OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Alfredo Giannetti

Alfredo Giannetti (Roma, 16 d'abril de 1924 – 30 de juliol de 1995) va ser un guionista i director de cinema italià.

## Biografia

Va debutar com a guionista en el gènere tardà del neorealista i va trobar una llarga relació amb Pietro Germi, fins que va guanyar l'Oscar al millor guió original el 1963 per Divorci a la italiana. El 2022 era l'únic italià, juntament amb els coescriptors Germi i Ennio De Concini, que ha guanyat el reconeixement.
El 1961 va debutar com a director amb Giorno per giorno, disperatamente, però el seu veritable èxit va arribar amb els drames de Rai, de la popularíssima La famiglia Benvenuti amb Enrico Maria Salerno als tres episodis de Tre donne, així com el llargmetratge Correva l'anno di grazia 1870, protagonitzada per Anna Magnani i Marcello Mastroianni.

## Filmografia
### Director i guionista
#### Cinema

* Giorno per giorno, disperatamente (1961)
* Il generale, episodi d' Amori pericolosi (1964)
* La ragazza in prestito (1964)
* Correva l'anno di grazia 1870 (1971)
* Di mamma non ce n'è una sola (1974)
* Bello come un arcangelo (1974)
* Il bandito dagli occhi azzurri (1980)
* Legati da tenera amicizia (1983)

#### Televisió

* La famiglia Benvenuti - sèrie TV, 13 episodis (1968-1969)
* Tre donne - minisèrie TV (1971)
** La sciantosa
** 1943: Un incontro
** L'automobile
* Un paio di scarpe per tanti chilometri - minisèrie TV (1981)
* All'ombra della grande quercia - minisèrie TV (1984)
* Atto d'amore - telefilm (1986)
* Doris una diva del regime - minisèrie TV (1991)

### Guionista
#### Cinema

* Un marito per Anna Zaccheo, dirigida per Giuseppe De Santis (1953)
* Cuore di mamma, dirigida per Luigi Capuano (1954)
* Suor Maria, dirigida per Luigi Capuano (1955)
* Maruzzella, dirigida per Luigi Capuano (1956)
* Il ferroviere, dirigida per Pietro Germi (1956)
* Serenata a Maria, dirigida per Luigi Capuano (1957)
* Avventura a Capri, dirigida per Giuseppe Lipartiti (1958)
* L'uomo di paglia, dirigida per Pietro Germi (1958)
* Sorrisi e canzoni, dirigida per Luigi Capuano (1958)
* Il mondo dei miracoli, dirigida per Luigi Capuano (1959)
* Un maledetto imbroglio, dirigida per Pietro Germi (1959)
* Missió dramàtica, dirigida per Nanni Loy (1961)
* Divorci a la italiana, dirigida per Pietro Germi (1961)
* La spada del Cid, dirigida per Miquel Iglesias i Bonns (1962)
* Lit à deux places, dirigida per Jean Delannoy, François Dupont-Midi, Alvaro Mancori e Gianni Puccini (1965)
* L'immorale, dirigida per Pietro Germi (1967)
* Serafino, dirigida per Pietro Germi (1969)
* Ragazzo di borgata, dirigida per Giulio Paradisi (1976)
* Febbre da cavallo, dirigida per Steno (1976)
* Il cacciatore di squali, dirigida per Enzo G. Castellari (1979)
* Ben Webster: The Brute and the Beautiful, dirigida per John Jeremy (1989)

#### Televisió

* Addio e ritorno, dirigida per Rodolfo Roberti - minisèrie TV (1995)

## Reconeixements

* Premis Oscar
** 1963 – Millor guió original per Divorci a la italiana
* Nastro d'argento
** 1962 – Millor argument per Divorzio all'italiana
** 1962 – Millor guió per Divorzio all'italiana

## Referències

* ↑ Alfredo Giannetti al Diccionari Treccani
* ↑ Alfredo Giannetti a cineurope.org
# Mazcuerras

Mazcuerras és un municipi de la Comunitat Autònoma de Cantàbria situat a la comarca de Vall del Saja.

## Localitats

* Cos, 255 habitants, a 2 quilòmetres de la capital municipal.
* Herrera de Ibio, 240 habitants, a 4 quilòmetres de la capital municipal.
* Ibio, 140 habitants, a 5 quilòmetres de la capital municipal.
* Mazcuerras ó Luzmela (capital), 336 habitants, a 46 quilòmetres de Santander
* Riaño de Ibio, 161 habitants, a 5 quilòmetres de la capital municipal.
* Sierra de Ibio, 140 habitants, a 6 quilòmetres de la capital municipal.
* Villanueva de la Peña, 746 habitants, a 2 quilòmetres de la capital municipal.

## Municipis limítrofs

* Nord: Cabezón de la Sal i Reocín.
* Sud: Cieza (Cantàbria) i Ruente.
* Est: Cartes i Los Corrales de Buelna.
* Oest: Ruente i Cabezón de la Sal.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1980 | 1990 | 2000 | 2005 |
| 1.755 | 1.757 | 1.625 | 1.676 | 1.615 | 1.796 | 1.871 | 1.939 | 1.919 | 1.848 | 1.869 | 1.997 |
Font: INE

## Administració

Eleccions municipals, 25 de maig de 2003 :
| Partit | Vots | % | Regidors |
| PSOE | 528 | 38,85 | 4 |
| PP | 507 | 37,31 | 3 |
| PRC | 165 | 12,14% | 1 |
| UCN | 140 | 10,30% | 1 |
Eleccions municipals, 27 de maig de 2007 :
| Partit | Vots | % | Regidors |
| PP | 511 | 37,06% | 4 |
| PSOE | 438 | 31,76% | 4 |
| PRC | 237 | 17,19% | 1 |
| PCSC | 169 | 12,26% | 1 |

## Personatges il·lustres

* Josefina Aldecoa (1926-2011), escriptora i pedagoga espanyola
# Verdeja

Verdeja (italià Verdeggia, brigasc Vërdeggia) és una fracció del municipi de Triora (província d'Impèria, Ligúria), que forma part de la Val Ròia, dins les Valls Occitanes. Es troba a la vall Argentina i arriba fins al Monte Saccarello, que fins al Tractat de París de 1947 formava part del municipi de la Briga, aleshores a la província de Cuneo (Piemont). Té uns 15 habitants.
# Falciot arbori coronat

El falciot arbori coronat (Hemiprocne coronata) és una espècie d'ocell de la família dels hemipròcnids (Hemiprocnidae) que habita clars dels boscos i zones obertes de l'Índia, sud-oest de la Xina, Myanmar i Indoxina.
# Cantó de Paulhaguet

El cantó de Paulhaguet és un cantó francès del departament de l'Alt Loira, a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. Està inclòs en el districte de Briude, té 19 municipis i el cap cantonal és Paulhaguet.

## Municipis

* Chassagnes: 129 habitants
* Chavaniac-Lafayette: 293 habitants
* La Chomette: 131 habitants
* Collat: 80 habitants
* Couteuges: 262 habitants
* Domeyrat: 144 habitants
* Frugières-le-Pin: 121 habitants
* Jax: 131 habitants
* Josat: 111 habitants
* Mazerat-Aurouze: 198 habitants
* Montclard: 65 habitants
* Paulhaguet: 981 habitants
* Saint-Didier-sur-Doulon: 222 habitants
* Saint-Georges-d'Aurac: 411 habitants
* Saint-Préjet-Armandon: 93 habitants
* Sainte-Eugénie-de-Villeneuve: 109 habitants
* Sainte-Marguerite: 37 habitants
* Salzuit: 341 habitants
* Vals-le-Chastel :50 habitants

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1964-1988 | René Soulé | PS |
| 1988-1994 | Jeanine Soulé | Divers gauche |
| 1994-2008 | Nicolas Di Giambattista | PS |
| 2008- | Jacques Roustide | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Vegeu també

* Cantons de l'Alt Loira
# Juan de Zúñiga y Avellaneda

«Juan de Zúñiga y Avellaneda» té aquests significats:
* Juan de Zúñiga-Avellaneda y Velasco (1448-1546), pare de Lluís de Requesens i de Zúñiga
* Juan de Zúñiga-Avellaneda y Bazán (1541-1608)
# Zimran

En el Gènesi, capítol vinticinquè Zimran (en hebreu זִמְרָן בן-אַבְרָהָם Zimram ben Abrāhām) fou el primer fill del patriarca Abraham i la seva esposa Queturà.
Quan van ser gran, Abraham el va obligar a abandonar les seves terres i buscar-se una família en terres llunyanes. Segons el Llibre de Jasher (25:2) els seus fills foren Abihen, Molich i Narim.

## Referències

* ↑ Gn 25:1-2
# V (desambiguació)

«V» té aquests significats:
* V és la vint-i-dosena lletra de l'alfabet català
* V (concentració), concentració a Barcelona en forma de «V» durant la Diada de 2014, per reivindicar la consulta d'autodeterminació i la independència
* Cronologia: Segle V, període que inclou els anys compresos entre el 401 i el 500
* Televisió:
** V (minisèrie), minisèrie estatunidenca de 1983 de Kenneth Johnson
** V (sèrie de televisió de 1984), sèrie estatunidenca de Kenneth Johnson
** V (sèrie de televisió de 2009), sèrie estatunidenca de Kenneth Johnson, remake de l'anterior
* Còmic: V de Vendetta, novel·la gràfica d'Alan Moore iniciada el 1982
* Cinema: V de Vendetta (pel·lícula), pel·lícula de 2005 dirigida per James McTeigue, basada en la novel·la gràfica
* Música: V (cantant) cantant sud-coreà membre del grup de k-pop BTS.
Viccionari
# Falciot arbori verdós

El falciot arbori verdós (Hemiprocne longipennis) és una espècie d'ocell de la família dels hemipròcnids (Hemiprocnidae) que habita clars dels boscos, manglars, zones obertes i ciutats de la Península Malaia, Sumatra, Borneo, Java, Bali, Sulawesi i petites illes de la zona.
# Cantó de Peiriac de Menerbés

El cantó de Peiriac de Menerbés és un cantó francès el departament de l'Aude, a la regió d'Occitània. S'inclou al districte de Carcassona, té 16 municipis i el cap cantonal és Peiriac de Menerbés.

## Municipis

* Aigas Vivas
* Asilha
* Cabrespina
* Castanhs
* Caunas de Menerbés
* Sitor
* La Redòrta
* Lauran
* Lespinassièra
* Pepius
* Peiriac de Menerbés
* Puèg-eric
* Rius de Menerbés
* Sant Frichós
* Traussan
* Vilanava de Menerbés
# Kazuma Watanabe

Kazuma Watanabe (Kunimi, Districte de Minamitakaki, Prefectura de Nagasaki, 10 d'agost de 1986) és un futbolista japonès que disputà un partit amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Aleksandr Opekuixin

Aleksandr Mikhailovitx Opekuixin (en rus, Александр Михайлович Опекушин) va ser un escultor rus, nascut el 28 de novembre de 1838 i mort el 4 de març de 1923.

## Biografia

Comença la seva preparació artística a Sant Petersburg, on el 1850 comença a estudiar a l'escola de dibuix de la Societat per al Foment de les Arts. Ja en aquest període es manifesta com un futur escultor. Va obtenir la seva titulació en dos anys el 1852 i va rebre classes pràctiques al taller del famós mestre de l'escultura de Sant Petersburg, l'acadèmic David Jensen. Dirigit per Jensen, Opekushin es converteix en un gran tècnic amb domini de l'escultura ornamental, dedicant-se a la decoració escultòrica de palaus i mansions de Sant Petersburg. Com a estudiant de l'acadèmic David Jensen durant els anys 1859-1862 va continuar els seus estudis a la classe d'escultura a l'Acadèmia Imperial de les Arts, dirigida per David Ivanovitx. El 1862 va ser un punt d'inflexió a la vida del jove escultor.
Entre els seus treballs es troben algunes de les escultures del monument Mil·lenari de Rússia en Nóvgorod (1862), el monument a Aleksandr Puixkin a Moscou (1880), el monument a Mikhaïl Lérmontov en Piatigorsk (1889), el monument a Alexandre II de Rússia a Moscou de 1898, (destruït el 1918, reconstruït el 2005), el monument a Alexandre III de Rússia a Moscou (1912, no va sobreviure).
L'asteroide (5055) Opekuixin descobert el 1986 va ser nomenat en memòria de l'escultor.

## Obres

* Monument a Pushkin a Moscou.
* Estàtua a Karl Ernst von Baer.

## Referències

* 1 2 Klimakov, Iu. «Опекушин Александр Михайлович» (en rus). hrono.ru. [Consulta: 17 abril 2016].
# Zoothera

Zoothera és un gènere d'aus de la família dels túrdids (Turdidae). Aquests tords i grives són ocells de mida mitjana que habiten principalment en zones tropicals d'Àsia, fins melanèsia i Austràlia, però que també arriben a la taigà eurasiàtica.

## Taxonomia

La classificació del gènere Zoothera ha patit canvis durant els darrers anys, passant moltes espècies des d'aquest gènere fins Geokichla. Segons la classificació del IOC (versió 11.1, 2021) hom distingeix 21 espècies vives al gènere Zoothera:
* Zoothera heinrichi - tord de Sulawesi becnegre.
* Zoothera everetti - tord d'Everett.
* Zoothera andromedae - griva de flancs escatosos.
* Zoothera mollissima - griva de l'Himàlaia.
* Zoothera griseiceps - griva de Sichuan.
* Zoothera salimalii - griva de Salim Ali.
* Zoothera dixoni - griva de Dixon.
* Zoothera aurea - griva daurada siberiana.
* Zoothera major - griva daurada de les Amami.
* Zoothera dauma - griva daurada de l'Himàlaia.
* Zoothera terrestris - griva de les Bonin.
* Zoothera neilgherriensis - griva dels Nilgiri.
* Zoothera imbricata - griva de Sri Lanka.
* Zoothera machiki - griva de les Tanimbar.
* Zoothera heinei - griva de Heine.
* Zoothera lunulata - griva de Tasmània.
* Zoothera talaseae - griva de Nova Bretanya.
* Zoothera margaretae - griva de Makira.
* Zoothera turipavae - tord de Guadalcanal.
* Zoothera monticola - griva becuda.
* Zoothera marginata - griva becganxuda.

## Referències

* ↑ PDF Arxivat 2014-08-11 a Wayback Machine. Gary Voelker i John Klicka. 2008. Systematics of Zoothera thrushes, and a synthesis of true thrush molecular systematic relationships. Molecular Phylogenetics and Evolution. 49 (377–381)
# Mirambell (desambiguació)

«Mirambell» té aquests significats:

## Toponímia

* Mirambell, municipi del Maestrat aragonès
* Mirambell, masia a Balenyà
* Mirambell (Bassella), poble del municipi de Bassella (Alt Urgell)
* Mirambell (Calonge de Segarra), poble del municipi de Calonge de Segarra

## Persones

* Anicet Mirambell i Carbonell, president de la Diputació de Barcelona entre 1869 i 1871
* Joan Mirambell i Bertran, mariner i capità del Masnou
* Tomàs Mirambell i Maristany, empresari del Masnou establert a Vigo
* Francesc Mirambell i Giol
* Caterina Mirambell (1822-1888), actriu catalana
* Joan Mirambell i Ferran, arquitecte i paisatgista
# Falciot (automòbil)

Falciot fou una marca catalana d'automòbils de competició, fabricats per Josep Teixidó entre 1979 i 1984 a Badalona, Barcelonès. Es tractava d'uns monoplaces dissenyats específicament per a les curses de Fórmula 1430 (anomenada Fórmula Nacional els darrers anys) i en la seva producció s'hi empraren tècniques i dissenys moderns.
Els Falciot, equipats amb xassís monocasc, competiren durant quatre temporades a la Fórmula Nacional (de 1981 a 1984), pilotats per Federico Van der Hoeven, Joan Miquel Molons i Juan Pedro Borreguero (qui assolí tres terceres posicions al campionat de 1982). El model, però, no va poder seguir essent desenvolupat i en acabar el campionat de Fórmula Nacional el 1984, el projecte fou cancel·lat definitivament.

## Referències

* 1 2 Del Arco, Javier; Arderiu, Miquel; Montero, Xavier; Camp, Jordi. «De l'Eucort al Falciot... passant per Pegaso i Selex». A: Història de l'automobilisme a Catalunya. Barcelona: Planeta, 1990, p. 259. ISBN 84-320-6249-9.
* 1 2 «Falciot». enciclopedia.cat. GEC - Enciclopèdia de l'esport català. [Consulta: 9 febrer 2016].
# Kalat Bani Abbas

Kalat Bani Abbas (en àrab قلعة بني عباس, Qalʿat Banī ʿAbbās)és una vila d'Algèria a les muntanyes Biban a 35 km al nord-oest de Bordj Bou Arreridj, a la província de Bordj Bou Arreridj, a uns 1050 metres d'altura sobre el nivell del mar.
Fou fundada a la segona meitat del segle XV pel marabut sidi Abd-ar-Rahman que va fundar una zàuiya. El marabut fou escollit cap per la tribu Banu Abbas quan es van revoltar contra els Zwawa (dels que eren tributaris), i en endavant el lloc fou centre de la tribu; el fill del marabut, Ahmad, va construir una qasba i es va proclamar sultà i va estendre la seva autoritat entre el Hodna i la mar. El regne fou conegut més tard com regne de Labes o Labès. El seu successor Abd-al-Aziz fou encara més poderós i va gaudir del suport dels otomans al costat dels quals va lluitar contra el regne de Kuko i els va secundar en les expedicions al Marroc i contra Tuggurt i Ouargla. L'aliança amb els turcs es va trencar el 1552 i va comportar guerres amb els otomans que van durar la resta del segle, durant els quals Kalat Bani Abbas fou assetjada diverses vegades però mai conquerida. Abd-al-Aziz va morir defensant la seva capital i el va succeir el seu fill Amokkran, que també va defensar el seu domini fins al Sàhara, va rebutjar diversos atacs turcs i va morir en lluita contra aquestos el 1600. El va succeir el seu fill Sidi Nasir, que fou un home de religió més que de combat, i va malcontentar als Banu Abbas que el van assassinar. El regne va desaparèixer amb la seva mort per retornar a l'organització tribal. La ciutat va començar a decaure i la decadència era notable al segle xviii però els Banu Abbad es mantenien independents aprofitant la situació inexpugnable de la fortalesa. Els enemics dels otomans s'hi refugiaven. Els notables de tot Algèria en temps de guerra confiaven les seves joies als ciutadans de Kalat Bani Abbas, i la fidelitat d'aquestos en la conservació i retorn dels objectes era proverbial.
Al segle xix durant la conquesta francesa, la ciutat va romandre neutral. Quan van arribar els francesos el 1857 la ciutat estava dividida en quatre barris enfrontats entre ells (l'enfrontament ha persistit i un dels barris està actualment en ruïnes). La tomba de sidi Àhmad, el primer sultà i ancestre dels Ulad Mukkran, era objecte de veneració. Mohammed al-Mokrani, cap de la rebel·lió cabilenca del 1871, està enterrat a la ciutat.
Fou famosa per la fabricació de barnussos. Molts dels seus habitants van emigrar a França entre 1950 i 1970.

## Bibliografia

* Ch. Féraud, Les Moqrani seigneurs de la Medjana, Constantina, 1871.
* Golvin, L. "Ḳalʿat Banī ʿAbbās". Encyclopaedia of Islam, segona edició., 2012. 1 d'abril de 2012 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-2/kalat-bani-abbas-SIM_3813>
# Cantó de Pavilly

El cantó de Pavilly és un cantó francès del departament del Sena Marítim, situat al districte de Rouen. Té 22 municipis i el cap es Pavilly.

## Municipis

* Barentin
* Beautot
* Betteville
* Blacqueville
* Bouville
* Butot
* Carville-la-Folletière
* Croix-Mare
* Écalles-Alix
* Émanville
* La Folletière
* Fresquiennes
* Fréville
* Goupillières
* Gueutteville
* Limésy
* Mesnil-Panneville
* Mont-de-l'If
* Pavilly
* Sainte-Austreberthe
* Saint-Ouen-du-Breuil
* Villers-Écalles

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1949 | André Marie | radical |
| 1949-1955 | Roger Duboc | RPF |
| 1955-1974 | André Marie | radical |
| 1974-1979 | Marcel Hideux | UDF-radical |
| 1979-1992 | Jean-Claude Bateux | PS |
| 1992-1998 | Michel Bentot | Divers gauche |
| 1998- | Pascal Marchal | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2008 |
| 18.985 | 22.238 | 24.042 | 27.488 | 29.291 | 30.428 | 30.645 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Albert Folch

«Albert Folch» té aquests significats:
* Albert Folch i Rusiñol (Barcelona 1922-1988) fou un químic i empresari català, fill de Joaquim Folch i Girona.
* Albert Folch i Pi (Barcelona, 1905 - Ciutat de Mèxic, Mèxic, 1993) fou un metge català, fill de Rafael Folch i Capdevila i germà de Núria Folch i Pi i de Jordi Folch i Pi.
# Xah Mahmud

Xah Mahmud (Jalal al-Din Mahmud, nascut 1446, mort després del 1460) fou sultà timúrida del Khurasan (Herat) fill i successor de Babur ibn Baysunkur, i rebesnet de Tamerlà.
Xah Mahmud va pujar al tron el 23 de març de 1457, l'endemà de la mort del seu pare, quan només tenia 11 anys, sota regència de l'amir Shir Hajji. Van passar només unes nou setmanes fins que el seu cosí Ibrahim ibn Ala al-Dawla, un altre rebesnet de Tamerlà el pare del qual havia dominat breument Herat del 1447 al 1448, el va enderrocar i el va expulsar d'Herat (31 de maig de 1457).
Mahmud va fugir a Mashhad i finalment se li va donar el govern de Gorgan (ciutat) (Astarabad).Però a finals del 1457 en fou expulsat per Djahanshah ibn Kara Yusuf dels kara koyunlu que tot seguit va derrotar a Ibrahim en una batalla prop de la ciutat el 13 de desembre de 1457.
Va passar al Sistan on va morir oblidat l'octubre de 1459.
| Precedit per: Babur ibn Baysunkur | Sultà timúrida d'Herat 1457 | Succeït per: Ibrahim ibn Ala al-Dawla |

## Referències

* The Struggle for Supremacy in Persia after the death of Tīmūr
# Menjamel groc

El menjamel groc (Stomiopera flava) és un ocell de la família dels melifàgids (Meliphagidae).

## Hàbitat i distribució

Habita vegetació de ribera, boscos, matolls, manglars i encara ciutats del nord-est d'Austràlia, al nord de Queensland.

## Referències

* ↑ «Menjamel groc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 22/04/2022(català)
# Van Eyck (cràter)

Van Eyck és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 271 km de diàmetre. Porta el nom del pintor flamenc Jan van Eyck (c. 1395-1441), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1979.

## Referències

* ↑ «Van Eyck». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 14-10-2016. [Consulta: 17 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Fatima (cràter)

Fatima és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 14,5 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim àrab, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Fatima». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Arbali

Arbali (en rus: Арбали) és un poble (un khútor) del krai de Stàvropol, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 114 habitants. Pertany al districte rural de Levokúmskoie.

## Referències

* ↑ «Карты Генштаба L-38 (Г) 1:100000. Дагестан, Калмыкия, Астраханская область». Arxivat de l'original el 2016-10-03. [Consulta: 4 juliol 2016].
# Kalat Huwwara

Kalat Huwwara és una vila d'Algèria a la província de Mostaganem a uns 30 km al nord-est de Mascara, a la vora del uadi Kala. El seu cens el 1966 donava 12.332 habitants.
Fou fundada al segle xii per un cap dels huwwara de nom Muhammad ibn Ishak. Un segle després va passar a mans dels Banu Rashid emigrats des del Djabal Amur i va dependre del abdalwadites de Tlemcen, dels que va passar al marínides i finalment als otomans, i sota aquest domini es va poblar de kulughis i de turcs que venien quan es retiraven. La ciutat vivia de l'agricultura i la fabricació de sabó i tapissos.
El 1830 es va posar sota autoritat d'Abd el-Kader, passant a França el 1845. Els tapissos de la ciutat amb influències andalusines, amazigues i otomanes es van fer famosos. Hi va néixer el marabut Sidi Ahmad ibn Yusuf, localment famós.

## Bibliografia

* Ibn Khaldun, Histoire des Berbères
* Tourneau, R. le. "Ḳalʿat Huwwāra". Encyclopaedia of Islam, segona edició., 2012. 1 d'abril de 2012 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-2/kalat-huwwara-SIM_3815>

## Referències

* ↑ Houtsma, M. Th.. E. J. Brill's First Encyclopaedia of Islam, 1913-1936 (en anglès). E.J. Brill, p. 680. ISBN 9004097902.
# Can Creus (Granera)

Can Creus és una masia del terme municipal de Granera, a la comarca catalana del Moianès. Pertany a la parròquia de Sant Martí de Granera.
Està situada a 758 metres d'altitud, a l'extrem de llevant del Barri de Baix, al nord-est del Barri del Castell. És de les primeres cases que es troben accedint a Granera des de Castellterçol per la carretera BV-1245.
Queda al nord de la carretera, i s'hi accedeix pel camí que mena a l'Agulló, que arrenca cap al nord-est del punt quilomètric 8,8 i travessa tot el Barri de Baix de sud-oest a nord-est i en uns 350 metres mena a Can Creus.

## Bibliografia

* Garcia-Pey, Enric. Granera: recull toponomàstic. Barcelona: Institut Cartogràfic de Catalunya - Societat d'Onomàstica, 2004 (Col·lecció "Monografies", 26). ISBN 978-84-393-6526-8.
* Rodríguez Lara, José Luis. «Granera». A: Aproximació a la Toponímia del Moianès. Barcelona: Rafael Dalmau, Editor, 2009 (Col·lecció "Camí Ral", 30). ISBN 978-84-232-0735-0.