OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Alfredo Perea y Rojas

Alfredo Perea y Rojas (Madrid, 1839-Madrid, 20 d'agost de 1895) va ser un il·lustrador i pintor espanyol, germà del també dibuixant Daniel Perea.

## Biografia

Deixeble de l'Acadèmia de San Fernando i de la Imperial de París, era cap a 1868 més conegut pels seus molts dibuixos per a publicacions il·lustrades que pels seus quadres, entre aquests últims Manuel Ossorio y Bernard destaca el que va presentar a l'Exposició Nacional de Belles Arts de 1860, en el qual va representar Felipe II implorando el auxilio de la Divina Magestad i pel qual va obtenir esment honorífic. Entre 1874 i 1882 es va dedicar principalment a l'aquarel·la.
Va fer dibuixos per a publicacions periòdiques com El Museo Universal, El Periódico Ilustrado, Gil Blas, La Ilustración Española y Americana, La Ilustración de Madrid, La Risa o Gran Vía; obres com la Historia del Escorial d'Antonio Rotondo y Rabasco, Galería universal de biografías y retratos o la primera edició del Gran diccionario taurómaco, a més d'il·lustrar novel·les com La calumnia, Los celos de una reina, La maldición de Dios, La perdición de la mujer, Diego Corrientes, La madre de los desamparados i La Biblia de las mujeres. Va morir el 20 d'agost de 1895 a Madrid, va ser enterrat al cementeri de l'Est.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Ossorio y Bernard, 1868, p. 106.
* ↑ «Perea y Rojas, Alfredo». VIAF.
* 1 2 3 Sánchez de Neira, 1896, p. 579.
* 1 2 3 4 5 Reparaz, 1895, p. 115, 117.
* 1 2 3 Fernández Bremón, 1895, p. 98.

## Bibliografia

* Ossorio y Bernard, Manuel. «Perea y Rojas (D. Alfredo)». A: Galería biográfica de artistas españoles del siglo XIX. 2. Madrid: Imprenta de Ramón Moreno, 1868, p. 106.
* Reparaz, Gonzalo de «Nuestros grabados». La Ilustración Española y Americana [Madrid], 39, 32, 30-08-1895, pàg. 115-117. ISSN: 1889-8394.
* Fernández Bremón, José «Crónica general». La Ilustración Española y Americana [Madrid], 39, 31, 22-08-1895, pàg. 98. ISSN: 1889-8394.
* Sánchez de Neira, José. «Perea, D. Alfredo». A: Gran diccionario taurómaco. Madrid: R. Velasco impresor, 1896, p. 579.

## Enllaços externs

* Aquest article és una obra derivada de Galería biográfica de artistas españoles del siglo XIX, una obra de Manuel Ossorio y Bernard publicada a Espanya en 1868, disponible sense restriccions conegudes de dret d'autor. Aquesta obra derivada es troba disponible sota les llicències GNU Free Documentation License i Creative Commons Atribución-CompartirIgual 3.0 Unported.
# Agatarc

Agatarc o Agatarcos és el nom dels següents personatges:
* Agatarcos de Samos, pintor grec, va inventar els decorats.
* Agatarcos de Siracusa, militar siracusà.
* Agatarc o Agatàrquides, escriptor grec nascut a Cnidos
# Agatha

Agatha és una pel·lícula de 1979, dirigida per Michael Apted que va ser nominada a l'Oscar al millor vestuari.

## Argument

La famosa escriptora de novel·les policíaques (Agatha Christie) va desaparèixer de forma misteriosa durant onze dies l'any 1926. Sobre aquesta realitat la pel·lícula desenvolupa una història que comença amb la petició de divorci que li fa Agatha Christie (Vanessa Redgrave) al seu marit Archibald (Timothy Dalton). Veient el seu matrimoni arruïnat, Agatha es refugia en un balneari sense deixar les seves dades. Tot el país la cerca, ja que es tracta d'un personatge famós i estimat. Al final serà un periodista americà (Dustin Hoffman) qui la trobi i qui l'ajudi a superar les contrarietats.

## Repartiment

* Dustin Hoffman: Wally Stanton
* Vanessa Redgrave: Agatha Christie
* Timothy Dalton: Coronel Archibald Christie
* Helen Morse: Evelyn Crawley
* Celia Gregory: Nancy Neele
* Paul Brooke: John Foster
* Carolyn Pickles: Charlotte Fisher
* Timothy West: Kenward
* Tony Britton: William Collins
* Alan Badel: Lord Brackenbury

## Rebuda

Agatha va ser generalment molt ben rebuda per la crítica, i té una ràtio del 82% a Rotten Tomatoes. No a tots els crítics els va agradar la pel·lícula, tanmateix. Roger Ebert del Chicago Sun-Times va donar la pel·lícula dos i mig sobre quatre i deia als lectors que la relació entre Christie i el periodista americà "no és real. No té cap moment profundament sentit...és profundament sobreactuat."

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1980. Oscar al millor vestuari per Shirley Russell
* 1980. BAFTA al millor vestuari per Shirley Russell

## Referències

* ↑ Agatha (en anglès).
* ↑ Rotten Tomatoes. Agatha (en anglès). Rotten Tomatoes.
* ↑ rogerebert.com. Agatha :::: Reviews (en anglès). rogerebert.com.
# Alf Common

Alfred Common (25 de maig de 1880 - 3 d'abril de 1946) fou un futbolista anglès de la dècada de 1900.
Fou internacional amb la selecció d'Anglaterra. Defensà els colors de Sunderland AFC, Sheffield United FC, Middlesbrough FC i Woolwich Arsenal.
Fou famós per ser el primer jugador en ser traspassat entre dos equips, per 1.000 lliures (£) a Middlesbrough des de Sunderland el 1905.
El 1998 fou escollit dins dels 100 Football League Legends.

## Palmarès
### Sheffield United FC

* FA Cup: 1902

### Preston North End

* Second Division: 1913

## Referències

* ↑ Proud, Kieth «The Player with the Common Touch». The Northern Echo, 18-08-2013 [Consulta: 7 setembre 2013].
* ↑ «Alf Common».
* ↑ «Alf Common».
* 1 2 3 «Alf Common».
* ↑ Proud, Keith. «http://www.thenorthernecho.co.uk/history/memories/teesside/3603267.The_player_with_the_Common_touch_/ The player with the Common touch». The Northern Echo. Newsquest Media, 18-08-2008. Arxivat de l'original el 1 novembre 2012. [Consulta: 28 maig 2010].
* ↑ Henderson, Tony «Keepsakes of record breaking footballer Alf Common go to auction». the Northern Echo, 08-11-2011 [Consulta: 7 setembre 2013]. Arxivat 5 de març 2016 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-03-05. [Consulta: 19 agost 2018].
# American Library Association

L'American Library Association (ALA) és una agrupació professional de bibliotecaris fundada l'any 1876 amb la finalitat de promoure el moviment de bibliotecaris als Estats Units d'Amèrica.
L'American Library Association (ALA), amb aproximadament 64.600 membres, fundada el 6 d'octubre de 1876 a Filadèlfia i assentada el 1879 a Massachusetts, té la seu actual és a Chicago, Illinois. Aplega onze associacions americanes de bibliotecaris. Des de la seva fundació ha intervingut en tot el que fa referència a biblioteques del seu país: lleis, imposts, escoles de bibliotecaris, etc. Publica la major part de la bibliografia professional mundial i un gran nombre de publicacions periòdiques, entre elles l'ALA Bulletin.
La missió d'ALA és proporcionar lideratge per al desenvolupament, la promoció i la millora dels serveis d'informació i biblioteques i la professió de biblioteconomia per tal de millorar l'aprenentatge i assegurar l'accés a la informació per tot. L'ALA estableix diversos estàndards per a les operacions de les biblioteques com ara les Regles angloamericanes de catalogació. Durant la seva història, l'ALA ha advocat per la llibertat d'expressió i ha estat crítica amb la censura, oi s'ha ocupat de defensar aquests principis davant del Congrés dels Estats Units, influint en la legislació sobre aquests i altres temes relacionats.

## Referències

* 1 2 «.xml American Library Association». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «American Library Association». EcuRed.
* 1 2 «American Library Association». New World Encyclopedia [Consulta: 7 març 2020].
* ↑ Haydel, Judith. «American Library Association». Middle Tennessee State University. [Consulta: 7 març 2020].

## Enllaços externs

* American Library Association (ALA)
# American Mathematical Monthly

El American Mathematical Monthly, en català: Mensual Americà de Matemàtiques, és una revista matemàtica fundada el 1894 per Benjamin Finkel. La revista encara es publica en l'actualitat i és una de les més difoses d'aquesta disciplina. La revista va ser editada pel mateix Finkel amb altres col·laboradors fins al 1915. A partir d'aquesta data va passar a ser propietat de la Mathematical Association of America qui l'ha continuat editant fins a l'actualitat.
Els editors successius han sigut:
* 2017- : Susan Colley
* 2012-2016: Scott T. Chapman
* 2007-2011: Daniel J. Velleman
* 2002-2006: Bruce Palka
* 1997-2001: Roger A. Horn
* 1992-1996: John H. Ewing
* 1987-1991: Herbert Wilf
* 1982-1986: Paul Richard Halmos
* 1978-1981: Ralph Philip Boas, Jr.
* 1977-1978: Alex Rosenberg i Ralph Philip Boas Jr.
* 1974-1976: Alex Rosenberg
* 1969-1973: Harley Flanders
* 1967-1968: Robert Abraham Rosenbaum
* 1962-1966: Frederick Arthur Ficken
* 1957-1961: Ralph Duncan James
* 1952-1956: Carl Barnett Allendoerfer
* 1947-1951: Carroll Vincent Newsom
* 1942-1946: Lester R. Ford
* 1937-1941: Elton James Moulton
* 1932-1936: Walter Buckingham Carver
* 1927-1931: William Henry Bussey
* 1923-1926: Walter Burton Ford
* 1922- : Albert Arnold Bennett
* 1919-1921: Raymond Clare Archibald
* 1918 : Robert Daniel Carmichael
* 1916-1917: Herbert Ellsworth Slaught
* 1914-1915: Equip de redacció: C.H. Ashton, R.P. Baker, W.C. Brenke, W.H. Bussey, W.DeW. Cairns, Florian Cajori, R.D. Carmichael, D.R. Curtiss, I.M. DeLong, B.F. Finkel, E.R. Hedrick, L.C. Karpinski, G.A. Miller, W.H. Roever, H.E. Slaught
* 1913- : Herbert Ellsworth Slaught
* 1909-1912: Benjamin Franklin Finkel, Herbert Ellsworth Slaught, George Abram Miller
* 1907-1908: Benjamin Franklin Finkel, Herbert Ellsworth Slaught
* 1905-1906: Benjamin Franklin Finkel, Leonard Eugene Dickson, Oliver Edmunds Glenn
* 1904- : Benjamin Franklin Finkel, Leonard Eugene Dickson, Saul Epsteen
* 1903- : Benjamin Franklin Finkel, Leonard Eugene Dickson
* 1894-1902: Benjamin Franklin Finkel, John Marvin Colaw

## Bibliografia

* Neuenschwander, Erwin. «Mathematical Journals». A: Ivor Grattan-Guinness (ed.). Companion Encyclopedia of the History and Philosophy of the Mathematical Sciences (en (anglès)). Londres: Routledge, 1994, p. 1533-1539. ISBN 0-415-09239-6.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial de la revista
# Alburnus scoranza

Alburnus scoranza és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Bibliografia

* Bonaparte, C. L. 1845. Catalogo metodico dei Ciprinidi d'Europa, e rilievi sul volume XVII dell'istoria naturale dei pesci del Sig. Valenciennes. Milano. Cat. Ciprinidi: 1-20.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D.E., 1990. A working list of fishes of the world. Copies available from D.E. McAllister, Canadian Museum of Nature, P.O. Box 3443, Ottawa, Ontario K1P 6P4, Canadà. 2661 p. plus 1270 p. Index
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Alfred Domett

Alfred Domett (20 de maig de 1811 - 2 de novembre de 1887) va ser un polític de Nova Zelanda i poeta. Ell va ser el 4è primer ministre de Nova Zelanda, i va governar entre 1862 i 1863.

## Referències

* ↑ «Domett, Alfred - Biography» (en anglès). Teara - Encyclopedia of New Zealand. [Consulta: 2 març 2015].
# Ana Blandiana

Ana Blandiana (pronuncia romanesa: [ˈana blandiˈana]; pseudònim d'Otilia Valeria Coman; Timişoara, Romania, 25 de març de 1942) és una poeta, assagista i figura política romanesa.

## Vida

Amb disset anys inicià el seu alçament publicant els primers poemes com a -filla d'un enemic del poble- sent filla d'un sacerdot ortodox pres polític. L'any 1964 aconseguí publicar el seu primer poemari, "Primera persona del plural". Endinsada però en un camí pler de censura. L'any 1982 imprimí el llibre de relats "Projectes de passat" deixant el període de censura darrere seu. Arran de la publicació d'aquest llibre Blandiana es convertí en una figura important a Romania a causa del seu activisme combatiu contra la dictadura. L'any 1985, denuncià en uns poemes l'existent misèria i el terror causat pel règim de Ceaucescu. El dictador prengué mesures que esdevingueren en un període de por en el qual Ana hagué de deixar l'escriptura un temps. La censura conclogué i tornà a escriure sobre altres problemes com la soledat, el pas del temps, la indiferència... L'any 1988 edità un llibre de versos per a nens "Fets al meu carrer" en el qual mencionà indirectament el dictador, fet que desencadenà en la retirada dels seus llibres de les biblioteques i que no es pogués parlar d'ella. Visqué apartada fins a l'any 1989 i després de la caiguda del règim fundà i presidí l'Aliança Cívica. Actualment dirigeix el Memorial de les Víctimes del Comunisme i de la Resistència.
El 2024 va guanyar el premi princesa d'Astúries de les lletres.

## Referències

* ↑ «Ana Blandiana». Enciclopedia României.
* ↑ Obiols, Víctor «Ana Blandiana, la desxifradora de rastres». Ara.cat, 2016.
* ↑ Siles, Jaime «Ana Blandiana y una miga de pan». , 2016.
* ↑ «Los ´gatos´ de la poeta rumana Ana Blandiana asustaron al perro de Ceaucescu». Laprovincia.es, 2008.
* ↑ Aguilar, Andrea. «La poeta rumana Ana Blandiana se alza con el Premio Princesa de Asturias de las Letras» (en castellà), 23-05-2024. [Consulta: 24 maig 2024].
# Aneides

Aneides és un gènere d'amfibis urodels de la família Plethodontidae format per sis espècies de salamandres autòctones d'Amèrica del Nord.
# Aloe aristata

Aloe aristata és una espècie de planta del gènere Aloe, de la família de les asfodelàcies. És endèmica de Sud-àfrica. És fàcilment identificable per les taques blanques de la superfície de les seves fulles i perquè aquestes acaben en punta. Aquesta espècie no presenta fulles semblants al paper al voltant del peduncle, característica que si presentarien altres aloes nans.

## Descripció

És una planta amb fulles suculentes que es troba en sòls d'argila pesant a la zona de pluges d'hivern, a la Província Occidental del Cap. Forma part de la vegetació del fynbos. Se la troba en grups densos de rosetes de petites fulles glauques i deltoides de color blau amb dents i espines distintes cartilaginoses a la superfície de la línia mitjana, el que distingeix aquesta espècie de totes les altres al sud d'Àfrica.

## Cultiu

Aloe aristata

## Taxonomia

Aloe aristata va ser descrita per Haw.

### Etimologia

* Aloe: nom genèric d'origen molt incert: podria ser derivat del grec άλς, άλός (als, alós), "sal" - donant άλόη, ης, ή (aloé, oés) que designava tant a la planta com al seu suc - a causa del seu gust, que recorda a l'aigua del mar. D'aquí va passar al llatí ălŏē, ēs amb la mateixa acceptació, i que, en sentit figurat, significava també "amarg". S'ha proposat també un origen àrab, alloeh, que significa "la substància amarga brillant"; però és més probable un origen complex a través de l'hebreu ahal (אהל), freqüentment citat a texts bíblics.
* aristata: epítet llatí que significa "amb fulles amb aresta", per les puntes de les fulles similars a arestes o a blat de moro.

#### Sinonímia

* Aloe aristata var. leiophylla Baker.
* Aloe aristata var. parvifolia Baker.
* Aloe ellenbergeri Guillaumin.
* Aloe longiaristata Schult. & Schult.f.

## Referències

* ↑ «Aloe aristata». Royal Botanic Gardens, Kew: World Checklist of Selected Plant Families. [Consulta: 29 setembre 2011].
* ↑ «Aloe aristata». Conservatorio y Jardín Botánico de Ginebra: Flora africana. [Consulta: 29 setembre 2011].
* ↑ Aloe aristata a Jstor
* ↑ Aloe aristata a www.succulents.co.za
* ↑ «Aloe aristata». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 21 gener 2015].
* ↑ La Llave del Mundo
* ↑ Balashon-Hebrew Language Detective
* ↑ Douglas Harper, Online Etimology Dictionary, 2001-2012
* ↑ aristata a Epítetos Botánicos
* ↑ «Aloe aristata» a The Plant List. Data consulta: 21 de gener de 2015.

## Bibliografia

* Bailey, L. H. & E. Z. Bailey. 1976. Hortus Third i–xiv, 1–1290. MacMillan, New York.
* Gibbs Russell, G. E., W. G. Welman, E. Reitief, K. L. Immelman, G. Germishuizen, B. J. Pienaar, M. v. Wyk & A. Nicholas. 1987. List of species of southern African plants. Mem. Bot. Surv. S. Africa 2(1–2): 1–152(pt. 1), 1–270(pt. 2).

## Enllaços externs

* Gard. dict. abr. ed. 6: Aloe no. 8. 1771
* USDA, ARS, National Genetic Resources Program. Germplasm Resources Information Network - (GRIN) (Base de dades en línia).
# Amelia Repetto

Amelia Repetto és una compositora i professora uruguaiana.
Repetto va estudiar piano amb Julieta Bizzozero i va prendre lliçons d'harmonia, contrapunt i orquestració amb Guido Santórsola. Com a compositora, ha escrit per a orquestres de cambra i també ha compost música coral, música per a piano i cançons. També ha estat activa com a professora d'apreciació musical a les escoles secundàries i com a instructora a nivell elemental.

## Referències

* ↑ Miguel Ficher; Martha Furman Schleifer; John M. Furman (16 octubre 2002). Latin American Classical Composers: A Biographical Dictionary. Scarecrow Press. pp. 17–. ISBN 978-1-4616-6911-1.
# Antena 2000

Antena 2000 Radio és una emissora de ràdio en FM de Barcelona (Catalunya). Va començar les seves emissions el 1985, amb programació variada, d'entreteniment i bàsicament musical. Es rep en ciutats com Barcelona, l'Hospitalet de Llobregat, Esplugues de Llobregat, el Prat de Llobregat, Viladecans, Sant Boi de Llobregat, Castelldefels, Begues i altres ciutats de les comarques del Barcelonés i el Baix Llobregat. Per la seva part, emet des d'Esplugues de Llobregat.
L'any 2001 realitzava connexions amb la cadena Somosradio de Madrid i col·laborava en la programació que es transmetia via satèl·lit a Europa i part nord de l'Àfrica a través del satèl·lit Hispasat. Des de 2004 s'ha especialitzat en programació i música en espanyol i llatina.
Va ser una de les primeres ràdios que va aconseguir una freqüència de la Generalitat de Catalunya sota la prova pilot d'emissores culturals.
Tot i això, recentment des de la Generalitat se l'ha acusat d'interferir a Ràdio Premià de Mar, que emet a la mateixa freqüència, però havent-hi una distància bastant gran entre els dos emissors. Encara que, segons ells, és només una estratègia per tancar Antena 2000, ja que emet les 24 hores en castellà.

## Referències

* ↑ «Direcció Gral. de Radiodifusió i Televisió de la Generalitat de Catalunya». Arxivat de l'original el 2007-06-10. [Consulta: 23 desembre 2007].
* ↑ Antena 2000 denuncia a directora de medios de la Generalitat
* ↑ Alto cargo político de ERC empeñado en cerrar Antena 2000, emisora con 23 años de historia en Barcelona
# Antonio Mandado López

Antonio Mandado López (Alacant, ? - 1914) fou un polític valencià, Alcalde d'Alacant durant la Restauració borbònica. Era membre de l'executiva alacantina del Partit Liberal Fusionista. El 1883 fou escollit alcalde d'Alacant, però sembla que la seva elecció fou propiciada pel frau electoral, raó per la qual cap altre regidor va acudir a la seva presa de possessió, i uns mesos després 15 regidors van exigir la seva dimissió. Finalment fou relegat i substituït per José Soler Sánchez. Tanmateix, va continuar al Partit Liberal, amb el que fou novament escollit regidor d'Alacant de 1887 a 1891 i de 1902 a 1909.

## Referències

* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.334. ISBN 9788495484802.
# Antoni Gelabert Massot

Antoni Gelabert Massot va ser un pintor mallorquí nat a Palma el 1877. Va ser considerat un dels més grans exponents del modernisme pictòric a les Illes Balears. Va viure a Deià des del 1923, i va ser enterrat en el cementiri d'aquest poble després de la seva mort el 1932.
L'obra Murada i Catedral a entrada de fosca es mostra de manera permanent al museu Es Baluard de Palma.

## Referències

* ↑ «Antoni Gelabert Massot». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Arxivat 2013-06-16 a Wayback Machine. Antoni Gelabert al museu Es Baluard
# Andreu Rabasa i Palet

Andreu Rabasa i Palet (Barcelona, 1960) és un empresari català. Estudià Enginyeria Tècnica Industrial a la Universitat de Barcelona i després màrqueting i publicitat a la Universitat de San Diego (Califòrnia), obtenint-hi el títol de Màster. La seva vida laboral s'ha desenvolupat sempre a Derbi, on ha estat el continuador de la tasca endegada pel seu avi -el fundador de l'empresa- Simeó Rabasa, així com la del seu pare, Andreu Rabasa i Negre.
Començà la seva trajectòria professional l'any 1981, i el 1984 passà a ocupar la direcció de l'equip de curses, fins al 1990. En aquest temps aconseguí quatre Campionats del Món amb Jorge Martínez "Aspar" i Champi Herreros, pilots que integraven un potent equip on hi havia també Àlex Crivillé. El 1993 fou nomenat director general adjunt, càrrec que ocupà fins al 1998, amb la responsabilitat de crear una nova gestió i plantejament globals de l'empresa. Fou el darrer president de Derbi-Nacional Motor, S. A.

## Referències

* «Andreu Rabasa i Palet. Nét. Directiu de Derbi». tv3.cat. TV3. Arxivat de l'original el 23 d'abril 2014. [Consulta: 28 febrer 2012].
# Apol·lodor de Carist

Apol·lodor de Carist (grec antic: Ἀπολλόδωρος) va ser un poeta còmic nascut probablement a Carist, Eubea. Els antics distingien entre dos poetes còmics de nom Apol·lodor, aquest de Carist i Apol·lodor de Gela, nascut a Gela de Sicília.
Apol·lodor de Carist va viure probablement a la primera meitat del segle iii aC. Pertangué a la nova escola atenesa de comèdia, i en va ser un dels seus autors més distingits. Hom li atribueix 47 comèdies, i consta que guanyà cinc premis. Sembla que les seves obres no es representaren a Atenes sinó a Alexandria. Les seves obres varen continuar de ser representades després de la seva mort i eren populars, com es dedueix del fet que Terenci va prendre el tema de les seves obres La Sogra i Formió de dues obres d'Apol·loni.
La Suïda esmenta un poeta còmic que anomena Apol·lodor d'Atenes, cosa que ha portat algun crític a pensar que hi havia tres Apol·lodors comediògrafs, però probablement és el mateix Apol·lodor de Carist.

## Referències

* 1 2 Smith, William (ed.). «Apollodorus 6.». A: Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown, & Comp., 1867, p. 233. ]

## Bibliografia

* Pérez Asensio, Jordi (introducció, text grec revisat, traducció i notes). Dífil, Apol·lodor de Carist, Apol·lodor de Gela: Fragments de Comèdia Nova. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 2012 (391).