OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ryan Bayley

Ryan Neville Bayley OAM (Perth Austràlia Occidental, 9 de març de 1982) és un ciclista australià, especialista en la pista. Del seu palmarès destaquen les dues medalles d'or als Jocs Olímpics d'Atenes de 2004 en Velocitat individual i Keirin. També ha guanyat diverses medalles als Campionats del Món de Ciclisme en pista.
El 2005 se li concedí l'Orde d'Austràlia.

## Palmarès

* 2000
** Campió del món júnior en Velocitat
** Campió del món júnior en Velocitat per equips (amb Jason Niblett, Mark Renshaw)
* 2001
** Campió del món de keirin
* 2002
** Medalla d'or als Jocs de la Commonwealth en Velocitat
** Medalla d'or als Jocs de la Commonwealth en Velocitat per equips (amb Sean Eadie i Jobie Dajka)
* 2003
** Campió d'Oceania en Velocitat
* 2004
** Medalla d'or als Jocs Olímpics d'Atenes en Velocitat individual
** Medalla d'or als Jocs Olímpics d'Atenes en Keirin
** Campió d'Oceania en Velocitat
** Campió d'Oceania en Velocitat per equips (amb Paul Bayly i Shane Kelly)
* 2005
** Campió d'Oceania en Velocitat
** Campió d'Oceania en Keirin
* 2006
** Medalla d'or als Jocs de la Commonwealth en Velocitat
** Medalla d'or als Jocs de la Commonwealth en Keirin
* 2007
** Campió d'Oceania en Velocitat
** Campió d'Oceania en Velocitat per equips (amb Daniel Ellis i Shane Perkins)
** campió d'Austràlia de Velocitat

### Resultats a la Copa del Món

* 2007-2008
** 1r a Sydney, en Velocitat per equips

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Saida Palou

Saida Palou i Rubio és Doctora en Antropologia Social i Cultural per la Universitat de Barcelona (2011), amb una tesi doctoral que analitza el procés de construcció turística de Barcelona assumit per les institucions de promoció pública des de principi del segle XX fins a l'actualitat: Barcelona, destinació turística. Promoció pública, turismes, imatges i ciutat (1888 – 2010). Premi Ciutat de Barcelona d'Història – Agustí Duran i Sanpere 2011 per aquesta tesi doctoral, atorgat unànimement pel jurat compost per Albert Garcia Espuche, Joaquim Albareda, Carme Molinero, Ricard Vinyes i José Enrique Ruiz Domènec. Des de 2010 és professora associada a la Facultat de Turisme i Comunicació de la Universitat de Girona, impartint docència al Grau en Turisme i al Màster en Turisme Cultural, i col·laborant en la docència d'altres estudis de la pròpia Facultat i d'altres.
Tècnica de l'Oficina del Pla Estratègic de Turisme de la Ciutat de Barcelona durant el bienni 2008-2010, un procés de reflexió sobre el turisme i la ciutat impulsat per l'Ajuntament de Barcelona i per Turisme de Barcelona.
Autora d'articles i capítols sobre turisme, antropologia i història local, ha publicat recentment el llibre Barcelona, destinació turística. Un segle d'imatges i promoció pública, Edicions Vitel·la (Bellcaire d'Empordà).

## Referències

* ↑ «Saida Palou». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 17 febrer 2016].
# Ràdio Bronka

Ràdio Bronka és una emissora de ràdio autogestionada creada el 1987 pel moviment associatiu del barri barceloní de les Roquetes. Els continguts radiofònics sempre s'han caracteritzat per la seva visió reivindicativa de diversos col·lectius socials d'esquerra. Emet les 24 hores per freqüència modulada i va ser de les primeres emissores a emetre per internet. Anualment realitza tallers formatius on s'ensenya tots els processos tècnics de com crear una emissora destinada a nous projectes de ràdio lliure.
La música que s'emet prioritza la filosofia fes-ho tu mateix, els segells discogràfics independents i les iniciatives underground.
Va emetre un programa setmanal d'esperanto durant un període de 4 anys. Els idiomes utilitzats pel col·lectiu són majoritàriament el català i el castellà, encara que no s'ha descartat mai cap iniciativa per aquesta qüestió, havent-se arribat a emetre simultàniament programes en 5 idiomes diferents: esperanto, català, espanyol, gallec i anglès.

## Referències

* ↑ «20 anys de Ràdio Bronka», 29-04-2007. [Consulta: 30 desembre 2023].
* ↑ «Radio Bronka, ya se puede escuchar tambien por internet - Rojo y Negro» (en castellà), 18-11-2004. [Consulta: 30 desembre 2023].
* ↑ «Internet Archive: Digital Library of Free & Borrowable Books, Movies, Music & Wayback Machine». [Consulta: 30 desembre 2023].
# Sail Mohamed

Sail Mohamed Ameriane ben Amerzaine (Cabília, 14 d'octubre de 1894 – abril de 1953) fou un anarquista algerià que va lluitar a la guerra civil espanyola dins la Centúria Sébastien Faure de la Columna Durruti. L'escriptor francès Jacques Prévert li dedicà un poema.
De jovenet treballà com a xofer i mecànic i va anar poc a l'escola. Durant la Primera Guerra Mundial serví en les Tropes Colonials Franceses a França; allí mostrà simpaties pel moviment llibertari, raó per la qual primer fou acusat d'insubordinació i després d'insubmissió. Un cop acabada la guerra s'establí a Aulnay-sous-Bois, on treballà com a mecànic i milità a la Unió Anarquista. El 1923 va fundar amb el seu amic Sliman Kiouane el Comité de défense des indigènes algériens, un dels primers moviments d'alliberament nacional a l'Àfrica Septentrional francesa, i des d'on denuncià la situació miserable dels seus compatriotes. El 1929 també fundà el Comité de défense des Algériens contre les provocations du centenaire per a protestar contra el centenari de la conquesta algeriana. Fou dirigent del sindicat anarquista Confederació General del Treball-Sindicat Revolucionari (CGT-SR), on hi creà una secció per als indígenes algerians. El 1932 esdevingué director de L'Éveil Sociale i hi denuncia els crims de l'estalinisme, raó per la qual s'enemistarà amb el Socors Roig Internacional i amb el Partit Comunista Francès. El 1934 fou detingut per possessió d'armes i condemnat a quatre mesos de presó.
Quan esclatà la guerra civil espanyola va anar a Espanya i el setembre de 1936 es va unir a la secció francesa de la Columna Durruti, però el novembre fou ferit en combat i tornà a França a curar-se de les seves ferides. Aprofità també per a manifestar-se contra la repressió dels manifestants de Tunísia i per la prohibició de l'Étoile nord-africaine de Messali Hadj. El 13 de novembre de 1937 participà en el Congrés de la Unió Anarquista, on va exposar la situació dels anarquistes espanyols. El desembre de 1938 fou condemnat a 18 mesos de presó per provocació militar.
A començaments de la Segona Guerra Mundial fou detingut i confinat a un camp de concentració a Riam (Alvèrnia), d'on sembla que va escapar i treballà en una fàbrica de paper. Després de l'Alliberament va reconstituir el seu grup a Aulnay-sous-Bois i va escriure articles a Le Libertaire sobre la situació algeriana. El 1951 fou nomenat responsable del seu sindicat en qüestions nord-africanes.

## Bibliografia

* (anglès) Biografia a libcom.org.
* (francès) Le centenaire de la conquête de l'Algérie. La Voie libertaire n°30. 21 setembre 1929.
* La Voix libertaire n° 55. 15 mars 1930. Reproduït a cnt-ait.info Arxivat 2008-11-25 a Wayback Machine..
# Rugāji

El municipi de Rugāji (en letó: Rugāju novads) és un dels 110 municipis de Letònia, que es troba localitzat a l'est del país bàltic, i que té com a capital la localitat de Rugāji. El municipi va ser creat l'any 2009 després d'una reorganització territorial.

## Ciutats i zones rurals

* Lazdukalna pagasts (zona rural)
* Rugāju pagasts (zona rural)

## Població i territori

La seva població està composta per un total de 2.679 persones (2009). La superfície del municipi té uns 512 kilòmetres quadrats, i la densitat poblacional és de 5,23 habitants per kilòmetre quadrat.

## Referències

* ↑ «Iedzivotaju skaits Latvija 2009.gada 14.janvari, pašvaldibu velešanu izsludinašanas diena» (en letó). Comissió Central d'Elecció de la República de Letònia. Arxivat de l'original el 2012-04-06. [Consulta: 22 gener 2015].
* ↑ «Administrativi teritorialais iedalijums» (doc) (en letó). Ministeri de Protecció del Medi Ambient i Desenvolupament Regional, 2008. Arxivat de l'original el 2012-04-26. [Consulta: 22 gener 2015].
# Salon indien du Grand Café

Le Salon indien du Grand Café fou una sala situada al soterrani del Grand Café, en el número 14 del Boulevard des Capucines, a París. El 28 de desembre de 1895 va acollir la primera projecció cinematogràfica de la història.
Després d'exhibir el cinematògraf pels principals cercles científics de França, els Lumiére es van proposar realitzar la primera exhibició comercial del invent, així com de les pel·lícules que havien enregistrat. Amb aquest propòsit, Antoine Lumière encarregà al fotògraf Clément Maurice que trobés un lloc propici per l'esdeveniment. Maurice escollí el Salon Indien, un local petit que responia a les perspectives dels Lumiére, que no creien que la presentació arribés a ser un èxit. El propietari del Grand Café, que compartia l'escepticisme dels Lumiére, va rebutjar l'oferta que li van fer Antoine Lumière i Clément Maurice d'un vint per cent del ingressos, reclamant en canvi trenta francs diaris, en un contracte anual.
A aquesta breu projecció, de deu pel·lícules, assistí el futur cineasta Georges Méliès. Posteriorment, la sala va acollir projeccions molt més exitoses que aquesta primera.
Les pel·lícules presentades foren:
* La sortida dels obrers de la fàbrica Lumière (Sortie des Usines Lumière à Lyon)
* Baralla de nens (Querelle de bébés)
* La font de les Teuleries (Le bassin des Tuileries)
* L'arribada d'un tren (L'arrivée d'un train), pel·lícula tractada amb profunditat de camp
* El regiment (Le régiment)
* El ferrer (Le Maréchal-Ferrant)
* La partida de cartes (La partie d'écarté)
* Destrucció de les males herbes (Mauvaises herbes)
* Enderroc d'un mur (Le mur)
* El mar (La mer)

## Referències

* 1 2 3 4 Gubern, Roman. Historia del Cinema. Barcelona: Anagrama, p. 24-26. ISBN 978-84-339-5951-5.
# Salon international de la caricature, du dessin de presse et d'humour

El Saló Internacional de Caricatura i Humor de Premsa (nom complet Salon international de la Caricature, du Dessin de presse et d'humour depuis l'édition des del 2004) se celebra cada any a Saint-Just-le-Martel (Haute-Vienne). Es dedica, com el seu nom indica, a les vinyetes de premsa, caricatures i còmic d'humor.
La primera mostra es va celebrar de l'1 al 10 d'octubre de 1982. El creador va ser Gérard Vandenbroucke, antic alcalde de Saint-Just. Inicialment instal·lat en una carpa mòbil, la mostra es celebra des de l'any 2011 (per a la 30a edició) en un centre especialment construït, anomenat Espace Loup (nomenat així en honor a un dels primers dibuixants que va anar al saló).

## Referències

* ↑ Pierre Dumas. «Bordeaux est candidate pour accueillir... La Maison du dessin de presse qui existe déjà à Saint-Just-le-Martel !», 11-01-2020. [Consulta: 13 gener 2020]..
# Saloni

Saloni és el nom dels següents personatges:
* Gai Saloni, triumvir per la fundació de colònies
* Quint Saloni Sarra, pretor el 192 aC
* Saloni de Gènova, bisbe de Gènova a la meitat del segle v.

## Vegeu també

* Saloní
# Rábanos

Rábanos és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de Montes de Oca. Inclou les pedanies d'Alarcia i Villamudria.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2007 |
| 58 | 97 | 81 | 120 | 106 |
# Ràzino

Ràzino (en rus: Разино) és un poble de l'óblast d'Astracan, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 23 habitants.

## Referències

* ↑ Карта села Бирючек в Астраханской области
* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010 года. 1. Численность и размещение населения Астраханской области». Arxivat de l'original el 2018-08-27. [Consulta: 18 març 2019].
* ↑ Расстояние от Бирючека до Камызяка
# San Agustín

«San Agustín» té aquests significats:
* San Agustín (Terol), municipi situat al sud-est de la comarca Gúdar-Javalambre a la província de Terol, Aragó.
* San Agustín del Guadalix, municipi de la Comunitat de Madrid proper a la Sierra de Guadarrama
* San Agustín del Pozo, municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó
* Ana de San Agustín, (Valladolid, 1555 - Villanueva de la Jara, 1624), monja carmelita descalça venerable per l'Església catòlica
* Felipe San Agustín (Barcelona), tenor català que cantà als anys 1920 -30
# San Agustín Tlaxiaca

San Agustín Tlaxiaca és un municipi de l'estat d'Hidalgo. San Agustín Tlaxiaca és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat. Aquest municipi és a la part sud-occidental de l'estat d'Hidalgo. Limita al nord amb els municipis de El Arenal i Francisco I Madero, al sud amb estat de Mèxic (municipi de Hueypoxtla), a l'est amb Pachuca de Soto, l'oest i a l'est amb Ajacuba.

## Vegeu també

* Municipis d'Hidalgo

## Referències

* ↑ Monografia municipal de San Agustín Tlaxiaca Arxivat 2017-12-16 a Wayback Machine. (castellà)
# Salts als Jocs Olímpics d'Estiu de 1932 - Palanca de 10 metres masculina

Salts als Jocs Olímpics d'Estiu de 1932 :
| Trampolí de 3 m. | homes | dones |
| Palanca de 10 m. | homes | dones |
| < 1928 1936 > |||||
El salt de palanca de 10 metres masculina fou una de les quatre proves de salts que es disputà dins el programa dels Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles del 1932. La prova es va disputar el 13 d'agost de 1932. Hi van prendre part 8 saltadors de 5 països diferents.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Harold Smith (USA) | Michael Galitzen (USA) | Frank Kurtz (USA) |

## Resultats

Els saltadors havien de fer vuit salts, quatre d'obligatoris i quatre de lliures. En ser sols 8 saltadors es va disputar la final directa.
| Posició | Atleta | País | Salt | Salt | Salt | Salt | Salt | Salt | Salt | Salt | Total |
| Posició | Atleta | País | #1 | #2 | #3 | #4 | #5 | #6 | #7 | #8 | Total |
| 1 | Harold Smith | Estats Units | 10,08 | 13,68 | 14,40 | 15,30 | 17,16 | 19,80 | 18,04 | 16,34 | 124,80 |
| 2 | Michael Galitzen | Estats Units | 9,84 | 14,44 | 13,76 | 14,62 | 18,48 | 17,94 | 16,72 | 18,48 | 124,28 |
| 3 | Frank Kurtz | Estats Units | 9,36 | 12,54 | 14,08 | 12,58 | 16,28 | 17,10 | 20,24 | 19,80 | 121,98 |
| 4. | Josef Staudinger | Àustria | 8,88 | 13,30 | 12,80 | 11,22 | 13,68 | 16,28 | 14,96 | 12,32 | 103,44 |
| 5. | Carlos Curiel | Mèxic | 8,40 | 8,74 | 10,56 | 10,88 | 10,80 | 10,12 | 11,56 | 12,76 | 83,82 |
| 6. | Jesús Flores | Mèxic | 5,52 | 6,46 | 11,20 | 8,16 | 12,80 | 8,80 | 9,60 | 15,40 | 77,94 |
| 7. | Alfred Phillips | Canadà | 7,20 | 5,32 | 12,16 | 7,14 | 14,96 | 12,24 | 13,68 | 4,40 | 77,10 |
| 8. | Hidekatsu Ishida | Japó | 8,40 | 3,42 | 7,04 | 9,52 | 14,82 | 7,92 | 11,16 | 13,64 | 75,92 |

## Referències

* ↑ «Olympedia – Platform, Men». [Consulta: 26 agost 2024].

## Bibliografia

* Xth Olympiad Committee of the Games of Los Angeles, U.S.A. 1932, Ltd.. «The Games of the Xth Olympiad Los Angeles 1932 - Official Report» p. 643. Xth Olympiad Committee of the Games of Los Angeles, U.S.A. 1932, Ltd., 1933. [Consulta: 30 December 2006].
# Rèmora (gènere)

Remora és un gènere de peixos marins dins la família de les rèmores o equeneids, amb distribució cosmopolita en tots els mars o oceans del món.
Com la resta de les rèmores de la seva família, utilitzen un disc adhesiu per a fixar-se en un animal de mida més gran i deixar-se portar, tenen una llargada del cos màxima entre 40 i 80 cm, segons l'espècie.

## Taxonomia

Hi ha 4 espècies vàlides en aquest gènere:
* Remora australis (Bennett, 1840) - Rèmora-balenera.
* Remora brachyptera (Lowe, 1839) - Rémora-robusta o Rèmora-de-Merlín.
* Remora osteochir (Cuvier, 1829) - Rèmora-marlinera .
* Remora remora (Linnaeus, 1758) - Rèmora comuna o dels taurons.

## Referències

* 1 2 Nelson, J.S., 1994. "Fishes of the world". 3ª edición. John Wiley & Sons, Inc., New York. 600 p.
* ↑ "Echeneidae". FishBase. Ed. Rainer Froese and Daniel Pauly. novembre 2010 version. N.p.: FishBase, 2010.
* Remora (TSN 168568) al web del Sistema Integrat d'Informació Taxonòmica. (anglès)
# Sant Florià

Sant Florià de Lorch (Florianus) (mort ca. 304) és un sant cristià, màrtir, la festivitat del qual se celebra el 4 de maig. Té molta devoció a l'Europa Central, on és patró de diversos llocs com Linz, l'Alta Àustria o Polònia (amb altres sants). També és en aquesta regió el patró dels bombers.

## Biografia

Va viure en temps de l'emperador Dioclecià i era comandant de l'exèrcit imperial de Baviera, a més de responsable de les brigades de bombers.
Els romans lluitaven llavors contra l'expansió del cristianisme i hi van enviar el cònsol Aquilí amb aquesta missió. Aquest proposà a Florià que oferís un sacrifici als déus romans; Florià, ja convertit al cristianisme, no volgué fer-ho, essent torturat amb garrotades i foc. Finalment, va ser mort lligant-li una mola al coll i llençant-lo a les aigües del riu Enns.
* Sant Florià, per Francesco del Cossa, 1473 (Bolonya, San Petronio).
* Nau de la basílica de Sankt Florian, a l'abadia del mateix nom (Àustria).
* Nau de l'església de Sant Florià a Cracòvia, amb l'altar on n'hi ha les relíquies.

## Veneració

Una visió revelà el lloc on es trobava el seu cos i va ser enterrat. La tradició diu que al lloc on més tard va aixecar-s'hi l'abadia de Sankt Florian, prop de Linz (Àustria), al voltant de la qual va créixer després l'actual ciutat. Posteriorment, el 1138, les relíquies van ser traslladades a Roma i, d'allí, enviades a Polònia, on van ser dipositades a l'església de Sant Florià (Kościół św. Floriana) de Cracòvia, on es veneren.
S'invoca el sant contra els incendis i les inundacions. La llegenda diu que va extingir un incendi només amb una galleda d'aigua.
* Detenció del sant (Nuremberg, Germanisches Nationalmuseum)
* Martiri del sant (Florència, Uffizi)
* Troballa del cos (Nuremberg, Germanisches Nationalmuseum)
# Ricard III de Normandia

Ricard III de Normandia (997-1027) va ser el fill gran i successor de Ricard II al capdavant del ducat de Nornmandia a la mort d'aquest el 1027.
Va néixer el 997, fill del duc Ricard II de Normandia i la seva esposa Judit. Vers l'any 1020, el seu pare li va entregar el comandament d'un exèrcit per atacar el comte Hug de Chalon, per tal de rescatar el seu germà polític Reginald que havia estat empresonat per Hug.
Va ser promés amb Adelaida (1009-1079), comtessa de Corbie i segona filla del rei de França Robert II, però no el matrimoni no es va arribar a dur a terme. A la mort del seu pare va heretar el Ducat de Normandia, però el seu regnat va ser breu, ja que morí sobtadament el mateix any. Les causes de la misteriosa mort són desconegudes.
Com que Ricard no tenia fills legítims, el ducat va passar en mans del seu germà Robert.

## Avantpassats

| 16. Rol·ló | 16. Rol·ló | 16. Rol·ló | 16. Rol·ló |
| 8. Guillem I de Normandia | 8. Guillem I de Normandia | 8. Guillem I de Normandia | 8. Guillem I de Normandia | | | |
| 17. Poppa de Bayeux | 17. Poppa de Bayeux | 17. Poppa de Bayeux | 17. Poppa de Bayeux |
| 4. Ricard I de Normandia | 4. Ricard I de Normandia | 4. Ricard I de Normandia | 4. Ricard I de Normandia | | | | | | |
| | | | 9. Sprota | 9. Sprota | 9. Sprota | 9. Sprota | | | |
| | | | | | | | | 2. Ricard II de Normandia | 2. Ricard II de Normandia | 2. Ricard II de Normandia | 2. Ricard II de Normandia | | | | | | | |
| | | | | | | | | | | | | 5. Gunnora | 5. Gunnora | 5. Gunnora | 5. Gunnora | | | |
| | | | | | | | | | | | | | | | 1. Robert I de Normandia | 1. Robert I de Normandia | 1. Robert I de Normandia | 1. Robert I de Normandia |
| | | | | | | | | | | | | | | | | | | | 12. Judicael Berenguer de Rennes | 12. Judicael Berenguer de Rennes | 12. Judicael Berenguer de Rennes | 12. Judicael Berenguer de Rennes | | |
| | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | 6. Conan I de Bretanya | 6. Conan I de Bretanya | 6. Conan I de Bretanya | 6. Conan I de Bretanya |
| | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | 13. Gerberga | 13. Gerberga | 13. Gerberga | 13. Gerberga |
| | | | | | | | | 3. Judit de Bretanya | 3. Judit de Bretanya | 3. Judit de Bretanya | 3. Judit de Bretanya | | | | | | | | | | | | | |
| | | | | | | | | | | | | 28. Folc II d'Anjou | 28. Folc II d'Anjou | 28. Folc II d'Anjou | 28. Folc II d'Anjou | | | |
| 14. Jofré I d'Anjou | 14. Jofré I d'Anjou | 14. Jofré I d'Anjou | 14. Jofré I d'Anjou | | | | | | | | | | | | | | | |
| | | | | | | 7. Ermengarda d'Anjou | 7. Ermengarda d'Anjou | 7. Ermengarda d'Anjou | 7. Ermengarda d'Anjou | | | | | | | | | |
| | | | | | | 15. Adela de Meaux | 15. Adela de Meaux | 15. Adela de Meaux | 15. Adela de Meaux | | | | | | | | | |
# André Pieters

André Pieters (Lendelede, Flandes Occidental, 10 de setembre de 1922 - Izegem, 22 de febrer de 2001) va ser un ciclista belga, que fou professional entre 1945 i 1956. Especialista en les clàssiques belgues, destaquen les seves victòries al Circuit Het Volk de 1946 i la Kuurne-Brussel·les-Kuurne de 1947.

## Palmarès

* 1945
** 1r al Circuit Mandel-Leie-Schelde
* 1946
** 1r al Circuit Het Volk
* 1947
** 1r a la Kuurne-Brussel·les-Kuurne
* 1949
** 1r a la Brussel·les-Izegem
** 1r al Circuit de Houtland
* 1950
** 1r al Scheldeprijs
* 1951
** 1r al Circuit de Houtland-Torhout
* 1952
** 1r a la Brussel·les-Izegem

## Referències

* ↑ «PIETERS André». [Consulta: 16 desembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - André PIETERS» (en italià). [Consulta: 16 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Encebador (desambiguació)

«Encebador» té aquests significats:
* Encebador (electricitat): encebador per a làmpades.
* Encebador: Biologia (cadena d'àcids nucleics que serveix com a punt d'inici per a la replicació de l'ADN)
# Mikhaïl Ievstàfiev

Mikhaïl Aleksàndrovitx Ievstàfiev (en rus: Михаи́л Алекса́ндрович Евста́фьев; nascut a Moscou el 1963) és un artista, fotògraf i escriptor rus.
A finals dels anys 1980 es va presentar com a voluntari per servir a l'Afganistan. Va estar dos anys amb l'Exèrcit Roig estacionat a Kabul. Anys després publicaria la novel·la A dos passos del cel, sobre la Guerra afganosoviètica (1978-1992). Com a periodista va ser a zones conflictives com ara Bòsnia i Hercegovina, Txetxènia, Geòrgia, l'Alt Karabakh, el Tadjikistan i Transnístria.
Les seves pintures i fotografies són a col·leccions a Àustria, la Gran Bretanya, França, Polònia, Rússia i els Estats Units.

## Enllaços externs

* Mikhaïl Ievstàfiev - Lloc web oficial
# Journal of Anatomy

El Journal of Anatomy (Journal of Anatomy and Physiology des de la seva fundació el 1867 fins al 1916) és una revista científica amb avaluació d'experts publicada per Blackwell Publishing a compte de la Societat Anatòmica de Gran Bretanya i Irlanda. Segons Journal Citation Reports, el 2018 tenia un factor d'impacte de 2,638, cosa que el situava 4t entre 21 revistes de la categoria d'«Anatomia i Morfologia».

## Referències

* ↑ «Journals Ranked by Impact: Anatomy & Morphology». A: 2018 Journal Citation Reports (en anglès). Science. Thomson Reuters, 2019.
# Isao Aoki

Isao Aoki Aoki Isao (青木功) (31 d'agost de 1942) és un dels golfistes japonesos més reeixits. Va ser elegit membre del World Golf Hall of Fame el 2004.

## Enllaços externs

* Perfil en el lloc oficial del PGA Tour (anglès)
* Perfil al lloc del Japan Golf Tour Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine. (anglès)
* Perfil al lloc del World Golf Hall of Fame Arxivat 2009-02-11 a Wayback Machine. (anglès)
* Pàgina web d'Isao Aoki (japonès)