OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gerbillus floweri

Gerbillus floweri és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. La seva distribució habitual es limita al nord-est d'Egipte, però també se n'han trobat exemplars errants a Israel i Palestina. Els seus hàbitats naturals són els deserts rocosos, les planes costaneres sorrenques, les valls amb herba, els palmerars i els camps de conreu. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.
L'espècie fou anomenada en honor del militar i zoòleg britànic Stanley Smyth Flower.

## Referències

* ↑ Schlitter, D. et al. Gerbillus floweri. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 8 agost 2017.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 137. ISBN 978-0801893049.
Espècies vivents de jerbus petits :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia  · Família: Muridae :
Tribus Ammodillini, Desmodilliscini, Gerbillurini i Taterillini :
Tribu Gerbillini :
Categoria :
# Pallarès de Dalt

Pallarès de Dalt és una masia del municipi d'Olius inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta rectangular i teulada a dos vessants, orientada nord-sud. Façana a la cara sud, amb porta adovellada. Conserva el portal d'entrada, d'arc de mig punt adovellat, i el mur que rodejava la casa. Planta baixa amb sòl de pedra i cobert amb volta. Resten algunes finestres amb decoració plateresca. A la façana principal, hi ha una finestra amb llinda de pedra i frontó.
Construcció: parament de carreus irregulars, en filades. Les llindes de les finestres són de pedra picada.
La masia es troba a la part nord-oest del terme, a llevant del nucli de Clarà. S'hi accedeix per carretera asfaltada des del Coll de Clarà, al km. 98,4 de la carretera C-26 (de Bassella a Solsona)(42° 1′ 0″ N, 1° 27′ 50″ E﻿ / ﻿42.01667°N,1.46389°E﻿ / 42.01667; 1.46389). La carretera, en direcció a Clarà, careneja el serrat de l'Hostal de les Forques. Al cap d'1,2 km. (42° 0′ 26″ N, 1° 28′ 3″ E﻿ / ﻿42.00722°N,1.46750°E﻿ / 42.00722; 1.46750) es pren el desviament que baixa a la masia: 2,6 km. en total. El destí està molt ben indicat perquè la masia és una Casa Rural. També s'hi pot anar des de la propera masia de Pallarès de Baix.

## Història

Es té notícies de la masia Pallarès de Dalt, des del segle xiv, anteriorment surt a la documentació el nom de "Pallaresos", convertit posteriorment en Pallarès de Baix i Pallarès de Dalt.

## Referències

* ↑ «Pallarès de Dalt». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 «Pallarès de Dalt». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Pallarès de Dalt, fitxa del catàleg de l'Ajuntament».
# Carbajo

Carbajo és un municipi de la província de Càceres, a la comunitat autònoma d'Extremadura (Espanya). Està situat al peu de la serra de Carbajo, a l'oest de la província.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 280 | 271 | 254 | 251 | 251 | 253 |
# Jacques Mairesse

Jacques Mairesse (27 de febrer de 1905 - 13 de juny de 1940) fou un futbolista francès.

## Selecció de França

Va formar part de l'equip francès a la Copa del Món de 1934.

## Referències

* ↑ Jacques Mairesse Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ «Jacques Mairesse». Fédération française de football. [Consulta: 26 abril 2011].
# Tor douronensis

Tor douronensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 35 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Tailàndia fins a Vietnam i Indonèsia, incloent-hi els rius Mekong i Chao Phraya.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Vidthayanon, C., J. Karnasuta i J. Nabhitabhata, 1997. Diversity of freshwater fishes in Thailand. Office of Environmental Policy and Planning, Bangkok. 102 p.
* ↑ Zhou, W. i G.H. Cui, 1996. A review of Tor species from the Lancangjiang River (Upper Mekong River), China (Teleostei: Cyprinidae). Ichthyol. Explor. Freshwat. 7(2):131-142.

## Bibliografia

* Cuvier, G. & A. Valenciennes. 1842. Histoire naturelle des poissons. Tome seizième. Livre dix-huitième. Les Cyprinoïdes. Hist. Nat. Poiss. v. 16: i-xx + 1-472, Pls. 456-487.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4. .
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Bajoques farcides

Els pimentons farcits d'arròs, popularment coneguts com a bajoques farcides, són un plat, el principal ingredient del qual és el pimentó (generalment roig), típic de la cuina valenciana, i en concret de les Comarques del Sud del País Valencià a cavall entre la província d'Alacant i la de València.
Per a la seua preparació, es realitza un sofregit amb tomaca, arròs i carn (encara que de vegades se substitueix per tonyina en conserva o llonganissa desfeta), amb el qual es farceixen els pimentons que posteriorment es rosteixen al forn. Se serveixen sencers amb les "tapes" com a primer plat.

## Referències

* ↑ Raimundo Montero Pizarro, (2003), El amor como forma de caza, Editorial Club Universitario, pag. 131
* ↑ Luis Felipe Lescure Beruete, (2004), DICCIONARIO GASTRONÓMICO. Términos, Refranes, Citas y Poemas, Madrid, Editorial Visión Libros, pag. 37
* ↑ Bajoques farcides o pimientos rellenos
# Iwamizawa

Iwamizawa (岩見沢市) és una ciutat i municipi de la subprefectura de Sorachi, Hokkaido, Japó. És la ciutat més poblada i la capital de la subprefectura de Sorachi.

## Geografia

Iwamizawa es troba en la meitat sud de la subhprefectura de Sorachi i limitant a l'oest amb la subprefectura d'Ishikari.

## Història

El nom d'"Iwamizawa" prové de l'antic nom en japonés "Yuamisawa" (浴澤).Yuami (浴) i sawa (澤), que vol dir "bany" i "pantà".
Iwamizawa es va desenvolupar com un nus de transport terrestre al voltant de l'Estació d'Iwamizawa.
* 1906: El poble d'Iwamizawa es converteix en la vila d'Iwamizawa.
* 1943: Iwamizawa passa a tindre l'estatus de ciutat.
* 2006: Els municipis de Kurisawa i Kita van unir-se a la ciutat d'Iwamizawa.

## Política
### Assemblea municipal

La composició actual de l'assemblea municipal és aquesta:
| Partit | Partit | Regidors |
| Independents | Ind | 15 / 22 |
| Partit Liberal Democràtic | PLD | 3 / 22 |
| Kōmeitō | KMT | 2 / 22 |
| Partit Comunista del Japó | PCJ | 2 / 22 |
| Escons vacants | | 0 / 22 |

## Transports
### Ferrocarril

* JR Hokkaidō
** Línia principal de Hakodate: Horomui - Kami-Horomui - Iwamizawa
** Línia principal de Muroran: Kurioka - Kurisawa - Shibun - Iwamizawa

### Carretera

* Autopista de Hokkaidō: Eixida d'Iwamizawa.
* Carretera Nacional del Japó 12

## Referències

* ↑ The origin of the name
* ↑ «The history of Iwamizawa». Arxivat de l'original el 2016-03-05. [Consulta: 26 octubre 2019].
* ↑ https://www.city.iwamizawa.hokkaido.jp/cassette_content/content_20190906_161502.pdf Arxivat 2019-10-25 a Wayback Machine.
* ↑ Shimin Club (9), Seiwakai (5) i Midori no Kai (1)
# Gerbillus cheesmani

Gerbillus cheesmani és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a altituds d'entre 0 i 450 msnm als Emirats Àrabs Units, el Iemen, l'Iran, l'Iraq, Jordània, Kuwait, Oman i Síria. Es tracta d'un animal nocturn i solitari. El seu hàbitat natural són els deserts. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.
L'espècie fou anomenada en honor del militar, explorador i ornitòleg britànic Robert Ernest Cheesman.

## Referències

* ↑ Schönbrodt, G.; Amr, Z. Gerbillus cheesmani. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 7 agost 2017.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 76-77. ISBN 978-0801893049.
Espècies vivents de jerbus petits :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia  · Família: Muridae :
Tribus Ammodillini, Desmodilliscini, Gerbillurini i Taterillini :
Tribu Gerbillini :
Categoria :
# PMW

PMW té els següents significats:
* Armada polonesa (del seu nom en polonès Polska Marynarka Wojenna), branca naval de les Forces Armades Poloneses
* Palestinian Media Watch, organització no governamental israeliana dedicada al seguiment dels mitjans de comunicació palestins
* pmw també és el codi ISO 639-3 del miwok de la planura, llengua miwok extinta parlada a Califòrnia
# Caravonica

Camporosso (en ligur Karevònega o Cairònega) és un comune italià, situat a la regió de la Ligúria i a la província d'Imperia. El 2011 tenia 300 habitants.

## Geografia

Situat al costat dret de la vall del torrent Trexenda, compta amb una superfície de 4,47 km² i la frazione de San Bartolomeo d'Arzeno. Limita amb les comunes de Borgomaro, Cesio, Chiusanico i Pieve di Teco.

## Referències

* ↑ DD.AA.. Dizionario di toponomastica. Storia e significato dei nomi geografici italiani. Milà: Garzanti, 1996, p. 141.
* ↑ Frisoni, Gaetano. Nomi propri di città, borghi e villaggi della Liguria del Dizionario Genovese-Italiano e Italiano-Genovese. Gènova: Nuova Editrice Genovese.
* ↑ «Dades Istat el 31 desembre 2011». Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 21 agost 2015].
# Joan I de Castella

Joan I de Castella (Épila (Saragossa) o Tamarit de Llitera (Osca), 1358 - Alcalà d'Henares, 1390) fou rei de Castella (1379-1390) i rei consort de Portugal (1383-1385).

## Orígens familiars

Fill primer d'Enric II de Castella i Joana Manuel. Va néixer el 20 d'agost de 1358 durant el desterrament del seu pare a Aragó per les seves lluites amb Pere I de Castella.

## Núpcies i descendents

El 18 de juny de 1375 es casà a la catedral de Sòria amb Elionor d'Aragó, filla del rei d'Aragó Pere el Cerimoniós i la seva tercera muller Elionor de Sicília, tal com s'havia acordat al tractat d'Almazán. D'aquesta unió nasqueren:
* l'infant Enric III de Castella (1379-1406), rei de Castella
* l'infant Ferran I d'Aragó (1380-1416), comte de Barcelona i rei d'Aragó
* la infanta Elionor de Castella (1382-?), morta jove
El 17 de maig de 1383 es casà a la catedral de Badajoz amb Beatriu de Portugal, filla de Ferran I de Portugal. D'aquesta unió nasqué:
* l'infant Miquel de Castella (1384-1385), coronat príncep de Portugal

## Vida política

Va lluitar al costat dels francesos contra el Regne d'Anglaterra durant la Guerra dels cent anys.
Va lluitar contra el Regne de Portugal, el tron del qual ambicionava a la mort de Ferran I de Portugal, pare de la seva esposa Beatriu de Portugal, sense fills mascles. Beatriu fou reina titular de Portugal entre 1383 i 1385, uns anys en els quals regnà l'anarquia a Portugal. Beatriu i Joan I de Castella foren aclamats pel poble portuguès per davant del germà il·legítim de Ferran I de Portugal, Joan I de Portugal. Per la seva derrota en la batalla d'Aljubarrota de 14 d'agost de 1385 perdé totes les opcions.
Va continuar tenint problemes amb Joan de Gant, problemes que ja havia patit el seu pare, per la reclamació dels drets dinàstics de la seva esposa Constança de Castella, hereva legítima del rei Pere I de Castella. Per tal d'acabar amb les disputes, el rei Joan I va arranjar el 1387 el casament del seu fill gran Enric amb Caterina, filla de Constança i Joan de Gant.
Va morir el 9 d'octubre de 1390 a Alcalà d'Henares a causa de la caiguda d'un cavall que li havien regalat.

## Referències

* ↑ Gebhardt, Victor. Historia general de España y de sus Indias: desde los tiempos más remotos hasta nuestros días (en castellà). Librería Española, 1864, p. 134.
# Bajrakitiyabha

Bajrakittiyabha (Bangkok, 7 desembre de 1978) és una princesa de Tailàndia, és la filla primogènita dels reis Vajiralongkorn i Soamsawali.

## Ascendència

| 8. Mahidol Adulyadej | 8. Mahidol Adulyadej | 8. Mahidol Adulyadej | 8. Mahidol Adulyadej | | | |
| | | | | | | | | 4. Bhumibol Adulyadej | 4. Bhumibol Adulyadej | 4. Bhumibol Adulyadej | 4. Bhumibol Adulyadej | | | | |
| | | | | | | | | | | | 9. Srinagarindra | 9. Srinagarindra | 9. Srinagarindra | 9. Srinagarindra | |
| | | | | | | | | | | | 2. Vajiralongkorn | 2. Vajiralongkorn | 2. Vajiralongkorn | 2. Vajiralongkorn | | | | | | | |
| | | | | | | | | | | | | | | | 10. Chanthaburi Suranat | 10. Chanthaburi Suranat | 10. Chanthaburi Suranat | 10. Chanthaburi Suranat | | | |
| | | | | | 5. Sirikit | 5. Sirikit | 5. Sirikit | 5. Sirikit | | | | | | | | | | | |
| | | | | | | | | | | | | | | | 11. Bua Kitiyakara | 11. Bua Kitiyakara | 11. Bua Kitiyakara | 11. Bua Kitiyakara | | | |
| | | 1. Princesa Bajrakitiyabha | 1. Princesa Bajrakitiyabha | 1. Princesa Bajrakitiyabha | 1. Princesa Bajrakitiyabha | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | 12. Chanthaburi Suranat | 12. Chanthaburi Suranat | 12. Chanthaburi Suranat | 12. Chanthaburi Suranat |
| 6. Adulyakit Kittiyakara | 6. Adulyakit Kittiyakara | 6. Adulyakit Kittiyakara | 6. Adulyakit Kittiyakara | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| | | | | | | | | | | | | | | | | | | 13. Bua Kitiyakara | 13. Bua Kitiyakara | 13. Bua Kitiyakara | 13. Bua Kitiyakara | | | |
| | | | | | 3. Soamsawali | 3. Soamsawali | 3. Soamsawali | 3. Soamsawali | | | | | | | | | | | | | | | | |
| | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | 14. ?? | 14. ?? | 14. ?? | 14. ?? |
| | | | | | | | | | | | 7. Phansawari Kitiyakara | 7. Phansawari Kitiyakara | 7. Phansawari Kitiyakara | 7. Phansawari Kitiyakara | | | | | | | | | | |
| | | | | | | | | | | | 15. ?? | 15. ?? | 15. ?? | 15. ?? | |

## Referències

* ↑ «Commencement 2005: Cell phones, cameras, congratulations, challenges and a princess». Cornell University News Service, 29-05-2005. [Consulta: 21 octubre 2011].
* ↑ «5 things to know about Princess Bajrakitiyabha, daughter of Thai King Vajiralongkorn and his first wife Princess Soamsawali». South China Morning Post [Consulta: 10 desembre 2019].
# Iwama Ryu

Iwama ryu (en japonès « escola d'Iwama », és el nom generalment emprat per designar l'estil d'aikido ensenyat per Morihiro Saito.
Morihiro Saito va ser un dels més pròxims deixebles del fundador de l'aikido, Morihei Ueshiba. Va practicar quotidianament sota la direcció d'aquest darrer durant més de 24 anys, com alumne intern (uchi deshi).
Després de la mort de Saito Sensei, els seus alumnes es dividiren en diversos grups, alguns dels quals segueixen lligats a l'Aikikai Hombu Dojo i a la família Ueshiba, i d'altres, entre els quals es troba el seu fill Hitoiro Saito, es desvincularen per complet de l'Aikikai fundant un nou dojo a Iwama.

## Referències

* Ulf Evenås Arxivat 2007-02-28 a Wayback Machine. a Encyclopedia of Aikido de Stanley Pranin

## Enllaços externs

* Iwama Aikido
* Traditional Aikido United
# Centroheliozous

Els centroheliozous o centrohèlids (Centroheliozoa o Centrohelida) són un gran grup de protistes heliozous. Inclouen formes mòbils i sèssils que es troben en aigua dolça o ambients marins, especialment a una certa fondària.
Els individus són unicel·lars i esfèrics, normalment al voltant de 30–80 μm de diàmetre i coberts amb axopodis radials per capturar l'aliment i moure's.

## Classificació

La posició evolutiva d'aquest grup no està clara. Cavalier-Smith suggerí que poden estar relacionats amb Rhizaria, Actualment estan classificats com Hacrobia. Estan dividits en dos ordres: Pterocystida i Acanthocystida.

## Referències

* 1 2 Cavalier-Smith, Thomas; Chao, Ema E. «Oxnerella micra sp. n. (Oxnerellidae fam. n.), a Tiny Naked Centrohelid, and the Diversity and Evolution of Heliozoa». Protist, 163, 4, 2012, pàg. 574–601. DOI: 10.1016/j.protis.2011.12.005. PMID: 22317961 [Consulta: 13 abril 2013].
* ↑ Nikolaev SI; Bolivar, I; Polet, S; Mylnikov, AP; Aleshin, VV; Petrov, NB; Pawlowski, J; Berney C; Fahrni JF; 3 «The twilight of Heliozoa and rise of Rhizaria, an emerging supergroup of amoeboid eukaryotes». Proc. Natl. Acad. Sci. U.S.A., 101, 21, 01-05-2004, pàg. 8066–8071. DOI: 10.1073/pnas.0308602101. PMC: 419558. PMID: 15148395.
* ↑ Cavalier-Smith T, Chao EE «Molecular phylogeny of centrohelid heliozoa, a novel lineage of bikont eukaryotes that arose by ciliary loss». J. Mol. Evol., 56, 4, 01-04-2003, pàg. 387–396. DOI: 10.1007/s00239-002-2409-y. PMID: 12664159.
* ↑ Zhao, Sen; Burki, Fabien; Bråte, Jon; Keeling, Patrick J.; Klaveness, Dag; Shalchian-Tabrizi, Kamran «Collodictyon—An Ancient Lineage in the Tree of Eukaryotes». Molecular Biology and Evolution, 29, 6, 2012, pàg. 1557–68. DOI: 10.1093/molbev/mss001. PMC: 3351787. PMID: 22319147 [Consulta: 2 març 2012].

## Bibliografia

* Patterson DJ «The Diversity of Eukaryotes». Am. Nat., 154, S4, 01-10-1999, pàg. S96–S124. DOI: 10.1086/303287. PMID: 10527921.
# Gazteluberri

Gazteluberri (en basc, oficialment en castellà Castillonuevo) és un municipi de Navarra, a la comarca de Roncal-Salazar, dins la merindad de Sangüesa. Limita al nord amb Nabaskoze, a l'oest amb Erromantzatua, a l'est amb Salvatierra de Esca i al sud amb Sigüés, Escó i Tiermas (Jacetània).

## Topònim

Gazteluberri va ser un poblament tardà, probablement de finals del segle xii, quan els habitants d'Elesa, despoblat situat a 2 km de l'actual emplaçament de Gazteluberri, es van veure obligats a traslladar-se a una nova ubicació per raons defensives. La població es va situar als peus d'un nou castell que s'havia construït per a defensar la frontera oriental de Navarra. Aquest castell va ser el qual va batejar a la localitat com Castillo-Nuevo. En el segle xvi quan Navarra va ser conquistada per Ferran el Catòlic, aquest va ordenar derrocar els castells fronterers de Navarra i entre ells el de Gazteluberri, pel que actualment no queda rastre algun del castell que va donar nom al poble. El nom del poble s'ha solgut transcriure com Castillonuevo, Castillo Nuevo o Castillo-Nuevo; sent la primera forma la més habitual i l'última la qual és oficial. Els roncalesos anomenaven antigament al poble Gaztuluberri en basc, nom que significa en el dialecte roncalès d'aquest idioma precisament castell nou. L'Euskaltzaindia va establir que el nom de la població en basc és Gazteluberri, similar al nom tradicional, però en euskera batua. Encara que les veïnes valls de Roncal i Salazar són històricament bascòfones i pertanyen a la Zona Lingüística Mixta de Navarra, la veritat és que el poble es troba en una zona romanizada des de fa antic.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 27 | 27 | 25 | 22 | 21 | 20 | 19 | 20 | 19 | 18 | 18 |
| Fonts: Gazteluberri i Institut d'Estadística de Navarra |||||||||||
# PM²

Project Management Methodology o PM² és una metodologia de gestió de projectes desenvolupada per la Comissió Europea (CE). És la metodologia oficial de la CE, incorporant elements de bones practiques acceptades dins de la gestió de projectes i de l'experiència desenvolupada per les seves institucions.

## Història

La preparació de PM² va començar al 2007. La primera versió es publica al 2008. Era d'ús intern, centrada en els projectes de tecnologia de l'informació.
Al 2016 es publica la primera guia d'accés públic, la “PM² Guide—Open Edition”, més genèrica per a permetre la seva adopció a projectes fora del abast de sistemes d'informació.
PM² es va adoptar pel Consell d'Europa, el Servei d'Acció Exterior, el Banc Central Europeu, el Banc Europeu d'Inversions i el Tribunal de Justícia, entre d'altres agencies de la Unió Europea.
El objectiu es facilitar el accés de forma global a la metodologia, per a totes les institucions de la Unió Europea, les agencies europees, el seus proveïdors, administracions públiques dels estats membres i al sector privat.

## Referències

* ↑ «A timeline of the history of PM²» (en anglès). EU - PM² Center, 2023. [Consulta: 2 juliol 2023].
# Carbajales de Alba

Carbajales de Alba és un municipi de la província de Zamora, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 757 | 736 | 695 | 692 |
# BREEAM

BREEAM (Building Research Establishment Environmental Assessment Method), publicat per primera vegada pel Building Research Establishment (BRE) l'any 1990, és el mètode més establert del món per avaluar, qualificar i certificar la sostenibilitat dels edificis. Més de 550.000 edificis han estat "certificats per BREEAM" i més de dos milions estan registrats per a la certificació en més de 50 països d'arreu del món. BREEAM també disposa d'una eina centrada en el desenvolupament del barri.
BREEAM és una avaluació realitzada per avaluadors independents amb llicència que utilitzen mètriques i índexs de sostenibilitat amb base científica que cobreixen una sèrie de qüestions ambientals. Les seves categories avaluen l'ús de l'energia i l'aigua, la salut i el benestar, la contaminació, el transport, els materials, els residus, l'ecologia i els processos de gestió. Els edificis estan qualificats i certificats en una escala de "Aprovat", "Bé", "Molt bé", "Excel·lent" i "Excel·lent".
Treballa per conscienciar els propietaris, ocupants i dissenyadors dels avantatges d'adoptar un enfocament sostenible, proporcionant un marc que els ajudi a adoptar solucions sostenibles amb èxit d'una manera rendible i proporciona un reconeixement al mercat dels seus assoliments. Pretén reduir els efectes negatius de la construcció i el desenvolupament sobre el medi ambient.
BREEAM inclou diverses categories generals de sostenibilitat per a l'avaluació:
* Gestió
* Energia
* Salut i benestar
* Transport
* Aigua
* Materials
* Malbaratament
* Ús del sòl i ecologia
* Pol·lució
BREEAM s'utilitza en més de 70 països, i diversos a Europa han anat més enllà per desenvolupar esquemes BREEAM específics per a cada país operats per Operadors d'Esquemes Nacionals (NSO).

## Referències

* ↑ «BREEAM: What is BREEAM?». Building Research Establishment. Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 8 maig 2014].
* ↑ «What is BREEAM?». Arxivat de l'original el 2018-08-24.
* ↑ «Evironmental Assessments – Ferguson Brown» (en anglès britànic). Arxivat de l'original el 2022-11-21. [Consulta: 21 novembre 2022].
* ↑ «BREEAM: What is BREEAM?». Building Research Establishment. Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 8 maig 2014].
* ↑ Lowe, Watts, Jack, Norman Sheffield Hallam University Built Environment Research Transaction, 2011, pàg. 42–53.