OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Potàmia de Santurde

Potàmia de Santurde o de San Millán (Tricio?, mitjan segle vi – Santurde, ca. 597) va ésser una eremita que visqué prop del Monestir de San Millán de Suso. És venerada com a santa per l'Església catòlica.

## Biografia

Potàmia va ésser una noble que, deixant la seva vida, es retirà a les muntanyes de la Rioja i hi visqué com a eremita a Santurde (San Jorge, avui barriada de San Millán de la Cogolla), sota la direcció espiritual d'Emilià de la Cogolla, com d'altres eremites, Citonat, Geronci i Sofron
Anys després de la seva mort, fou sebollida a l'església de San Salvador de Santurde, a la vall, d'on passà en 1573 al Monestir de San Millán de la Cogolla, al monestir de Yuso, on es conserva en una arca d'argent col·locada a l'altar major.
Avui, prop de San Millán hi ha una ermita del segle xviii dedicada a la santa.

## Bibliografia

* Biografía eclesiástica completa: vida de los personajes del Antiguo y Nuevo Testamento, de todos los santos que venera la Iglesia... Madrid: Eusebio Aguado, 1864. Vol. 19, p. 167
# Premis Laus

Els Premis Laus estan organitzats per l'Associació de Dissenyadors Gràfics i Directors d'Art del FAD (ADG-FAD). Josep Pla-Narbona, un dels socis fundadors i el primer president de grafistes FAD (actualment ADG-FAD) va promoure al 1961 en la junta que presidia, la creació dels premis LAUS als quals ell va dotar d'aquest nom. Els LAUS s'entreguen des del 1964 amb l'objectiu de promoure el disseny gràfic i la comunicació visual en la vida cultural i econòmica del país. El FAD (Foment de les Arts i del Disseny, anteriorment Foment de les Arts Decoratives) és la resultant de la unió de sis associacions, una de les quals, l'ADG-FAD dedicada al disseny gràfic i la comunicació visual, és la que convoca aquests premis. El trofeu fou dissenyat per Tomás Vellvé i Mengual
Els premis Laus de disseny gràfic, publicitat i comunicació visual s'atorguen tenint en compte: la qualitat conceptual, la qualitat formal, la funcionalitat, l'excel·lència, l'aportació i la innovació dels projectes escollits. El premis consisteixen en un Gran Laus i diferents Laus d'Or, de Plata i de Bronze en les categories d'audiovisuals, disseny gràfic, disseny web i mitjans digitals, creativitat publicitària, empreses, entitats i estudiants.

## Referències

* ↑ «La recuperació virtual de les pintures de Sant Climent de Taüll, premi Laus d'Or en la categoria d'Audiovisuals». web. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r juliol 2014].
* ↑ «Oberta la convocatòria a la 50a edició dels ADG Laus». ADG-FAD. [Consulta: 5 gener 2022].
# Poxtóve

Poxtóve (en ucraïnès: Поштове, rus: Почтовое, Potxtóvoie) és un assentament de tipus urbà (un possiólok) de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 3.086 habitants. Pertany al districte de Bakhtxissarai. Fins al 1945 la vila es deia Bazartxik.

## Població

Segons les dades del 2001 la composició de la població de la vila de Poxtóve d'acord amb la llengua que empren és la següent:

## Referències

* ↑ «Учь азиз дюрбеси (Айвовое / Эфендикой, АР Крым)». IMUSLIM. Arxivat de l'original el 2014-10-06. [Consulta: 3 octubre 2014].
* ↑ Встречается также написание Коджа-Сала
* ↑ «Розподіл населення за рідною мовою, Автономна Республіка Крим». Державна служба статистики України. Arxivat de l'original el 2013-06-26. [Consulta: 26 octubre 2014].
# President d'Esquerra Republicana de Catalunya

El president d'Esquerra Republicana de Catalunya és el líder o màxim representant d'Esquerra Republicana de Catalunya. L'actual president d'aquest partit és Oriol Junqueras i Vies, des del 17 de setembre de 2011.

## Llista de presidents durant la Segona República (1931-1939)

Presidència :
| Número | Nom | Inici mandat | Final mandat |
| 1 | Francesc Macià i Llussà | 22 de febrer de 1931 | 25 de desembre de 1933 |
| 2 | Lluís Companys i Jover | 25 de desembre de 1933 | 6 d'octubre de 1934 |
| 3 | Carles Pi i Sunyer | 6 d'octubre de 1934 | 11 de maig de 1936 |
| 4 | Lluís Companys i Jover | 11 de maig de 1936 | 15 d'octubre de 1940 |

## Presidents durant l'època franquista (1939-1975)

Des de l'afusellament de Lluís Companys i Jover, ocorreguda el 15 d'octubre de 1940 en mans dels franquistes, les competències de president van passar a ser responsabilitat del secretari general, en aquell moment Josep Tarradellas, que des de l'exili a França dirigí el partit. No va ser fins a l'any 1991 que es va recuperar el càrrec, quan Heribert Barrera va ser nomenat president d'ERC. A partir del 2004, el president torna a ser el màxim líder del partit. Des del 1991 fins a aquesta data, el càrrec era només representatiu i simbòlic.

## Presidents des de la recuperació de la democràcia a Catalunya (1980)

Presidència :
| Número | Nom | Inici mandat | Final mandat |
| 5 | Heribert Barrera i Costa | 15 de desembre de 1991 | 10 juliol de 1995 |
| 6 | Jaume Campabadal i Farré | 10 juliol de 1995 | 24 de novembre de 1996 |
| 7 | Jordi Carbonell i de Ballester | 24 de novembre de 1996 | 4 de juliol de 2004 |
| 8 | Josep-Lluís Carod-Rovira | 4 de juliol de 2004 | 7 de juny de 2008 |
| 9 | Joan Puigcercós i Boixassa | 7 de juny de 2008 | 17 de setembre de 2011 |
| 10 | Oriol Junqueras i Vies | 17 de setembre de 2011 | En el càrrec |

## Referències

* 1 2 Mauri, Lluís. «Ángel Colom, reelegido secretario general de ERC» (en castellà). El País, 10-07-1995. [Consulta: 11 juny 2024].

## Vegeu també

* Secretari General d'Esquerra Republicana de Catalunya
* Esquerra Republicana de Catalunya
# Pomadasys multimaculatum

Pomadasys multimaculatum és una espècie de peix de la família dels hemúlids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els adults poden assolir els 76 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de l'Àfrica oriental fins a Austràlia.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Smith, M.M. i R.J. McKay, 1986. Haemulidae. p. 564-571. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
# Pomadasys stridens

Pomadasys stridens és una espècie de peix de la família dels hemúlids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 20 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Mar Roig, a l'est de la Mediterrània, Sud-àfrica i a l'oest de l'Índia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Iwatsuki, Y., T. Yoshino, D. Golani i T. Kanda, 1995. The validity of the haemulid fish Pomadasys quadrilineatus Shen and Lin, 1984 with the designation of the neotype of Pomadasys stridens (Forrskål, 1775). Jap. J. Ichthyol. 41(4):455-461.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pont sobre el riu de Baiasca

El Pont sobre el riu de Baiasca és una obra de Llavorsí (Pallars Sobirà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Construït per damunt l'engorjat que forma el riu de Baiasca, es troba aquest antic pont avui mig cobert de bardisses i fora d'ús, al costat mateix de l'actual pont del camí d'Arestiu i Baiasca.
És assentat directament sobre la roca tallada a tal fi, on es recolzen els arrencaments de la seva única arcada de mig punt, construïda amb pedra pissarrosa sense desbastar, que salva a gran alçada el profund tallat que han excavat les aigües.

## Referències

* 1 2 «Pont sobre el riu de Baiasca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2017].
# Pseudomystus myersi

Pseudomystus myersi és una espècie de peix de la família dels bàgrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Indonèsia.

## Referències

* ↑ Jayaram K. C. 1968. Contributions to the study of bagrid fishes (Siluroidea: Bagridae). 3. A systematic account of the Japanese, Chinese, Malayan and Indonesian genera. Treubia, Mus. Zool. Borgoriense v. 27 (pt 203). 287-386.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kottelat, M. i A.J. Whitten 1996. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi: additions and corrections. Periplus Editions, Hong Kong. 8 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Roberts, T. R. 1989. The freshwater fishes of western Borneo (Kalimantan Barat, Indonesia). Memoirs of the California Academy of Sciences Núm. 14: i-xii + 1-210.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pretextat

Pretextat és el nom dels següents personatges:
* Gai Asini Pretextat, cònsol el 242
* Quint Sulpici Pretextat, tribú amb potestat consular el 434 aC
* Servi Sulpici Pretextat, tribú amb potestat consular quatre vegades
* Vetti Agori Pretextat, senador romà
* Sant Pretextat d'Agde, bisbe d'Agde
* Pretextat de Barcelona, bisbe de Barcelona
* Sant Pretextat de Rouen, bisbe de Rouen al segle vi
# Heròdic

Heròdic és el nom dels següents personatges:
* Heròdic, historiador grec
* Heròdic de Babilònia, poeta en grec
* Heròdic de Selímbria, metge grec
# María Luz Guilarte Sánchez

María Luz Guilarte Sánchez (Barcelona, 1971) és una política, politòloga i treballadora de banca catalana. Es va llicenciar en ciències polítiques i sociologia (especialista en ciències de l'Administració) per la Universitat de Granada i s'ha especialitzat en protocol d'Estat i internacional per la Universitat d'Oviedo i l'Escola Diplomàtica del Ministeri d'Assumptes Exteriors i Cooperació. Ha cursat estudis de banca, finances i empresa a l'Acadèmia de Gestió i Negocis de Hessen. Viu a Barcelona i ha estat directora associada d'educació executiva per a empreses en l'àmbit nacional en una escola de negocis a Barcelona. És membre de l'Il·lustre Col·legi Nacional de Doctors i Llicenciats en Ciències Polítiques i Sociologia.

## Trajectòria política

Militant de Ciutadans, el 17 de gener de 2018 va ser nomenada diputada al Parlament de Catalunya per la circumscripció de Barcelona en la dotzena legislatura de la Catalunya autonòmica, càrrec que va ocupar fins l'1 de juliol de 2019. Ha estat la presidenta del grup municipal de Ciutadans a Barcelona després de les eleccions municipals de 2019, a les quals va participar com a segona candidata de la llista Barcelona pel Canvi-Ciutadans. Després del suport del número 1 de la coalició, l'exprimer ministre francès Manuel Valls (Barcelona pel Canvi) a la investidura d'Ada Colau, Ciutadans va decidir dissoldre la coalició i designar Luz Guilarte com a Presidenta del Grup Municipal de Cs a l'Ajuntament de Barcelona.
El juliol de 2019 és nomenada membre de l'Executiva Nacional de Ciutadans. Va concórrer també a les eleccions al Congrés dels Diputats de novembre de 2019 per Barcelona com a candidata número 32.
A l'octubre de 2022 Guilarte decideix abandonar la política, renunciant tant als seus càrrecs públics com orgànics a Cs, per reprendre la seva carrera professional a l'àmbit privat.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «I. Sra. María Luz Guilarte Sánchez». Parlament de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2020].
* ↑ Segura, Cristian «Valls elige de número dos a Luz Guilarte, diputada de Ciudadanos y experta en finanzas». El País [Barcelona], 08-03-2019.
# Dinar de Bòsnia i Hercegovina

El dinar de Bòsnia i Hercegovina (en croat Bosanskohercegovački dinar o, simplement, dinar; en serbi Босанско-херцеговачки динар o, simplement, динар) fou la unitat monetària oficial de Bòsnia i Hercegovina entre 1992 i 1998, usat a les regions sota control bosnià. El codi ISO 4217 era BHD. No disposava de moneda fraccionària.
Bòsnia i Hercegovina es va declarar independent de Iugoslàvia el març de 1992. El primer dinar bosnià es va emetre el juliol d'aquell any, en substitució de la versió del dinar iugoslau de 1990 (YUN) a raó de 10 dinars iugoslaus per un de bosnià. Per tant, el dinar bosnià tenia el mateix valor que la versió del dinar iugoslau de 1992 (YUR).
La primera emissió de dinars bosnians fou simplement una sobreimpressió dels dinars iugoslaus. Arran de la gran inflació que patí el país, es va introduir un segon dinar bosnià el 1994, a raó de 10.000 dinars antics per cada un de nou. De tota manera, tant l'un com l'altre van circular només pels territoris controlats pels bosnians (vegeu Guerra de Bòsnia), ja que a les àrees de control croat s'usava el dinar croat i posteriorment la kuna, mentre que els territoris sota control serbi usaven el dinar de la Republika Srpska.
Emès pel Banc Central de Bòsnia i Hercegovina (Centralna Banka Bosne i Hercegovine / Централна Банка Босне и Черцеговине), només se'n van imprimir bitllets, no pas monedes, amb el valor d'1, 5, 10, 20, 50, 100, 500 i 1.000 dinars.
Fou substituït pel marc convertible el 1998. Tal com el nom indica, el nou marc bosnià era convertible en Deutsche Marks fins que la moneda alemanya fou substituïda per l'euro.

## Vegeu també

* Dinar
* Dinar croat
* Dinar iugoslau

## Enllaços externs

* Banc Central de Bòsnia i Hercegovina Arxivat 2015-07-15 a Wayback Machine. (en bosnià, croat, serbi i anglès)
# Itokawa

«Itokawa» té aquests significats:
* Hideo Itokawa (糸川英夫, 1912–1999), científic aeroespacial japonès.
* (25143) Itokawa, asteroide batejat en honor de l'anterior.
# Ito konnyaku

El ito konnyaku (糸蒟蒻) és un aliment japonès que consisteix en konjac (Amorphophallus konjac) tallat en tiretes molt similars a fideus. Se sol vendre en bosses de plàstic acompanyades d'aigua. S'empra en el sukiyaki i l'oden o encara el nikujaga. El nom d'aquest aliment es tradueix literalment com a "fils-konjac", El ito-konnyaku no s'hauria de confondre amb el shirataki.
# In the Sign of Evil

In The Sign Of Evil és un EP de la banda de thrash metall Sodom, publicat el 1984.
L'estil musical és considerat part de la primera onada del black metal. Moltes de les cançons d'aquest EP han aparegut en els tres àlbums en directe de Sodom: Mortal Way of Live (1988), Marooned - Live (1994) i One Night in Bangkok (2003).
El 2007 la banda va enregistrar de nou l'àlbum amb el nom The Final Sign of Evil.

## Llista de cançons

Totes les lletres són escrites per Tom Angelripper, excepte "Witching Metal", d'Aggressor.
* "Intro" - 0:38
* "Outbreak of Evil" – 4:31
* "Sepulchral Voice" – 4:28
* "Blasphemer" – 3:00
* "Witching Metall" – 3:11
* "Burst Command 'til War" – 2:43

## Crèdits

* Tom Angelripper - Veu, baix
* Greu Violator - Guitarra
* Chris Witchhunter - Bateria
* Coberta - Joachim Pieczulski

## Referències

* ↑ «"Black Metal Foundations Top 20: The First Wave"». Terrorizer (128), 2005., pàg. 42–43..
# Ishaq (nom)

Ishaq és un nom masculí àrab (àrab: إسحاق, Isḥāq) que es correspon amb el català Isaac, que l'àrab pren directament de l'hebreu יִצְחָק, Yishāq. Si bé Ishaq és la transcripció normativa en català del nom en àrab clàssic, també se'l pot trobar transcrit Ishak... Com a nom de l'avantpassat mític dels jueus i fill del patriarca Abraham és un nom força usual entre els àrabs jueus, de la mateixa manera que, com a nom d'un dels principals profetes de l'islam, és dut per molts musulmans, arabòfons o no; aquests darrers l'han adaptat a les característiques fòniques i gràfiques de la seva llengua: bosnià: Ishak; indonesi: Ishak; persa: اسحاق; turc: İshak.
Vegeu aquí personatges i llocs que duen aquest nom.

## Notes

* ↑ Vegeu aquí les normes de transcripció simplificada dels mots àrabs.
* ↑ Excepte en el cas de personalitats àrabs contemporànies que hagin usat personalment transcripcions específiques i singulars del seu nom, es recomana, sobretot per als personatges històrics, emprar sempre la forma catalana normativa.
# Isomertieïta

La isomertieïta és un mineral de la classe dels sulfurs, que pertany i dona nom al grup de la isomertieïta. Rep el seu nom de la seva relació estructural i composicional amb la mertieïta-I. També es coneix amb el nom de "guanglinita".

## Característiques

La isomertieïta és un sulfur de pal·ladi, arsènic i antimoni, de fórmula química Pd$_{11}$Sb₂As₂. Sol contenir impureses de coure i/o d'or. Cristal·litza en el sistema isomètric. Es troba en forma de grans, de fins a 0,8 mil·límetres, els quals rarament mostren els contorns dels cristalls. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5,5. És dimorf de la mertieïta-I.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la isomertieïta pertany a «02.AC: Aliatges de metal·loides amb PGE» juntament amb els següents minerals: atheneïta, vincentita, arsenopal·ladinita, mertieïta-II, stillwaterita, mertieïta-I, miessiïta, palarstanur, estibiopal·ladinita, menshikovita, majakita, pal·ladoarsenur, pal·ladobismutarsenur, pal·ladodimita, rodarsenur, naldrettita, polkanovita, genkinita, ungavaïta, polarita, borishanskiïta, froodita i iridarsenita.
La "fengluanita" és una varietat d'isomertieïta rica en antimoni, amb fórmula Pd₃(As,Sb), la qual se n'ha trobat a la mina Sandsloot (Limpopo, Sud-àfrica) i a diverses localitats de la província de Hebei, a la Xina.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1974 a Itabira (Minas Gerais, Brasil), en concentracions de metalls pesants en dipòsits precambrians de metalls preciosos amb ferro, associada a arsenopal·ladinita, atheneïta, pal·ladseïta, hematites i or natiu.

## Grup de la isomertieïta

El grup de la isomertieïta està format per dues espècies minerals: la isomertieïta, la qual dona nom al grup, i la miessiïta.
| Espècie | Fórmula |
| Isomertieïta | Pd$_{11}$Sb₂As₂ |
| Miessiïta | Pd$_{11}$Te₂Se₂ |

## Referències

* ↑ «Isomertieite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 31 gener 2016].
* 1 2 «Isomertieite Group» (en anglès). Mindat. [Consulta: 31 gener 2016].
* ↑ «Guanglinite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 31 gener 2016].
* ↑ «Isomertieite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 31 gener 2016].
* ↑ «Fengluanite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 31 gener 2016].

## Enllaços externs

* Galeria d'imatges
# Independents al Consell Insular d'Eivissa i Formentera

Els Independents al Consell Insular d'Eivissa i Formentera (ICIF) va ser una coalició electoral pitiüsa que rebia el suport de Coalició Democràtica (Aliança Popular).
La coalició va prendre la forma jurídica d'una agrupació d'electors independents i es va presentar a les primeres eleccions per-autonòmiques que varen tenir lloc el 3 d'abril de 1979. La candidatura va ser encapçalada per Cosme Vidal Juan i obtingué a les Pitiüses 6 consellers, per 2 del PSOE i 4 d'UCD. Quan el 19 d'abril es va constituir el Consell Insular d'Eivissa i Formentera el primer president de la institució va ser Cosme Vidal. Els altres consellers electes eren Antoni Marí Calbet, Vicent Ferrer Castelló, Pere Marí Torres, Vicent Roselló Colomar i Francesc Bonet Roig. La Junta Electoral Provincial, degut a l'empat a les votacions que hi hagué al Consell Insular d'Eivissa i Formentera, va designar com a representants al Consell General Interinsular els consellers d'ICIF, Cosme Vidal Juan, Antoni Marí Calbet i Vicent Ferrer Castelló, dos consellers d'UCD i un del PSOE. L'agrupació electoral també es va presentar a les eleccions municipals de 1979 amb el nom d'Independents presentats per Coalició Democràtica.

## Notes

* ↑ ACM. Independents al Consell Insular d'Eivissa i Formentera. Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera. Vol. VII. Eivissa: Consell Insular d'Eivissa i Formentera, 2003
# Independents de la Segarra

Independents de la Segarra és una plataforma política d'àmbit comarcal sorgida l'any 2003 fruit de la unió de diverses candidatures independents i militants provinents de l'Agrupació d'Independents Progressistes i Nacionalistes. Actualment el partit està vinculat a Esquerra Republicana de Catalunya, amb la qual es presenta sota les sigles InSe-AM en alguns ajuntaments de la Segarra.
Es presentaren per primer cop a les eleccions municipals del 2003, i obtingueren 1.059 traduïts en en 12 regidors. L'any 2007 mantenen el mateix nombre de regidors al conjunt de la comarca. A partir de l'any 2011 formalitzen una aliança electoral amb ERC, d'aquesta manera a les eleccions del mateix any a Talavera i Estaràs es presenten amb les sigles de InSe - AM, obtinguent 11 regidors i l'alcaldia d'Estaràs. L'any 2015 també obtenen 11 regidors, resultats que li proporcionaren l'alcaldia Estaràs (5 regidors) i ser decisius en la paeria de Cervera, així com un conseller al consell comarcal. A les eleccions municipals de 2019, només es presentaren a Estaràs i Talavera i obtingueren 109 vots i 3 regidors, fet que li provocà la pèrdua de representació al consell comarcal.
L'actual president del partit és Joan Batet, històric alcalde d'Estaràs.

## Referències

* 1 2 «Registro de Partidos Políticos». Ministeri de l'Interior. [Consulta: 16 juny 2019].
* 1 2 «Resultados electorales». Ministeri de l'Interior. Arxivat de l'original el 26 de març 2019. [Consulta: 16 juny 2019].
* ↑ «ERC s'associa a un grup independent a la Segarra». El Punt Avui [Consulta: 16 juny 2019].
* ↑ «Eleccions municipals 2015 repartiment regidors». Som Segarra [Consulta: 16 juny 2019].
* ↑ «Cervera suma InSe a l'equip de govern de CiU i SiF però es manté amb minoria per la falta d'acord amb els altres grups». 324.cat [Consulta: 16 juny 2019].
# Jardim Oceânico

Jardim Oceânico és un barri de Barra da Tijuca, barri residencial de la Zona Oest de Rio de Janeiro. Situat a l'extrem est de Barra da Tijuca, és delimitat per la mar entre els llocs 1 i 4 de la platja de Barra i per la llacuna, del pont que duu a Itanhangá a la nova estació de BRT. El pla del Jardim Oceânico, així com el del Recreio dos Bandeirantes, només permet edificis baixos amb poques excepcions. Les seues vies principals són l'avinguda Armant Lombardi, la del Ministre Ivan Lins, la d'Olegário Maciel, la de Sernambetiba i la del Pepê.
És la part de Barra da Tijuca que més se sembla a la Zona Sud de Rio pel que fa al patró d'urbanització, amb el pla Lúcio Costa respectant les característiques dels extrems de la regió (Jardim Oceânico i Recreio dos Bandeirantes), que són projectes urbanístics anteriors al de Barra, que és essencialment modernista. Hi viuen aproximadament 30.000 habitants, i 15.000 edificis i cases.
Jardim Oceânico feu obres per a la primera estació de metro de Barra da Tijuca, com a part de la línia 4 del metro de Rio de Janeiro. Una expansió del corredor de BRT TransOest també hi està prevista. La previsió és que les sis parades de la Línia 4 entrin en operació simultàniament.

## Galeria d'imatges

* Jardim Oceânico en obres per a la implantació de la primera estació del metro a Barra. Foto d'André Luiz Pereira Nunes
* Jardim Oceânico. Foto d'André Luiz Pereira Nunes
* Av. d'Armant Lombardi en obres per a la construcció del metro

## Referències

* ↑ Barra Point
* ↑ «Armando Lombardi é point noturno». Arxivat de l'original el 3 de fevereiro de 2012. [Consulta: 25 març 2012].
* ↑ «Obras do Metrô atingem encanamento de gás na Barra» (en portuguès brasiler), 07-02-2012. [Consulta: 29 agost 2021].

## Enllaços externs

* Web del barri Arxivat 2012-03-30 a Wayback Machine.