OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Riera de Pineda

La riera de Pineda de Mar és un curs d'aigua intermitent de la comarca del Maresme. Neix a uns 500 metres d'altitud, al sot d'en Pica, entre el puig d'Hortsavinyà i el coll de les Planes, en un racó sempre humit i envoltat de saüquers, cirerers de bosc, verns, avellaners, boix grèvol, alzines... i desemboca al Mediterrani, a Pineda de Mar.
Rep el nom dels indrets per on passa - sot d'en Pica, sot del Salt -, igual que els seus afluents fins que no arriba als territoris de Sant Pere de Riu, on ja se l'anomena "riera de Pineda".
En alguns trams entre can Coqueta i el pla de cal Capità, manté aigua tot l'any. Fins als anys 70, portava força més aigua i això permetia que durant alguns mesos les aigües arribessin fins al mar. A la seva riba encara s'hi poden trobar elements propis de l'activitat humana en l'aprofitament de l'aigua, com l'aqüeducte romà de Can Cua, el molí fariner de can Marquès o el Pont del Diable. La disminució de les pluges, l'aprofitament humà més intens de les aigües i unes muntanyes molt més poblades d'arbres, han fet que el cabal actual sigui molt inferior.
La conca de la riera de Pineda té 11 km de llargada i recull les aigües dels vessants marítims de la part de llevant de la serra del Montnegre, que baixen per diversos torrents i rieres.

## Afluents

Els afluents més importants són:
* Sot d'en Benet Vives, que neix sota el coll del mateix nom.
* Torrent de Canyamars, que neix sota el turó de la Grimola.
* Sot de l'Aram, que neix sota el coll d'en Cona. És el més llarg dels afluents i en alguns trams porta aigua gairebé tot l'any.
* Sot de Sant Andreu, que neix sota el collet del mateix nom..
* Sot de can Riu, que neix sota coll de Port.
* Torrent de Navall, que neix darrera can Carreres.

## Aprofitament humà

Per als pagesos i bosquerols, la proximitat de l'aigua ha estat una font de riquesa. S'ha aprofitat l'aigua, la força de l'aigua, els arbres de ribera, i les plantes i fauna associada. La riera de Pineda conserva un ric patrimoni, testimoni de la relació humana amb els cursos d'aigua.
La riera de Pineda ha estat un curs d'aigua que, històricament, ha tingut un intens aprofitament hidràulic. Nogensmenys, segles enrere se la coneixia amb el nom de "la riera dels nou molins". En efecte, tot i que la nostra riera no és un curs de grans cabals ni vigorosos salts, oferia unes condicions prou bones com per establir diversos sistemes hidràulics.

## Enllaços externs

* Plataforma Salvem la vall de la riera de Pineda
# Riera de Postius

La Riera de Postius és una riera que discorre per les comarques del Moianès i Osona. Neix al Puig de les Conques, prop del Collet de la Caseta Alta, passa pels termes municipals de Moià, l'Estany, Muntanyola i Santa Maria d'Oló, de la comarca del Moianès, llevat del tercer, que pertany a la d'Osona. És un afluent de la Riera d'Oló, al seu torn de la Riera Gavarresa que desemboquen al Llobregat.
En el curs de la riera hi ha diverses fonts: la font d'Auró o d'Oró, al terme de l'Estany, i prop del torrent de Casanova de la Vall, la font de Canaleta.
El Camí de Sant Jaume creua la riera prop de l'Estany.

## Referències

* ↑ «Vissir V.3.35». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.
* ↑ «Font d'Auró o d'Oró». Diputació de Barcelona.
* ↑ «Font de Canaleta». Diputació de Barcelona.
* ↑ «Camí de Sant Jaume». Generalitat de Catalunya.
# Ratpenat de llança de Peters

El ratpenat de llança de Peters (Phylloderma stenops) és una espècie de ratpenat que viu a Centreamèrica, el Perú, Bolívia i el Brasil.

## Taxonomia

* Phylloderma stenops boliviensis
* Phylloderma stenops septentrionalis
* Phylloderma stenops stenops

## Referències

* ↑ Distribució (anglès)

## Enllaços externs

* Infonatura Arxivat 2009-06-24 a Wayback Machine.
Espècies vivents de noctilionoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Mormoopidae :
Família Mystacinidae :
Família Noctilionidae :
Família Phyllostomidae (A..O) :
Família Phyllostomidae (P..Z) :
# Razdólnoie (Altai)

Razdólnoie - Раздольное (rus) - és un poble del krai de l'Altai, a Rússia, que en el cens del 2010 no tenia cap habitant. Pertany al districte de Lóktevski.

## Referències

* ↑ Список населённых мест Сибирского края. – Том 1. Округа Юго-Западной Сибири. – Новосибирск: Сибирский Краевой Исполнительный Комитет. Статистический отдел, 1928. – 831 с.
# Razdólnoie (Primórie)

Razdólnoie - Раздольное (rus) - és un poble (un possiólok) del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 8.194 habitants

## Referències

* ↑ Сборник «Муниципальные образования Приморского края»
# Riu Barrow

El Barrow és un riu d'Irlanda, és un dels rius als quals se nomena « Les tres germanes» (The Three Sisters) -en anglès un riu es considera de gènere femení-, estant les altres dues «germanes» el riu Suir i el riu Nore. El Barrow és el més llarg i important dels tres, i el segon més llarg d'Irlanda, després del riu Shannon.

## Vegeu també

* Rius d'Irlanda

## Referències

* ↑ «Barrow River Guide» (en anglès). [Consulta: 25 febrer 2013].

## Enllaços externs

* IWAI - The Barrow Navigation (anglès) Arxivat 2004-04-02 a Wayback Machine.
# Riu Barisal

El riu Barisal és un del distributaris del delta del Ganges a Bangladesh. Desaigua a la badia de Bengala. A la seva riba hi ha la important ciutat de Barisal, un dels principals ports fluvials d'Àsia.

## Referències

* ↑ http://itouchmap.com/?c=bg&UF=-2712695&UN=-3768271&DG=STMD
# René Vandenberghe

René Vandenberghe (Pittem, 5 de març de 1887 - Roeselare, 3 de juliol de 1958) va ser un ciclista belga, que fou professional entre 1909 i 1914 i el 1921. Durant la seva carrera esportiva destaca la victòria a la Volta a Bèlgica de 1911.

## Palmarès

* 1909
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Bèlgica
* 1910
** 1r a la Brussel·les-Roubaix
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Bèlgica
* 1911
** 1r a la Volta a Bèlgica i vencedor de 4 etapes
* 1912
** 1r als Sis dies de Brussel·les, amb Octave Lapize
* 1913
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Bèlgica

### Resultats al Tour de França

* 1911. Abandona (3a etapa)
* 1912. 12è de la classificació general
* 1913. Abandona (7a etapa)
* 1914. 28è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa de René Vandenberghe a sitiodeciclismo.net
# Reserva Natural de Marapendi

La Reserva Natural de Marapendi (Reserva de Marapendi) és una reserva de natura de costa (zona de protecció mediambiental) d'aproximadament 665,62 hectàrees, localitzada als barris de Barra da Tijuca i Recreio de Rio de Janeiro al Brasil. Creada per la preservació d'animals i plantes natives com l'Araucària del Brasil, la restinga, els mangles o el Tucà ariel
Les fronteres legals de la reserva s'estenen sobre el Parc Natural Municipal de Marapendi (Parque Natural Municipal de Marapendi). S'ha permès desenvolupar petites àrees amb un nombre reduït de comerciants dins de la reserva.

## Jocs Olímpics del 2016

El Camp de Golf Olímpic és un nou camp construït pels tornejos de golf dels Jocs Olímpics del 2016.

## Galeria

| Reserva de Marapendi | Reserva de Marapendi | Reserva de Marapendi | Camp de golf de la Reserva de Marapendi |

## Referències

* ↑ Parque Natural Municipal De Marapendi (Marapendi Natural Municipal Parc) Arxivat 2016-03-10 a Wayback Machine. (Portuguès)
* ↑ Parque Marapendi (Marapendi Reserve & Park) Arxivat 2016-08-09 at Archive.is (Portuguès)
* ↑ Parque Natural Municipal de Marapendi (Portuguès)
* ↑ Marapendi Reserve - Google maps (places)
* ↑ Olympic Games Facilities: Barra Region
* ↑ «Rio de Janeiro Olympic venues map». Arxivat de l'original el 2016-03-17. [Consulta: 9 agost 2016].

## Enllaços externs

* Marapendi: lutas passadas, lutas presentes alfredosirkis.blogspot.com (Portuguès)
* Golf En una zona de protecció mediambiental urbecarioca.blogspot.com (Portuguès)
* Reserva Marapendi Golf Curs Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. rio2016.com
* 2016 Rio Olympics Golf: El camp golf-mensual.co.uk
* Disseny del Camp de golf hansegolfdesign.com
# Reserva Natural de Changtang

La reserva natural de Changtang (Xinès: 羌塘国家级自然保护区) es troba al nord de l'altiplà tibetà. És la segona reserva natural més gran del món, després del Parc Nacional del Nord-est de Groenlàndia, amb una superfície de més de 334.000 km², pel que és més gran que 183 països. Administrativament, es troba al Comtat de Xainza i el Comtat de Biru de la Prefectura d'Nagqu. Amb les reserves adjacents recentment establertes existeix ara un total de 496.000 km² de reserves naturals connectades entre si, el que representa una àrea gairebé tan gran com Espanya i més de 197 països.

## Història

La reserva natural de Changtang va ser establerta originalment el 1993, amb l'ajuda del animalista internacionalment conegut, George Shaller, en l'altiplà tibetà del nord de Changtang, escassament habitay. Va ser augmentada a un "àrea protegida nacional" en 2000. Està llistat com una Categoria de la UICN: VI - Àrea Protegida de recursos gestionats. És la llar de només uns pocs nòmades tibetans i diversos empleats del parc contractats per evitar la caça furtiva.

## Fauna i flora

En aquesta reserva, que donada la seva magnitud acull un gran nombre d'espècies de gran variació biològica, es poden trobar algunes de les últimes rajades d'ungulats silvestres: el iac silvestre (Bos grunniens), el ruc negre silvestre o kiang (Equus kiang), l'ovella blava de l'Himàlaia o bharal (pseudois nayaur), l'argalí (Ovis ammon), la gasela de Mongòlia (procapra gutturosa) i l'antílop tibetà o chiru (txiru). La llana del txiru es considera la més fina coneguda, i és contrabandeada, especialment al Caixmir, a l'Índia on es teixeix en en xals de shahtoosh, de gran qualitat. Els depredadors inclouen la pantera de les neus (Panthera uncia o Uncia uncia), el llop tibetà (Canis lupus Chanco), el linx de Turkestan (Lynx lynx isabellinus) i l'ós blau tibetà (Ursus arctos pruinosus). A l'extrem inferior de la cadena alimentària hi ha un gran nombre de pika (Ochotona spp.). La vegetació és d'arbustos oberts i prats dominades principalment per gramínies Stipa i espècies de Kobresia, coneguts com a joncs.

## Referències

* ↑ «Chang Tang Landscape». WCS China. [Consulta: 25 novembre 2016].
* ↑ «Chang Tang». National Geographic (revista), 01-04-2003. [Consulta: 25 novembre 2016].
* ↑ «Mapa de la reserva de Chang Tang». National Geographic (revista), 2003. Arxivat de l'original el 2008-03-28. [Consulta: 25 novembre 2016].
* ↑ «Saving Wild Places. Chang Tang, Tibetan Plateau, China», 21-08-2007. Arxivat de l'original el 2007-08-21. [Consulta: 26 novembre 2016].
* ↑ Tibet: Environmental Analysis, 30 de setembre de 2003 [Consulta: 25 novembre 2016].
* ↑ «American Biologist Praises Tibetan Wildlife Conservation». Embajada de la República Popular China en los Estados Unidos, 07-11-2003. [Consulta: 25 novembre 2016].
# Roc de la Mula

El Roc de la Mula és una muntanya de 1.011 metres que es troba al municipi d'Odèn, a la comarca del Solsonès.

## Referències

* ↑ «Roc de la Mula». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Riera de Vallmanya (Solsonès)

La Riera de Vallmanya és un curs fluvial que en confluir amb la Riera de Matamargó dona naixement a la Riera de Salo.
Des del seu naixement, la riera passa successivament pels termes municipals de Pinós i Sant Mateu de Bages. La seva xarxa hidrogràfica està constituïda per 290 cursos fluvials que sumen una longitud total de 119.703 m.
Municipis :
| | Longitud (en m.) | % del recorregut |
| Per l'interior del municipi de Pinós | 6.931 | 76,16% |
| Fent frontera entre Pinós i Sant Mateu de Bages | 2.170 | 23,84% |

## Distribució municipal

El conjunt de la xarxa hidrogràfica de la Riera de Vallmanya transcorre pels següents termes municipals:
| Municipi | Longitud que hi transcorre |
| Pinós | 118.094 m. |
| Sant Mateu de Bages | 3.779 m. |

## Referències

* 1 2 Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
# Robert Aymar

Robert Aymar (Oran Department, 23 de març de 1936 - Sainte-Foy-lès-Lyon, 23 de setembre de 2024) fou un físic francès conegut per haver estat director de l'ITER i Director General del CERN (2004–2008).
Després d'estudiar a l'École Polytechnique va ingressar al Corps des Poudres (una antiga agència del govern francès implicada en recerca bàsica i aplicada), i després al Comissariat à l'énergie atomique (CEA) el 1959, enfocant la seva carrera en recerca fonamental dins de la física del plasma i la seva aplicació dins la recerca de fusió termonuclear controlada.
El 1977, Robert Aymar va ser nomenat cap del Projecte Tore Supra, per ser construït a Cadarache (França). El 1990, va ser nomenat Director de la Direcció des Ciències de la Matière del CEA, on va dirigir una gamma ampla de programes de recerca bàsica experimentals i teòrics. El 1994 va esdevenir Director de l'ITER i cap del seu Equip Internacional el 2001. Va presidir el comitè científic internacional que va avaluar el Gran Col·lisionador d'Hadrons (LHC) del CERN i va recomanar la seva aprovació el 1996. Després de presidir el Comitè d'Avaluació Extern nomenat pel Consell del CERN el desembre 2001 per a revisar el programa del CERN, va succeir Luciano Maiani com a Director General de l'organització el gener de 2004. Durant el seu mandat de cinc anys com a director general del CERN, va supervisar la finalització i la posada en marxa de l'LHC. La seva contribució al CERN va ser honorada el 2011 amb l'Ordre Nacional de la Legió d'Honor de la República francesa.

## Vegeu també

* Llistat de Directors Generals del CERN

## Referències

* 1 2 «CERN Council looks to bright future». CERN. Arxivat de l'original el 10 d’agost 2015. [Consulta: 1r setembre 2015].
* ↑ «Council appoints Rolf-Dieter Heuer as CERN's next director-general...». CERN. [Consulta: 1r setembre 2015].
* ↑ «Composition of the external review committee». CERN. [Consulta: 1r setembre 2015].
* ↑ «Robert Aymar awarded the Légion d'honneur». CERN. [Consulta: 1r setembre 2015].
* ↑ «Robert Aymar honoured at CERN». CERN. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Rivulus boehlkei

Rivulus boehlkei és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden arribar als 4,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Colòmbia.

## Referències

* ↑ «Rivulus boehlkei». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Costa, W.J.E.M.: Rivulidae (South American Annual Fishes). planes 526-548. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil, any 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Rivulus santensis

Rivulus santensis és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden arribar als 6,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Costa, W.J.E.M.: Rivulidae (South American Annual Fishes). planes 526-548. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil, any 2003.
# Rosauro Castro

Rosauro Castro és una pel·lícula mexicana dirigida per Roberto Gavaldón i estrenada el 22 de desembre de 1950 al cinema Palacio Chino. Va començar la seva filmació el 6 de febrer de 1950, acabant-la l'11 de març de 1950 pels Estudios Azteca.

## Sinopsi

Un llicenciat arriba a Valle de Bravo a investigar l'assassinat del candidat a la presidència. Un home jove, al qual el cacic ha prohibit entrar al poble, va amb el llicenciat i declara que l'assassí és el cacic. El cacic llaça a l'home al seu cavall i l'arrossega fins a matar-lo. Els germans del candidat mort ataquen el ranxo del cacic i en el tiroteig el seu fill mor per un tret perdut del seu pare. El cacic vol venjança però el seu compare, el president municipal, li ho impedeix. Tots dos es disparen entre si i mor el cacic.

## Repartiment

* Pedro Armendáriz - Rosauro Castro
* Carlos López Moctezuma - Don Antonio
* Arturo Martínez - Lic. García Mata
* Carlos Navarro - Chabelo Campos
* Mimí Derba
* Rogelio Fernández
* Ignacio Vallalpando
* Chel López
* Humberto Rodríguez
* Enriqueta Reza
* Conchita Gentil Arcos

## Recepció

Segons Emilio García Riero, editor de la història documental del cinema mexicà, va declarar que "en comparació amb antigues pel·lícules rurals de l'Indi Fernández, apareix en aquesta una parenceria de coherència i realisme", assenyala que "el personatge demostra una entitat tutelar, paternal que només concedeix la vida al preu d'impedir el desenvolupament".
Aquest film ocupa el lloc 63 dins de la llista de les 100 millors pel·lícules del cinema mexicà, segons l'opinió de 25 crítics i especialistes del cinema a Mèxic, publicada per la revista Somos en juliol de 1994.

## Referències

* ↑ Amador, María Luisa; Blanco, Jorge Ayala. Cartelera cinematográfica, 1940-1949 (en castellà). Universidad Nacional Autónoma de México, Centro Universitario de Estudios Cinematográficos, 1982, p. 40.
* ↑ Nacional, Cineteca «Rosauro Castro». Ficha de filmes nacionales, A-01561, pàg. 2 [Consulta: 17 octubre 2015].
* ↑ García Riera, Emilio. Historia documental del cine mexicano (en castellà), p. 195 [Consulta: 17 octubre 2015].
* ↑ «Las 100 mejores películas del cine mexicano» (en castellà). SOMOS. Arxivat de l'original el 2002-11-25. [Consulta: 27 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Rosauro Castro a YouTube
# Roques Blanques

* No s'ha de confondre amb Roca Blanca.
«Roques Blanques» té aquests significats:
# Rosa Bonheur (cràter)

Rosa Bonheur és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 104 km de diàmetre. Porta el nom de Rosa Bonheur (1822-1899), pintora francesa, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Rosa Bonheur». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Rubén Uriza Castro

Rubén Uriza Castro (Huitzuco, 27 de maig de 1919 - Ciutat de Mèxic, 30 d'agost de 1992) va ser un genet mexicà que va competir durant la dècada de 1940.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Londres, on va disputar dues proves del programa d'hípica. Guanyà la medalla d'or en la prova del concurs de salts d'obstacles per equips, formant equip amb Humberto Mariles i Alberto Valdés, mentre en el concurs de salts individual guanyà la medalla de plata. En ambdues proves muntà el cavall Hatuey.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Rubén Uriza». [Consulta: 4 desembre 2023].
# Richard Petty

Richard Lee Petty (2 de juliol de 1937), anomenat The King, és un expilot de NASCAR que va córrer en la Strictly Stock/Grand National Era i en les NASCAR Winston Cup Series.

## Referències

* ↑ «Meet the Inductees». NASCAR Hall of Fame. Arxivat de l'original el 28 de maig 2014. [Consulta: 26 maig 2014].
# Ròmul Mascaró i Franquesa

Ròmul Mascaró i Franquesa (Lleida, 1844 - Montcada i Reixac, Vallès Occidental, 1893) fou un advocat i polític català. Durant el sexenni revolucionari va militar en el republicanisme i el 1869 fou enviat a una colònia penal al nord d'Àfrica. Quan el general Arsenio Martínez Campos va fer el pronunciamiento que va iniciar la restauració borbònica fou nomenat membre de la diputació provisional de febrer de 1874 - gener de 1875. Després formà part del Partit Liberal Fusionista i fou elegit diputat pel Districte Segon de Barcelona a les eleccions de 1882. Fou elegit president de gener de 1883 a novembre de 1884. Durant el seu mandat va impulsar la construcció de les Institucions Provincials d'Institució Pública, la nova Casa de Maternitat i una Escola d'Ensenyament Professional.
Continuà com a membre de la Diputació de Barcelona elegit a les eleccions de 1884 i 1888 pel districte de Granollers. També era membre de l'Ateneu Barcelonès, del que en fou vicepresident el 1882-1883.

## Referències

* ↑ Catalonia's Advocates: Lawyers, Society, and Politics in Barcelona, 1759-1900 per Stephen Jacobson, p. 172
* ↑ Biografia al web de la Diputació
* ↑ «Juntes de l'Ateneu Barcelonès». Arxivat de l'original el 2012-06-21. [Consulta: 22 abril 2012].
# Rodal d'Espaser

El Rodal d'Espaser, és un paratge del terme municipal de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, a l'antic terme de Toralla i Serradell, en el territori del poble d'Erinyà.
Està situat a l'esquerra del riu de Serradell, al sud-oest d'Erinyà, a l'extrem sud-oest de lo Planell i al sud-est d'Olivella.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Roure del Blauet

El Roure del Blauet (Quercus x cerrioides) és un arbre que es troba en el cor del campus de la Universitat Autònoma de Barcelona i del Parc Tecnològic del Vallès (Bellaterra, Cerdanyola del Vallès, el Vallès Occidental).

## Dades descriptives

* Perímetre del tronc a 1,30 m: 3,20 m.
* Perímetre de la base del tronc: 3,83 m.
* Alçada: 24,34 m.
* Amplada de la capçada: 28,40 m.
* Altitud sobre el nivell del mar: 124 m.

## Entorn

Es troba a l'extrem del campus de la UAB, a la part posterior de la vila, a la riba de la riera de Can Domènec. Probablement és el vestigi d'una antiga roureda actualment delmada, de la qual resta aquest roure i tres exemplars més de bona mida. El voreja una ben desenvolupada albereda, acompanyada d'arç blanc i om. És un hàbitat de rossinyol bord, pit-roig i merla.

## Aspecte general

Té un tronc cilíndric, molt proporcional, tot i que té una ferida a l'enforcadura que li fa plorar. La capçada, arrodonida, és de les més grans de tot Catalunya.

## Accés

Cal dirigir-se a la Universitat Autònoma de Barcelona per la B-30 i agafar la primera rotonda cap a l'esquerra, la qual ens portarà a la Facultat de Medicina i a Applus. Quan passem pel costat dels edificis d'Applus, veurem a l'esquerra un gran aparcament de terra, que fa de lateral de la carretera. En accedir-hi, veurem que cap a la meitat del revolt hi ha una pista forestal a l'esquerra que entra bosc endins, la qual haurem de seguir. Trobarem una pista que tomba cap a l'esquerra, però continuarem recte uns metres, fins a veure el roure, uns quants metres més endavant. GPS 31T 0425085 4594064. Coordenades UTM: 31T X0425186 Y4594254.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Boada, Martí; Boada, Arnau, 2011. Arbres remarcables de Catalunya. 100 ombres colossals. Edicions Brau, Figueres. ISBN 9788496905535. Pàgs. 234-235.
* ↑ Vicens i Llauradó, Albert, 2013. Excursions pels arbres singulars del Vallès Occidental. Col·lecció Llibres de muntanya, 33. Farell Editors, Sant Vicenç de Castellet. ISBN 9788492811526. Pàgs. 32-33.
# Saaremaa

Saaremaa és l'illa més gran d'Estònia al mar Bàltic, al sud de l'illa de Hiiumaa i davant la costa oest d'Estònia. La capital de Saaremaa és Kuressaare, la qual té uns 16.000 habitants. La població total de l'illa és d'uns 40.000 habitants i té una extensió és de 2.673 km². Saaremaa és l'illa principal del comtat de Saare (en estonià Saaremaa o Saare maakond). El nom alemany i el suec de l'illa és Ösel, mentre que el nom en finès és Saarenmaa, que literalment significa “Terra de l'Illa”.

## Vegeu també

* Merili Varik

## Enllaços externs

* Saaremaa Spa (anglès) (estonià)
* Saaremaa (anglès) (estonià)