OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# María Luisa Cava de Llano y Carrió

María Luisa Cava de Llano y Carrió (Barcelona, 22 de maig de 1948) és una política espanyola establerta a Eivissa.

## Biografia

Llicenciada en Dret a la Universitat de Barcelona (1966-1971), marxà a Eivissa, on fou delegada del Col·legi d'Advocats de les Illes Balears. Militant d'Aliança Popular primer i del Partit Popular després, n'ha estat sotssecretària a les Illes Balears.
Entre altres càrrecs polítics ha estat regidora de l'ajuntament d'Eivissa (1987-1991), vicepresidenta primera i Consellera d'Hisenda del Consell Insular d'Eivissa i Formentera i vicepresidenta del Parlament de les Illes Balears (1991-1993). El 1993 abandonà els càrrecs per a presentar-se com a diputada per Eivissa i Formentera a les eleccions generals espanyoles de 1993, escó que revalidà a les eleccions de 1996 i 2000. Ha estat Portaveu de la Comissió Mixta per a l'Estudi del Problema de les Drogues.
El 2005 fou nomenada adjunta primera del Defensor del Poble. A partir de l'1 de juliol del 2010, arran del cessament del titular Enrique Múgica, assumí aquest càrrec en funcions. Com a defensora del poble en funcions, una de les seves primeres accions va consistir a recórrer la llei d'acollida aprovada pel Parlament de Catalunya, argumentant que el català no pot tenir un caràcter preferent a les administracions a Catalunya. També va afirmar que no pensava transigir en les reclamacions del Síndic de Greuges, Rafael Ribó, sobre les competències que corresponen a l'Estat espanyol.

## Referències

* ↑ «Biografia al web del Defensor del Poble». Arxivat de l'original el 2010-06-18. [Consulta: 5 agost 2008].
* ↑ «Biografia a l'Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera». Arxivat de l'original el 2015-01-07. [Consulta: 7 gener 2015].
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats, VII Legislatura
* ↑ Múgica dejará de ser Defensor del Pueblo
* ↑ Catalunya Ràdio, La Defensora del Poble diu que col·laborarà amb el Síndic però que no li cedirà competències de l'Estat. Arxivat 2010-11-28 a Wayback Machine.
# Manganina

La manganina (manganin en anglès) és una marca registrada per un aliatge de típicament 84% de coure, 12% de manganès, i 4% de níquel. Va ser desenvolupat per primera vegada per Edward Weston el 1892, millorant el seu Constantan (1887).
El full de manganina i el cable es fan servir per a fabricar resistències a causa del seu zero de coeficient de temperatura de resistència elèctrica i estabilitat a llarg termini. El fil de manganina també s'usa con conductor elèctric en sistemes criogènics.
La manganina també s'utilitza en indicadors per a estudis d'ones de xoc d'alta pressió (com els generats a partir de la detonació d'explosius).

## Referències

* ↑ «Goodfellow Technical Information Manganin® - Resistance Alloy». Arxivat de l'original el 2017-05-11.
* ↑ «Stability of Double-Walled Manganin Resistors». Arxivat de l'original el 2006-10-06. [Consulta: 19 gener 2018].
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2022-04-04. [Consulta: 19 gener 2018].

## Enllaços externs

* Isabellenhütte - 1889 Manganin
# Maria Letizia Ramolino

Maria Letizia Buonaparte amb el cognom de soltera de Ramolino (Ajaccio, Còrsega, 24 d'agost de 1750 – Roma, 2 de febrer de 1836) va ser la mare de Napoleó Bonaparte.
Era filla del Nobile Giovanni Geronimo Ramolino (13 d'abril 1723–1755), capità del regiment cors de cavalleria i infanteria en l'exèrcit de la República de Gènova i que es casà amb la també Nobile Angela Maria Pietrasanta (cap a 1725–1790). Letizia no rebé educació formal. Als 14 anys es casà amb l'advocat d'Ajaccio Carlo Buonaparte. Tingueren 13 fills, 8 d'ells sobrevisqueren a la infantesa i molts d'ells van ser fets monarques per Napoleó:
* Napoleone Buonaparte (1764/1765 – 17 d'agost de 1765)
* Maria Anna Buonaparte (3 de gener de 1767 – 1 de gener de 1768)
* Josep Bonaparte (7 de gener de 1768 – 28 de juliol de 1844) Rei de Nàpols i Sicília, rei d'Espanya i Comte de Survilliers.
* Napoleó Bonaparte (15 d'agost de 1769 – 5 de maig de 1821), Emperador de França, rep el nom del seu germà mort
* Maria Anna Buonaparte (1770), rep el nom de la seva germana morta
* Maria Anna Buonaparte (14 de juliol – 23 de novembre de 1771), rep el nom de la seva germana morta
* Un fill mort en néixer
* Lucien Bonaparte (21 de març de 1775 – 29 de juny de 1840), Príncep de Canino i Musignano
* Elisa Bonaparte (1777 – 1820), Gran duquessa de Toscana
* Louis Bonaparte (1778 –1846), Rei d'Holanda
* Pauline Bonaparte (1780 – 1825), Princesa sobirana i duquessa de Guastalla
* Caroline Bonaparte (1782 – 1839), Gran duquessa de Berg i Cleves, esposa de Joachim Murat
* Jérôme Bonaparte (1784 - 1860), rei de Westfàlia.
Quan ella tenia 35 anys el seu marit morí de càncer. Va ser per decret "Madam, la Mare de Sa Majestat l'Emperador" (Madame Mère de l'Empereur), Altesa Imperial, des del 18 de maig de 1804 o el 23 de març de 1805. Morí a Roma, sobrevivint 15 anys a Napoleó.

## Referències

* ↑ La biografia de Napoleó feta per Bourrienne escriu equivocadament Ramolini

## Enllaços externs

* Genealogia de Bonaparte
# Marilyn Cole

Marilyn Cole (Portsmouth, 5 de juliol de 1949) és la Playmate del Mes de la revista Playboy el gener de 1972. Va ser el primer nu frontal en la revista en les pàgines centrals. També es va convertir en Playmate de l'any en 1973, l'única britànica a ostentar el títol. Va ser fotografiada per Alexas Urba.

## Carrera

Col·le estava treballant per 12 lliures a la setmana en la Co-op Fuel Office de Portsmouth quan va realitzar una entrevista per a ser conilleta ael Club Playboy de Londres. Va treballar com a conilleta de 1971 a 1974, i després d'uns dies treballant, va ser descoberta per Victor Lownes i va realitzar una prova de fotografia per a la revista.
Va aparèixer en la portada de l'àlbum de Roxy Music Stranded en haver-se fixat en ella Bryan Ferry després de guanyar Playmate de l'Any. Prèviament havia aparegut en alguns àlbums del Top of the Pops.

## Vida personal

Va estar casada amb l'ex-executiu de Playboy Victor Lownes fins a la seva mort en 2017, i ara treballa com a periodista. Entre els afers sobre els que escriu, està la boxa professional, que va començar a cobrir en 2000. Els seus interessos inclouen el tango, que va estudiar amb Paul Pellicoro, i és companya de l'actor Brian Cox.

## Filmografia

* Playboy: 50 Years of Playmates (2004) (vídeo)
* Forty Minutes (1990) episodi de televisió
* V.I.P.-Schaukel (1972) episodi de televisió

## Referències

* ↑ «Playmate data». [Consulta: 8 novembre 2010].
* 1 2 Van Praagh, Anna, "Playboy bunnies 50 years on" Telegraph (May 23, 2010)
* ↑ Jenkins, David, "50 years of the bunny girl:Hugh Hefner on a life with controversial pop icon", The Independent (May 15, 2010)
* ↑ Barrell, Tony, "Cover Stories", Sunday Times (November 11, 2007)
* ↑ Lownes, Marilyn Cole, "How I fell in love with the fight game", The Observer (November 30, 2003)
* ↑ Scott, Janny, "Flirting with the tango", New York Times (June 11, 1999)
* ↑ «Grove, Valerie, "Brian Cox plays Humbert Humbert in Lolita", Sunday Times (August 29, 2009)». Arxivat de l'original el de juny 15, 2011. [Consulta: de desembre 7, 2020].
# Marilyn Corson

Marilyn Corson (Perry Sound, Canadà, 6 de juny de 1950) és una nedadora canadenca retirada especialitzada en proves d'estil lliure, on va aconseguir ser medallista de bronze olímpica el 1968 en els 4x100 metres estil lliure.
Als Jocs Olímpics de Mèxic 1968 va guanyar la medalla de bronze en els 4x100 metres estil lliure, amb un temps de 4.07.2 segons, després dels Estats Units i Alemanya (plata), sent les seves companyes d'equip: Angela Coughlan, Elaine Tanner i Marion Lay.

## Referències

* ↑ Fitxa. Arxivat 2020-04-17 a Wayback Machine. Sports Reference. Consultat el 16 de febrer de 2018.
# Mantador

Mantador és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 71 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mantador tenia 71 habitants, 31 habitatges, i 15 famílies. La densitat de població era de 195,8 hab./km².
Dels 31 habitatges en un 38,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,4% hi vivien parelles casades, en un 3,2% dones solteres, i en un 48,4% no eren unitats familiars. En el 48,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 22,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,29 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,5.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,6% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 28,2% entre 25 i 44, un 18,3% de 45 a 60 i un 15,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.875 $ i la renda mediana per família de 41.875 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.500 $ mentre que les dones 0 $. La renda per capita de la població era de 14.849 $. Cap de les famílies i el 2,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mantador». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mantador». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
# Alfred Clifford

Alfred Clifford (Saint Louis, 11 de juliol de 1908 - Nova Orleans, 27 de desembre de 1992), conegut pels seus col·legues com Al Clifford o AH Clifford, va ser un matemàtic estatunidenc.

## Vida i obra

Tot i haver nascut a Saint Louis (Missouri), va passar la major part de la seva infància a Califòrnia. Va començar els seus estudis universitaris a la Universitat Yale on es va graduar en matemàtiques el 1929; després els va continuar a l'Institut Tecnològic de Califòrnia on va començar la recerca sota la direcció d'Eric Temple Bell i Morgan Ward. Va defensar la tesi doctoral el 1933 i, després, va ser membre de l'Institut d'Estudis Avançats de Princeton, fins al 1938, essent assistent de Hermann Weyl.
El 1938, va ser contractat com a professor de matemàtiques a l'Institut de Tecnologia de Massachusetts, on va començar a escriure escriure els seus primers articles sobre semigrups. El 1942 va ser mobilitzat per la Segona Guerra Mundial i no va ser desmobilitzat fins al 1948, quan va passar a ser professor associat a la Universitat Johns Hopkins; anys després (1950-1952) va tornar a l'exèrcit per a la Guerra de Corea. El 1955, Clifford va deixar Johns Hopkins i es va traslladar a Nova Orleans com a cap del Departament de Matemàtiques del Sophie Newcomb College de la Universitat Tulane, on va romandre fins al final de la seva carrera universitària.
Clifford és recordat com un especialista en la teoria de semigrups. El seu llibre The Algebraic Theory of Semigroups (Vol 1 1961) (Vol 2 1967), escrit conjuntament amb Gordon Preston, es considera el primer estudi sistemàtic dels semigrups.

## Referències

* ↑ Hollings, 2014, p. 91.
* ↑ Hollings, 2014, p. 92.
* ↑ Hofmann i Mislove, 1996, p. 5 i ss.

## Bibliografia

* Editors «Dedicated to the Memory of Alfred Hoblitzelle Clifford» (en anglès). Semigroup Forum, Vol. 46, Num. 1, 1996, pàg. 1-397. DOI: 10.1007/BF02574075. ISSN: 0037-1912.
* Hofmann, Karl H.; Mislove, Michael W. Semigroup Theory and its Applications (en anglès). Cambridge University Press, 1996. ISBN 0-521-57669-5.
* Hollings, Christopher. Mathematics across the Iron Curtain (en anglès). American Mathematical Society, 2014. ISBN 978-1-4704-1493-1.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Alfred Clifford» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* «Obituary: Alfred Hoblitzelle Clifford» (en anglès). Semigroup Forum, 1993. [Consulta: 5 juliol 2023].
* «Alfred Hoblitzelle Clifford» (en anglès). Tulane University. [Consulta: 5 juliol 2023].
# Sidi Boaal

Sidi Boaal (àrab سيدي بوعل) és una comuna rural de la província de Taroudant de la regió de Souss-Massa. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 3.019 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Vivant

Vivant (abreviatura de Voor Individuele Vrijheid en Arbeid in een Nieuwe Toekomst, per la llibertat individual i treball en un nou futur) és un petit partit polític belga d'ideologia social liberal fundat pel milionari Roland Duchâtelet el 1998.
Es presentà per primer cop a les eleccions legislatives belgues de 1999, però no va obtenir representació, cosa que es repetí a les de legislatives de 2003. A les eleccions regionals belgues de 2004 va formar una aliança estratègica amb el Vlaamse Liberalen en Democraten (VLD). A les eleccions europees de 2004 també anaren plegats, però no en fou escollit cap candidat. A les eleccions de 2004 els resultats foren pèssims i restaria com a força marginal, tot i que va obtenir el 7,3% a la Comunitat Germanòfona de Bèlgica i obtenint 2 representants al Parlament de la Minoria Germànica.
A les eleccions legislatives belgues de 2007 es va presentar amb Vivant i Crida Liberal, una escissió del VLD, ja amb el nom Open Vlaamse Liberalen en Democraten (Open VLD) que va perdre molts vots.

## Ideologia

Era un partit de caràcter liberal, defensa una renda bàsica per a cada ciutadà, com a part del mínim vital, defensa una política fiscal que gravi el consum final, deixar només trames d'imposició (0% fins a 1350 euros i el 50% per sobre) i la democràcia directa. El VLD, però, no va donar suport aquestes mesures.

## Referències

* 1 2 «Political Yearbook of Belgium 2005.» (en anglès). Res Publica. Journal of Political Science, 2-3, 2006, pàg. 218.

## Enllaços externs

* Pàgina web de Vivant Arxivat 2005-06-30 a Wayback Machine.
# Cafés Baqué (equip ciclista)

El Cafés Baqué és un equip ciclista amateur basc que competí professionalment entre el 2003 i 2004. Fundat el 1978 per Juan María Balier, actualment és un dels equips ciclistes més veterans d'Europa
El seu patrocinador principal és l'empresa cafetera Baqué.
Els seus èxits professionals més importants els va aconseguir a la Volta a Espanya amb la victòria d'una etapa per part de Félix Cárdenas i la victòria a la Classificació de la muntanya de 2003 i 2004

## Classificacions UCI

Fins al 1998 els equips ciclistes es trobaven classificats dins l'UCI en una única categoria. El 1999 la classificació UCI per equips es dividí entre GSI, GSII i GSIII. D'acord amb aquesta classificació els Grups Esportius I són la primera categoria dels equips ciclistes professionals. La següent classificació estableix la posició de l'equip en finalitzar la temporada.
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2003 | 10è (GSII) | Félix Cárdenas (41è) |
| 2004 | 8è (GSII) | Félix Cárdenas (124è) |

## Referències

* ↑ La fàbrica de Cafés Baqué no para su producción tras 30 años de éxitos
* ↑ Classificacions UCI 2009 i arxius dels anys 1995 a 2008 Arxivat 2011-08-19 a Wayback Machine. (Web oficial de l'UCI).

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
# VCA Pictures

VCA Pictures (Video Company of America) és una empresa productora de cinema i distribuïdora estatunidenca de pel·lícules pornogràfiques. L'empresa va ser fundada per Russ Hampshire, i abans va ser un actor important durant l'Edat d'Or del Porno. Al llarg dels anys 70 i 80, VCA va produir llargmetratges de gran pressupost i orientats a la trama. El 1982, VCA va vendre 12.000 unitats d' Insatiable el primer dia d'estrena, convertint-se en el vídeo més venut (no només per a adults) aquell any als Estats Units. A la dècada de 1990, Hampshire va complir un any de presó pel transport interestatal de materials obscens. El 2003 VCA va ser comprada per Hustler Video, una subsidiària de Larry Flynt Publications, propietat de Larry Flynt. VCA manté una identitat separada dins del conglomerat LFP. El 1998 VCA va distribuir el documental Wadd: The Life & Times of John C. Holmes, i el 2004 va proporcionar imatges per al documental de HBO Pornucopia.

## Pel·lícules

Les pel·lícules destacades que VCA ha produït o distribuït foren Insatiable, New Wave Hookers, The Devil in Miss Jones 2, The Opening of Misty Beethoven, Times Square Comes Alive, Café Flesh, Debbie Does Dallas 3, Black Throat, Let Me Tell Ya 'bout Black Chicks i Britney Rears.

## Directors

Els directors més destacats que han treballat per a VCA són Jim Holliday, Axel Braun, Gerard Damiano, Alex de Renzy, Gregory Dark, Henri Pachard, John Leslie, Paul Thomas, John Stagliano, Ben Dover, Michael Ninn, Veronica Hart, Eon McKai, Chloe, Nicki Hunter i Eli Cross.

## Premis

Com a productora ha guanyat els següents premis:
* 1984 Premis AVN – Millor director artístic – Pel·lícula (Café Flesh)
* 1986 Premis AVN – Millor Fotografia (Raw Talent)
* 1988 Premis AVN – Best All-Sex Release (Baby Face II)
* 1989 Premis AVN – Best All-Sex Release (Angel Puss)
* 1995 Premis AVN – Millor direcció artística – Film (Sex)
* 1995 Premis XRCO – Millor vídeo (Latex)
* 1996 Premis AVN – Millor fotografia (Sex 2)
* 1998 Premis AVN – Millor estrena All-Girl (Diva 4)
* 1998 Premis AVN - Millor direcció artística – Video (New Wave Hookers 5: The Next Generation)
* 2002 Premis AVN – Millor comèdia sexual (Cap'n Mongo's Porno Playhouse)
* 2004 Premis XRCO – Millor comèdia de paròdia (Misty Beethoven: The Musical)
* 2005 Premis AVN – Millor comèdia sexual (Misty Beethoven: The Musical)
* 2007 AVN Award – Best All Sex Release (Neu Wave Hookers) – compartida amb Blacklight Beauties (Pulse Pictures)

## Referències

* ↑ D. D. Teoli Jr. A. C.. Origins of Adult Video - Panorams, Motels & Pirates - University of California Press - D. D. Teoli Jr. A. C..
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «AVN – It's Now Official: Hustler Acquires VCA; Deal Comes a Year After Vivid Pact, Cementing Hustler As». Business.avn.com, 22-05-2003. Arxivat de l'original el 2009-09-03. [Consulta: 13 maig 2013].
* ↑ «VCA Pictures». IMDb. [Consulta: 21 novembre 2016].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 «AVN Awards Show – The Adult Awards». [Consulta: 14 maig 2013].
* 1 2 «XRCO».
# Eleccions legislatives italianes de 1946

Les eleccions legislatives italianes de 1946 se celebraren el 2 de juny. Foren les primeres eleccions celebrades després de l'abolició de la dictadura feixista de Benito Mussolini. Es va votar una Assemblea Constituent, al mateix temps que un referèndum que abolí la monarquia. L'assemblea fou l'encarregada de redactar la constitució italiana de 1948.

## Cambra dels Diputats

← Eleccions legislatives italianes, 1946 → :
| Partits | vots | % | escons |
| Democràcia Cristiana Italiana (DC) | 8.080.664 | 35,18 | 207 |
| Partit Socialista Italià d'Unitat Proletària (PSIUP) | 4.758.129 | 20,72 | 115 |
| Partit Comunista Italià (PCI) | 4.356.686 | 18,97 | 104 |
| Unió Democràtica Nacional (UDN) (liberals) | 1.560.638 | 6,79 | 41 |
| Fronte dell'Uomo Qualunque (UQ) | 1.211.956 | 5,28 | 30 |
| Partit Republicà Italià (PRI) | 1.003.007 | 4,37 | 23 |
| Bloc Nacional de la Llibertat (BNL) (monàrquics) | 637.328 | 2,77 | 16 |
| Partit d'Acció (Pd'A) | 334.748 | 1,46 | 7 |
| Moviment Independentista Sicilià (MIS) | 171.201 | 0,75 | 4 |
| Partit dels Camperols d'Itàlia | 102.393 | 0,45 | 1 |
| Concentració Democràtica Republicana | 97.690 | 0,43 | 2 |
| Partit Sard d'Acció (PSd'Az) | 78.554 | 0,34 | 2 |
| Moviment Unionista Italià | 71.021 | 0,31 | 1 |
| Partit Cristià Social | 51.088 | 0,22 | 1 |
| Partit Democràtic del Treball (PDL) | 40.633 | 0,18 | 1 |
| Unió Democratica Ind. Ll. | 34.147 | 0,15 | 0 |
| Moviment Nacional Reconstrucció | 31.635 | 0,14 | 0 |
| Aliança Monàrquica Italiana | 30.639 | 0,13 | 0 |
| Moviment Democràtic dels Monàrquics Italians | 29.920 | 0,13 | 0 |
| Aliança Republicana Italiana | 29.023 | 0,13 | 0 |
| Partit Comunista Internacionalista | 22.701 | 0,10 | 0 |
| Front Democratico Progressista Republicà | 21.553 | 0,09 | 1 |
| Partito Reduce Italiano | 18.479 | 0,08 | 0 |
| U. Comb. Red. Part. F. Pr. | 14.598 | 0,06 | 0 |
| Centre Politíc Italià | 13.196 | 0,06 | 0 |
| Concentrazione Nazionale Combattenti Reduci | 12.908 | 0,06 | 0 |
| Gruppo Combattenti e Indipendenti | 12.199 | 0,05 | 0 |
| P. Patr. Mon. Rinnovat. | 10.870 | 0,05 | 0 |
| Partito Unione Nazionale | 10.717 | 0,05 | 0 |
| Lega Sarda | 10.597 | 0,05 | 0 |
| P. Ind. Sicil. Lavoro | 10.387 | 0,05 | 0 |
| Combattenti Reduci Partigiani | 8.580 | 0,04 | 0 |
| Indipend. Sic. Sinis. | 5.699 | 0,02 | 0 |
| Alleanza Repubblicana | 5.333 | 0,02 | 0 |
| Unione Nazionale Sinis. Guerra | 4.959 | 0,02 | 0 |
| Movimento Lavoratori Indipendenti | 4.229 | 0,02 | 0 |
| Lega Pacifista Italiana | 4.168 | 0,02 | 0 |
| Partit Liberal Italià (PLI) | 4.058 | 0,02 | 0 |
| Partito Laburista Italiano | 3.802 | 0,02 | 0 |
| Schieramento Nazionale | 2.775 | 0,01 | 0 |
| Un. Comun. It. Indip. | 1.781 | 0,01 | 0 |
| Independents | 17.202 | 0,07 | 0 |
| altres | 86.825 | 0,38 | 0 |
| Total | 22.968.286 | 100,00 | 556 |

## Notes

* ↑ candidatura presentada a Vall d'Aosta de coalició formada per: Partit Comunista Italià – Partit Socialista Italià d'Unitat Proletària – Partit d'Acció – Partit Republicà Italià

## Vegeu també

* Referèndum constitucional italià de 1946
# Els Tres Estanys

Els Tres Estanys és un conjunt lacustre format per tres estanys i dues basses estacionals, situat a una altitud de 2.415 metres, dins del Parc Natural de l'Alt Pirineu.
Els Tres Estanys pròpiament dits són l'Estany Sord que és el que està situat més al Nord, l'Estany del Mig i un altre més al sud. Estan envoltats pel Pic de Ventolau, pel Pic de la Coma del Forn, pel Pic dels Tres Estanys i pel Pic de la Gola, i pel coll de Calberante, el coll de Ventolau i la collada de Tres Estanys. L'Estany Sord aboca les aigües a l'Estany de la Gola, pel coll de Calberante, mentre que la resta ho fa a l'estany de Ventolau. Tots dos camins conflueixen al Planell de Sartari, després que un salti per la Cascada de Sartari i l'altre per la Cascada de la Gola.
Des de fa uns anys, a l'Estany del Mig s'hi està duent a terme una prova pilot en el marc del projecte "Life Limnopirineus" per a reduir la població de barb roig, ja que aquest estany està afectat per la presència de barb roig (Phoxinus sp.). Aquesta espècie invasora de peix prolifera formant denses poblacions i fa desaparèixer espècies autòctones d'amfibis, invertebrats i flora aquàtica. També provoca altres impactes ecològics com l'eutrofització de l'estany, que provoca que l'aigua prengui un color verd. S'estan duent a terme campanyes de control d'aquest peix, mitjançant trampes, xarxes i pesca elèctrica per retornar l'estany al seu estat natural.
L'any 2018, durant els treballs de prospecció que es fan en el marc del Programa de Seguiment de la Biodiversitat al parc es va confirmar la presència de la sargantana pallaresa a la zona.

## Referències

* 1 2 Mapa Parc Natural de l'Alt Pirineu. 2010-2011. Alpina. ISBN 9788480905701.
* ↑ «Altituds, mides i càlcul de superfícies basats en dades del mapa de l'Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya».
* ↑ «Butlletí informatiu del Parc Natural de l'Alt Pirineu».
* ↑ «LIFE LIMNOPIRINEUS El barb roig amenaça els prats submergits dels estanys pirinencs.».
* ↑ «Confirmada per primer cop la presència de la sargantana aranesa al Parc Natural de l'Alt Pirineu».