OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Torniquet d'accés

Un torniquet és una mena de barrera que després de verificar la seva autorització nega o permet el pas de només una persona cada vegada, per accedir a un lloc determinat. Són utilitzats principalment en instal·lacions esportives (estadis esportius, gimnasos, esdeveniments esportius, ...), transport (mitjans de transport públic) i accés a edificis públics i privats (empreses, discoteques, pubs...), com a eina de control d'accés de persones i com a mitjà de pagament. Els molinets - torniquets mecànics han estat gradualment substituïts per molinets - torniquets electrònics amb lectors de targetes o amb lectors d'empremta dactilar.

## Vegeu també

* Mampara d'andana
* Andana
* Validadora
# Torrent del Barril

El Torrent del Barril és un torrent del terme municipal d'Isona i Conca Dellà, pertanyent íntegrament a l'antic terme d'Isona.
Es forma a 1.033 m. alt., a l'oest-nord-oest del Cogulló de Sant Quiri (que en té 1.355), per l'adjunció de dos torrents: el de la Borda i la Llaueta de la Font de Sant Quiri de Dalt, que davallen, tots dos, de la mateixa carena de Sant Quiri, al nord d'aquest cim.
Un cop s'anomena ja Torrent del Barril, comença la marxa cap a ponent, sinuosa, i amb trams que es decanten ara cap al nord-oest, ara cap al sud-oest, fins que en arribar davant mateix del Castell de Llordà torça ja definitivament cap al sud-oest. Just en aquest lloc pel seu nom i, sense que rebi cap afluent important i s'incorpori a un altre curs d'aigua, passa a ser anomenat Barranc de l'Obac de l'Església.
Al cap de poc rep per l'esquerra les aigües del Barranc de Ferruat, i una mica més endavant, per la dreta el barranc de les Valls, el qual té a la capçalera el Barranc de la Bassa.
Se li uneix de seguida el Barranc de la Font del Poble, de llarg recorregut, que ve dels vessants sud-oest del Cogulló de Sant Quiri, i en aquest moment formen el Barranc de Francolí. Aquesta unió es produeix a ponent del poble vell de Biscarri, a quasi un quilòmetre de distància, seguint cap avall la carena on es troba el poble que acabem d'esmentar.
Aquest torrent discorre entre vessants de la Serra de la Conca, emmarcat al nord pel Serrat de la Rebollera i al sud pel Serrat de Santa Eulàlia. La seva extensió és d'uns 3,5 km.

## Etimologia

El torrent pren aquest nom sens dubte del fet que en algun lloc del seu curs hi hagué en alguna època un recipient -barril- per tal de recollir-ne l'aigua, que devia ser aprofitada per algun dels habitatges -desapareguts actualment- que hi havia a prop seu.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tour de Toowoomba

El Tour de Toowoomba és un cursa ciclista per etapes que es disputa anualment als voltants de la Régió de Toowoomba, a l'estat australià de Queensland.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2010 | Patrick Shaw | Dale Parker | Ben Grenda |
| 2011 | Patrick Shaw | Alex Clements | Calvin Watson |
| 2012 | Mark O'Brien | Michael Cupitt | Jai Crawford |
| 2013 | Nathan Earle | Jack Haig | Benjamin Dyball |
| 2014 | Jack Haig | Mark O'Brien | Timothy Roe |
| 2015 | Michael Schweizer | Keagan Girdlestone | Brad Evans |

## Referències

* ↑ FKG Tour of Toowoomba Cycling Queensland

## Enllaços externs

* Web oficial de la cursa (anglès)
* Resultats a siteducyclisme.net
# Toxicodendron pubescens

Toxicodendron pubescens, (arbre tòxic pubescent) sinònim:Rhus pubescens, és una planta arbustiva que pot fer fins a un metre d'alt. El seu fruit és petit, arrodonit i groguenc o verdós. Se sembla als roures però no n'està estretament emparentat.
A Espanya figura en la llista de plantes de venda regulada

## Distribució

És planta nativa del sud-est dels Estats Units des de Virgínia a Texas i Oklahoma.

## Dermatitis de contacte

Totes les parts de la planta contenen urushiol, el qual causa dermatitis severa en els individus sensibles. Els efectes de l'enverinament són similars als causats per l'heura verinosa.

## Referències

* ↑ «Digital Atlas of the Virginia Flora: Toxicodendron pubescens.». Arxivat de l'original el 2011-07-19. [Consulta: 7 març 2014].
# Tres pics i repicó

Tres pics i repicó fou un programa de televisió en format de concurs i comèdia presentat per Antoni Bassas i Onieva, que es va emetre per TV3 entre el 6 d'octubre de 1988 i el 27 de juny de 1991. Fou dirigit i escrit per Joaquim Maria Puyal i un dels membres de l'equip de guionistes va ser Jaume Cabré.
Entre els col·laboradors del programa cal destacar el pianista Lucky Guri i el còmic Cesc Queralt, que hi va crear el famós personatge de La Vicenteta, també dita La Visanteta. També hi participaren Màgic Andreu, Jordi LP, Amparo Moreno o els assistents Xavier Guix i Miquel Murga. Entre les hostesses del programa van figurar Marta de Pablo o Mónica Pont.
Va guanyar el TP d'Or 1988 i el TP d'Or 1989 al millor programa d'entreteniment en català. El seu format de concurs amb preguntes lingüístiques, de gran èxit en el seu moment, seria seguit per altres concursos de TV3 com El joc del segle.

## Format

Es tractava d'un concurs on participaven setmanalment tres concursants que havien de tirar un dau i moure's per les caselles superant les proves plantejades. El concurs tenia tres nivells de dificultat o pistes (blava, vermella i negra) i els concursants havien de superar preguntes de cultura general, proves d'observació, de compenetració familiar, etc. En cas de dubte, la jutgessa (Carme Llaràs) aclaria la prova i diagnosticava si se superava o no. També hi apareixia cada setmana un personatge convidat i obstacles en forma de preguntes relacionades amb la llengua.
Per a concursar en la pista blava no era necessari dur d'acompanyants. En canvi, si el concursant participava a la pista vermella havia de fer-ho acompanyat per membres de la seva família (parella, un nen, un avi i un adolescent). Finalment, el concursant de la pista negra havia de formar un grup amb quatre persones expertes en temes diversos. Cada pista acabava amb el repicó, un joc en què els concursants consolidaven els diners guanyats i aspiraven a altres premis. El repicó més popular va ser el de la prova de la frase maleïda, corresponent a la pista negra.

## Referències

* ↑ Calella ret homenatge al pianista Lucky Guri, radiocalella.cat, 2 de febrer de 2016
* ↑ la Visanteta a europeana.eu
* ↑ TP de Oro (17): 1988, en lo más alto del tejado
* ↑ Institut d'Estudis Catalans Memòria : curs 2009-2010, p. 49

## Enllaços externs

* Primer programa de Tres pics i repicó a TV3 a la carta.
* Primer programa de la tercera temporada de Tres pics i repicó a TV3 a la carta.
* Fragment de Tres pics i repicó
# Tisinalita

La tisinalita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la zirsinalita-lovozerita. El nom reflexa la seva composició: titani, silicat i sodi (Na).

## Característiques

La tisinalita és un silicat de fórmula química Na₃H₃(Mn,Ca,Fe)TiSi₆(O,OH)$_{18}$·2H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1979. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la tisinalita pertany a «09.CJ - Ciclosilicats amb enllaços senzills de 6 [Si₆O$_{18}$]$^{12-}$ (sechser-Einfachringe), sense anions complexos aïllats» juntament amb els següents minerals: bazzita, beril, indialita, stoppaniïta, cordierita, sekaninaïta, combeïta, imandrita, kazakovita, koashvita, lovozerita, zirsinalita, litvinskita, kapustinita, baratovita, katayamalita, aleksandrovita, dioptasa, kostylevita, petarasita, gerenita-(Y), odintsovita, mathewrogersita i pezzottaïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Vostochnyi, situada al mont Koaixva, al massís de Khibini (óblast de Múrmansk, Rússia). També ha estat descrita al mont Rasvumtxorr (massís de Khibini), i a les muntanyes Karnasurt i Al·luaiv (districte de Lovozero). Aquests indrets, tots ells a la mateixa óblast de Múrmansk, són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Tisinalite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 9 gener 2020].
# Ullera

Una ullera, monocular o Ullera llarga vista, és un aparell òptic que permet a l'usuari veure a llarga distància, és un telescopi refractor d'una mida portàtil, usat per ampliar imatges d'objectes distants, en travessar la llum una sèrie de lents i en els més moderns un prisma. L'ús del prisma fa el monocular més petit i lleuger que un aparell clàssic, i més fàcil de portar.

## Història

Un estudi de l'historiador Nick Pelling, publicat per la revista anglesa History Today, afirma que l'inventor del telescopi va ser un fabricant de lents de Girona anomenat Joan Roget.

## Ullera-Visor

La Ullera-Visor, a més a més de les característiques anteriors, incorpora altres additaments que permeten realitzar operacions de taquimetria.
En alguns teodolits, l'augment de la ullera permet veure fites ubicades a distàncies de l'ordre de 30 km. Va tenir molta importància en la creació del teodolit, del nivell i més tard el taquímetre.
La Ullera-Visor incorpora internament una retícula destinada a facilitar la ubicació de l'element que es pretén determinar, permetent centrar l'objectiu amb una millor precisió.

## Vegeu també

* Retícula
* Telescopi
* Prismàtics
* Visor (fotografia)
* Alidada
* Mira telescòpica

## Referències

* ↑ El telescopi es va inventar a Girona, 3cat24.
* ↑ Who Invented the Telescope? Arxivat 2008-09-21 a Wayback Machine., History Today.
* ↑ Simón de Guilleuma, José Maria; Notas bibliográficas; .pdf (castellà)
* ↑ Sirturi, Girolamo; Telescopium, pàg.25-26.(llatí)

## Enllaços externs

* Monocular
# Tossal de les Arnes

El Tossal de les Arnes és una muntanya de 726 metres que es troba al municipi d'Argençola, a la comarca de l'Anoia.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tossal de les Barranques

El Tossal de les Barranques és una muntanya de 1.022,8 metres d'altitud situat en el terme municipal de Castell de Mur, dins de l'antic municipi de Mur, al Pallars Jussà.
És a la part occidental del terme, prop del límit amb Tremp. És al nord-oest del poble del Meüll, a llevant de la partida de les Barranques, al nord-est de lo Perrot. Al nord-oest del tossal hi ha el Mas de Condó i al sud-oest, el Mas de l'Hereu. En el vessant oriental té les restes de la Casa Sallamana i el Planell de Sallamana. Los Tossalets són al sud-est del Tossal de les Barranques. Pel vessant oriental d'aquest tossal discorre el Camí del Meüll, i per l'occidental, el Camí del Mas de Condó.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic descriptiu, ja que es tracta d'un territori molt solcat per barrancs de diverses mides que aflueixen en els barrancs més importants de la zona: barranc de Condó i barranc d'Eloi.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tossal de les Bruixes

El Tossal de les Bruixes és una muntanya de 492 metres que es troba entre els municipis de Granyanella i dels Plans de Sió, a la comarca catalana de la Segarra.
Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 266112001).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Ureu

L'ureu (llatí: ūraeus; grec antic: οὐραῖος), és una representació de la deessa Uadjet. La imatge de l'ureu va constituir l'emblema protector preferent de molts faraons, que eren els únics que podien portar-lo com a atribut distintiu de la reialesa.

## Etimologia

El mot ureu va ser el terme que va emprar Horapol·ló, un filòsof alexandrí estudiós de l'Alt Egipte, a finals del segle v dC, en el seu tractat Hieroglyphica , escrit en copte, on mostra una interpretació de 189 jeroglifs, i des de llavors es va mantenir aquest nom. El mot sembla una adaptació al grec de l'egipci antic „iaret (uaret)“ que se sol traduir com „la qui s'està escarpant, la qui s'està dreçant", una referència a la cobra dreçada per a l'atac.

## Iconografia

L'ureu tenia forma de cobra dreçada i, algunes vegades, portava la corona vermella del Baix Egipte i la corona blanca de l'Alt Egipte. La deessa cobra Uadjet (Wadjet, també Wadjit, Uto, Edjo o Buto), solia figurar junt amb la deessa voltor Neḫbet, com a representants de l'Alt i Baix Egipte.

## Mitologia

La deessa Uadjet, originària del delta del Nil, simbolitzava el Baix Egipte, era la deessa protectora del faraó, i era una cobra que actuava protegint déus i faraons a la mitologia de l'antic Egipte i hom li atribuïa la característica de ser molt poderosa. Encarnava les deesses solars.
La deessa Nekhbet, representada com un voltor, era símbol de l'Alt Egipte; deïtat protectora faraó en els naixements, la coronació, les festes de jubileu i a les batalles.
Un dels cinc títols del faraó, el nom de Nebty o Les Dues Deesses (en referència a Nekhbet i a Uadjet) conté l'ureu. L'ureu també apareix representat a la part superior de molts temples i formant part de les corones egípcies, com a diadema subjectant el Nemes (cobricap dels faraons), i en joies o amulets de faraons i déus.
La cobra i les serps en general eren símbols de resurrecció i estaven associades als mites solars del viatge del Sol pel cel i l'inframon egipci, la Duat. Hom les venerava principalment a Buto i en morir es dipositaven en caixes de bronze o fusta, gravades amb relleus d'imatges de serps, que algunes vegades tenien cap humà cobert amb la corona Doble i l'ureu.

## Vegeu també

* Nemes
# Turri

Turri (en sard, Turri) és un municipi italià, dins de la província de Sardenya del Sud. L'any 2007 tenia 533 habitants. Es troba a la regió de Marmilla. Limita amb els municipis de Baradili (OR), Baressa (OR), Genuri, Pauli Arbarei, Setzu, Tuili i Ussaramanna.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Rita Cau | Llista cívica |
# Tupaia de Palawan

La tupaia de Palawan (Tupaia palawanensis) és una espècie de tupaia de la família dels tupàids. És endèmica de les Filipines. Està amenaçada per la pèrdua d'hàbitat.

## Referències

* ↑ Gonzalez, J. C.; Widmann, P.; Heaney, L.. Tupaia palawanensis. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 14 maig 2015.
# Vanda

Vanda és un gènere que inclou una seixantena espècies d'orquídies de la subfamília Epidendroideae dins de la família Orchidaceae. Oriündes del sud-est d'Àsia des de les muntanyes de l'Himàlaia fins a les Filipines i nord d'Austràlia. El nom Vanda procedeix del nom sànscrit de l'espècie Vanda tessellata.
La majoria són epífites encara que n'hi ha també litòfites. En la naturalesa es troben sota el sotabosc forestal en la humitat de la part baixa, protegides de la llum solar directa. Es distribueixen per Índia, l'Himàlaia, sud-est d'Àsia, Indonèsia, les Filipines, Nova Guinea, Sud de la Xina i Nord d'Austràlia.
Les vandes mostren un hàbit de desenvolupament monopodial. El rizoma es desenvolupa erecte i en el seu extrem produeix dues gruixudes i carnoses fulles alternes i el·líptiques cada any. Les fulles basals més velles cauen al mateix temps. La planta d'aquesta manera reté de quatre a cinc fulles. No tenen pseudobulbs. El raïm apareix de la tija que sorgeix entre les fulles i floreix en tota la seva esplendor durant diverses setmanes.
Les espècies es poden classificar dins de dos grups. Un d'ells amb una inflorescència llarga i ramosa (més d'un metre de llarga) amb unes flors gairebé arrodonides de tints roses o blancs.
L'altre grup amb tiges curtes i flors d'aparença cerúlia menys arrodonides i colors més forts.
Les flors consten de 3 sèpals similars als pètals, 3 pètals amb un d'ells, l'inferior, diferent, que forma l'anomenat label i enmig d'ells està la columna (fusió dels estams i pistils).
Les arrels són gruixudes i estan recobertes per un teixit esponjós anomenat velam que ajuda a l'absorció d'aigua i nutrients. Per dins està l'autèntica arrel, que conté clorofil·la i presenta color verd.
# Unió Bubi

La Unió Bubi va ser un grup sociopolític i després partit polític creat per representar els interessos dels bubis de l'illa de Bioko.

## Història
### Conferència Constitucional

Creat per a la seva participació en la Conferència Constitucional de Guinea Equatorial de 1967, on hi foren els seus representants Mariano Ganet, Teófilo Bieveda, Gaspar Copariate Muebaque (aquests dos últims van ser també membres del MONALIGE) i Francisco Douga Mendo (antic Secretari General del MONALIGE a Fernando Poo).
Pretenia la incorporació de l'illa de Bioko a Espanya, o altrament una administració per a l'illa de Bioko diferent de la de Riu Muni.

### Eleccions de 1968 i entrada al govern

Transformat en partit polític, a les eleccions generals de Guinea Equatorial de 1968, el seu líder, Edmundo Bossio Dioko, va obtenir 5.000 vots (5'5%) en la primera volta per a la seva candidatura com a president, i 7 diputats en l'Assemblea Nacional. Per a la segona volta presidencial, va donar el seu suport a Francisco Macías Nguema, que es presentava a través del partit Idea Popular de Guinea Equatorial.
Altres noms importants van ser el de Gustavo Watson Bueco, deixeble de Gregorio Marañón a la Universitat Complutense de Madrid i metge del seminari de Banapá, que era un dels set diputats de la Unió Bubi en l'Assemblea Nacional i el d'Enrique Gori Molubela, qui havia participat com a vicepresident de l'Assemblea General en la Conferència Constitucional de Madrid de 1967-1968, mostrant-se contrari a la independència unificada de les nacions bubi i fang, i que va demanar suport al SI en el Referèndum sobre la Constitució de Guinea Equatorial de 1968.

### Dissolució

Després de la independència de Guinea Equatorial i la crisi diplomàtica amb Espanya, els seus líders van ser perseguits; Enrique Gori va ser jutjat i executat al juny de 1972, Gustavo Watson va morir també en 1972. Edmundo Bossio Dioko va ser investigat pels Serveis d'Informació equatoguineans a la fi de 1974. Va ser sotmès a arrest domiciliari i assassinat sota la dictadura de Francisco Macías Nguema, al febrer de 1975.

## Vegeu també

* Moviment per a l'Autodeterminació de l'Illa de Bioko

## Referències

* ↑ El Laberinto Guineano. Escrito por Emiliano Buale Barikó, páginas 87, 88 y 89.
* ↑ Conflictos étnicos y gobernabilidad: Guinea Ecuatorial. Escrito por Muakuku Rondo Igambo, páginas 75, 76 y 77.
* ↑ Elections in Equatorial Guinea African Elections Database
* ↑ Guinea Ecuatorial: El pensamiento socio-político del pueblo bubi, Gerardo Behori Sipi Botau, 2009.
* ↑ «Conferencia Constitucional - ACTA DE LA SEXTA SESIÓN PLENARIA. SEGUNDA FASE». Arxivat de l'original el 2022-05-28. [Consulta: 10 febrer 2016].
* ↑ La España por venir: Una interpretación histórica de España, Miguel Argaya Roca,
* ↑ Diari La Vanguardia. Edició del dissabte, 03 agost 1968, página 5
# Unió Barcelonista Catalònia

La Unió Barcelonista Catalònia és un club de futbol català de la ciutat de Barcelona dedicat a la promoció del futbol base.

## Història

La UB Catalònia va ser fundada el 19 de març de 1950 amb el nom de CF Cadells essent primer president Eduard Compte i Bosch. El club ingressà a la Federació Catalana de Futbol el mateix any però el nom fou rebutjat i finalment s'adoptà el de Catalònia. Començà a competir la temporada 1950/1951. L'any 1966 ingressà a l'Agrupació de Penyes del FC Barcelona i adoptà el nom d'Unió Barcelonista Catalònia.
L'any 1957 comptava amb quatre de futbol base. L'any 1975 es donà per finalitzada l'etapa de futbol base restant només un equip d'aficionats. El 1990, essent president, Francesc Xavier Comenges, es crearen tres seccions al club, la Llars Mundet, creada dins l'escola de futbol TARR, la Secció Eixample, aquests dos amb diversos equips de futbol base i aficionats, i la Sub-21, per donar sortida a aquells jugadors que un cop acabada l'etapa com a juvenils volen continuar amb la pràctica del futbol.
El 19 de març de 1969 inaugurà el seu local social a la cruïlla dels carrers Diputació amb Villarroel. El 1999 es traslladà al carrer Viladomat 269, cruïlla amb Còrsega, davant del camp de l'Escola Industrial.

## Palmarès

* Copa Catalunya Juvenil: 1969-70

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2009-05-29 a Wayback Machine.
* 40 aniversari del Club - Mundo Deportivo
# Pierre-Luc Périchon

Pierre-Luc Périchon (Bourg-en-Bresse, Ain, 4 de gener de 1987) és un ciclista francès, professional des del 2012 i fins al 2023. En el seu palmarès destaca la París-Camembert de 2012 y la Polynormande de 2018.

## Palmarès

* 2009
** 1r al Gran de Blangy
* 2010
** 1r al Gran Premi de Beuvry-la-Forêt
** Vencedor d'una etapa al Tour del Franc Comtat
* 2011
** 1r al Boucle de l'Artois
** Vencedor d'una etapa al Tour de Loir-et-Cher
* 2012
** 1r a la París-Camembert
* 2013
** Vencedor d'una etapa al Tour de Bretanya
* 2016
** Vencedor d'una etapa al Tour del País de Savoia
* 2017
** 1r al Duo Normand (amb Anthony Delaplace)
** Vencedor d'una etapa al Tour del País de Savoia
* 2018
** 1r a la Polynormande

### Resultats al Tour de França

* 2015. 81è de la classificació general
* 2016. 93è de la classificació general
* 2017. 42è de la classificació general
* 2019. 57è de la classificació general
* 2020. 86è de la classificació general
* 2022. 63è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2020. 97è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2022. 94è de la classificació general

## Referències

* ↑ «« Je n’ai plus la même motivation qu’à mes débuts » : pourquoi Pierre-Luc Périchon prend sa retraite à l’issue de la saison» (en francès). ledauphine, 30-03-2023. [Consulta: 19 octubre 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Podgorni (Krasnoiarsk)

* Per a altres significats, vegeu «Podgorni».
Podgorni (en rus: Подгорный) és un poble (un possiólok) del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 263 habitants. Pertany al districte de Kuràguino.

## Referències

* ↑ Топокарты ГГЦ
* ↑ Список населенных мест Сибирского края. Том II. Округа Северо-Восточной Сибири. Новосибирск. 1929
# Surrey (desambiguació)

«Surrey» té aquests significats:
* Surrey, Anglaterra
* Surrey (Colúmbia Britànica), Canadà
* Surrey (Dakota del Nord), Estats Units
* Comtat de Surrey (Jamaica)
# Quentin Fiore

Quentin Fiore (Nova York, 12 de febrer de 1920 - 13 d'abril del 2019) va ser un dissenyador gràfic que va intervenir en molts llibres.
Nascut al Bronx i criat a Brooklyn, va tenir com a professors artistes tan importants com George Grosz i Hans Hofmann, i va estudiar a la New Bauhaus, a Chicago.
Quentin Fiore és notable pels seus dissenys de la dècada dels seixanta, on barrejava textos i imatges. Són d'especial interès les seves col·laboracions amb el professor Marshall McLuhan com ara a The Medium is the massage (1967). El 1968 aquesta obra es va produir en un LP (Columbia), que es va remasteritzar el 1999 en un CD.

## Treballs més importants

* The Medium is the massage: an inventory of effects, amb Marshall McLuhan.
* Impressions of Lenin, de Angelica Balabanoff
* War and Peace in the Global Village, amb Marshall McLuhan
* I Seem to Be a Verb, amb Buckminster Fuller.
* The Making of Kubrick's 2001
* DO IT! Scenarios of the Revolutions, de Jerry Rubin.

## Referències

* 1 2 Seelye, Katharine Q. «Quentin Fiore, Who Made the Medium His Message, Dies at 99» (en anglès). The New York Times, 01-05-2019.
* ↑ «Quentin Fiore: Massaging the message». Eye Magazine.
* ↑ Heller, Steven. Design Literacy: Understanding Graphic Design. Allworth Press, 1997
# Font de la Menta

La Font de la Menta és una font del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà, a la vall de Carreu.
Està situada a 1.395,5 metres d'altitud, al sud-est de l'antiga casa de Capdecarreu, una mica per damunt seu. És a tocar del Camí de Carreu, a prop, dessota i a ponent del coll de Llívia.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim format a partir de l'arrel romànica mont-, del llatí mons, amb el mateix significat.

## Enllaços externs

* La Font de la Menta en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya