OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Antonio Romero Andía

Antonio Romero Andía (Madrid, 11 de maig de 1815 − Madrid, 7 d'octubre de 1886) va ser un editor, clarinetista i comerciant de música. Va ser una de les figures més importants en l'àmbit de la pedagogia musical espanyola en el segle xix.

## Biografia

Va començar la seva formació musical als 10 anys en una institució militar, on li van instruir la seva capacitat retentiva. Més tard, al seu mestre li van ofereix una plaça en un altre destí, i Antonio Romero haurà de buscar una altra manera de prosseguir amb el seu ensenyament en la música, moment en què coneix a Antonio Píriz, qui es va oferir a fer-li classes de manera gratuïta veient el gran potencial del jove. Així, comença a aprendre solfeig, i Píriz decideix introduir-li en el clarinet.
Amb 14 anys es va presentar al públic madrileny, i donant a conèixer el seu gran tarannà i maneig de l'instrument, va començar a considerar-se-li nen prodigi del clarinet. A partir d'aquest moment, els èxits d'Antonio Romero es van ser succeint, tocant en companyies teatrals de Madrid, i aconseguint plaça en formacions musicals tant militars com a civils, destacant entre elles el seu lloc de professor en el Conservatori de Madrid.
Amb 26 anys, va començar a publicar una sèrie de mètodes per a l'aprenentatge d'instruments musicals, sent el més famós i destacable el "Mètode complet de clarinet".

## Editor i comerciant musical

Antonio Romero va publicar una sèrie de revistes relacionades amb el món de la música. A més, va ser molt important la seva tasca de programador de concerts, especialment a la Sala Romero (fundada per ell mateix), considerada durant molts anys la principal sala de concerts de Madrid, que va albergar recitals de compositors com Isaac Albéniz.
De la seva labor com a editor, a més dels seus mètodes per a instruments, destaca també la publicació de les primeres obres d'Albèniz.

## Principals obres

* Primer solo original para clarinete y piano
* Fantasia sobre motivos de Lucrecia Borgia
* Método Completo de Clarinete
* Instrucción y ejercicio para clarinete
* Tabla del Clarinete de Trece Llaves
* Tabla General del Clarinete
* Método de Solfeo
* Método para Afinar el Piano
* Método para Fagot
* Método de Trompa de Pistones o Cilindros

## Distincions honorífiques

* Gran Creu de la Orde Civil de Maria Victòria.
* Comandant de la Reial i Distingit Orde Espanyol de Carles III.
* Cavaller Gran Creu de l'Orde d'Isabel la Catòlica.
* Cavaller de la Orde de Crist.

## Referències

* ↑ Slideshare
* «Tesis doctoral sobre el clarinetista Antonio Romero Andía». Arxivat de l'original el 2016-04-25. [Consulta: 17 juny 2016]. Tesis doctoral sobre el clarinetista Antonio Romero Andía.
* «Mètode per trompa». Método de Trompa de Pistones o Cilindros catalogat en IFMuC.
# Khutulun

Khutulun (ca. 1260), també coneguda com a Aigiarne (literalment significa "llum de lluna"), Aiyurug, Aijaruc o Khotol Tsagaan, fou una princesa mongola del segle xiii. Filla de Khaidu i neboda de Khublai Khan. Compartia els valors tradicionals nòmades de son pare, en contrast als valors de son oncle Kublai. A més seguí son pare sent així una persona formada en l'estil de vida militar arribant a acompanyar-lo en les conquestes. Fou descrita per Marco Polo com una persona "molt bella, però també tan forta i brava que en tot el domini de son pare no havia home que podera véncer-la en els combats de força". Tal com les nobles mongols de l'època, ella no era submisa a l'opinió d'una autoritat masculina, sinó que podia dir allò que pensava. En quant al seu comportament més destacable fou la prova que passava als seus pretendents: enfrontar-se amb ella a un combat apostant cent cavalls amb les condicions de que si perdien contra ella, li entregaven els cavalls, mentre que si el pretendent era vencedor, ella acceptaria casar-s'hi. Algunes fonts diuen que acumulà 10.000 cavalls en propietat a causa d'aquesta prova. El 1280 un príncep es va sotmetre a la prova, perdé i se n'anà ràpidament per vergonya deixant mil cavalls per a la seua propietat. Segons una font ella estava enamorada del rei persa Khazan.
Rashid-al-Din Hamadani, filòsof i historiador persa contemporani, escriví sobre ella.

## Khutulun a la cultura popular

Giacomo Puccini es basà en ella per a crear un personatge per a la seua òpera Turandot.
A la sèrie del 2014 Marco Polo hi és representada com a personatge, sent interpretada per Claudia Kim.

## Referències

* ↑ Weatherford, Jack. «The Wrestler Princess». Lapham's Quarterly, 2010. [Consulta: 8 juliol 2018].
* ↑ Polo, Marco. «Capitolo 195 De la Grande Turchia». A: Milione. L'Unità - Editori Riuniti, 1982.
* ↑ Bernardini, Michele; Guida, Donatella. I mongoli : espansione, imperi, eredità. Torino: G. Einaudi, 2012, p. 184. ISBN 978-88-06-20596-6.
* 1 2 Karnincic, Penjak i Cavala, 2016, p. 846.
* 1 2 Rossabi, 1990, p. 123.
* ↑ Rossabi, 1990, p. 123-124.
* 1 2 3 Karnincic, Penjak i Cavala, 2016, p. 847.
* ↑ Tae, Hong «Rising star Claudia Kim talks about Avengers 2 role». The Korea Times, 24-04-2015 [Consulta: 25 octubre 2017].

## Bibliografia

* Rossabi, Morris. Kublai Khan: su vida y su tiempo. Madrid: EDAF, 1990. ISBN 84-7640-407-7.
* Karnincic, H.; Penjak, A.; Cavala, M. «Pink-Blue Gender Labelling: An Overview of the Origins of Inequality in Women's Wrestling». Anthropologist, 24, 3, 2016, pàg. 844-852.
# Sanatória Txernomórie

Sanatória Txernomórie - Санатория «Черноморье» (rus) és un possiólok del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba als vessants meridionals de l'extrem oest del Caucas occidental, a la vora nord-oriental de la mar Negra. És a 21 km al nord-oest de Tuapsé i a 92 km al sud de Krasnodar.
Pertany al possiólok de Novomikhàilovski.
# Municipis de Querétaro

Llista de municipis de Querétaro. L'estat de Querétaro s'organitza administrativament en divuit municipis:
| Codi | Municipi | Superfície (km²) | Seu municipal |
| 001 | Amealco de Bonfil | 682 | Amealco |
| 002 | Pinal de Amoles | 705 | Pinal de Amoles |
| 003 | Arroyo Seco | 731 | Arroyo Seco |
| 004 | Cadereyta de Montes | 1.131 | Cadereyta |
| 005 | Colón | 807 | Colón |
| 006 | Corregidora | 246 | El Pueblito |
| 007 | Ezequiel Montes | 298 | Ezequiel Montes |
| 008 | Huimilpan | 388 | Huimilpan |
| 009 | Jalpan de Serra | 1.185 | Jalpan |
| 010 | Landa de Matamoros | 840 | Landa de Matamoros |
| 011 | El Marqués | 787 | La Cañada |
| 012 | Pedro Escobedo | 291 | Pedro Escobedo |
| 013 | Peñamiller | 695 | Peñamiller |
| 014 | Querétaro | 760 | Santiago de Querétaro |
| 015 | San Joaquín | 499 | San Joaquín |
| 016 | San Juan del Río | 800 | San Juan del Río |
| 017 | Tequisquiapan | 344 | Tequisquiapan |
| 018 | Tolimán | 725 | Tolimán |
# Kranj

Kranj (alemany: Krainburg) és la quarta ciutat més gran d'Eslovènia, aproximadament a 20 km cap al nord de Ljubljana amb una població de 37.553 habitants al centre i 56.081 a la mancomunitat de tots els barris exteriors el 2017. Situada a la part central de Gorenjska, la regió nord-occidental d'Eslovènia, al peu de les muntanyes. És principalment una ciutat industrial amb una forta indústria electrònica. També ha conservat un nucli antic medieval al punt de trobada dels rius Kobra i Sava.
La ciutat se situa a la connexió ferroviària i viària entre Ljubljana, Jesenice, Villach i Múnic. L'aeroport de Ljubljana (a Brnik) també és molt a prop de Kranj.
El nom de l'antiga província austríaca de la Carniola (fins al 1918, en eslovè Kranjska) prové d'aquesta ciutat, de la qual fou originàriament la seva capital, juntament amb els Alps carnians, actualment a la frontera entre Àustria i Itàlia.

## Història

El promontori de roca grisa en el qual la ciutat antiga de Kranj estava situada va ser habitada des del segle i aC a l'edat mitjana, que es convertiria en un centre de comerç important i per això adquiria l'estatus de ciutat al segle xiii. El desenvolupament de la indústria de ferro a Gorenjska i Carinthia al segle xvi també va influir en el creixement econòmic de la ciutat. Els primers fabricants apareixien a la primera meitat del segle xix i s'incrementaren al pas cap al segle xx. D'aquesta manera, Kranj es convertia en centre econòmic, comercial, cultural, administratiu, educatiu, i religiós de la regió de Gorenjska, tal com ho és encara avui dia.
Kranj també s'anomena la ciutat de Preseren perquè el poeta més gran d'Eslovènia, France Preseren (1800-1849), hi va viure, treballar i morir.

## Economia

Hi destaquen la indústria de pneumàtic, calçat, teixit i electrònica.

## Llocs d'interès

* les arcades i font de l'arquitecte Joze Plecnik,
* l'ajuntament del segle xvi i xvii,
* la casa Pavslar,
* el castell Kislkamen.
* l'església de Sant Kancijan, monument gòtic completat el 1491,
* l'església de Rozenvenska ('Rosari'),
* l'església de Sant Sebastià.

## Referències

* ↑ «Kranj (Stadtgemeinde, Gorenjska, Slowenien) - Einwohnerzahlen, Grafiken, Karte und Lage» (en alemany). City Population, 2017. [Consulta: 9 febrer 2019].
* ↑ «Kranj». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Kranj - Lloc web oficial
* http://www.slovenia-tourism.si/ Arxivat 2006-01-04 a Wayback Machine.
# Llista de diputats al Parlament Europeu en representació de Letònia (VII Legislatura)

Aquesta és una llista dels diputats en representació de Letònia durant la VII Legislatura del Parlament Europeu (2009–14). Una persona d'Unió Cívica va entrar al Parlament el desembre de 2011, amb el que el nombre de diputats és de nou.

## Llista

| Nom | Partit nacional | Grup del PE |
| Ivars Godmanis | LPP/LC | ALDE |
| Kalniete, SandraSandra Kalniete | Unió Cívica | PPE |
| Krišjānis Kariņš | Partit de la Nova Era | PPE |
| Aleksandrs Mirskis | Centre de l'Harmonia | S&D |
| Alfreds Rubiks | Centre de l'Harmonia | GUE–NGL |
| Kārlis Šadurskis | Unió Cívica | PPE |
| Inese Vaidere | Unió Cívica | PPE |
| Tatjana Ždanoka | Pels Drets Humans en una Letònia Unida | G–EFA |
| Roberts Zīle | Per la Pàtria i la Llibertat/LNNK | CRE |

## Representació per partits

| Partit Nacional | Grup del PE | Seients | ± |
| Unió Cívica | PPE | 2 / 8 | 2 |
| Centre de l'Harmonia | Varis | 2 / 8 | 2 |
| Pels Drets Humans en una Letònia Unida | G–EFA | 1 / 8 | = |
| LPP/LC | ALDE | 1 / 8 | = |
| Per la Pàtria i la Llibertat/LNNK | CRE | 1 / 8 | 3 |
| Partit de la Nova Era | PPE | 1 / 8 | 1 |

## Notes

* ↑ MEP pel Tractat de reforma institucional de la Unió Europea.
# Atta

«Atta» té aquests significats:
* Atta (gènere), gènere de formigues del grup dels mirmicins
* Tit Quint Atta, poeta còmic romà del segle ii aC
* Mohammed Atta (1968 – 2001) pilot suïcida durant els atacs contra les Torres Bessones de l'11 de setembre de 2001
* Hashim al-Atta (? - 1971), militar sudanès d'ideologia comunista
* John Atta Mills (Tarkwa, 1944 - Accra, 2012), polític ghanès
* Azer Youssef Atta nom de naixement de ** Ciril VI (Damanhur, Egipte, 1902 - 1971), Papa i el Patriarca Copte (1959-1971)
* Farina Atta, farina integral feta de blat que s'utilitza habitualment a la cuina del sud d'Àsia
Viccionari
# Antonio Rosales

Antonio Rosales (1740 - valor desconegut) (1801) fou un compositor espanyol, famós per les seves Tonadillas.

## Carrera musical

Des de 1762 fins a la seva mort, s'estima que Rosales va compondre unes 150 Tonadillas, moltes d'elles en llibrets de l'escriptor Ramon de la Cruz (1731-1794).
En la dècada de 1770 va compondre, sovint també en llibrets de, de la Cruz, algunes sarsueles en un estil còmic, essent la sarsuela el gènere líric més eminentment espanyol. Rosales també va compondre danses i melodies inspirades en temes folklòrics, creacions de Rosales que es van mantenir molt populars a Espanya com a mínim fins a l'adveniment de les guerres napoleòniques.

## Obres (llista no exhaustiva)

* El tío y la tía
* El entusiasmo
* El Aprendiz de Carpintero
* El Valenciano
* El vizcaíno
* El recitado (la història)

## Preservació de manuscrits

Diverses institucions conserven els manuscrits de Rosales. Entre altres coses:
* Fons Rosales de la biblioteca històrica Municipal de Madrid
* La col·lecció de llibrets d'òpera que Francisco Asenjo Barbieri va llegar a la Biblioteca Nacional d'Espanya
* El fons Rosales de la biblioteca del Reial Conservatori Superior de música d'Espanya

## Referències

* 1 2 Jacqueline Cockburn et Rishard Stokes, The Spanish Song Companion (p. 62), The Scarecrow Press, Inc., réimpression en 2006 de la première édition (1992) avec l'autorisation des éditions Victor Gollancz Limited; 270 pages; 15,24 x 1,78 x 22,86 cm; (ISBN 0810857499) et (ISBN 978-0810857490) (en)
* ↑ Pierre- René Serna, la Zarzuela Baroque [arxiu] (pàg. 124), Ed. Bleu Nuit, París, 2019, 176 pàgines (ISBN 2-35884-086-6)

## Bibliografia

* José Subiro Puig, "Antonio Rosales, un compositor olvidado" (article de premsa), revista RITMO, ISSN 0035-5658, vol. 4, no. 48, 1932, p-GS. 4-5 (es)
* Lolo i germon Labrador López de Azcona amb la col·laboració d'Albert Recasens, Antonio Rosales i la Tonadilla Escénica, edicions alpuerto, Madrid, 2005, 246 pàgines, presentació legal 52484-2005, ((ISBN 84-381-0415-0) (aquest llibre inclou un inventari de les obres de Rosales, així com els llibrets de quatre Tonadillas compostos per Rosales en els anys 1770 i 1780: el entusiasmo, el Aprendiz de Carpintero, el Valenciano, i el vizcaíno) (es)
* Jacqueline Cockburn i rishard Stokes, introducció i notes de Graham Johnson, el company de la cançó espanyola (pàg. 62), The Scarecrow Press, Inc., Lanham (Maryland, EUA), Toronto (Canadà), Oxford (Regne Unit), reimprimir en 2006 de la primera edició (1992) amb el permís de Victor gollancz Limited; 270 pàgines; 15,24 x 1,78 x 22,86 cm; (ISBN 0810857499) i (ISBN 978-0810857490)
* Pierre-René Serna, Guia de sarsuela: la Zarzuela de Z à A [arxiu], Ed. Bleu Nuit, París, 2012, 336 pàgines (ISBN 978-2-913575-89-9) - Premi Unió crítica 2013, categoria "millor llibre de música"
* Pierre-René Serna, el barroc de la Zarzuela [arxiu], Ed. Bleu Nuit, París, 2019, 176 pàgines (ISBN 2-35884-086-6)
# La Maça d'en Rotllan

La Maça d'en Rotllan és una obra de Maçanet de Cabrenys (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Element situat al centre de la Plaça de la Vila. Consisteix en un pal de ferro, coronat per una anella i un peu de pedra picada, afegit posteriorment. La seva part visible mesura 3,70 m i comptant-hi el pedestal i la part enterrada, tot plegat mesura 5,50 m. La seva estructura no és cilíndrica sinó rectangular.

## Història

La tradició oral diu que va ser portada des de la serreta de Cardona on es trobava en etat d'abandó. En un principi es va plantar al costat de la l'Ajuntament a la PLaça de la Vila, però el 1834 es va col·locar al center de la plaça. El 1914, com que els carros s'enganxaven amb la barra es va fer el pedestal per conservar-la.

## Referències

* 1 2 «La Maça d'en Rotllan». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 octubre 2017].
# Saint-Gilles-du-Mené

Saint-Gilles-du-Mené (en bretó Sant-Jili-ar-Menez, gal·ló Saent-Jill) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 2005 tenia 470 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 584 | 561 | 531 | 519 | 503 | 473 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Martine Pelan | |
# Kurilovka

«Kurilovka» té aquests significats:
* Kurilovka (Lípetsk), localitat de l'óblast de Lípetsk, a Rússia
* Kurilovka (estació), localitat de l'óblast de Saràtov, a Rússia
* Kurilovka (Saràtov), localitat de l'óblast de Saràtov, a Rússia
# Llista de diputats al Parlament Europeu en representació de Letònia (VI Legislatura)

Aquesta és una llista dels diputats en representació de Letònia durant la VI Legislatura del Parlament Europeu (2004–09).

## Llista

| Nom | Partit Nacional | Grup Europeu |
| Georgs Andrejevs | Via Letona | ALDE |
| Valdis Dombrovskis | Partit de la Nova Era | PPE |
| Guntars Krasts | Per la Pàtria i la Llibertat/LNNK | UEN |
| Ģirts Kristovskis | Per la Pàtria i la Llibertat/LNNK | UEN |
| Aldis Kušķis | Partit de la Nova Era | EPP–ED |
| Rihards Pīks | Partit Popular | PPE |
| Inese Vaidere | Per la Pàtria i la Llibertat/LNNK | UEN |
| Tatjana Ždanoka | Pels Drets Humans en una Letònia Unida | G–EFA |
| Roberts Zīle | Per la Pàtria i la Llibertat/LNNK | UEN |

### Partits amb representació

| Partit Nacional | Grup Europeu | Escons |
| Per la Pàtria i la Llibertat/LNNK | UEN | 4/9 |
| Partit de la Nova Era | PPE | 2/9 |
| Pels Drets Humans en una Letònia Unida | G–EFA | 1/9 |
| Partit Popular | PPE | 1/9 |
| Via Letona | ALDE | 1/9 |

## Notes

* ↑ Va renunciar el 2009, es va convertir en el primer ministre de Letònia després de la dimissió d'Ivars Godmanis. Substituït per Liene Liepina el 19 de març de 2009
# Artes 1/29

Abrahan Arturo Álvarez, més conegut pel seu nom artístic Artes o Artes 1/29, és un MC i productor musical de Torrejón de Ardoz.
El març de 2006 va presentar el seu primer LP en solitari "Capítulo 2", una producció realista i eficaç. Finalment, el desembre de 2008 va llançar La banda sonora de nuestras vidas.

## Discografia

* "Capítulo 3" (Maxi) (2005)
* "Capítulo 2" (LP) (2006)
* "La banda sonora de nuestras vidas" (LP) (2008)

## Referències

* ↑ «Artes - Biografía y Discografía» (en castellà). hhgroups.com. HHGroups. [Consulta: 4 gener 2023].

## Enllaços externs

* Myspace d'Artes 1/29
# Andrea Nozzari

Andrea Nozzari (Vertova, 27 de febrer de 1776 - Nàpols, 22 de desembre de 1832) va ser un tenor italià.
Va estudiar a Bèrgam i Roma. És notable per als principals papers que Gioachino Rossini vga escriure per ell que majoritàriament es van estrenar als teatres de Domenico Barbaia a Nàpols. Aquests van ser:
* Leicester a Elisabetta, regina d'Inghilterra (1815)
* Otello a Otello (1816)
* Rinaldo a Armida (1817)
* Osiride a Mosè in Egitto (1818)
* Agorante a Ricciardo e Zoraide (1818)
* Pirro a Ermione (1819)
* Rodrigo a La donna del lago (1819)
* Paolo Erisso a Maometto II (1820)
* Antenore a Zelmira (1822)

## Referències

* Osborne, Richard. Rossini. Londres: Dent, 1986. ISBN 0-460-03179-1.
* Warrack, John, and Ewan West. The Oxford Dictionary of Opera. Oxford: Oxford University Press, 1992. ISBN 0-19-869164-5.
* Zakševická, Eva, "Andrea Nozzari, papà dei tenori", 22 gener 2014, a operaplus.cz
# La Maçana (Camarasa)

La Maçana és un nucli del terme municipal de Camarasa (Noguera). El 2019 tenia 4 habitants. Està situat a l'esquerra de la Noguera Pallaresa.
Fou municipi independent fins a mitjans del segle xix quan s'integrà a Fontllonga. i posteriorment, Fontllonga i els seus agregats van ser annexionats al municipi de Camarasa al 1970.

## Referències

* ↑ «Camarasa». Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya. ICGC. Arxivat de l'original el 3 de gener 2020. [Consulta: 31 juliol 2020].
* ↑ «La Maçana (Camarasa)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «250621 Camarasa». Idescat. [Consulta: 31 juliol 2020].
* ↑ «255230 Masana». Alteraciones de los municipios en los Censos de Población desde 1842. INE. [Consulta: 31 juliol 2020].
# Saint-Gilles-les-Bois

Saint-Gilles-les-Bois (en bretó Sant-Jili-ar-C'hoad) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 2005 tenia 406 habitants.

## Demografia

Evolució de la població INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| - | - | - | - | - | 1020 | 955 | - | 1045 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 1031 | 1050 | 1047 | 970 | 983 | 824 | 905 | - | 927 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| - | 744 | 828 | 639 | 608 | 600 | 539 | - | - |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| - | - | - | 451 | 421 | 401 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1944-1945 | Joseph Dornemin | |
| 1945-1959 | Francisque Mercier | |
| 1959-2001 | Émile Marquier | Divers droite |
| 2001- | Philippe Planté | Divers droite |

## Referències

* ↑ Saint-Gilles-les-Bois sur le site de l'Insee
# Museu Palatí de Heidelberg

El Museu Palatí de Heidelberg (en alemany : Kurpfälzisches Museum Heidelberg) és un museu d'art i història situat a Heidelberg. Està allotjat al palau Morass.
Inclou un departament d'arqueologia i història de la regió de Heidelberg, a més d'una important col·lecció de pintures europees que van des del Renaixement fins als nostres dies.

## Arqueologia i història

El departament d'arqueologia presenta, en set sales d'una superfície de 1.500 m², l'arqueologia i la història de la regió de Heidelberg. La visita comença al soterrani, on el visitant descobreix els mètodes de l'arqueologia. Una de les obres mestres del paleolític és la mandíbula de Mauer, datada de 610.000 ans, un tipus nomenclatural de l'espècie Homo heidelbergensis. Una mica més enllà, un diorama de mida natural mostra la vida quotidiana d'una família neolítica.
La secció de l'edat del bronze i l'època cèltica va seguida de l'època romana, que és amb diferència la més gran. Els nombrosos descobriments arqueològics fets a la regió de Heidelberg donen una imatge de la vida quotidiana i de les activitats dels homes dels segles I i II de la nostra era. Una recreació a mida natural del Heidelberger Mithräums és una de les atraccions del museu.
A la secció de l'Edat Mitjana i els temps moderns, algunes sales expliquen l'època d'època de màxima esplendor de la ciutat de Heidelberg com a capital del Palatinat del Rin. La visita al departament acaba amb una sala dedicada a l'històric Heiligenberg, a Heidelberg.

## Pintura

A les sales del palau i en una ala moderna, el visitant pot descobrir moltes pintures.

### Pintura flamenca i holandesa

Jacques Fouquières (Projecte del jardí de Salomon de Caus per al castell de Heidelberg), Gerard van Honthorst (Retrat del rei de les neus Frederic V del Palatinati Retrat de la seva dona Elisabet de Bohèmia), Jan Anthonisz van Ravesteyn (Retrat de Christian von Braunschweig-Lüneburg).

### Pintura alemanya del segle xviii

Heinrich Carl Brandt (Retrat d'Elisabeth Augusta del Palatinat), Johann Heinrich Tischbein (Elisabeth Augusta del Palatinat al clavicèmbal), Johann Georg Ziesenis (Retrat de Carles II Teodor de Baviera).

### Pintura alemanya del segle XIX

Lovis Corinth, Max Slevogt, Wilhelm Trübner.

### Pintura alemanya del segle XX

Kanoldt.

### Pintura francesa

Pierre Goudreaux, Laurent de La Hyre, Henri Millot, Jean Raoux, Jacint Rigau-Ros i Serra (Retrat de la princesa palatina Elisabet Carlota del Palatinat), Claude-Joseph Vernet.

## Galeria

* Frederic V de Gerrit van Honthorst
* Christian von Braunschweig-Lüneburgde Jan Anthonisz van Ravesteyn (1620)
* Elisabeth Augusta del Palatinat al clavicèmbalde Johann Heinrich Tischbein
* Carles Teodor de Bavierade Johann Georg Ziesenis

## Referències

* ↑ Klumpp, Berthold. «Startseite». [Consulta: 28 abril 2021].
* ↑ «Kurpfälzisches Museum Heidelberg». [Consulta: 28 abril 2021].
* ↑ «Heidelberg - Kurpfälzisches Museum, Arch�ologische Abteilung, R�mische Zeit». [Consulta: 28 abril 2021].
# Krajná Poľana

Krajná Poľana és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1599.
# MBL

MBL té els següents significats:
* Movimiento Bolivia Libre, partit polític de Bolívia
* Moviment Brasil Lliure, moviment social de Brasil
* Marine Biological Laboratory, centre de recerca en biologia marina amb seu a Massachusetts, als Estats Units
* Morgunblaðið, diari publicat a Islàndia
* Medul·loblastoma, tumor cerebral maligne
* Lectina d'unió a mannosa (del seu nom en anglès Mannose-Binding Lectin), lectina important en el sistema immunitari innat