OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Josep Martí i Farreras

Josep Martí Farreras (1906-1986) fou un advocat, escriptor, poeta i periodista català.
L'any 1936 obtingué una plaça de Jutge de la Generalitat i durant la guerra pertanyé al Cos Jurídic. Va ser president d'Acció Catalana Republicana de Manresa.
Fou un dels fundadors de la revista avantguardista Ara i de la penya del mateix nom. Destacà com a periodista i redactor del diari El Dia del qual en va ser director. Publicà llibres de poemes com ara: Això s'acaba i Les flors absurdes. També publicà llibres de temàtica jurídica.

## Referències

* Joaquim Aloy, Jordi Basiana i Pere Gasol La República a Manresa en un clic (1931-1936)
# Festival de la Cançó d'Eurovisió 1988

El XXXIII Festival de la Cançó d'Eurovisió fou retransmès el 30 d'abril de 1988 en Dublín, Irlanda. Els presentadors van ser Pat Kenny i Michelle Rocca, i la victòria va ser per la representant de Suïssa, Céline Dion amb la cançó "Ne partez pas sans moi".

## Final

| Núm. | País | Intèrpret(s) | Cançó | Posició | Pts |
| 01 | Bèlgica | Reynaert | Laissez briller le soleil | 18 | 5 |
| 02 | Turquia | MFÖ | Sufi | 15 | 37 |
| 03 | Finlàndia | Boulevard | Nauravat silmät muistetaan | 20 | 3 |
| 04 | Regne Unit | Scott Fitzgerald | Go | 2 | 136 |
| 05 | Islàndia | Beathoven | Sókrates | 16 | 20 |
| 06 | Alemanya Occidental | Maxi & Chris Garden | Lied für einen Freund | 14 | 48 |
| 07 | França | Gérard Lenorman | Chanteur de charme | 10 | 64 |
| 08 | Suïssa | Céline Dion | Ne partez pas sans moi | 1 | 137 |
| 09 | Iugoslàvia | Srebrna Krila | Mangup | 6 | 87 |
| 10 | Irlanda | Jump the Gun | Take him home | 8 | 79 |
| 11 | Grècia | Afroditi Frida | Clown | 17 | 10 |
| 12 | Portugal | Dora | Voltarei | 19 | 5 |
| 13 | Dinamarca | Hot Eyes | Ka' du se hva' jeg sa'? | 3 | 92 |
| 14 | Àustria | Wilfried | Lisa Mona Lisa | 21 | 0 |
| 15 | Suècia | Tommy Körberg | Stad i ljus | 12 | 52 |
| 16 | Luxemburg | Lara Fabian | Croire | 4 | 90 |
| 17 | Itàlia | Luca Barbarossa | Ti scrivo | 13 | 52 |
| 18 | Països Baixos | Gerard Joling | Shangri-la | 9 | 70 |
| 19 | Espanya | La década prodigiosa | Made in Spain (La chica que yo quiero) | 11 | 58 |
| 20 | Noruega | Karoline Krüger | For vår jord | 5 | 88 |
| 21 | Israel | Yardena Arazi | Ben adam | 7 | 85 |

## Enllaços externs

* Eurovision Song Contest
# Aadorf

Aadorf és un municipi del cantó de Turgòvia (Suïssa), situat al districte de Frauenfeld.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Brenda Marshall

Brenda Marshall (Negros, Filipines, 29 de setembre de 1915 − Palm Springs, Califòrnia, 30 de juliol de 1992) va ser una actriu estatunidenca.

## Biografia

Nascuda Ardis Ankerson Gaines a l'illa de Negros a les Filipines, Brenda Marshall va fer la seva primera aparició a la pel·lícula Espionage Agent el 1939.
L'any següent, té el paper femení principal a la pel·lícula El falcó del mar amb Errol Flynn.
Poc temps després, es casa el 1941 amb William Holden amb qui té dos fills: Peter Westfield, el 1944, i Scott Porter el 1946. La seva filla Virginia, nascuda d'una precedent unió, és adoptada per Holden. Al mateix temps, la seva carrera declina ràpidament. Roda tanmateix algunes pel·lícules, destacant Captains of the Clouds amb James Cagney.
El 1943 The Constant Nymph va ser un èxit popular. Tanmateix, s'aparta a poc a poc de la pantalla, apareixent només en algunes pel·lícules poc interessants. El 1950, pren definitivament les seves distàncies amb el cinema.
Després de diverses separacions, Marshall i Holden es divorcien el 1971. Marshall morirà d'un càncer de coll als 76 anys, a Palm Springs, Califòrnia.

## Filmografia

* 1939: Blackwell's Island: Reynolds' Secretary
* 1939: Espionage Agent: Brenda Ballard
* 1940: The Man Who Talked Too Much: Celia Farrady
* 1940: El falcó del mar (The Sea Hawk): Doña Maria Alvarez de Cordoba
* 1940: Money and the Woman: Barbara Patteson (Patterson als Credits)
* 1940: East of the River: Laurie Romayne
* 1940: South of Suez: Katharine 'Kit' Sheffield
* 1941: Footsteps in the Dark: Rita Warren
* 1941: Singapore Woman: Vicki Moore
* 1941: Highway West: Claire Foster
* 1941: The Smiling Ghost: Lil Barstow
* 1942: Captains of the Clouds: Emily Foster
* 1942: You Can't Escape Forever: Laurie Abbott
* 1943: The Constant Nymph: Toni Sanger
* 1943: Background to Danger:Tamara Zaleshoff
* 1943: Paris After Dark: Yvonne Blanchard
* 1946: Strange Impersonation: Nora Goodrich
* 1948: Whispering Smith: Marian Sinclair
* 1950: The Iroquois Trail: Marion Thorne

## Referències

* ↑ Aaker, Everett. George Raft: The Films (en anglès). McFarland, 2013, p. 104–105. ISBN 978-0-7864-6646-7 [Consulta: February 11, 2020].
* ↑ «Brenda Marshall; Starred in '40s Swashbucklers». Los Angeles Times, August 14, 1992.
# Serra de les Arcades

La Serra de les Arcades és una serra situada als municipis de l'Albagés, el Cogul i el Soleràs (Garrigues), amb una elevació màxima de 410,7 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Telefèric

Un telefèric és un remuntador de cabina caracteritzat pel fet que aquestes estan en contacte amb un o dos cables de suport que no es mouen i un altre tractor.
Les cabines no realitzen circuits tancats sinó que van i venen sempre pel mateix cantó, havent-hi a les estacions superior i inferior un espai d'estacionament reservat a cada una. El cable que les estira és el mateix, de manera que el pes de l'una en baixar ajudi l'altra a pujar. Això implica doncs que el cable tractor (al qual les cabines sempre estan lligades) deixa de moure's en arribar a les terminals.
En general té algun pòrtic que fa de pilona intermèdia per a aguantar-ne tots els cables, però no és imprescindible. Permet doncs de salvar grans desnivells i llums. A més, la presència dels dos cables de suport li dona una gran resistència al vent. La capacitat de les cabines (i per tant el rendiment del remuntador), és altament variable, podent anar des de les poques desenes de places fins a 200, amb dos pisos i tot. Llur màxima capacitat horària ronda les 2.000 persones/hora.

## Telefèrics a Catalunya

Aquesta és la llista de telefèrics d'ús públic a Catalunya, tot i que no inclou els que formen part d'alguna estació d'esquí:
* Telefèric del Port a Barcelona, construït l'any 1931 per l'empresa alemanya Adolf Bleichert & Co. de Leipzig.
* Aeri de Montserrat a Montserrat, construït l'any 1930 per l'empresa alemanya Adolf Bleichert & Co. de Leipzig.
* Telefèric d'Olesa a Esparreguera, entre Olesa de Montserrat i Esparreguera
* Telefèric de l'Estany Gento a Torre de Cabdella
El telefèric de Montjuïc, a Barcelona, és malgrat son nom un telecabina.
* Cabina prop de la base del telefèric de Caron
* Base del telefèric de Caron (Val Thorens)
* Pilona (pòrtic) intermèdia del telefèric de Caron
* Estació superior del telefèric de Caron

## Referències

* ↑ «Aerial Technologies, Lesson 5: Aerial Trams» (en anglès). The Gondola Project. Arxivat de l'original el 2017-05-17. [Consulta: 24 abril 2010].

## Vegeu també

* Tren cremallera
* Funicular
Viccionari
# Theloderma leporosum

Theloderma leporosum és una espècie de granota que es troba a Indonèsia i Malàisia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Fordham et al (2006). Theloderma leporosum. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 5 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Jordi Lluís de Nassau-Dillenburg

Jordi Lluís de Nassau-Dillenburg (en alemany Georg Ludwig von Nassau-Dillenburg) va néixer a Beilstein el 4 de març de 1618 i va morir a Dillenburg el 16 de maig de 1656. Era un príncep de la Casa de Nassau, fill de Lluís Enric (1594-1662) i de Caterina de Sayn-Wittgenstein (1588-1651).

## Matrimoni i fills

El 19 de febrer de 1638 es va casar a Coppenbrügge amb Anna Augusta de Brunsvic-Wolfenbüttel (1612-1673), filla del duc Enric Juli (1564-1613) i de la princesa de Dinamarca Elisabet d'Oldenburg (1573-1625). El matrimoni va tenir sis fills:
* Elisabet (1639-1641)
* Sofia (1640-1712)
* Enric (1641-1701), príncep de Nassau-Dillenburg, casat amb la princesa Dorotea Elisabet de Schlesien-Liegnitz (1646-1691).
* Carlota (1643-1686), casada primer amb el comte August de Leignitz (1627-1679), i després amb el comte Ferran d'Aspremont Lynden (1643-1708)
* Elisabet (1652-1670)
* Anna (1652)

## Enllaços externs

* Genroy.fr Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.
* http://www.geneall.net
* http://awt.ancestrylibrary.com
# Rivulus caurae

Rivulus caurae és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden arribar als 3,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Veneçuela.

## Referències

* ↑ «Rivulus caurae». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Costa, W.J.E.M.: Rivulidae (South American Annual Fishes). planes 526-548. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil, any 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Agàrzia

Agàrzia (en rus: Агарзя) és un poble del krai de Perm, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 12 habitants. Es troba a 27 km a l'est de Txernuixka.

## Referències

* ↑ «Постановление Главы Администрации Чернушинского муниципального района от 9 июня 2005 г. №842 «Об утверждении перечня населённых пунктов Чернушинского муниципального района»». Нормативно-правовые акты Российской Федерации — Министерство юстиции Российской Федерации. Arxivat de l'original el 2016-03-11. [Consulta: 1r setembre 2012].
# Serra de Sant Cristòfol

Serra de Sant Cristòfol és el nom dels següents llocs:
* Serra de Sant Cristòfol, serralada situada als Ports de Beseit, entre les comarques dels Ports (País Valencià) i el Matarranya (Aragó).
* Serra de la Vila o Sant Cristòfol, serra situada a l'Alt Vinalopó (País Valencià).
# Síndrome LEOPARD

La síndrome LEOPARD (també coneguda com a síndrome cardiocutani, síndrome de Gorlin II, síndrome de lentiginosi profusa, lentiginosi cardiomiopàtica progressiva, síndrome de Caputo-Rimoin-Konigsmark-Esterly-Richardson, o síndrome de Moynahan) - forma part d'un grup anomenat síndromes Ras/MAPK - és una rara malaltia hereditària autosòmica dominant, multisistèmica causada per una mutació en la proteïna tirosina fosfatasa, codificada pel gen no-receptor de tipus 11 (PTPN11). La malaltia és un conjunt de característiques, sobretot afecten la pell, els sistemes esquelètic i cardiovascular, que pot o no estar present en tots els pacients. La naturalesa de com la mutació fa que apareguin cadascun dels símptomes de la malaltia no és ben coneguda, però la investigació està en curs.
En relació amb la síndrome de Noonan, la síndrome de LEOPARD és causada per una diferent mutació sense sentit del mateix gen. La síndrome de Noonan és bastant comuna (1:1.000 a 1:2.500 nascuts vius), i la neurofibromatosi I (que es creia estar relacionada amb la síndrome LEOPARD) també és comuna (1:3.500), però, no hi ha dades epidemiològiques de la síndrome LEOPARD.

## Signes i símptomes

El nom de la malaltia és un acrònim corresponent a una regla mnemotècnica, originalment encunyada el 1969, a partir de les 7 primeres lletres dels signes i símptomes (en anglès) que presenta la síndrome (amb l'ordre que es presenta a continuació), on la primera lletra (L) correspon als lentigens, que ens recorden alhora a les "pigues" característiques de la pell del lleopard.
* Lentigenes: lentigens.
* Electrocardiographic conduction abnormalities: anomalies de conducció electrocardiogràfica.
* Ocular hypertelorism: hipertelorisme.
* Pulmonary stenosis: estenosi pulmonar.
* Abnormal genitalia: anomalies genitals, principalment criptorquídia.
* Retarded growth: retard del creixement.
* Deafness: sordesa, neurosensorial.

## Referències

* ↑ James, William; Berger, Timothy; Elston, Dirk (2005). Andrews' Diseases of the Skin: Clinical Dermatology. (10th ed.). Saunders. ISBN 0-7216-2921-0
* ↑ Tidyman WE, Rauen KA «The RASopathies: developmental syndromes of Ras/MAPK pathway dysregulation». Curr. Opin. Genet. Dev., 19, 3, juny 2009, pàg. 230–6. DOI: 10.1016/j.gde.2009.04.001. PMC: 2743116. PMID: 19467855.
* ↑ Coppin BD, Temple IK «Multiple lentigines syndrome (LEOPARD syndrome or progressive cardiomyopathic lentiginosis)». J. Med. Genet., 34, 7, 1997, pàg. 582–6. DOI: 10.1136/jmg.34.7.582. PMC: 1051000. PMID: 9222968.
* ↑ Tullu MS, Muranjan MN, Kantharia VC, et al. «Neurofibromatosis-Noonan syndrome or LEOPARD Syndrome? A clinical dilemma». J Postgrad Med, 46, 2, 01-04-2000, pàg. 98–100. PMID: 0011013475.
* ↑ Gorlin RJ, Anderson RC, Blaw M «Multiple lentigenes syndrome». Am. J. Dis. Child., 117, 6, 1969, pàg. 652–62. PMID: 5771505.
# Thelonious Monk

Thelonious Sphere Monk (Rocky Mount, 10 d'octubre de 1917 – Englewood, 17 de febrer de 1982) fou un pianista de jazz i compositor estatunidenc.
Durant els anys quaranta, fou un dels elements clau en la creació del bebop, estil del qual tanmateix s'apartà per a elaborar un llenguatge d'una gran originalitat. Començà a enregistrar al final dels anys quaranta, amb Art Blakey, Milt Jackson, John Coltrane, Sonny Rollins i Miles Davis, entre d'altres. I a partir del 1940 amb altres músics, entre ells, Pee Wee Russell (1944). Tot i que autodidacte, el seu estil pianístic mostra una certa influència del de Duke Ellington i de l'stride dels anys trenta, així com una preferència pels atacs impensats de les notes, les dissonàncies i una sonoritat agressiva.
Les composicions i improvisacions de Monk presenten dissonàncies i girs melòdics angulars i són coherents amb el seu enfocament poc ortodox del piano, que combina un atac altament percussiu amb l'ús brusc i dramàtic d'alliberaments de claus commutades, silencis i vacil·lacions.
Monk va ser reconegut per un aspecte diferent que incloïa vestits, barrets i ulleres de sol. També va destacar per un hàbit idiosincràtic durant les actuacions: mentre altres músics continuaven tocant, Monk s'aturava, s'alçava i ballava durant uns moments abans de tornar al piano.
Monk és un dels cinc músics de jazz que ha aparegut a la portada de la revista Time (els altres són Louis Armstrong, Dave Brubeck, Duke Ellington i Wynton Marsalis).

## Discografia

* After Hours at Minton's (1943)
* Genius Of Modern Music: Volume 1 (1947-1948)
* Genius Of Modern Music: Volume 2 (1947-1952)
* Thelonious Monk Trio (1952)
* Monk (1953)
* Thelonious Monk and Sonny Rollins (1953)
* Thelonious Monk plays the Music of Duke Ellington (1955)
* The Unique Thelonious Monk (1956)
* Brilliant Corners (1957)
* Thelonious Himself (1957)
* Thelonious Monk with John Coltrane (1957)
* Art Blakey's Jazz Messengers with Thelonious Monk (1957)
* Monk's Music (1957)
* Mulligan Meets Monk (1957, amb Gerry Mulligan)
* Blues Five Spot (1958)
* Thelonious in Action (1958)
* Misterioso (1958)
* The Thelonious Monk Orchestra at Town Hall (1959)
* 5 by Monk by 5 (1958)
* Thelonious Alone in San Francisco (1958)
* Thelonious Monk at the Blackhawk (1960)
* Monk in France (1961)
* Monk's Dream (1962)
* Criss Cross (1962)
* Monk in Tokyo (1963)
* Miles and Monk at Newport (1963, amb Miles Davis)
* Big Band and Quartet in Concert (1963)
* It's Monk's Time (1964)
* Monk. (1964)
* Solo Monk (1964)
* Live at the It Club (1964)
* Live at the Jazz Workshop (1964)
* Straight, No Chaser (1966)
* Underground (1967)
* Monk's Blues (1968)
* The London Collection (1971, tres volums)
* Thelonious Monk Quartet with John Coltrane at Carnegie Hall (2005)

## Vegeu també

* Piano jazz
# José Antonio Calado Silva

José Calado (Lisboa, 1 de març de 1974) és un futbolista portugués, que juga en la posició de migcampista.

## Trajectòria esportiva

Després de destacar a la lliga portuguesa en l'Estrela Amadora i el Benfica, on romandria durant sis temporades, el 2001 marxa a la competició espanyola per militar en el Reial Betis junt el seu compatriota Joao Tomas.
No s'acaba de fer un lloc a l'equip bètic, que el cedeix al Polideportivo Ejido, de Segona Divisió. Al conjunt d'Ejido gaudeix de més oportunitats, i després de dues temporades com a cedit, fitxa per dues més, tot i que la 06/07 la passa en blanc per una lesió.
Des del 2007 juga a la lliga xipriota, en els modestos APOP i AEP.

## Selecció

José Calado va ser internacional amb la selecció portuguesa de futbol, tot jugant quatre partits. Amb la selecció olímpica va participar en els Jocs Olímpics d'Atlanta 1996.
# Rivulus siegfriedi

Rivulus siegfriedi és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden arribar als 4,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Centreamèrica: Costa Rica.

## Referències

* ↑ «Rivulus siegfriedi». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Costa, W.J.E.M.: Rivulidae (South American Annual Fishes). planes 526-548. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil, any 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Agà-Batir

Agà-Batir (en rus: Ага-Батыр) és un poble (un possiólok) del krai de Stàvropol, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 1.226 habitants. Pertany al districte rural de Kurskaia.

## Referències

* ↑ «База микроданных Всероссийских переписей населения 2002 и 2010 годов». Arxivat de l'original el 2014-06-09. [Consulta: 28 març 2020].
# Serra de les Veremusses

La Serra de les Veremusses és una serra situada al municipi de Flix a la comarca de la (Ribera d'Ebre), amb una elevació màxima de 298,8 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tiranet crestat àgil

El tiranet crestat àgil (Uromyias agilis) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos dels Andes, de l'est de Colòmbia i nord de l'Equador.

## Referències

* ↑ «Tiranet crestat àgil». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/06/2021(català)
# José Antonio Calvo Téllez

José Antonio Calvo Téllez és un historietista i il·lustrador espanyol, nascut en 1963. Es va dedicar al gènere eròtic en els anys 90, amb el pseudònim de Mónica.

## Biografia

José Antonio Calvo i Santiago Segura van editar dos números d'un fanzine creat per ells (Dogdai) en 1983.
En 1985 José Antonio Calvo va guanyar el segon concurs per a autors novells convocat per la revista "Creepy" (Toutain Editor).
Sota el pseudònim col·lectiu de Mónica & Bea va formar un tàndem amb Santiago Segura, que li escrivia els guions, va publicar diverses sèries pornogràfiques en les revistes "El Víbora" i la de capçalera a la revista "El Barragán".
A partir de 1996 comença una carrera en solitari. Va realitzar Luz & Fer, també per a "El Víbora". Dibuixa també diverses portades per a la revista "Kiss Comix".
També va adaptar, una altra vegada amb guions de Santiago Segura, les pel·lícules "Torrente, el brazo tonto de la Ley" i Torrente 3, el protector. Va col·laborar també en l'organització del Saló del Còmic de Cangas, el qual li va lliurar en 2008 la insígnia de plata del certamen.

## Obra

* 1990 Tras la pista de Grini, amb guió de José María Méndez en "Gente Pequeña" (Diario 16)
* 1990 Pequeñas Viciosas, amb guió de Santiago Segura en "El Víbora" (Ediciones La Cúpula)
* 1992 Viciousland, amb guió de Santiago Segura en "El Víbora" (Ediciones La Cúpula)
* 1992 Manual de las pequeñas viciosas, amb guió de Santiago Segura en "El Víbora" (Ediciones La Cúpula)
* 1993 Más pequeñas y más viciosas, amb guió de Santiago Segura en "El Víbora" (Ediciones La Cúpula)
* 1993 Barragán amb guió de Santiago Segura en "El Barragán".
* 1996 Luz & Fer en "El Víbora".
* 1998 Torrente, el brazo tonto de la Ley amb guió de Santiago Segura en "El Víbora" (Ediciones La Cúpula)
* 2006 Torrente 3, el protector (Ediciones La Cúpula)

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 CUADRADO (2000), pp. 205-206.
* ↑ Serrano, José A. (2009).
* ↑ COLLARTE, César (18/06/2006). El salón del cómic celebra su décimo aniversario con una retrospectiva Arxivat 2011-12-23 a Wayback Machine., "El Faro de Vigo".
* ↑ AGN (26/07/2008). O Salón del Cómic de Cangas remata con un homenaje a Horacio Altuna, "El Progreso".

## Bibliografia

* CUADRADO, Jesús (2000). De la historieta y su uso 1873-2000, Ediciones Sinsentido/Fundación Germán Sánchez Ruipérez
* SERRANO, José Antonio (2009) Kiss Comix (revista) Arxivat 2016-04-17 a Wayback Machine., "Guía del Cómic"

## Enllaços externs

* The Art of Mónica, erotic comic & illustration
# Franco Albini

Franco Albini (Robbiate, Como, 1905 - Milà, 1977) va ser un arquitecte i dissenyador italià. Les seves obres representen molt bé l'expansió del moviment modern a Itàlia després de la Segona Guerra Mundial. Amb anterioritat havia sobresortit realitzant l'arquitectura interior de diverses botigues i pavellons expositius (per exemple, a la sisena i setena Triennal de Milà). Sembla que, com a col·laborador de Gio Ponti, també va intervenir en el pavelló italià de l'Exposició Internacional de Barcelona 1929. Després de la guerra, aquesta experiència va servir-li per a la renovació dels museus de Gènova, sobretot el Palazzo Rosso i el Palazzo Bianco, on la seva intervenció dels anys 1949-51 és considerada una de les grans fites de la museografia contemporània. A Gènova també va realitzar la nova seu del consell municipal (1950-64) i les sales on s'exposa el tresor de la catedral (1952-56). Una altra de les seves obres d'arquitectura, els magatzems Rinascente, a Roma (1957-61), fou molt discutida. També va intervenir en el disseny de les estacions del metro de Milà.
Com a dissenyador de producte és autor de diverses peces que es compten entre els grans clàssics del disseny italià de postguerra com ara la tauleta auxiliar Cicognino (1953, produïda per Cassina); la butaca Margherita (1950-52); la butaca Luisa (1954, produïda per Casati). o la taula de despatx Albini (1928, produïda per Knoll). Sobresurten per la utilització de recursos tradicionals al servei d'una depurada estètica racionalista.
L'any 1930 va crear el seu propi estudi, del qual també en va ser membres Franca Helg i Antonio Piva. En l'actualitat, l'estudi Albini te continuïtat amb el seu fill i el seu net.

## Referències

* ↑ «Franco Albini | enciclopèdia.cat». [Consulta: 18 abril 2018].
* ↑ «The Museum of the Treasury, San Lorenzo Cathedral, Genoa». [Consulta: 8 juliol 2018].
* ↑ «Cassina Barcelona | Espacio Showroom único en Barcelona con clásicos del diseño y piezas contemporáneas» (en castellà). Arxivat de l'original el 2018-04-19. [Consulta: 18 abril 2018].
* ↑ «Franco Albini - Luisa - lounge chair - Casati Gallery» (en anglès). Casati Gallery.
* ↑ «Furniture by Franco Albini | Knoll» (en anglès). [Consulta: 18 abril 2018].

## Enllaços externs

* Fundació Franco Albini
* Studio Albini associati