OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Galicia Ceibe-OLN

Galicia Ceibe-OLN (GC-OLN) fou una organització independentista d'esquerra impulsada pel Partido Galego do Proletariado (PGP) el 1980 com al seu front d'actuació política. Després de la dissolució del PGP el 1981, GC-OLN va ocupar el seu espai polític i va exigir la independència plena per a Galícia sense excloure la lluita armada. El 1982 va ser una de les forces que originaren el Bloc Nacionalista Gallec (BNG) però el van deixar als pocs mesos per diferències en l'estratègia electoral a seguir.
A les eleccions de 1983 formà junt al Partit Comunista Obrer Espanyol (PCOE) i independents les Candidaturas de Unidade Popular. Davant els mals resultats assolits, Xosé Luís Méndez Ferrín proposà a final d'any a la VI Assemblea Nacional l'autodissolució de l'organització, cosa rebutjada per la majoria. En aquella Assemblea es decidí canviar el nom a Galiza Ceive-OLN i adoptar una ortografia reintegracionista. Antón Arias Curto en fou un dirigent destacat. L'organització donà suport ideològic a l'Exército Guerrilheiro do Povo Galego Ceive i a Loita Armada Revolucionaria.
El juliol de 1988 junt al Partido Comunista de Liberación Nacional, escissió d'Unión do Povo Galego (UPG) formà el Fronte Popular Galega, integrada per un altre grup que formava part de FPG procedent del Partido Comunista de Liberación Nacional (PCLN), els Grupos Independentistas Galegos format per universitaris d'USC. Però el 1989 Galiza Ceive-OLN decidí deixar l'organització per diferències d'estratègia d'organització, va autodissoldre i va formar l'Assembleia do Povo Unido.

## Referències

* ↑ «Homenaxe ao histórico independentista Antom Árias Curto» (en gallec). Galicia confidencial, 14-06-2017.
* ↑ Actas do XIX Congreso Internacional de Lingüística e Filoloxía Románicas, Universidade de Santiago de Compostela, 1989 (en castellà). Fundación "Pedro Barrié de la Maza, Conde de Fenosa,", 1992, p. 72.
# Galicia Hoxe

Galicia Hoxe fou un diari gallec que es publicà en paper a Santiago de Compostel·la, editat per l'Editorial Compostela, que també editava El Correo Gallego. Fou el primer diari en llengua gallega. Va aparèixer el 6 de gener del 1994 amb la capçalera O Correo Galego, i al maig del 2003 va canviar al nom. El darrer número va sortir el 28 de juny de 2011. Les raons, segons el propi mitjà, fou el retall de les ajudes econòmiques que rebia de la Xunta de Galicia. Nogensmenys va mantenir l'edició digital durant uns anys més.

## Referències

* ↑ Helena Goyanes Vioar et al. A información en galego. Edicións Lea, 1996, páxina 19.
* ↑ "Pecha Galicia Hoxe" Arxivat 2014-02-21 a Wayback Machine., 28/6/2011.
* ↑ «Edició arxivada de Galicia Hoxe el juny de 2013» (en gallec). Galicia Hoxe, 28-06-2013. Arxivat de l'original el 2013-06-28. [Consulta: 20 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Web de Galicia Hoxe Arxivat 2010-12-26 a Wayback Machine.
# Gavotí emplomallat

El gavotí emplomallat (Aethia cristatella) és un petit ocell marí de la família dels àlcids (Alcidae) que habita al Pacífic Septentrional. No se n'han descrit subespècies.

## Morfologia

* Ocell petit dins la seva família, fa uns 25 cm de llargària i un pes, durant l'estació reproductora, de 211-322 grams.
* Plomatge negre al cap i zones superiors i gris fosc a les inferiors.
* Bec curt color taronja amb punta clara. Potes blavenques.
* Al cap són distintius un plomall negre al front, corbat cap avant i unes llargues plomes blanques des de l'ull cap arrere.
* Els joves freturen de plomalls al cap i el bec és menys acolorit.

## Hàbitat i distribució

D'hàbits pelàgics, viuen al Pacífic Septentrional, mar de Bering i zona àrtica adjacent. En hivern fan desplaçaments que els poden portar fins al Japó.

## Alimentació

S'alimenten principalment de zooplàncton fent grans desplaçaments des de la zona de cria. La dieta inclou petits peixos i calamars, crustacis i altres invertebrats.

## Reproducció

Cria en grans colònies, sovint mixtes amb els seus parents Aethia pusilla. Ponen un únic ou, generalment dins d'un cau. Els dos pares cooperen en la cura de l'ou que covaran durant 24 dies. Els pollets seran alimentats uns 20 dies.

## Referències

* ↑ Classificació dels caradriformes (amb subespècies) a ZOONOMEN Rev. 14-02-2011
* 1 2 3 Anthony J. Gaston, Ian L. Jones: The Auks. Pàg. 244 - 252. Oxford University Press, Oxford 1998, ISBN 0-19-854032-9.
* 1 2 Gerald S. Tuck: A Field Guide to the seabirds of Britain and the World/Guia de Campo de la Aves Marinas de España y del Mundo. Pàg. 167. Ediciones Omega, S.A.Barcelona,1980. ISBN 84-282-0578-7
* ↑ Distribució i moviments migratoris segons J. Del Hoyo, A. Elliot i J. Sargatal a GROMS Rev. 14-02-2011
# Geneva (Washington)

Geneva és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 2.257 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Geneva tenia 2.257 habitants, 778 habitatges, i 655 famílies. La densitat de població era de 837,9 habitants per km².
Dels 778 habitatges en un 43,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 73,9% hi vivien parelles casades, en un 6,7% dones solteres, i en un 15,8% no eren unitats familiars. En l'11,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,9 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,11.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,5% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 27,5% entre 25 i 44, un 27,9% de 45 a 60 i un 8,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 65.324 $ i la renda mediana per família de 71.389 $. Els homes tenien una renda mediana de 48.103 $ mentre que les dones 40.089 $. La renda per capita de la població era de 25.374 $. Cap de les famílies i el 2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Geneva». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Geneva». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Gianfranco Zola

Gianfranco Zola, nascut el 5 de juliol de 1966 a Oliena, Sardenya, és un exfutbolista italià que va jugar en diversos equips italians, però sobretot va destacar amb el Chelsea FC anglès. Actualment és entrenador del Watford FC, després d'haver dirigit durant dues temporades al West Ham FC.
És considerat com un dels grans jugadors italians de la dècada dels 90. Va participar en diversos campionats internacionals amb la selecció azzurra, jugant un total de trenta-cinc partits i marcant deu gols.

## Trajectòria
### Itàlia

Zola va començar a jugar a l'equip de la seua localitat, el modest Corrasi d'Oliena. Posteriorment va signar el seu primer contracte professional amb l'equip sard del Nuorese el 1984. El 1986, va ser traspassat al Torres, el club més antic de Sardenya, on va jugar-hi durant tres temporades. El 1989 va fitxar pel Napoli de la Serie A. El jove i talentós Zola va marcar dos gols com a suplent de Maradona en l'equip que va guanyar la Serie el 1990, en aquell equip va compartir vestuari amb mites sud-americans com Daniel Fonseca, Antonio Careca i Ricardo Alemão. Maradona seria un dels jugadors que influenciaria més en la carrera de Zola. Zola va ajudar el Napoli a guanyar la Supercoppa Italiana el 1991 i va fer el seu debut sota la batuta d'Arrigo Sacchi el mateix any, guanyant-se la primera titularitat contra Noruega al novembre. El 1993, Zola va deixar el Napoli per fitxar pel Parma. Va guanyar la Copa de la UEFA i va aconseguir el subcampionat a la Serie A, a més de la Coppa el 1995. Al club blau i groc es va cimentar la seua reputació com a jugador de tall creatiu. Això no obstant, l'entrenador Carlo Ancelotti no va saber fer-lo encaixar dintre del seu sistema tàctic i, finalment, va acabar abandonant l'equip.

### Chelsea

El novembre del 1996, Zola va fitxar pel Chelsea FC per una xifra pròxima als 4.5 M£. El primer dorsal que va lluir va ser el 25. El seu debut va ser contra el Tottenham Hotspur FC.
Va ser un jugador clau en el ressorgiment del Chelsea, ajudant a l'equip a guanyar la FA Cup sobre el Middlesbrough FC.

### Selecció italiana

Va debutar amb la selecció azzurra el 13 de novembre del 1991, va ser contra la selecció noruega. El seu primer gol, però, no arribaria fins uns anys més tard, concretament va ser el 25 de març del 1995 contra la selecció d'Estònia. Amb la selecció italiana va disputar la Copa del Món del 1994 als EUA i l'Eurocopa del 1996 a Anglaterra.

## Referències

* 1 2 «Estadístiques Gianfranco Zola» (en italià). Web de la FIGC. Arxivat de l'original el 2002-11-26. [Consulta: 12 febrer 2011].
* ↑ «OFICIAL: Watford, Zola nuevo entrenador» (en castellà). Web de todomercado. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 20 juny 2013].
* ↑ «Gianfranco Zola: The Ambassador» (en anglès). Web de Channel4. Arxivat de l'original el 2007-02-19. [Consulta: 12 febrer 2011].

## Enllaços externs

* Fitxa a Soccerbase (anglès)
* Estadístiques a national-football-teams.com (anglès)
# Gianfranco Masini

Gianfranco Masini (Reggio de l’Emília, 26 de novembre de 1937 - Reggio de l’Emília, 18 de juny de 1993) va ser un director d'orquestra italià, conegut principalment per dirigir òpera.
Durant el transcurs de la seva carrera va ser director principal al Teatro Lirico Giuseppe Verdi de Trieste i al Festival Arena di Verona. Va aparèixer a nombrosos teatres d'òpera a Europa i Amèrica del Nord com a director convidat i va ser el director convidat principal del Stadttheater Bonn el 1990. En el moment de la seva mort, era el director i conductor artístic principal de l'òpera de Montpeller.
Masini va néixer a Reggio Emilia, Itàlia, i va estudiar composició i direcció d'orquestra als conservatoris de Parma i Bolonya, seguit per estudis posteriors a Viena amb Hermann Scherchen. Va debutar a la direcció el 1966 amb La bohème al "Teatro Municipale di Reggio Emilia"". A més de les seves actuacions en directe, Masini va realitzar diversos enregistraments d'òpera de llarga durada per a "Deutsche Grammophon, Decca, Philips" i "Ricordi". Les seves darreres actuacions van dirigir La forza del destino a l'òpera de Montpeller a principis de juny de 1993. Va renunciar per motius de salut poc després i va morir a la seva ciutat natal a l'edat de 55 anys. El 2013, vint anys de la seva mort, l'auditori del "El Conservatori Achille Peri" de Reggio Emilia va ser nomenat en honor seu.

## Referències

* 1 2 The Independent (30 June 1993). "Obituary: Gianfranco Masini". Retrieved 18 March 2016.
* ↑ City of Reggio Emilia. "Lunedì 22 aprile l'Auditorium del 'Peri' sarà intitolato a Gianfranco Masini". Retrieved 18 March 2016 (in Italian).
# Girocronologia

Es denomina girocronologia a un mètode nou per determinar de forma precisa les edats dels estels basat en la seva velocitat de rotació. Desenvolupat en 2007 per Sydney Barnes, astrònom de l'Observatori Lowell, aquest mètode considera la rotació d'un estel com un rellotge astronòmic, indicant amb bastant precisió el temps transcorregut des del naixement de l'estel. La tècnica permet aprofundir en la idea d'Skumanitx, qui ja en 1972 va observar que un altre mesurament del gir estel·lar canvia de forma constant amb l'edat dels cúmuls estel·lars.
Considerant que el període de rotació d'un estel manté un canvi constant i està en funció de la seva edat i color, la girocronologia permet determinar l'edat d'un estel quan es coneixen el seu període de rotació i el seu tipus espectral (color). Aquest últim valor és un indicador de la massa i la temperatura de la seva superfície. Els marges d'error típics en les edats girocronolòques són de l'ordre del 15 %, mentre que els mètodes anteriors de datació (mètode isòcron i cromosfèric) presenten marges d'error que se situen entre el 50 % i el 100 %.
La girocronologia pot ser calibrada utilitzant l'edat coneguda del Sol (4600 milions d'anys). Una altra característica distintiva d'aquesta tècnica és que funciona bé amb la gran majoria d'estels, inclosos els estels de camp, és a dir, aquells que no es troben en cúmuls estel·lars. No obstant això, la girocronologia no funciona bé per a aquells estels més joves que no han començat a fusionar combustible a un ritme sostingut, característica dels estels pre-seqüència principal, ni per aquells que en la seva evolució ja han abandonat la seqüència principal.

## Vegeu també

* Rotació estel·lar

## Referències

* ↑ «Quina edat tenen els estels?» (en castellà). Astroseti.org. Arxivat de l'original el 2008-12-25. [Consulta: 20 gener 2019].
* ↑ Barnes, Sydney A. «Ages for Illustrative Field Stars Using Gyrochronology: Viability, Limitations, and Errors». SAO/NASA ADS Astronomy Abstract Service. pp. 1167-1189.
# Gorni (Stàvropol)

* Per a altres significats, vegeu «Gorni».
Gorni (en rus: Горный) és un poble (un possiólok) del krai de Stàvropol, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 404 habitants. Pertany al districte rural de Petrovski.

## Referències

* ↑ Протокол учредительского съезда Ставрсельскосоюза 11-13 января 1925 года и приложение к нему. Ставрополь: [Б. и.], 1925, p. 29-31.
# Mamadou Aliou Kéïta

Mamadou Aliou Kéïta (Guinea, 1952 - Conakry, 11 d'abril de 2004), anomenat N'Jo Léa en referència al jugador camerunès Eugène N'Jo Léa, fou un futbolista guineà de la dècada de 1970.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Guinea. Pel que fa a clubs, destacà a Hafia Football Club de Conakry.

## Referències

* ↑ Mamadou Aliou Keita dit Njo Lea Arxivat 2013-12-02 a Wayback Machine. Arxivat Arxivat 2013-12-02 a Wayback Machine.
* ↑ Le footballeur Alioune Kéïta «N'Joléa» n'est plus
* ↑ (anglès) African Nations Cup - Topscorers, RSSSF
# Get Smart

«Get Smart» té aquests significats:
* Televisió: Get Smart (en català Superagent 86), sèrie estatunidenca de 1965 de Mel Brooks
* Cinema: Get Smart (en català Superagent 86 de pel·lícula), pel·lícula estatunidenca de 2008 de Peter Segal
# Samantha Carter

Samantha Carter és un personatge de ficció en la sèrie de televisió Stargate SG-1. El personatge és interpretat per l'actriu Amanda Tapping.
Samantha té un doctorat de Física Quàntica, va seguir els passos del seu pare el general Jacob Carter, i es va allistar en les Forces Aèries dels Estats Units, on va reunir més de 100 hores de vol pilotant un jet F-16 fighter en la Guerra del Golf.
Va treballar com a astrofísica teòrica en el Pentàgon abans de ser traslladada al comando Stargate, on va estudiar la porta estel·lar durant dos anys abans de la seva activació gràcies a la col·laboració del doctor Daniel Jackson. Encara que no va poder participar en el primer viatge, no va dubtar a participar en la reactivació del projecte Stargate després de l'atac d'Apophis a la base.
A causa de la seva actuació amb l'SG-1, va ser ascendida a major i posteriorment a tinent coronel. L'any 1999 se li va concedir la medalla al mèrit aeri per la seva heroica actuació dins del comando Stargate.
Finalment ascendeix a coronel i es posa com a líder de l'expedició a la ciutat de Atlantis.

## Enllaços externs

* Samantha Carter a GateWorld Arxivat 2007-03-17 a Wayback Machine. (anglès)
# Guillermo Hernangómez Heredero

Guillermo Hernángomez Heredero (Madrid, Espanya, 21 de març de 1963 (21-03-1963)) és un exjugador de bàsquet espanyol. Amb 2,03 d'alçada el seu lloc natural era el de pivot.
Està casat amb l'exjugadora de la selecció femenina de bàsquet d'Espanya Margarita Geuer i és pare dels també jugadors de bàsquet de la Lliga ACB i de l'NBA Willy Hernangómez (n. 1994) i Juancho Hernangómez (n. 1995), i d'Andrea (n. 2000), en les categories inferiors de l'Estudiantes.
Format en les categories inferiors del Reial Madrid, va jugar durant una temporada al primer equip blanc. Els altres equips on militaria són Bosco La Corunya (1983/84 i 1986/87), CB Guadalajara (1984/85), Estudiantes (1987/89), Cajamadrid (1989/90), Azuqueca (1990/91) i Bansander (1992/93).

## Referències

* ↑ leyendasbaloncestorealmadrid.es Hernangómez a leyendas del Real Madrid Arxivat 2016-07-26 a Wayback Machine., consultat l'octubre de 2012.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador en ACB.COM Arxivat 2014-05-07 a Wayback Machine.
# HHV

HHV té els següents significats:
* Herpesvirus humà (del seu nom en anglès Human Herpesvirus), virus d'ADN de la família dels Herpesviridae
* Higher Heating Value, mesura del poder calorífic dels combustibles
# Gavin Mannion

Gavin Mannion (Dedham, Maine, 24 d'agost de 1991) fou un ciclista estatunidenc professional des del 2011 fins al 2022. En el seu palmarès destaca l'UCI Amèrica Tour de 2018.

## Palmarès

* 2018
** 1r a l'UCI Amèrica Tour
** 1r a la Colorado Classic i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa al Tour de Gila
* 2020
** Vencedor de 2 etapes al Tour de Savoia Mont Blanc

## Referències

* ↑ «Sean Bennett y Gavin Mannion, los dos profesionales estadounidenses, no seguirán en el pelotón internacional 2023» (en castellà). Ciclo 21, 02-01-2023. [Consulta: 2 gener 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa en sitiodeciclismo.net
* Fitxa en cyclebase.nl
* Fitxa en museociclismo.it
* Fitxa en procyclingstats.com
# Gorni (Volsk)

* Per a altres significats, vegeu «Gorni».
Gorni (en rus: Горный) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 96 habitants. Pertany al districte municipal de Volsk.

## Referències

* ↑ «Регионы России → Саратовская обл. → Вольский р-н → Александровка с.». Arxivat de l'original el 2015-04-05.
* ↑ Koriakov, I. B.. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2018-03-24.
# Zhang Meiling

Zhang Meiling (11 de març de 1985) és una esportista xinesa que va competir en judo, guanyadora d'una medalla de bronze al Campionat Asiàtic de Judo de 2011 en la categoria de –78 kg.

## Palmarès internacional

Campionat Asiàtic :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2011 | Abu Dabi ( Emirats Àrabs Units) | 3 | –78 kg |

## Referències

* ↑ Zhang Meiling en Judoinside.com (anglès)
# Get to Know Your Rabbit

Get to Know Your Rabbit és una pel·lícula estatunidenca de Brian De Palma, estrenada el 1972.

## Argument

Un home de negocis turmentat (Tom Smothers) va a buscar un mag (Orson Welles) per tal d'assabentar-se de les seves tècniques.

## Repartiment

* Tom Smothers
* John Astin
* Katharine Ross
* Orson Welles
* Susanne Zenor
* Samantha Jones
* Allen Garfield
* Charles Lane
* M. Emmet Walsh

## Al voltant de la pel·lícula

* Brian de Palma s'ha fet virat de l'equip de rodatge.
* La pel·lícula ha estat rodada el 1970 però no serà difosa per la Warner Bros. fins a dos anys més tard.

## Enllaços externs

* Anàlisi
# Forces de Defensa del Poble

Les Forces de Defensa del Poble (kurd: Hezen Parastina Gel) és un grup armat kurd, branca militar del Partit dels Treballadors del Kurdistan des del 2002, sota els diversos noms que ha portat aquest partit. Va substituir a les Forces de Defensa del Poble (Halk Savunma Gucleri) que, tanmateix, eren hereves de l'Exèrcit Popular d'Alliberament del Kurdistan (Artêsa Rizgariya Gêle Kurdistan). La seva tàctica va canviar i es va concentrar en petites accions a la frontera. S'ha enfrontat algunes vegades a l'exèrcit turc dins el Kurdistan iraquià.
En el moment de la seva fundació va mantenir l'alto el foc de les Forces de Defensa del Poble decretat el 1999. Tanmateix el juny de 2004 el va trencar argumentant la manca de voluntat de l'Estat turc per a negociar. Malgrat un breu alto el foc l'agost de 2005 es va enfrontar a les forces de seguretat turques fins a l'octubre de 2006 quan va decretar un nou alto el foc. Aquestes van reprendre cap a la fi de l'any 2007.
Entre gener de 2009 i maig de 2010 va decretar un altre alto el foc. Entre agost de 2010 i febrer de 2011 va realitzar un nou intent negociador sense aconseguir cap dels seus objectius polítics. Seguint el consell d'Abdullah Öcalan, el 21 de març de 2013 va anunciar un altre alto el foc, però el setembre del mateix any, tot i mantenir la treva, va suspendre el replegament. El 2014, l'HPG va participar en la lluita directa contra Estat Islàmic a les muntanyes del Sinjar.
Té les seves bases principals a les muntanyes de Qandil, al Kurdistan Meridional. Pel que es pot jutjar a partir de les publicacions, una de les faccions bàsiques de l'HPG s'anomena «Forces Karela» o «Forces Al-Karila» (àrab: قوات الكاريلا, Quwwāt al-Kārīlā) que significa ‘Forces de la Guerrilla’ i aquest nom s'esmenta principalment en textos àrabs sobre accions de l'HPG. En els textos àrabs, i més tard entre els seus membres i partidaris, «Karila» o «Gerîla» s'ha convertit en un nom alternatiu per al grup armat en general.

## Referències

* ↑ Hawramy, Fazel. «Commander who defended Mount Shingal's Yezidis killed in Turkish strike: PKK» (en anglès). Rudaw.net. [Consulta: 12 octubre 2020].
* ↑ «The Karela forces carry out new operations and eliminate 4 Turkish occupation soldiers» (en anglès). Ronahi.tv, 03-07-2019. [Consulta: 19 febrer 2021].
# Santa Maria de Montescot

Santa Maria de Montescot és l'església parroquial del poble de Montescot, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya del Nord.
Està situada al bell mig de la cellera originària del poble vell de Montescot.

## Història

Documentada des del 1073, malgrat que el poble de Montescot ja ho és des del 883, en la forma Montescopio, tot i que també apareix en les formes Montescapri (922) i Montechabrario (1073). Una tercera denominació del poblat es dona al llarg de l'edat mitjana: villa Roderadi (anys 916, 970 i 1067) o villa Rodrat (1080).

## L'edifici

És un temple romànic de finals del segle xi o principis del xii. Està capçat a les dues bandes per dos arcs semicircular. D'una sola nau, la porta original, refeta en marbre el 1671, era a la façana sud, però a principis del segle xx fou traslladada al bell mig de l'absis original, a llevant, alhora que es construïa un campanar damunt de l'absis. També es capgirà l'església, i es construí un segon absis semicircular per al nou presbiteri al costat de ponent.
L'església havia estat totalment coberta d'arrebossat. Els anys 80 va ser repicada, i la pedra vista fou rejuntada amb ciment i altre material, cosa que distorsionà del tot l'aspecte extern del temple. L'aparell original era irregular, fet de blocs de pedra trencats alternats amb còdols de diverses mides. Les cantoneres són carreus grossos, ben escairats i polits, entre els quals en destaquen dos de molt grossos, un a cada costat de l'església. El granit hi predomina, però també hi ha marbre.

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Montescot». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Gavín, Josep M. «Ros 133. Santa Maria de Montescot». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3**). ISBN 84-85180-13-5.
* Mallet, Géraldine. Églises romanes oubliées du Roussillon. Montpellier: Les Presses du Languedoc, 2003, p. 334. ISBN 978-2-8599-8244-7.
* Ponsich, Pere; Badia i Homs, Joan. «Montescot: Santa Maria de Montescot». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ L'església de Santa Maria, al centre de l'ortofotomapa de l'IGN
* ↑ Ponsich i Badia 1993.
* ↑ Mallet 2003.