà música i hi té un carrer dedicat, igual que en té un altre a Santa Pola.
Va escriure unes dues-centes obres –bona part són pasdobles–, algunes de les quals han estat premiades i enregistrades, a més de constar en el repertori de les principals bandes espanyoles.

## Referències

* 1 2 3 Torres Alfosea, Francisco J. «IX». A: Història de la música catalana, valenciana i balear. Barcelona: Edicions 62, 2003, p. 34. ISBN 84-297-5283-8 [Consulta: 7 novembre 2015].
# José Alfonso Ballesteros Fernández

José Alfonso Ballesteros Fernández (Fuentesaúco, província de Zamora, 1944) és un metge espanyol i president de la Reial Acadèmia de Medicina de les Illes Balears. Es llicencià per la Universitat de Salamanca amb premi extraordinari i feu un postgrau a París becat pel Ministeri d'Afers Exteriors d'Espanya. S'especialitzà en medicina interna. També ha estat metge militar.
A part de la seva tesi Planificación hospitalaria en Mallorca para situaciones de catástrofe, ha realitzat nombroses investigacions, entre les quals destaca la primera descripció que es va fer de la polineuropatia amiloidòtica, posteriorment identificada com a malaltia d'Andrade. A més fou important la primera descripció de la causa de la paràlisi del treballador del calçat, mal que causava epidèmies a la zona del Raiguer.
El 1991 fou nomenat acadèmic numerari de la Reial Acadèmia de Medicina i el 1993 ingressà a la New York Academy of Sciences. El 2002 accedí a la presidència de l'esmentada reial acadèmia. En l'exercici del càrrec, ha destacat per la cerca de patrocini per als premis de la institució i per la commemoració del 150è aniversari de la mort del destacat científic menorquí Mateu Orfila, de qui també s'encarregà de restaurar el mausoleu a París. Dins la institució ha publicat tres facsímils i promou el treball monogràfic sobre els orígens illencs de Cristòfor Colom. La República francesa li concedí l'Orde de les Palmes Acadèmiques i la Creu al Mèrit Militar. El 2007 va rebre el Premi Ramon Llull.
# José Miguel Ribeiro

José Miguel Ribeiro (Amadora, Portugal, 18 de gener de 1966) és un cineasta portuguès.

## Biografia

José Miguel Ribeiro va néixer el 18 de gener de 1966 a Amadora, Portugal. Va acabar els estudis de Belles arts en la Escola Superior de Belas-Arts de Lisboa i començà a treballar com a dibuixant en 1990.
Comença realitzant uns curts d'animació en 1994 entre els més destacats «O Banquet dona Rainha» i «O Ovo». En 1999 realitza «A Suspeita», curt amb el qual va ser guardonat amb 26 premis internacionals, destacant-se el Cartoon D'Or l'any 2000. L'any 2004 fa una sèrie de dibuixos animats en stop motion d'1,40 minuts de durada titulada «As coisas la de casa» que consta de 26 episodis, on els protagonistes són les coses que es troben en una casa: el pal de fregar, el raspall de dents, les ulleres, l'aspiradora etc. La sèrie va ser guardonada amb diversos premis internacionals.

## Filmografia
### Curts

| Año | Título | Trabajo |
| 2016 | Fragments | Director, guionista |
| 2016 | Estilhaços | Director, guionista, editor |
| 2014 | 20 Desenhos E Um Abraço | Director, guionista |
| 2014 | Papel de Natal | Director |
| 2012 | Amareloazulpretoamarelo | Productor |
| 2011 | O Sapateiro | Productor |
| 2011 | Independência de Espírito | Productor |
| 2010 | Desassossego | Productor |
| 2010 | Viagem a Cabo Verde | Guionista, productor |
| 2009 | Passeio de Domingo | Director |
| 2009 | Mi vida en tus manos | Productor |
| 2005 | Abraço do Vento | Director, guionista |
| 2000 | A Suspeita | Director |
| 1994 | O Banquete da Rainha | Director |
| 1994 | O Ovo | Director, guionista |
| 1993 | Os Salteadores | Departament d'animació |

### Sèries de televisió

| Any | Títol | Treball |
| 2004 | Coses de casa | Director |

### Pel·lícules

| Any | Títol | Treball |
| 2015 | Paso a paso... | Director, guionista |
| 2022 | Nayola | Director |

## Referències

* 1 2 Films, Doc Alliance. «José Miguel Ribeiro | Doc Alliance Films: O seu cinema documental online». dafilms.pt. [Consulta: 13 gener 2017].
* ↑ «Agência». www.curtas.pt. Arxivat de l'original el 2018-08-30. [Consulta: 13 gener 2017].
* ↑ «AS COISAS LÁ DE CASA». zeppelin-filmes.pt. Arxivat de l'original el 2016-01-31. [Consulta: 13 gener 2017].
* ↑ «As Coisas Lá de Casa - Carreira». zeppelin-filmes.pt. Arxivat de l'original el 2016-11-28. [Consulta: 13 gener 2017].
# José Miguel Ruiz Cortés

José Miguel Ruiz Cortés (Abrera, Baix Llobregat; 6 de juny de 1983), conegut futbolísticament com a José Ruiz, és un exjugador professional de futbol sala d'origen català, internacional amb la selecció espanyola. Juga tradicionalment a la posició de tanca. Té una llarga trajectòria en molts clubs de la Lliga espanyola de futbol sala masculina com el FC Barcelona, el Futbol Sala Martorell i El Pozo Murcia on va jugar 4 temporades. El 2016 va anar a jugar a la Serie A italiana a l'equip Acqua & Sapone i posteriorment va tornar al Viña Albali Valdepeñas, de la lliga espanyola on es va retirar el 2021. El seu àlies esportiu es La Roca.

## Carrera

| Temporada | Equip |
| 1995-2000 | Futbol Sala Martorell (categories inferiors) |
| 2000-02 | Finques Olesa |
| 2003-04 | FC Barcelona futbol sala |
| 2004-07 | Futbol Sala Martorell |
| 2007-10 | Gestesa Gualadajara |
| 2010-12 | Fisiomedia Manacor |
| 2012-16 | El Pozo Murcia |
| 2016-2018 | Acqua&Sapone |
| 2018-2021 | Viña Albali Valdepeñas |

## Palmarès
### El Pozo Murcia

* Supercopa Espanya 2012 i 2014
* Copa del Rey 2016

### Selecció espanyola

* Bronze Europeu Belgica 2014
* Campió Europeu Serbia 2016

## Referències

* ↑ «José Miguel Ruiz Cortés | enciclopèdia.cat». [Consulta: 4 maig 2021].
* ↑ «José Ruiz convocado por la selección española - Fútbol Sala». FutbolBalear.es. [Consulta: 23 octubre 2016].
* ↑ «José Ruiz, segundo fichaje del Miró Martorell -- Liga Nacional de Futbol Sala». www.lnfs.es. [Consulta: 23 octubre 2016].
* ↑ Murcia, La Opinión de «José Ruiz: "Me voy dolido de ElPozo"». La opinion de murcia.
* ↑ «Italia: José Ruiz, Gabriel Lima y Alan Brandi fichan por el Acqua&Sapone -- Liga Nacional de Futbol Sala». www.lnfs.es. [Consulta: 23 octubre 2016].
* ↑ «Jose Ruiz vuelve a FS Martorell».
* ↑ d'Abrera, Ajuntament. «Els XIX Premis de l'Esport Local reconeixen els esportistes d'Abrera a la Fira d'Entitats Esportives Locals». www.ajuntamentabrera.cat. Arxivat de l'original el 2020-07-26. [Consulta: 23 octubre 2016].

## Enllaços externs

* Pàgina jugador liga nacional futbol sala
* Pàgina jugador Sefutbol Arxivat 2016-10-24 a Wayback Machine.
# José Antonio Guerrero Ludeña

José Antonio Guerrero Ludeña (València, 1808 - 1891) fou un polític valencià. Era fill d'un militar acabalat i durant el període liberal de 1834 a 1843 fou membre de la Milícia Nacional. D'idees republicanes, el 1840 fou nomenat alcalde quart de València, però el 1843 fou bandejat a Maó, d'on no va poder tornar fins a la caiguda d'Espartero.
Novament fou regidor de València i membre de la Diputació de València. Com a líder del Partit Democràtic, va dirigir la Junta Revolucionària de 1854. També fou un dels dirigents de la Junta Revolucionària de València durant la revolució de 1868. Després fou nomenat governador civil i elegit alcalde de València de gener a octubre de 1869.
Fou elegit diputat pel barri de Sant Vicent (València) dins les files del Partit Republicà Democràtic Federal a les eleccions generals espanyoles de 1869, 1871, eleccions generals espanyoles d'abril de 1872 i 1873. La seva negativa a les pretensions del Capità general de desarmar la Milícia Nacional el portaren a protagonitzar la revolta federal d'octubre de 1869.
Quan va caure la Primera República Espanyola i es produí la restauració borbònica va intentar reorganitzar el Partit Republicà Federal, del qual en fou el principal dirigent al País Valencià. Va encapçalar una candidatura unitària de totes les forces republicanes de cara a les eleccions generals espanyoles de 1886, però no fou elegit.

## Enllaços externs

* Biografies de polítics valencians Arxivat 2006-02-14 a Wayback Machine.
* Fitxa del Congrés dels diputats
# Josep Insa Martínez

Josep Insa Martínez, Pepito Insa, (Cocentaina, 10 de novembre del 1924 - 2010) va ser director d'orquestra i compositor.

## Biografia

Va néixer en el si d'una família de músics. Fou cofundador i primer director (1985-1991) de la banda de la Societat Ateneu Musical de Cocentaina.
Josep Insa ha escrit gran nombre d'obres per a banda, especialment pas-dobles i música festera. El 1980 compongué Visca la festa, l'himne de les festes de Cocentaina.

## Obres

* Visca la festa: himne de festes (1980), amb lletra de Gerard Mur i Pérez

### Obres per a banda

* América 66 (1966), marxa militar
* Relíquies de Sant Hipòlit, marxa de processó
* Marxes mores: Al-Azarch, Al Caïd, Beduinos de Petrer, Bohemios de Petrer, Contestania, Cop Morotó, El-Ma-Ir (1981), Enrique Gibert "flautí", Mar-Bro, Moros Bequeteros, Moros Bohemios, Pluma i cordó, Xato Manta Roja (1986)
* Marxes cristianes: Corpus-tobes, Cristianos Viejos, Nicolàs futur Almogàvar, Parnesto, Rafel Almogàvar i capità, Solatge capità
* Pas-dobles: Al fillol, Al Paste, Alberri (1965), Alcalde Carbonell, Als amics, Als Contrabandistes, Ateneu musical contestà (1986), Barceló de Saix, Caballeros Halcones (2005), Calle Mayor, Cavall Bernat, Erik, Enrique Giner, Esther, Ida y vuelta (dedicada al seu oncle, el flautista Francisco Insa Giner, "Paco El Mallorquí"), Joan Pascual, Jordiet el Navarro, José Antonio Navarro, Juan Faubel, Juanito bajoquero, La Llana, Luis Sáez (1985), Manolo el lliberal, Manolo pichòc, Manolo Sanchis, Marimé, Musas, Músics i cordoneros, Paco Gisbert, Paco Llopis (1987), Paco Vicaya, Padre Manresa, Pascual Gibert, Pau i Guerra, Pedralba, Pep el Mallorquí, Pepito Gisbert (1970), Pere Zaragoza, Peris pantorreta, Poeta Valls (2006), Rafael Bohigues, El sabater, Vicente "El Santo", Yago, Zudaire

## Arxius de so

* Ateneu Musical Contestà, interpretat per l'Ateneu Musical de Cocentaina

## Referències

* ↑ «Història de l'Ateneu Musical de Cocentaina». Arxivat de l'original el 2007-02-09. [Consulta: 28 maig 2007].

## Enllaços externs

* Ressenya d'Al-Azarch Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine. (anglès)
* Llista d'obres del compositor Arxivat 2007-06-16 a Wayback Machine.
# Jouala

Jouala (en àrab الجوالة, al-Jwāla; en amazic ⵊⵡⵡⴰⵍⴰ) és una comuna rural de la província d'El Kelâa des Sraghna, a la regió de Marràqueix-Safi, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 11.168 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Jouamaa

Jouamaa (àrab جماعة الجوامعة) és una comuna rural de la província de Fahs-Anjra de la regió de Tànger-Tetuan-Al Hoceima. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 7.711 persones. Limita al nord amb la comuna de Malloussa; a l'est, amb la comuna d'Anjra; al nord-oest, amb la comuna de Laaouama; al sud, amb la província de Tetuan; i a l'oest, amb la prefectura de Tanger-Assilah.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Julio Ríos Gallego

Julio Ríos Gallego (Cali, 22 de març de 1973) és un enginyer civil, conferenciant, tutor, professor de matemàtica i física colombià.
Va néixer a Cali, va anar a la primària i secundària al «Colegio Lacordaire», on fou un dels millors estudiants de la seva generació. Va realitzar els seus estudis d'enginyeria civil a la «Universidad del Valle». És casat i és pare de dues filles. Actualment viu a la seva ciutat natal.
Ha estat professor de col·legis i universitats, com el "Colegio Hebreo Jorge Isaacs", la Corporació Universitària Minut de Déu i la Facultat de Medicina de la Universitat San Martín de Cali.
Buscant motivar els alumnes, el 6 d'abril de 2009 portà les seves classes a la internet, més precisament a Youtube amb el canal Julioprofe. El canal compta amb més de 500.000 subscriptors a Youtube. Els seus videos educatius tenen 67 milions de reproduccions anuals.
És un referent mundial per la realització de materials i vídeos d'aprenentatge virtual i d'educació gratuïta en les àrees d'àlgebra, geometria, trigonometria, geometria analítica, càlcul, física, àlgebra lineal i matemàtiques superiors. Utilitza esquemes d'ensenyament en què el professor tutor i l'estudiant poden aprendre des del seu ordinador, telèfon intel·ligent, iPod, o casa seva en qualsevol moment.
Des de setembre de 2011 forma part del projecte educatiu Acadèmia Vásquez, responsable de la Producció de vídeos d'àlgebra i Representant a Colòmbia de projecte educatiu.
És considerat uns casos reeixits de colombians a Youtube, els seus vídeos són dels més vistos de Youtube a Colòmbia.
Ha estat nominat als Premis "Millors Líders de Colòmbia el 2012" i al "Premi Revolucionari " el 2013 en la categoria Innovació.

## Referències

* ↑ El Pueblo. «Julio Ríos, profesor virtual, personaje del año 2012» (en castellà), 15 desembre en 2012. [Consulta: 20 març 2014].
* ↑ El Tiempo. «'Julioprofe' arrasa en la web con clases de matemáticas» (en castellà). [Consulta: 17 febrer 2013].
* ↑ Semana. «El profesor colombiano que arrasa en YouTube» (en castellà), 15-08-2012. Arxivat de l'original el 2013-04-11. [Consulta: 17 febrer 2013].
* ↑ youtube. «Julioprofe: Videos de Matemática y Física» (en castellà), 16-01-2012. [Consulta: 17 febrer 2013].
* ↑ medellindigital. «juliol Rius (Ponente)» (en castellà), 2012. Arxivat de l'original el 6 de març 2013. [Consulta: 17 febrer 2013].
* ↑ Techcetera. «juliol profe: Una estrella de les Xarxes Socials És Un profe de Matemàtiques» (en castellà), 24-07-2012. Arxivat de l'original el 6 de març 2013. [Consulta: 17 febrer 2013].
* ↑ Acadèmia Vásquez. «Pàgina Oficial» (en castellà). Arxivat de l'original el 6 de març 2013. [Consulta: 17 febrer 2013].
* ↑ La Ciutat. «La Formula Exitosa del julioprofe paràgraf Ensenyar Matemàtiques», 20-05-2012. [Consulta: 17 febrer 2013].
* ↑ Setmana. «Estós fill Els Millors Líders de Colòmbia», 28-08-2012. [Consulta: 17 febrer 2013].
* ↑ Setmana. «Carlos Augusto Giraldo, Julio Alberto Ríos i Enrique Chaux», 01-09-2012. [Consulta: 17 febrer 2013].
# Harkat-ul-Ansar

Harkat-ul-Ansar (Urdu: حرکت المجاہدین الاسلامی, lit. 'organització jihadista islàmica'; abreujat HUM) és un grup jihadista islàmic amb seu al Pakistan que opera principalment al Caixmir. S'ha considerat que el grup té vincles amb Osama bin Laden i el mullah Omar.
El grup ha estat designat com a organització terrorista per Bahrain, les Nacions Unides, el Regne Unit i els Estats Units. Com a resposta, l'organització va canviar el seu nom a Harkat-ul-Mujahideen. El grup es va escindir de Harkat-ul-Jihad-al-Islami (HuJI), un grup pakistanès format el 1980 per lluitar contra l'exèrcit soviètic a l'Afganistan. El govern de l'Índia ha declarat i prohibit HuM com a organització gihadista.

## Referències

* ↑ Indictment of John Walker Lindh American Rhetoric February, 2002
* ↑ Gutman, Roy. How We Missed the Story: Osama Bin Laden, the Taliban, and the Hijacking of ... – Roy Gutman – Google Books, 18 January 2020. ISBN 9781601270245.
* ↑ Indictment of John Walker Lindh American Rhetoric February, 2002
* ↑ «United States State Department». 2001-2009.state.gov. [Consulta: 24 juliol 2020].
* ↑ «Harkat-ul-Mujahideen». South Asia Terrorism Portal. [Consulta: 24 juny 2011].
* ↑ In the Spotlight: Harkat ul-Jihad-I-Islami (HuJI)Center for Defense Information 16 August 2004 Arxivat 11 March 2009 a Wayback Machine.
* ↑ «List of Banned Organisations». Ministry of Home Affairs, GoI. Government of India. Arxivat de l'original el 3 May 2018. [Consulta: 3 maig 2018].
# Joan Laurenci

Joan Laurenci o Joan de Lídia o Joan de Filadelfia (Joannes Laurentius o Joannes Lidus o Joannes Philadelphus, (Ἰωάννης Λαυρέντιος Φιλαδελφεὺς ὁ Λυδός), fou un escriptor romà d'Orient del segle vi nascut a Filadelfia a Lídia el 490 en una família notable i rica.
Als 21 anys (511) va anar a Constantinoble i va entrar al servei civil del govern com a "memorialis"; exercint aquest càrrec va estudiar filosofia d'Aristòtil i de Plató sota el mestre Agapios, deixeble de Procle. El prefecte del pretori Zòtic (Zoticus) que era també de Filadelfia, el va fer nomenar tachygraphus o notarius de la seva oficina, on també treballava el seu cosí Ammià. Encara que Zòtic va durar menys d'un any en el càrrec, Joan laurenci ja estava ben situat per ascendir. Va dedicar al seu antic patró un panegíric poètic, que li va retribuir generosament.
Pels seus mèrits va ser nomenat primus chartularius i al mateix temps va exercir altres oficis que li procuraven bones rendes. Fou també Zòtic qui li va buscar una dona rica i modesta. Va concloure la seva carrera administrativa amb el càrrec de matricularius o cornicularius, però la crisi de l'època va fer baixar les retribucions d'un càrrec que havia estat molt rendible i no estava satisfet amb el que li pertocava després de 40 anys de serveis. En compensació a la manca d'ingressos va rebre altes distincions honorífiques i un reconeixement públic de les seves activitats literàries.
La darrera part de la seva vida la va dedicar a la literatura i va rebre dos encàrrecs de l'emperador Justinià I: un panegíric que havia de ser llegit en presència dels principals ciutadans i una història de la campanya persa amb la victòria de Dara. Va adquirir també reputació com a poeta, però les seves composicions s'han perdut. També s'ha perdut el seu panegíric a Justinià i la història sobre la campanya de Dara, si és que l'havia acabat d'escriure, cosa que no se sap del cert.

## Obres

Les seves obres, escrites totes quan ja era vell, són:
* (Περὶ μηνῶν δυγγραφή, De Mensibus Liber, del que en resten dos epítoms i un fragment. L'obra és un comentari històric del calendari romà, amb una explicació de les diverses festivitats i el seu mode de celebració.
* (Περὶ ἀρχῶν τῆς Ῥωμαίων πολιτείας, o Περὶ ἀρχῶν πολιτικῶν, De Magistratibus Reipublicae Romance (s. De Magistratibus Politicis) Libri tres.
* (Πετὶ διοδημειῶν, De Ostentis.
Foci menciona les tres obres de Joan Laurenci i critica el seu estil per massa elaborat i poc espontani. Diu a més, que encara que era pagà, respectava els cristians.

## Referències

* ↑ 79.Joannes Laurentius or Lydus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 599-600