OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Castell medieval de Sigulda

El Castell medieval de Sigulda (en letó: Siguldas viduslaiku pils) és un castell medieval a Sigulda, a la regió de Vidzeme de Letònia, a la vall del riu Gauja, al costat del Parc Nacional de Gauja.
El castell original va ser construït el 1207 com un edifici tipus fortalesa, més tard reconstruït en un tipus convent. Va constituir residència del mestre de l'Orde Livonià des de 1432. A causa de la seva importància com a atractiu turístic, les antigues muralles del castell s'han enfortit moltes vegades durant el segle xx. El castell va tornar a poder-se visitar l'any 2012.

## Història

Segons la Crònica rimada de Livònia, el castell medieval de Sigulda es va erigir entre 1207 i 1209 sota la direcció del Mestre Venno dels Germans Livonians de l'Espasa. La Crònica d'Enric de Livònia diu que el castell estava utilitzat pels Germans de l'Espasa com a base mentre lluitaven contra els livonians. El castell va ser construït inicialment per supervisar i controlar les vies d'aigua del riu Gauja i per defensar-se de qualsevol intent d'invasió per part del bisbe, que tenia el seu castell de Turaida situat en la costa oest del riu. El 1224 el legat del papa, Guillem de Mòdena, es va allotjar al castell i va establir una església i parròquia.
El 1237 les terres dels Germans de l'Espasa es converteixen en propietat de l'Orde teutònic, que va seguir la conquesta de territoris addicionals a Letònia fins al 1290. Des del 1432 el castell de Sigulda va ser la residència del «Mariscal de la Terra de l'Orde Livonià» (en llatí: marsalcus terrae Livoniae), el segon oficial major de l'orde, després del Maestre de Livònia, que residia al Castell de Cēsis.
Al començament de la Guerra de Livònia, el castell va patir greus danys. El 1562 es va convertir en una part del Ducat de Livònia i des de 1566 va ser la residència del governador de Livònia Jan Hieronimowicz Chodkiewicz. A la fi del segle xvi, els polonesos van reparar el castell i els seus edificis circumdants. Durant la guerra sueco-polonesa va tornar a ser seriosament danyat. Després de la guerra, els suecs van informar que el castell estava buit i destruït. L'any 1622 va ser restaurat i es va construir un nou edifici residencial. El 1625, el Rei de Suècia va donar Sigulda com un regal al seu conseller privat el baró Gabriel Gustafsson Oxenstierna, tanmateix, després de la implantació del programa de reducció de cases pairals es va convertir en propietat de l'Estat. El castell va ser abandonat novament durant la Gran Guerra del Nord.

## Vegeu també

* Llista de castells de Letònia

## Referències

* ↑ Caune A., Ose I. Latvijas 12. gadsimta beigu - 17. gadsimta vācu piļu leksikons. Rīga, 2004 (en letó)
# Les Estepes

Les Estepes fou el nom donat per la Rússia tsarista a un govern de l'Àsia central que era bastant semblant a l'actual república del Kazakhstan.

## Història

El govern tsarista de les Estepes va quedar sorprès per la Revolució Russa del febrer de 1917. Els funcionaris tsaristes i els governants van desaparèixer gradualment davant la marea revolucionària però van sorgir comitès executius dependents del govern provisional que van mantenir l'aparell administratiu. Va sorgir un moviment nacionalista: l'Alash Orda, que era partidari d'una Rússia federal.
El partit Alash Orda era panturc, i havia estat creat el 1905. El desembre de 1917 va prendre el control de part del govern de les Estepes. Segons Walter Trembicky al Flag Bulletin, el govern feia servir una bandera vermella amb mitja lluna i estrella al centre de color groc, però es creu que a causa de la semblança de la bandera amb la dels bolxevics es va passar (segurament de manera no oficial) a un drap verd amb mitja lluna i estel grocs (n'hi ha documentada una variant amb la mitja lluna i l'estel en blanc). El març de 1919, el partit Alash Orda va pactar amb els bolxevics la concessió de l'autonomia per a la regió. El partit va acceptar les propostes que va rebre i el 26 d'agost de 1920 es va constituir la República Autònoma del Kirguizstan (als kazakhs se'ls anomenava llavors kirguisos) dins de Rússia.
L'octubre de 1924 la república fou rebatejada com a «Kazakhstan» i el 5 de desembre de 1936 elevada a República Socialista Soviètica. El 1927 els dirigents de l'Alash Orda (que des del 1924 manifestaven oposició a certes mesures dictades pel govern soviètic) van ser progressivament eliminats.
# Dhegiha

Les llengües dhegiha són un grup de llengües siouan que inclouen el kansa-osage, omaha–ponca, i quapaw. Llur regió històrica inclou parts de les valls dels rius Ohio i Mississipis, les Grans Planes, i sud-est dels Estats Units.
La II Trobada Anyal Dhegiha de 2012 va portar parlants de kansa, quapaw, osage, ponca i omaha junts per compartir les millors pràctiques en la revitalització de la llengua.

## Comparació de llengües

Les llengües dhegiha es diferencien principalment per la seva evolució fonètica. La següent taula mostra les principals correspondències sonores entre els quatre idiomes.
| Omaha-ponca | Kansa | Quapaw | Osage |
| ð | y | d | ð |
| n(u) | d(o) | t(o) | t(o) |
| bð | bl | bn | br |
| ɡð | l | kd/kn | l |
| xð | xl | xd | l |
| i | ü | i | ü |
| u | o | o | o |
Exemples:
| | Omaha-ponca | Kanza | Quapaw | Osage |
| menjar | ðathé | yačhé | dathé | ðaché |
| germà gran d'una dona | ittínu | iččído | - | ihcį́to |
| tres | ðáːbðį | yáːblį | dábnį | ðábrį |
| fesol | hį́bðįge | hǫblį́ge | hǫbnį́ke | hǫbrį́ke |
| foc | ppéde | ppéːje | ppéte | hpéece |
| insecte | wagðí | walúska | wakdíska | walúška |
| assentar-se | gðį́ | - | knį | lį |

## Referències

* ↑ Cens dels EUA de 2000, 102 ponca-omaha, 73 quapaw i 164 osage
* ↑ «Dhegiha Gathering Agenda, 2012». Arxivat de l'original el 2013-06-06. [Consulta: 22 setembre 2012].

## Bibliografia

* (anglès) Dorsey, James Owen, 1891, The Cegiha Language, Washington, United States Government Printing Office.
* (anglès) La Flesche, Francis, 1932, A Dictionary of the Osage Language, Bureau of American Ethnology Bulletin 105, Washington, United States Government Printing Office.
* (anglès) Rankin, Robert L., 1982, A Quapaw Vocabulary, Kansas Working Papers in Linguistics, vol.7, Studies in Native American Languages.
* (anglès) Rankin, Robert L., 1987, Ponca, Biloxi and Hidatsa Glottal Stop and Quapaw Gemination as Historically Related Accentual Phenomena. In Mid-America Linguistics Conference Papers, p.252-262.
* (anglès) Rankin, Robert L., 1994, Notes on the Kansa Word List of Maximilian, Prince of Wied, Kansas Working Papers in Linguistics, vol. 19:2, Studies in Native American Languages, p.201-210.
# Districte de Gersau

El districte de Gersau és un dels sis districtes del Cantó de Schwyz (Suïssa). Té 1970 habitants (cens de 2007) i una superfície de 23.7 km². Està format per 1 sol municipi i el cap del districte és Gersau

## Municipis

| Escut | Nom | Habitants (31.12.2004) | Superfície en km² | Núm. OFS |
| | Gersau | 1965 | 23.7 | 1311 |
| | Total | 1965 | 23.7 | 0502 |

## Vegeu també

* Districtes del Cantó de Schwyz
# Gargüera

Gargüera de la Vera és un municipi de la província de Càceres, a la comunitat autònoma d'Extremadura (Espanya). Limita amb Plasencia, Malpartida de Plasencia, Tejeda de Tiétar, Arroyomolinos de la Vera, Barrado i Casas del Castañar.
# SIC Comédia

SIC Comédia (SIC Comèdia en català) va ser un canal de televisió portuguès, de caràcter temàtic, propietat de SIC Televisió. El seu contingut era exclusivament d'humor. A dins s'hi oferia una programació àmplia que permetia passar una bona estona en companyia dels millors programes d'humor en portuguès, siguin nacional com internacionals.
Va iniciar la seva etapa el divuit d'octubre del dos mil quatre. Però malauradament va tancar el primer de gener del dos mil set degut als nous projectes de SIC. Inicialment va néixer en substitució del canal de televisió SIC Sempre Gold però només va durar en antena uns 4 anys.
El tancament va ser anunciat als principis del mes de desembre del dos mil sis. Això va provocar protestes online que al final no van aconseguir salvar el canal de televisió, que en aquell moment s'emetia per cable. Encara que la protesta hagués aconseguit més de 3.000 firmes de diferents telespectadors fidels, el canal va deixar d'emetre el trenta-u de desembre del dos mil sis.

## Vegeu també

* Televisió a Portugal

## Referències

* ↑ http://www.publico.pt/media/noticia/emissoes-do-sic-comedia-comecam-hoje-1206104
* ↑ http://comedialusa.blogspot.pt/2006/12/sic-comdia-termina-de-vez-por-falta-de.html

## Enllaços externs

* SIC Comédia - Lloc web oficial
# Pegueroles

Pegueroles és una de les nou entitats de població del municipi de Navès (Solsonès). No té cap nucli de poblament agrupat.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| Any | Nucli urbà | Nucli urbà | Nucli urbà | Poblament dispers | Poblament dispers | Poblament dispers | Total |
| Any | Homes | Dones | Total | Homes | Dones | Total | Total |
| 2000 | 0 | 0 | 0 | 19 | 21 | 40 | 40 |
| 2001 | 0 | 0 | 0 | 20 | 21 | 41 | 41 |
| 2002 | 0 | 0 | 0 | 19 | 21 | 40 | 40 |
| 2003 | 0 | 0 | 0 | 18 | 21 | 39 | 39 |
| 2004 | 0 | 0 | 0 | 16 | 21 | 37 | 37 |
| 2005 | 0 | 0 | 0 | 15 | 20 | 35 | 35 |
| 2006 | 0 | 0 | 0 | 16 | 20 | 36 | 36 |
| 2007 | 0 | 0 | 0 | 18 | 21 | 39 | 39 |
| 2008 | 0 | 0 | 0 | 18 | 21 | 39 | 39 |
| Font: INE ||||||||

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya Arxivat 2009-08-16 a Wayback Machine.
# Cobitis laterimaculata

Cobitis laterimaculata és una espècie de peix de la família dels cobítids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

Viu en zones de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ Linnaeus C. 1758. Systema Naturae, Ed. X. (Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata.) Holmiae. Systema Nat. ed. 10 v. 1. i-ii + 1-824.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Casa Serra (Palafrugell)

Casa Serra és una obra neoclàssica de Palafrugell (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La casa Serra està situada al carrer dels Valls. És un edifici format per planta baixa i dos pisos. Presenta tres obertures a cada planta, totes elles d'arc carpanell i emmarcades amb pedra, material també emprat en la base i als angles de la façana. A la part superior hi ha un fris amb relleus que decora la part inferior de la cornisa de pas al coronament, actualment molt modificat.
Es conserva una torratxa de base quadrada amb palmetes decoratives.

## Història

L'edifici va ser bastit l'any 1891, d'acord amb la inscripció que hi figura a la porta d'accés, amb les lletres L.S. enllaçades dins d'un cercle orlat.

## Referències

* 1 2 3 «Casa Serra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 octubre 2018].
# Les Estunes

Les Estunes o Les Tunes és un dels racons més emblemàtics del municipi de Porqueres: les baumes i les esquerdes de travertí; els roures i les alzines ufanoses; la llegenda de les Goges, el silenci que talla i l'ombra fresca, les heures enfiladisses i els cants discrets dels ocells conviden a una passejada tranquil·la i plena de la pau del lloc.
Les goges, segons les llegendes, el tenien com a lloc de la seva preferència i hi feien festes o bé hi filaven tota la nit. Tenien els seus palaus entre les esquerdes de les roques i ningú no les havia pogut veure mai. Diuen que en nits serenes algú encara sent els seus cants i, de lluny, es pot veure la resplendor de les seves festes.

## Geologia

Les formacions rocoses que fan especials les Estunes són materials lacustres d'origen càrstic, concretament travertins de la que possiblement és la formació lacustre d'origen càrstic més important de Catalunya. Les esquerdes, per on es pot passar són produïdes per la fracturació (segons alguns autors a conseqüència de terratrèmols) i la dissolució del travertí. El travertí es formà gràcies al fet que en el passat l'aigua de l'estany de Banyoles arribava fins a l'indret. En els blocs de travertí s'hi pot observar abundant fauna fòssil.

## Flora

Damunt del travertí hi ha abundant vegetació, principalment d'alzines i roures; en alguns casos amb mides destacables. Un dels casos remarcables és el del roure Gros, prop del Mas Corralot; un exemple de roure martinenc (Quercus humilis).

## Com arribar-hi

Un cop a Banyoles cal adreçar-se a l'Estany i agafar la carretera que va a Olot per Mieres i Santa Pau. Després de passar el trencant de la carretera a Pujarnol, cal seguir uns 250 metres (en direcció a Mieres) a mà esquerra s'hi troba un aparcament amb el rètol que indica Les Estunes.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Paratge de les Estunes Museus de Banyoles
* ↑ Les estunes Arxivat 2012-09-30 a Wayback Machine. Ajuntament de Porqueres
* ↑ Bosc de les Estunes Arxivat 2015-08-31 a Wayback Machine. Turisme del Pla de l'Estany
# Diario de Tortosa

El Diario de Tortosa va ser un diari català escrit en castellà publicat a Tortosa (Baix Ebre) entre l'1 de maig de 1882 i el 1923. Durant tota la seva existència va ser una publicació d'ideologia monàrquica i conservadora. L'any 1924, alguns redactors del diari van iniciar un altre projecte periodístic, l'Heraldo de Tortosa.

## Referències

* ↑ Jover, 1973, p. 96.
* ↑ Espinet; Tresserras, 1999, p. 78.
* ↑ Anguera; Gavaldà; Pujadas, 1996, p. 384.

## Bibliografia

* Anguera, Pere; Gavaldà; Pujadas. La Premsa a la Província de Tarragona durant la Segona República, 1931-1936. Diputación de Tarragona, 1996.
* Espinet, Francesc; Tresserras. La gènesi de la societat de masses a Catalunya, 1888-1939. Universidad Autónoma de Barcelona, 1999.
* Jover, Mariano. Tortosa. Testimonio histórico-gráfico, 1973.
# Gabriel Biel

Gabriel Biel (Espira, Palatinat, 1425 — Einsiedel, Tübingen, 1495) va ser un filòsof medieval de l'escolàstica alemanya i un teòleg, fundador de la facultat de teologia de la Universitat de Tübingen.
Primer professors de teologia de la Universitat de Tubinga, destaca pels seus comentaris a Pere Abelard, els escrits en la línia del nominalisme moderat i sobre litúrgia. Va defensar la primacia del papat, del qual derivava el poder de tota la resta de sacerdots i es va oposar a les conversions forçoses dels jueus. Entre els seus escrits es troba una primerenca descripció de les lleis del mercat, especialment els principis que fixen el preu d'un bé o servei.

## Referències

* ↑ «Gabriel Biel». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Sant Martí de Solamal

Sant Martí de Solamal és una església romànica de la Vall de Bianya (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una església romànica d'una sola nau amb absis semicircular amb modificacions posteriors que desfiguren l'estructura primitiva. L'absis, a llevant, presenta un fris sostingut per mènsules. El campanar, que devia haver estat d'espadanya, es convertí en torre quadrada al segle xviii.

## Història

La primera referència documental coneguda sobre aquest temple data de l'any 979, quan és citat com a "Sancti Martino... in valle biannia" en el testament fet per Miró, comte de Besalú i bisbe de Girona. El topònim del lloc, unit al del titular de l'església, es transformarà després en "Solamal" (1168), "Solermal" (1358), "Solamala" (1362), "Solo malo" (1364) i, de nou "Solamal" (1582). A vegades, l'església és encara actualment citada com a Sant Martí de Bianya, per bé que el nom habitual és el de Sant Martí de Solamal.

## Referències

* 1 2 «Sant Martí de Solamal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 octubre 2016].
# Piràmide de Karlsruhe

La Piràmide de Karlsruhe (en alemany: Karlsruher Pyramide) és una piràmide monumental de gres roig, que es troba al centre de la plaça del mercat de Karlsruhe. El monument, erigit en els anys 1823-1825 sobre la cripta del fundador de la ciutat, el marcgravi Carles Guillem de Baden-Durlach, és un conegut símbol de la ciutat, considerat el segon emblema després del disseny de la ciutat en forma de ventall plegable.

## Descripció

La ubicació del monument ocupa el lloc de l'antiga església luterana de la ciutat (anomenada església de la Concòrdia), un edifici barroc amb estructura de fusta. Quan Karlsruhe començà a créixer a la primeria del segle xix, l'església resultava massa petita per a la congregació i obstruïa l'expansió urbana cap al sud. L'enderrocaren el 1807, i col·locaren al principi al seu lloc una piràmide de fusta damunt la cripta de Carles Guillem.
Aquell monument el reemplaçaren 16 anys més tard per una edificació piramidal de pedra dissenyada per l'arquitecte Friedrich Weinbrenner (artífex de la ciutat) a l'estil neoclàssic, que ha sobreviscut fins a hui (no fou afectada pels intensos bombardeigs de la Segona Guerra Mundial). El monument originari de fusta es traslladà a la nova ubicació de l'església.
La piràmide, de base quadrada, arriba als 6,5 m d'alçada. Conté una seqüència vertical de tres cambres, i a la més baixa hi ha la cripta original. La pedra fonamental de la ciutat també es troba dins la piràmide. El monument és un exemple d'arquitectura neoegípcia, inspirat en la funció funerària de les piràmides d'Egipte i en edificis semblants de l'era napoleònica.
Es pot entrar a la piràmide per una petita obertura quadrada, però només amb el consentiment dels seus antics propietaris (fins al 1940), la Casa de Baden.(3)

## Referències

* 1 2 Pohl, Claudia; Gantert, Wolfgang; Merkel, Ursula; Karlsruhe Kulturamt. Kunst im Stadtraum - Skulpturenführer für Karlsruhe Rundgänge zur Kunst im öffentlichen Raum in Karlsruhe. ISBN 978-3-88190-399-8.
* 1 2 3 Brandenburger, Gerlinde.; Stadtarchiv Karlsruhe.. Denkmäler, Brunnen und Freiplastiken in Karlsruhe, 1715-1945. Badenia, 1987. ISBN 3-7617-0264-7.
* ↑ Humbert, Jean-Marcel, 1947-; Price, C. A.. University College, London. Institute of Archaeology.. Imhotep today : Egyptianizing architecture. UCL Press, Institute of Archaeology, 2003. ISBN 1-84472-006-3.
# Cobitis jadovaensis

Cobitis jadovaensis és una espècie de peix de la família dels cobítids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Hàbitat

Viu en zones de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba a Croàcia.

## Referències

* ↑ Linnaeus C. 1758. Systema Naturae, Ed. X. (Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata.) Holmiae. Systema Nat. ed. 10 v. 1. i-ii + 1-824.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Mustafic, P., Z. Marcic, A. Duplic, M. Mrakovcic, M. Caleta, D. Zanella, I. Buj, M. Podnar i Z. Dolenec 2008. A new loach species of the genus Cobitis in Croatia. Folia Zoologica 57(1-2):4-9.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Centre Penitenciari de Girona

El Centre Penitenciari de Girona és una presó de la Generalitat de Catalunya situada al municipi de Girona.

## Referències

* ↑ «Els centres penitenciaris a Catalunya». Departament de Justícia de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 febrer 2017].
# Les Faldes del Montseny

Les Faldes del Montseny és un barri de Sant Pere de Vilamajor situat al veïnat de Brugueres (Sant Pere de Vilamajor). El barri és una urbanització de cases unifamiliars aïllades que ha estat recepcionada per l'Ajuntament com a nucli urbà. El 2009 tenia 995 habitants.
Està unit físicament amb les urbanitzacions de Can Volart i El Mirador.
El barri està comunicat amb:
* Sant Pere de Vilamajor pel camí de can Parerera de Brugueres i la carretera local BP-5107.
* Sant Antoni de Vilamajor per la carretera local BP-5107.
* Cànoves i Samalús per la carretera local BP-5107.
* Cardedeu per la carretera local BP-5108.

## Referències

* 1 2 «0264978.xml Les Faldes del Montseny». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Foto històrica: «Les Faldes del Montseny». Història de Vilamajor, dimarts, juny 18, 2013. [Consulta: 30 maig 2020].
# Dona Dorment

«Dona Dorment» té aquests significats:
Certes muntanyes es coneixen amb aquest nom:
* Iztaccíhuatl, Mèxic
* Mont Tamalpais, Califòrnia
* Mont Susitna, Alaska
* Kong Rei, Cambodja
* Doi Nang Non, Tailàndia
* Sleeping Beauty, Kalinga, Filipines
* Bundok ng Susong Dalaga, Illa Talim, Filipines
* Bundok ng Susong Dalaga, Mindoro Occidental, Filipines

## Vegeu també

* Dona Morta
# Ducat de Llíria i Xèrica

El ducat de Llíria i Xèrica és un títol nobiliari espanyol, creat el 13 de desembre de 1707 pel rei Felip V d'Espanya a favor de James Fitz-James Stuart i Churchill, I duc de Berwick, fill gran dels dos que tingué el rei Jaume II d'Anglaterra i VII d'Escòcia amb la seva amant Arabella Churchill.
La seva denominació fa referència a les localitats de Llíria (Camp de Túria) i Xèrica (Alt Palància).

## Llista de ducs de Llíria i Xèrica

| | Titular | Període |
| Creació per Felip V |||
| I | James Fitz-James Stuart | 1707-1734 |
| II | James Fitz-James Stuart | 1734-1738 |
| III | Jacobo Fitz-James Stuart y Colón de Portugal | 1738-1785 |
| IV | Carlos Bernardo Fitz-James Stuart y Silva | 1785-1787 |
| V | Jacobo Felipe Fitz-James Stuart zu Stolberg-Gedern | 1787-1795 |
| VI | Jacobo José Fitz-James Stuart y Silva | 1795-1795 |
| VII | Carlos Miguel Fitz-James Stuart y Silva | 1795-1835 |
| VIII | Jacobo Fitz-James Stuart y Ventimiglia | 1835-1881 |
| IX | Carlos María Fitz-James Stuart y Portocarrero | 1881-1901 |
| X | Jacobo Fitz-James Stuart y Falcó | 1901-1953 |
| XI | María del Rosario Cayetana Fitz-James Stuart | 1955-2014 |
| XII | Carlos Fitz-James Stuart y Martínez de Irujo | 2014-actual titular |

## Referències

* ↑ Fuster, Joan. El País Valenciano (en castellà). 1a edició. Barcelona: ediciones Destino, 1962, p. 315-316 (Guías de España). DL 5107-1962.

## Bibliografia

* Elenco de Grandezas y Títulos Nobiliarios de España. Instituto "Salazar y Castro", C.S.I.C.