OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Domingo Llobet i Montagut

Domingo Llobet i Montagut (Vallfogona de Riucorb (Conca de Barberà): 14 de novembre de 1833 - ib., 25 de novembre de 1878) fou un polític català, batlle de la seva localitat natal.
Fill de Domingo Llobet pagès natural de Vallfogona de Riucorb i de Rosa Montagut natural de Talavera. Va estar casat amb Paula Segura i Ramon natural de Malgrat (Cervera) (sufragània de Sant Miquel de la Prenyanosa.
Fou un alcalde vallfogoní que prengué possessió del càrrec el 1867, després de participar com a regidor del govern municipal durant quatre anys. Destacà per ser un defensor del bé comú de les aigües mineromedicinals salino-sulfuroses que afloraren dins la jurisdicció de Vallfogona de Riucorb el 1865, tot iniciant l'expedient de reconeixement públic i municipalització d'aquestes aigües i declarant-ne les propietats curatives, certificades el 1867 pels metges oficials Llorenç Sicart i Bonaventura Virgili. El procés que inicià fou llarg, per bé que, nou anys més tard, el 1878, ja exalcalde, fou nomenat de nou per encapçalar una comissió electa comunal per reclamar les aigües en favor de la vila, però amb la seva mort prematura, produïda en aquell mateix any a l'edat de 45 anys, la causa comunal es debilità i, el 1899, el terreny on era situada la font passaria a mans privades, de manera que el 1901 s'iniciaria l'establiment de l'actual Balneari de Vallfogona. Per altra banda, mantingué una estreta relació amb Ramon Corbella i Llobet (1850-1924), fill de la vila i destacat militar carlí que esdevingué prevere i canonge del bisbe Josep Torras i Bages, així com de Josep Morgades, amb qui col·laborà activament en la creació del Museu Episcopal de Vic.

## Bibliografia

* Corbella i Llobet, Domènec. Vallfogona de Riucorb : imatge i memòria. Sant Vicent de Castellet: Farell, 2003. ISBN 84-95695-21-9.
* - Domingo Llobet i Montagut (1833-1878), testimoni d’un alcalde defensor dels drets comunals de les aigües mineromedicinals i de l’ampliació del terme de Vallfogona de Riucorb. Recull nº16. ACBS. 2021. ISSN: 1133-5033

## Referències

* ↑ «Baptismes (1832-1856). Pàg. 15. (imatge 18)». A.H.A.T. Vallfogona de Riucorb. Parròquia de Santa Maria, 15-11-1833. [Consulta: 26 desembre 2021].
* ↑ «Óbits (1852-1901). Pàg.183 (imatge 184)». A.H.A.T. Vallfogona de Riucorb. Parròquia de Santa Maria, 27-11-1878. [Consulta: 26 desembre 2021].
* ↑ (Presa de possessió l'01-01-1867) Arxiu Comarcal de la Conca de Barberà. Ajuntament de Vallfogona de Riucorb. Llibre d’actes del ple. 1867. CAT-CCB310-46-T1527.
* ↑ Arxiu Comarcal de la Conca de Barberà. Ajuntament de Vallfogona de Riucorb. Llibre d’actes del ple. 1867. CAT-CCB310-46-T1527
* ↑ Certificació inèdita publicada a Corbella, D. (2003). Vallfogona de Riucorb, imatge i memòria. Sant Vicenç de Castellet: Farell Ed. P. 93. ISBN 84-95695-21-9
* ↑ Arxiu Comarcal de la Conca de Barberà. Ajuntament de Vallfogona de Riucorb. Llibre d’actes del ple. 1878. CAT-CCB310-46-T1469.
# Mineralització (sòl)

Mineralització del sòl en edafologia i pedologia ocorre quan els compostos químics presents en la matèria orgànica es descomponen o s'oxiden en formes accessibles per a les plantes per exemple per nitrificació. La mineralització és el procés oposat a la immobilització.
Els microorganismes del sòl (principalment fongs i bacteris) que actuen sobre la matèria orgànica tenen un gran paper (90%) en la mineralització, però també hi actuen les condicions fisicoquímiques de cada tipus de sòl. La matèria orgànica del sòl es compon principalment de residus morts de plantes i animals i de productes excretats per éssers vius, que gràcies a la mineralització passaran a convertir-se en formes inorgàniques (minerals). Perquè es produeixi la mineralització calen condicions adequades de temperatura i humitat (en ambients de clima mediterrani pot quedar aturada a l'estiu, en climes molt freds no es produeix).

## Classificació del residus orgànics del sòl

Diferents tipus de microorganismes actuaran en la mineralització segons el grau de degradibilitat:
* Fàcilment degradables
* Moderadament degradables
* Difícilment degradables
La taxa d'oxidació d'elements biològicament importants com el nitrogen, el carboni, el sofre, el fòsfor, etc. durant la mineralització és de gran importància per a les plantes, i són els microorganismes els que fan que siguin disponibles (en la forma química adient) per a la vegetació. Després, amb la mort de les plantes, el cicle torna a començar en l'anomenat procés biogeoquímic, que és essencial per a mantenir la vida a la Terra.

## El cas de la mineralització del nitrogen

La mineralització de la matèria orgànica comporta l'alliberament de grans quantitats de nitrogen soluble, cosa que contribueix a la contaminació difusa. Per exemple, la quantitat i la taxa de mineralització del nitrogen sovint afecta la productivitat i la persistència d'un prat fet d'una barreja de gramínies i lleguminoses.

## Referències

* ↑ Robert E. White Principles and Practices of Soil Science, the soil as a natural resource (4th edition), Blackwell Science,(2005) ISBN 0632064552
* ↑ http://www.studentsguide.in/microbiology/soil-microbiology/decomposition-of-organic-matter-soil-by-mineralization-and-humification.html
* ↑ http://agron.scijournals.org/cgi/content/abstract/93/4/902 Arxivat 2008-09-07 a Wayback Machine.
# Franceschas

Franceschas (en francès Fransèches) és una comuna (municipi) de França, a la regió de la Nova Aquitània, departament de la Cruesa.
La seva població al cens de 1999 era de 267 habitants. Està integrada a la Communauté de communes du Pays Cruesa Thaurion Gartempe.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001 | Daniel Delprato | PS |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Resolució 2170 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2170 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 15 d'agost de 2014. El Consell de Seguretat va condemnar als grups terroristes Estat Islàmic a l'Iraq i al Llevant (ISIL) i el Front Al-Nusra (ANF) i va posar sis dels seus membres a la llista de sancions d'Al Qaeda, que incloïa la congelació dels seus recursos financers, prohibició de viatge i embargament d'armes. El líder d'ISIL, Abu Bakr al-Baghdadi, es trobava en aquesta llista des de 2011.

## Detall

Parts d'Iraq i Síria han quedat sota el control d'Estat Islàmic i el Front Al-Nusra, que hi provocaven inestabilitat, tensions sectàries, un desastre humanitari i milions de refugiats. Van condemnar la ideologia extremista de l'ISIL, les violacions greus dels drets humans perpetrades per l'organització, enfocament d'objectius civils, l'ús de nens soldats, la violència sexual i la destrucció de llocs culturals i religiosos.
Es va repetir la condemna d'aquestes i altres entitats afiliades a Al Qaeda, així com les noves sancions contra ella establertes a la resolució 2161. No obstant això, el Consell era preocupat pels recursos financers i d'altres que fornien ISIL, ANF i altres grups, inclosos el control de camps petroliers i els reforç de terroristes estrangers. També va condemnar fortament els segrestos i ostatges per rescats o promeses polítiques.
El Consell va exigir a ISIL, ANF i tots els altres grups afiliats a Al Qaeda que cessessin immediatament la violència, es desarmessin i es dissolguessin. A més, tots els combatents estrangers havien de retirar-se. Es va demanar als Estats membres que adoptessin mesures per evitar la sortida de terroristes cap a Síria i a l'Iraq.
ISIL va ser considerat com a grup separat d'Al Qaeda i, com ANF, estava subjecte al règim de sancions d'Al Qaeda. Sis persones afiliades a Al Qaida, ISIL i/ ANF, i que figuren en un annex a la resolució, es van sumar a la llista de sancions d'Al Qawda perquè van atreure combatents i van participar en el finançament, planificació, suport, preparació o execució d'accions terroristes.

## Referències

* ↑ Nacions Unides. «SC adopts res. 2170 condemning gross, widespread abuse of human rights by extremist groups in Iraq, Syria», 15-08-2014.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2101 a la 2200 (2013 - 2015)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 2172 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2172 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 26 d'agost de 2014. Després de recordar les resolucions anteriors sobre Israel i el Líban, incloses les resolucions 425 (1978), 426 (1978), 1559 (2004), 1680 (2006), 1701 (2006), 1773 (2007), 1832 (2008) i 1884 (2009), el Consell va ampliar el mandat de la Força Provisional de les Nacions Unides al Líban (UNIFIL) durant altres dotze mesos fins al 31 d'agost de 2015.

## Detalls

El Consell de Seguretat va instar a totes les parts a aplicar plenament la resolució 1701 i reafirmar seu el compromís a aquest respecte, degut a les seves nombroses violacions. També va demanar a totes les parts que respectessin la Línia Blava, alhora que instava a Israel i el Líban a treballar amb la UNIFIL per reduir tensions.
El Consell va demanar als Estats membres que ajudessin a reforçar l'exèrcit libanès, alhora que instava al govern d'Israel a retirar immediatament les seves forces del nord de Ghajar.

## Referències

* ↑ Nacions Unides. «SC authorizes operation of UNIFIL for another year», 26-08-2014.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2101 a la 2200 (2013 - 2015)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 2174 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2174 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 27 d'agost de 2014. El Consell va demanar a les parts combatents a Líbia que establissin un alto el foc i iniciessin un diàleg.

## Contingut

El Consell era preocupat perquè encara hi havia combats a Líbia, especialment prop de les ciutats de Trípoli i Bengasi. El govern libi ja havia demanat un alto el foc i ofert un diàleg, i el Consell de Seguretat va fer el mateix. També es va demanar al govern libi que involucrés a totes les parts en la redacció de la nova constitució.
El Consell també era preocupat per la creixent presència de moviments terroristes vinculats a Al Qaeda, i va demanar a tots els països que vigilessin de prop l'embargament d'armes contra Líbia.

## Referències

* ↑ Nacions Unides. «SC calls for immediate ceasefire in Libya, inclusive political dialogue, prior notice for weapons transfers», 27-08-2014.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2101 a la 2200 (2013 - 2015)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 2176 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2176 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 15 de setembre de 2014. El Consell va ampliar el mandat de la Missió de les Nacions Unides a Libèria (UNMIL) per tres mesos fins al 21 d desembre de 2014.

## Contingut

L'agost de 2014 el Secretari General Ban Ki-moon va fer propostes per ajustar el mandat de la UNMIL donada la situació a Libèria, que va ser un dels països que es van veure afectats per una epidèmia d'ebola. Per tant, el mandat es va estendre fins al 31 de desembre de 2014. Les propostes del secretari general s'examinarien més endavant, en posteriors extensions del mandat.

## Referències

* ↑ Nacions Unides. «SC approves three-month extension for UNMIL, with further renewal under review», 15-09-2014.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2101 a la 2200 (2013 - 2015)
* Brot d'Ebola a l'Àfrica de l'oest de 2014

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Rentatge de cotxes

Un centre de rentatge o llavatge de cotxes és un establiment dedicat a la neteja d'automòbils pels mateixos usuaris, operant els equips ells mateixos i amb arrencada dels mitjans de rentatge per prepagament sigui mitjançant targeta moneder, fitxa o targeta.

## Equipaments

L'equipament dels mateixos pot incloure diverses modalitats:
* Rentatge automàtic
** Rentatge automàtic amb pont
** Rentatge automàtic amb túnel
* Rentatge manual
** Aspiradors
** Altres perifèrics de rentada

## rentatge automàtic

El rentatge automàtic consisteix en una màquina que renta l'automòbil ja sigui per fricció, amb raspall sobre drap sobre bé sense fricció, per dolls d'aigua a alta pressió.

### Rentatge automàtic amb pont

El pont de rentatge és una màquina que es desplaça per recórrer el perímetre de la carrosseria mentre el vehicle està detingut.

### Rentatge automàtic amb túnel

El túnel de rentatge és un equip de rentatge en el qual l'automòbil es desplaça dins d'aquest, el desplaçament pot ser amb cadena d'arrossegament, o bé per la mateixa marxa del vehicle, de manera que l'equip es denomina túnel de rentatge al pas.

## Rentatge manual

En els centres autoservei de rentatge manual el mateix usuari renta el seu automòbil mitjançant una mànega disposada a tal fi a la pista de rentatge.
Normalment aquesta mànega dispensa aigua a alta pressió entre 50 i 100 bars, amb la intenció de facilitar la neteja del vehicle i l'aigua dispensada pot contenir additius com detergent i cera o bé diferents tipus d'aigua tractada, com aigua descalcificada o aigua osmositzada.

## Aspiradors autoservei

Els aspiradors autoservei són equips aspiradors amb una temporització per al seu ús per un temps predeterminat que s'acciona per la inserció d'una moneda, fitxa o targeta de pagament.

## Perifèrics d'autorentatge

Un centre de rentatge pot incloure altres serveis com màquines rentacatifes, perfumadors de vehicles, dispensadors de productes de neteja específica, com netejavidres, neteja de vinils o llantes, etc.
Així mateix és usual la incorporació d'equipaments no relacionats amb la neteja de vehicles com equips rentaanimals, màquines expenedores d'aliments i begudes...
# Retrat de Maria Riquelme

El retrat de Maria Riquelme és un quadre del pintor català Santiago Rusiñol pintat el 1896 i que actualment es troba al despatx del director de l'Institut del Teatre. El quadre, pintat durant l'estada de l'artista a Granada, fa parella amb el retrat de Pepe Riquelme, de la Companyía de Pepe Riquelme, especialitzats en sarsueles, i ella va vestida de Mari Pepa, de La verbena de la Paloma.

## Referències

* ↑ «Retrat de Pepe Riquelme (1865-1905)». Centro de Documentación y Museo de las Artes Escénicas. [Consulta: 26 febrer 2016].
* ↑ Laplana, Josep de C. Santiago Rusiñol: el pintor, l'home. L'Abadia de Montserrat, 1995, p. 238. ISBN 847826633X.
# Richard Lindner

Richard Lindner (Hamburg, 1 de novembre de 1901 – Nova York, 16 d'abril de 1978) va ser un pintor del pop art, d'origen alemany i nacionalitzat nord-americà. Lindner va marcar un punt i a part en el pop art nord-americà, pel seu origen europeu i la seva manera d'enriquir el pop amb trets del cubisme i de l'expressionisme alemany.

## Vida i obra

Va néixer a Hamburg, de mare americana. Va estudiar en l'Escola d'Arts Aplicades de Nuremberg, i entre 1924 i 1927 en l'Acadèmia de Belles Arts de Múnic. Va treballar com a director artístic de l'editorial Knorr & Hirth, i després de l'ascens nazi al poder (1933) es va traslladar a París.
El 1941, eludint la Segona Guerra Mundial, va volar a Nova York, i va adquirir la nacionalitat americana el 1948. En els seus primers anys als Estats Units, Lindner va seguir treballant com a il·lustrador de llibres i revistes com Vogue, Vanity Fair o Fortune.
El 1950, a edat madura, va començar a dedicar-se enterament a la pintura. La seva primera mostra individual es va celebrar el 1954 en la Betty Parsons Gallery de Nova York.
El seu estil més personal va quedar definit en la dècada del 1960, i d'ell hi ha un exemple en el Museu Thyssen-Bornemisza de Madrid: Lluna sobre Alabama (1963).
El llenç amb el qual feia parella va quedar en mans de la família Thyssen i s'ha exposat temporalment en el museu. La Col·lecció Carmen Thyssen-Bornemisza inclou una obra seva, distinta. Lindner està també representat en l'IVAM de València.

## Obra

Lindner encaixa, en línies generals, en el pop art: temes urbans, recursos de l'art comercial i de la publicitat, colors plans… Però les seves imatges tenen connotacions més inquietants que connecten amb l'expressionisme alemany de principis del segle xx, i els seus contorns i les formes fragmentades recorden al cubisme. En certa manera, Lindner es considera un precedent de l'obra de Valerio Adami.
En el seu art és recurrent la presència femenina, singular pel seu to amenaçador, circumstància que l'artista considerava accidental. Les seves dones són sempre rotundes, de volums fragmentats sota influència del cubisme, i semblen robots. La seva sexualitat resulta imponent: pits, natges i llavis exagerats. Moltes vegades, les mirades dels personatges estan ocultes per ulleres o antifaços.
L'obra gràfica de Lindner, serigrafia i litografia en general en formats mitjans o grans, és bastant àmplia i es cotitza a alts preus en el mercat.

## Curiositats

En els anys 1970, el Metropolitan Opera House li va encarregar un cartell per a l'òpera El cavaller de la rosa de Richard Strauss.
# Resolució 384 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 384 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada el 22 de desembre de 1975, va prendre nota de les declaracions dels representants de Portugal, Indonèsia i Timor Oriental i va reconèixer el dret del poble de Timor Oriental a l'autodeterminació i independència de conformitat amb la Carta de les Nacions Unides. El Consell expressà la seva seriosa preocupació pel deteriorament de la situació a Timor Oriental, va deplorar la intervenció de les forces armades d'Indonèsia en aquella nació i va retreure a Portugal que no abandonés completament les seves responsabilitats com a potència administradora.
La resolució també crida a tots els estats a respectar la integritat territorial de Timor Oriental, així com el dret inalienable del seu poble a l'autodeterminació i demana al Govern d'Indonèsia que retiri totes les seves forces del territori immediatament. El Consell va demanar al Govern de Portugal, la potència administradora, a cooperar plenament amb l'ONU, i va instar tots els estats i altres parts a cooperar plenament amb els esforços de l'ONU per aconseguir una solució pacífica a la situació i facilitar la descolonització del territori. Després la resolució demana Secretari General l'enviament urgentment d'un representant especial a Timor Oriental per tal de fer una avaluació sobre el terreny de la situació existent i establir contactes amb totes les parts al territori, i que presenti una recomanació al Consell tan aviat com sigui possible.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 301 a la 400 (1971 - 1976)

## Referències

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 388 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 388 del Consell de Seguretat de l'ONU, aprovada per unanimitat el 6 d'abril de 1976, va reafirmar les resolucions anteriors sobre el tema, inclosa la conclusió que la situació a Rhodèsia constitueix una amenaça per a la pau i la seguretat internacionals. El consell va decidir ampliar el seu règim de sancions per incloure;
    (a) Totes les mercaderies o productes exportats des de la República de Rhodèsia després de la data de la present resolució en contravenció de la resolució 253 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides (1968), que saben o tenen causes raonables per creure haver estat així exportats;
    (b) Qualsevol producte que cregui o tingui raons raonables per creure que estan destinades a la importació a Rhodèsia del Sud després de la data de la present resolució en contravenció de la resolució 253 (1968);
    (c) Productes bàsics o altres béns a Rhodèsia del Sud, en contra de la Resolució 253 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides (1968);
La resolució va decidir que tots els Estats membres prenguessin mesures per assegurar que els noms comercials i els contractes de franquícia originats en els seus territoris no s'utilitzessin per beneficiar Rhodèsia i va instar els estats que no eren membres de l'ONU a actuar de conformitat amb el que disposa aquesta resolució.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 301 a la 400 (1971 - 1976)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 386 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 386 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 17 de març de 1976 assenyala les declaracions fetes pel president i el ministre de Relacions Exteriors de la República Popular de Moçambic i també va expressar la seva preocupació per la situació creada pels actes de provocació i agressions comeses pel règim de la minoria il·legal a Rhodèsia. El Consell va reafirmar el seu treball anterior en relació amb Rhodèsia, incloent les seves resolucions imposar sancions a aquest país i va prendre nota del seu reconeixement amb la cooperació de Moçambic amb aquest pla. La Resolució condemna així els actes agressius de Rhodèsia, incloent les incursions militars contra Moçambic i pren nota de la necessitat econòmica urgent i especial de Moçambic, que va sorgir de l'aplicació de la resolució 253.
El Consell va fer una crida als Estats a proporcionar assistència immediata a Moçambic, va sol·licitar que diverses agències de l'ONU, incloent el PNUD, el Programa d'Aliments, el Banc Mundial i el FMI, ajudessin Moçambic. Finalment, la resolució demana al Secretari General que organitzi esforços per superar les dificultats econòmiques de Moçambic a causa de les seves aplicacions de sancions econòmiques contra Rhodèsia.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 301 a la 400 (1971 - 1976)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org Arxivat 2012-05-25 a Wayback Machine.
# Robert Walpole Sealy Vidal

Robert Walpole Sealy Vidal (Bideford, 3 de setembre de 1853 - Abbotsham, 5 de novembre de 1914) fou un futbolista anglès de les dècades de 1870 i 1880. El 26 de maig de 1892 canvià el seu nom renunciant al cognom Vidal.
Un dels primers futbolistes que destacaren en la història d'aquest esport. Jugà les tres primeres finals de la FA Cup amb dos equips diferents, defensant els colors de Wanderers FC i Oxford University FC. També va jugar amb Old Westminsters FC i Remnants FC. A més disputà el primer partit internacional de la història el 1870. En total disputà 6 partits amb Anglaterra, només un considerat oficial.
En aquest primers anys de l'existència del futbol existia la regla que l'equip que marcava un gol, tornava a treure des del mig del camp. Conegut com a "príncep del regat", es comenta que en una ocasió aconseguí marcar tres gols, sense que l'altre equip toqués la pilota.

## Referències

* 1 2 3 4 Warsop, Keith. The Early FA Cup Finals and the Southern Amateurs. Tony Brown, Soccer Data, 2004. ISBN 1-899468-78-1.
* ↑ «Perfil a 11v11.com». 11v11.com.
* ↑ Biography on the Oxford University Association Football Club web site
* ↑ Profile on englandfootballonline
* ↑ Perry, Alex. «Laying down the law». Victorian Sport: Playing by the Rules. BBC, 17-02-2011. [Consulta: 18 març 2012].