OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joan Carreras i Farré

Joan Carreras i Farré (1860- Barcelona, 8 d'octubre de 1934), fou un escultor i tallador català. Fou un dels més destacats col·laboradors de Gaspar Homar, junt amb Sebastià Junyent i Sans i Josep Pey i Farriol. El Museu Nacional d'Art de Catalunya conserva diversos treballs seus. Participà en diverses exposicions barcelonines de belles arts, el 1908, 1910 i 1911. Signava com a "J.CARRERAS".
Carreras es dedicà a tallar moltes de les figures que apareixen en diversos mobles destacats del modernisme català. Entre les seves obres més destacades s'inclouen diversos mobles de la Casa Lleó Morera i part del monument a Mossèn Jacint Verdaguer que hi ha a Barcelona. També els plafons de la Casa Burés.
Mor a Barcelona el 8 d'octubre de 1934 a l'edat de 63 anys, solter a l'Hospital de la Fundació Albà.

## Referències

* ↑ «Defuncions. Any 1934. Registre núm.238. Jutjat 12. (pdf pàg.30». Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona, 08-10-1934. [Consulta: 29 març 2023].
* ↑ Miscel·lània en homenatge a Joan Ainaud de Lasarte, 2. L'Abadia de Montserrat, 1999, p. 198–. ISBN 978-84-7826-970-9 [Consulta: 29 març 2013].
* ↑ Col·lecció de Carreras i Farré al MNAC
* ↑ Miquel Crusafont i Sabater. Medalles commemoratives dels Països Catalans i de la Corona catalano-aragonesa: (S. XV-XX). Institut d'Estudis Catalans, 2006, p. 64–. ISBN 978-84-7283-864-2 [Consulta: 29 març 2013].
* ↑ Vicissituds i fortuna del monument a mossèn Cinto Verdaguer de Barcelona, Margarida Güell (Universitat Rovira i Virgili)
# Crooked Lake Park

Crooked Lake Park és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 1.682 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Crooked Lake Park tenia 1.682 habitants, 645 habitatges, i 472 famílies. La densitat de població era de 1.159,7 habitants per km².
Dels 645 habitatges en un 27% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,6% hi vivien parelles casades, en un 8,4% dones solteres, i en un 26,7% no eren unitats familiars. En el 22,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,84.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,8% tenia menys de 18 anys, un 12,5% entre 18 i 24, un 22,4% entre 25 i 44, un 22% de 45 a 60 i un 21,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.804 $ i la renda mediana per família de 42.404 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.125 $ mentre que les dones 22.075 $. La renda per capita de la població era de 18.731 $. Entorn del 3% de les famílies i el 5,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Crooked Lake Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Crooked Lake Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Vassilievski (Krasnodar)

* Per a altres significats, vegeu «Vassilievski».
Vassilievski - Васильевский (rus) - és un poble (un khútor) del krai de Krasnodar, a Rússia. És a 1,5 km al sud del riu Kuban, a 38 km al nord-est d'Abinsk i a 39 km a l'oest de Krasnodar. Pertany a la stanitsa de Fiódorovskaia.

## Referències

* ↑ «El temps a Krai de Krasnodar - Navegueu per trobar la ubicació - AccuWeather (CA)». [Consulta: 17 novembre 2018].
# Llista de municipis de l'Aragó

Els municipis d'Aragó s'estructuren en 3 províncies:
* Municipis d'Osca
* Municipis de Terol
* Municipis de Saragossa
# Campanile sera

Campanile sera (Campanar tarda) és nom del primer concurs televisiu de la televisió italiana, transmès en els anys 1959-1962.
Va començar el 5 de novembre de 1959 a la Rai, el primer canal Rai 1 (llavors anomenat "Programa Nacional"), el dijous a les 9 de la nit. El programa va tenir un èxit clamorós, tant que va ser transmès durant més de cent episodis fins al 2 d'octubre de 1962. L'èxit va fer que el format fos venut a França, on va ser rebatejat Intervilles (Entre ciutats), que alhora va derivar Jeux Sans Frontières. Els presentadors van ser entre els més coneguts, com Mike Bongiorno, Renato Tagliani, finalment substituïts per Enza Sampò, i Enzo Tortora.

## Mecanisme del joc

Va ser el primer exemple de concurs i joc col·lectiu a la televisió italiana amb la possibilitat d'endevinar preguntes al públic que era al plató o bé a casa. El mecanisme del joc era basat sobre preguntes fetes als concurrents d'una localitat del nord d'Itàlia i una del sud d'Itàlia, als quals estaven ajuntades diverses proves de confrontació també atlètiques.

## Importància del joc

El joc va permetre a la televisió pública italiana, nascuda en el 1954, oferir al públic la visió de la seva pròpia nació encara fragmentada en entitats lingüístiques i culturals molt distants, especialment entre pobles de nord i sud. Gràcies al joc el públic tenia coneixement de la realitat dels petits municipis per mitjà de filmacions que començaven a cada episodi del joc, cada dijous, amb la descripció dels paisatges i les realitats productives de pobles i ciutats en competició.

## Referències

* ↑ Campanile Sera: parte dalla Brianza l'Italia protagonista della TV
* ↑ Mike Bongiorno, La versione di Mike, pag. 161, Mondadori.
* ↑ Campanile sera, il padre dei gameshow che raccontava l‘Italia agli italiani, media.rai.it

## Enllaços externs

* Fotografies del programa a luceranostra.it
* Extracte del programa al web de la RAI
# Alàs

«Alàs» té aquests significats:
* Alàs (Alàs i Cerc), població del municipi d'Alàs i Cerc de la comarca de l'Alt Urgell
* Alàs i Cerc, municipi de la comarca de l'Alt Urgell
* Alàs (Dordonya), municipi francès al departament de la Dordonya (regió de l'Aquitània)
* Anna Alàs i Jové (Terrassa, Vallès Occidental, 1980), mezzosoprano catalana
# Johann Gottlieb Friedrich von Bohnenberger

Johann Gottlieb Friedrich von Bohnenberger (Simmozheim, 5 de juny de 1765 - Tübingen, 19 d'abril de 1831) era un astrònom, matemàtic i físic alemany. Després d'estudiar a la Universitat de Tubinga hi fa classes a partir de 1798. El 1817, descobreix l'efecte giroscòpic. Un cràter lunar rebé el seu nom.

## Publicacions

* Anleitung zur geographischen Ortsbestimmung (facsímil en línia), 1795.
* Astronomia (1811)
* Anfangsgründe der höhern Analysis (1812)

## Referències

* ↑ Bruhns, Christian. «Bohnenberger, Johann Gottlieb Friedrich». A: Allgemeine Deutsche Biographie (ADB) (en alemany). tom 3. Leipzig: Duncker & Humblot, 187, p. 81s.

## Bibliografia

* Wagner, Jörg F.; Trierenberg, Arno. «The Machine of Bohnenberger». A: Erwin Stein (ed.). The History of Theoretical, Material and Computational Mechanics (en anglès). Springer, 2013, p. 81-100. ISBN 978-3-642-39904-6.
# Crook

«Crook» té aquests significats:
* Crook (Colorado), població dels Estats Units a l'estat de Colorado.
* Camp Crook, població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud.
* Comtat de Crook, diversos indrets
* Tony Crook (1920, Manchester), pilot de curses automobilístiques anglès.
Viccionari
# Campanillers

Els campanillers és un instrument de percussió, fet de metall, generalment, de bronze, que té la forma d'un vas rodó, d'amplària creixent cap a la boca. Va suspès cap per avall i sona quan les parets són percudides per un batall a l'interior o per un mantell o maça a l'exterior. Com a instrument popular s'apleguen diverses campanetes en una mena de campeneter o campaniller, consistent en un bastó llarg, a la punta del qual es disposava un cèrcol en posició horitzontal tot guarnit de cintes i llaçades de papers de coloraines. Del cèrcol en penjaven un bon nombre de picarols i campanetes, alternats, de sons diferents i que, en bellugar el bastó amb un cert ritme, produïen una sonoritat polifònica, que tenia tanta importància com el piano en els conjunts musicals.
El feien servir les colles de caramelles de l'Alt Maresme, que portaven una mena d'orquestra, formada per instruments que sap tocar gairebé tothom i, a més, un campaniller, perquè donava to i categoria a les colles i que no faltava mai en les de més anomenada. A la Cerdanya, les persones porugues empraven un campaniller, a tall de sonall, per fer-se passar la por quan transitaven de nit per llocs despoblats. Estava fet d'un grapat de campanetes, aplegades totes en un munt i que penjaven d'un cordill ample en forma de cèrcol, per on s'agafava i s'agitava. S'empraven peülles i ossos de porc per fer-lo.

## Referències

* ↑ Amades, Joan: Costumari Català: Auques, instruments musicals i Nadal, plana 120. Salvat Editores, S.A., Barcelona, 1997, ISBN 84-345-9682-2
# Traçat irregular

El traçat irregular és un tipus de traçat urbà d'aspecte anàrquic, sense forma definida. És fruit d'una decisió social, com en una ciutat medieval, amb un origen multipolar, amb diversos centres que creixen fins a ajuntar-se, o de la posició de diversos tipus de plans diferents, com en les nostres ciutats actuals.
Les ciutats medievals presenten una gran varietat d'esquemes planimètrics com a resultat de la manca de planificació prèvia, és a dir que gairebé la totalitat va sorgir com a resultat del creixement natural i orgànic.
Avui dia ens podem trobar, en totes les ciutats, diferents tipus de traçats segons l'època en què van ser reformades: des del traçat irregular de la ciutat antiga, al traçat radial, l'ortogonal o el lineal.

## Vegeu també

* Traçat urbà.
* Traçat ortogonal, en quadrícula
* Traçat lineal.
* Traçat radioconcèntric.

## Referències

* 1 2 Traçat - "Recorregut d'un camí, d'un canal, etc., sobre el terreny.." a Optimot
* ↑ Pilar Benejam. Horizonte, historia e geografía: primer año de Educacion Media. Andres Bello, 1 November 1996, p. 311–. ISBN 978-84-316-3522-0 [Consulta: 30 December 2012].

## Enllaços externs

* Tipus de traçats urbans Arxivat 2012-10-01 a Wayback Machine.
# Anacroneuria rondoniae

Anacroneuria rondoniae és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Descripció

* Els adults presenten el pronot quasi uniformement de color groguenc o marró clar i el cap groc amb una àrea marró clar entre els ocels, els quals tenen forma d'anells negres.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Rondônia (el Brasil).

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Froehlich, 2002. Proc.Biol.Soc.Wash. 115(1):97.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):169.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 27 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Assemblea Democràtica Shabak

Assemblea Democràtica Shabak és una organització que representa a la minoria shabak de l'Iraq, actualment sota administració del Govern Regional del Kurdistan. El seu líder és Hunain Al-Qaddo, president del Consell de les Minòries de l'Iraq (Iraq Minorities Council).
Fou fundada com a Coalició Democràtica Shabak el 2004 i va adoptar el nom d'Assemblea el 2005. Gaudeix del suport de la minoria shabak i té representants a diverses comunitats de majoria assíria on els shabaks són una minoria considerable. Recelosos amb els àrabs sunnites, tampoc són favorables als kurds i demanen una representació separada.
La bandera és blanca amb l'emblema al centre.

## Referències

* Shabak News Arxivat 2009-02-02 a Wayback Machine.
# Juan Miguel Mercado Martín

Juan Miguel Mercado Martín (Armilla, 8 de juliol de 1978) va ser un ciclista espanyol, que fou professional entre 1998 i 2007. Destacà com a escalador de mitja muntanya, terreny en el qual va aconseguir la majoria de les victòries. Les principals victòries foren dues etapes al Tour de França, el 2004 i 2006, i una a la Volta a Espanya de 2001.
El 2020 el seu nom fou vinculat per la Guàrdia Civil a una banda criminal que actuava pels voltants de Granada. El 2021 tornà al ciclisme amb l'equip murcià Brócoli Mecánico de categoria elit-sub23.

## Palmarès

* 2001
** 1r a la Volta a Burgos i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa a la Volta ao Alentejo
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Espanya
* 2002
** 1r a la Setmana Catalana
** 1r a la Volta a Castella i Lleó i vencedor d'una etapa
* 2003
** Vencedor d'una etapa a la Dauphiné Libéré
* 2004
** Vencedor d'una etapa al Giro del Trentino
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 2005
** 1r a la Volta a Àustria i vencedor d'una etapa
* 2006
** Vencedor d'una etapa al Tour de França

### Resultats al Tour de França

* 2003. 36è de la classificació general
* 2004. 37è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 2006. Abandona (17a etapa). Vencedor d'una etapa
* 2007. 80è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2001. 5è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 2003. 56è de la classificació general
* 2005. 9è de la classificació general

## Referències

* ↑ «MERCADO MARTÍN Juan Miguel». [Consulta: 5 desembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Juan Miguel MERCADO MARTIN» (en italià). [Consulta: 5 desembre 2022].
* 1 2 Hoy, Granada. «Juanmi Mercado, de ciclista estrella a investigado en una banda de atracadores de Granada» (en espanyol europeu), 20-02-2020. [Consulta: 5 desembre 2022].
* ↑ «Mercado, el escalador cuya vida fue cuesta abajo y sin frenos tras colgar la bici y divorciarse» (en castellà), 20-02-2020. [Consulta: 5 desembre 2022].
* ↑ montiel, cayetano. «El exprofesional Juan Miguel Mercado se reinserta en el Brócoli Ciclista» (en castellà), 24-03-2021. [Consulta: 5 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Juan Miguel Mercado a sitiodeciclismo.net
* Juan Miguel Mercado a la pàgina del Tour
# Can Pau (Olivella)

Can Pau és una masia d'Olivella inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya, situada al costat de la carretera d'Olivella a prop del nucli.

## Descripció

La masia de Can Pau és un conjunt format per diverses dependències organitzades al voltant d'una construcció central de llenguatge neoclàssic i estructura simètrica. Aquest edifici principal és de planta rectangular i consta de planta baixa i pis. La coberta és a dues vessants.
La porta principal està formada per un arc de mig punt adovellat de pedra. A ambdós costats hi ha finestres allindanades. Al primer pis hi ha tres balcons rectangulars. Les altres edificacions secundàries estaven dedicades a la masoveria i quadres.
El conjunt està envoltat per un mur d'una alçada aproximada de tres metres.

## Història

A l'edat mitjana era conegut com a Can Cabot. Can Pau presenta la tipologia característica de les construccions rurals desenvolupades de manera orgànica al llarg del temps, en funció de les diverses necessitats d'ús.
Sembla que l'edifici principal és del segle xix, tot i que l'origen de la masia és anterior, segurament del segle xiii. Inicialment era coneguda com a mas Cabot i més tard va ser mas Messeguer. Cap al segle xv va ser adquirida per la família Olivella. Ha estat habilitada per oferir serveis de turisme rural.

## Referències

* ↑ Carbonell i Virellla, Vicenç «Olivel·la en el transcurs dels segles XlV al XVI». Miscel·lània Penedesenca, volum 2, 1979, pàg. 58.
* 1 2 3 4 5 6 «Can Pau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
* ↑ «Olivella: Altres llocs per visitar». Festa Catalunya. [Consulta: 25 agost 2020].
# Traçat urbà

El traçat urbà o planejament urbà és la disposició de l'ús del sòl en les zones urbanes. Sociòlegs, enginyers, i geògrafs n'han desenvolupat diversos models, tenint en compte la varietat de tipus de persones i empreses que tendeixen a existir dins l'entorn urbà. Fa servir un conjunt de conceptes bàsics que cal tenir presents per a dissenyar una ciutat i les seves subestructures. És molt important dissenyar el traçat tenint en compte totes les variables que influeixen en la configuració del paisatge urbà.
El traçat urbà té molta importància sobre un conjunt de conceptes relacionats amb la disposició de les zones urbanes espai públic. La manera com es dissenya l'espai públic urbà (i com queda disposat) afecta molts aspectes de com funcionen les ciutats i té implicacions en l'accessibilitat, la seguretat, el capital social, la creativitat cultural, la sostenibilitat del medi ambient i l'economia.

## Tipus de traçats bàsics

Hi ha quatre tipus bàsics de traçats urbans i són:
* Traçat ortogonal, equirrectangular o en quadrícula
* Traçat lineal.
* Traçat radioconcèntric.
* Traçat irregular.
En realitat, hi ha una varietat de tipus de Traçats urbans gairebé infinita, alguns són producte d'influències del marc o mitjà natural, altres estan relacionats amb les característiques culturals de la població habitant (per exemple les medines dels països àrabs), altres venen derivats de la situació socioeconòmica o política, etc.

## Vegeu també

* Dibuix tècnic

## Referències

* ↑ Traçat - "Recorregut d'un camí, d'un canal, etc., sobre el terreny.." a Optimot
* ↑ Pilar Benejam. Horizonte, historia e geografía: primer año de Educacion Media. Andres Bello, 1 novembre 1996, p. 311–. ISBN 978-84-316-3522-0 [Consulta: 30 desembre 2012].

## Bibliografia

* Jane Jacobs (1961) The Death and Life of Great American Cities, New York: Random House. (ISBN 0-679-60047-7)
* Christopher Alexander (1996) A City is Not a Tree, in Le Gates, R & Stout, F. (Eds) The City Reader, London: Routledge
* Christopher Alexander (1983) A Pattern Language
* Ian Bentley|. et al. (1985) Responsive Environments: A manual for designers, London: The Architectural Press

## Enllaços externs

* Tipus de traçats urbans Arxivat 2012-10-01 a Wayback Machine.
# Amàlia Kettler de Curlàndia

Amàlia Kettler de Curlàndia (en alemany Amalia kettler von Kurland) va néixer a Jelgava (Letònia) el 12 de juny de 1653 i va morir a Weilmünster el 16 de juny de 1711. Era filla de Jacob Kettler de Curlàndia (1610-1662) i de Lluïsa Carlota de Brandenburg (1617-1676) ( Ducs de Curlàndia i Semigàlia).

## Matrimoni i fills

El 21 de maig de 1673 es va casar a Kassel amb Carles I de Hessen-Kassel (1654-1730), fill del landgravi Guillem VI de Hessen-Kassel (1629-1663) i de la princesa de Brandenburg Hedwig Sofia de Hohenzollern (1623-1683). Inicialment Amàlia estava compromesa amb el germà gran de Carles, Guillem VII (1651-1670), però aquest va morir en un viatge a París quan només tenia dinou anys. El matrimoni va tenir setze fills:
* Guillem (1674-1676)
* Carles (1675-1677)
* Frederic (1676-1751), rei de Suêcia i landgravi de Hessen-Kassel, casat primer amb Lluïsa de Brandenburg (1680-1705), i després amb Ulrica Elionor de Suècia (1688-1741).
* Cristiá, nascut i mort el 1677.
* Sofia Carlota (1678-1749), casada amb Frederic Guillem de Mecklenburg-Schwerin (1675-1713).
* Un fill nascut mort el 1679.
* Carles (1680-1702)
* Guillem (1682-1760), landgravi de Hessen-Kassel, casat amb Dorotea de Saxònia-Zeitz (1691-1743).
* Leopold (1684-1704)
* Lluís (1686-1706)
* Maria Lluïsa (1688-1765), casada amb Joan Guillem d'Orange-Nassau (1687-1711).
* Maximilià (1689-1753), casat amb Frederica Carlota de Hessen-Darmstadt (1698-1777).
* Jordi Carles (1691-1755)
* Elionor nascuda i morta el 1694.
* Guillemina Carlota (1695-1722)
* Un fill nascut mort el 1696.

## Bibliografia

* Christian Röth: Geschichte von Hessen S. 305
# Atrabilis

L'atrabilis, (del llatí atra "negre" i bilis, "bilis") o bilis negra, segons la fisiologia hipocràtica és un dels quatre humors fonamentals,descrit com un fluid fred i sec, generat per l'arquetip de la terra.
La cultura grega clàssica explicava totes les malalties i els canvis de temperament o "humor" a partir de la influència de quatre líquids corporals denominats humors: la sang, la flegma, la bilis negra i la bilis groga. Segons aquesta teoria dels quatre humors proposta per Hipòcrates, un excés de sang provocava comportaments hiperactius (maníacs, en la terminologia actual), mentre que l'excés de bilis negra provocava un comportament abatut, apàtic i un manifest sentiment de tristesa. El terme bilis negra o μελαγχολια (malenconia, terme format per: μελαγ melag, «negre»; i χολη, khole, «fel, bilis») va passar a convertir-se en sinònim de tristesa.

## Referències

* ↑ «atrabilis». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 1r febrer 2022].
* ↑ «Atrabilis». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Atrabile» (en italià).
* ↑ «Le quattro Qualità, modalità archetipiche del mondo fenomenico» (en italià).
* ↑ Sigerist, H. History of Medicine, Oxford University Press, N.Y., 1961, Vol.2, pag. 323
* ↑ Domínguez García, V. Sobre la melancolía en Hipócrates, Psicothema, 1991, vol.3, nº1, pàg.259-267
# Jornalet

El Jornalet, gaseta occitana d'informacions, és un diari generalista i occitanista gratuït via web escrit íntegrament en occità. Es troba a la xarxa des del 31 de març del 2012. Es defineix com un "diari occità, escrit en occità, pensat des d'una òptica occitana i destinat als occitans. [...] La intenció és que els occitans es puguin informar de les notícies d'Occitània". El consell de redacció és format per Ferriol Macip, i pertany a l'Associacion entara Difusion d'Occitània en Catalonha. Aquest diari es troba escrit completament i íntegrament en occità, en qualsevol de les seves variants, i sempre segons la grafia clàssica. En el seu primer mes d'existència, el diari havia totalitzat unes 15.000 visites.
Un sondatge publicat en aquest diari datat del 23 d'abril de 2015 va revelar que 40 per cent dels lectors del Jornalet van respondre positivament en contribuir financiarment al micromecenatge demanat pel diari. Són 76 sumadors com ho indica la web totSuma que hostatja aquesta operació de micromecenatge.

## Referències

* ↑ «Jornalet, 'gaseta occitana d'informacions a Vilaweb» (en occità). [Consulta: 2 abril 2012].
* ↑ «Jornalet, qu'es aquò?» (en occità). [Consulta: 2 abril 2012].
* ↑ Entrevista a Ferriol Macip sobre el Jornalet en el marc del programa L'internauta
* ↑ «“Jornalet”, diari digital en llengua occitana (Gencat)». [Consulta: 22 abril 2012].
* ↑ Article d'en Martí Crespo sobre el Jornalet a Presència
* ↑ Article del 30 d'abril de 2012 al Jornalet

## Enllaços externs

* Lloc web del Jornalet