OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Epalzeorhynchos frenatum

Epalzeorhynchos frenatum és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba als rius Mekong, Chao Phraya, Xe Bangfai i Maeklong.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Riehl, R. i H.A. Baensch, 1991. Aquarien Atlas. Band. 1. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 992 p.
* ↑ Yang, J.-X. i R. Winterbottom, 1998. Phylogeny and zoogeography of the cyprinid genus Epalzeorhynchos Bleeker (Cyprinidae: Ostariophysi). Copeia (1):48-63.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kottelat, M., 1998. Fishes of the Nam Theun and Xe Bangfai basins, Laos, with diagnoses of twenty-two new species (Teleostei: Cyprinidae, Balitoridae, Cobitidae, Coiidae and Odontobutidae). Ichthyol. Explor. Freshwat. 9(1):1-128.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Epamandourum

Epamandourum (o Epamantadurum) va ser una ciutat romana situada entre Vesontio (Besançon) i Larga (Lagitzen), i travessada pel riu Doubs. D'aquella època s'ha trobat una pedra que porta una inscripció amb el nom de Trajà i es conserven restes dels dos ponts que van unir les dues ribes de la ciutat i dels forts que els protegien. És l'actual Mandeure (districte de Montbéliard, departament del Doubs).
A la regió s'han fet excavacions que han permès trobar nombroses restes romanes, com monedes, gerres, objectes d'or, plata i bronze, medalles, estàtues, columnes, urnes i fragments d'objectes diversos. També s'han descobert les ruïnes de l'aqüeducte, de tres temples i dels banys, i un teatre tallat a la roca. Així mateix, hi ha restes de la via romana anomenada "via del Cèsar" (en francès Chaussée de César). Cèsar va sortir de Vesontio per combatre a Ariovist, va remuntar la vall del Doubs i probablement va arribar a la ciutat. Algun historiador proposa un lloc a prop de Montbéliard com a escenari de la derrota d'Ariovist el 58 aC, dada que no està d'acord amb el que escriu el mateix Cèsar.
# Ercolano

Ercolano és un municipi italià, situat a la regió de la Campània i a la Ciutat metropolitana de Nàpols, vora la badia. L'any 2004 tenia 55.637 habitants.
És una ciutat famosa per les excavacions que s'hi van portar a terme i que des del 1997 són Patrimoni de la Humanitat. Correspon a l'Herculà romana, sepultada per l'erupció del Vesuvi l'any 79.
Anomenada Resina fins al 1969, aquest any va recuperar el seu antic nom llatí, convenientment italianitzat.
# Esophyllas

Esophyllas és un gènere d'aranyes araneomorfes de la subfamília Erigoninae, dins de la família Linyphiidae.
Fou descrit per primera vegada per T. R. Prentice i R. A. Redak l'any 2012. Es pot trobar a Califòrnia (Estats Units).

## Espècies

Segons The World Spider Catalog 12.0:
* Esophyllas synankylis Prentice & Redak, 2012
* Esophyllas vetteri Prentice & Redak, 2012 (Espècie tipus)

## Referències

* ↑ Prentice, T. R.; Redak, R. A. «Esophyllas, a new genus of erigonine spiders from southern California (Araneae: Linyphiidae: Erigoninae).». Zootaxa, vol. 3265, 2012, pàg. 1–21. DOI: 10.11646/zootaxa.3265.1.1.
* ↑ «Gen. Esophyllas Prentice & Redak, 2012». . Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2.
* ↑ Platnick, 2011: The world spider catalog (American Museum of Natural History).

## Enllaços externs

* a ION (anglès)
# Esop

«Esop» té aquests significats:
* Onomàstica:
** Isop o Esop, autor grec de famoses faules
** Esop (historiador), historiador grec
** Claudi Esop o Clodi Esop, el més famós actor tràgic de Roma del segle i aC.
* Geografia:
** Riu Esop
# Esoterisme

L'esoterisme (del grec εσω, "dins", "ocult"), és un conjunt d'ensenyances i doctrines que es mantenen apartades de l'atenció general, quedant reservades a un petit nucli d'iniciats. Així, el que és esotèric (ocult) s'oposa a l'exotèric (mostrat). L'esoterisme es va practicar dins les comunitats filosòfiques de l'antiga Grècia i a la majoria de religions primitives. El filòsof Aristòtil, per exemple, va escriure uns texts anomenats "esotèrics" en contraposició als "exotèrics" (aquests últims perduts, tot i que queden restes dels apunts dels seus deixebles).
Segons l'estudiós René Guénon, totes les doctrines tradicionals tenen un nucli esotèric, que per la seua complexitat simbòlica roman ocult per a la majoria dels creients. La idea de l'esotèric va unida a les d'iniciació i ocultisme, perquè el sentit dels rituals iniciàtics és, precisament, penetrar en eixe cercle intern i accedir al coneixement ocult.
S'ha de diferenciar entre l'esoterisme i les ciències ocultes, ja que en el primer cas es busca el coneixement i, en el segon, són les anomenades màncies, que per a molts tenen caràcter de pseudociència.

## Referències

* 1 2 «Esoterisme». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* Espiritualitat
# Espinau (Biscarri)

Espinau és un indret del terme municipal d'Isona i Conca Dellà, a l'antic terme de Benavent de Tremp, al Pallars Jussà.
El lloc és a llevant del nucli principal del poble de Biscarri, a ponent de l'Abudell. És al nord-est de Cal Tapions i Cal Blanc.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Estatització

Estatització, estatalització o nacionalització és el conjunt de disposicions i operacions mitjançant les quals l'Estat assumeix, en forma variada, l'administració d'empreses privades, de grups d'empreses o de la totalitat de certs sectors econòmics controlats amb anterioritat per particulars. L'estatització és l'oposat a la privatització. També se l'anomena nacionalització dels mitjans de producció, encara que una empresa estatizada pot ser prèviament tant de propietat nacional com estrangera.
Hi ha una renacionalització quan hi ha hagut una privatització i més tard es nacionalitza una altra vegada, sovint quan ho fa un partit polític diferent agafa el poder.
La nacionalització era una de les estratègies principals propugnades per la transició socialista des del capitalisme al socialisme. Les ideologies socialistes que afavoreixen la nacionalització típicament es diuen socialisme d'estat.
La nacionalització pot ocórrer amb compensació pels anteriors propietaris o sense. Si té lloc sense compensació és un cas de confiscació. En la nacionalitzacó el govern reté el control de la propietat nacionalitzada, a diferència de la redistribució de la propietat. Algunes nacionalitzacions tenen lloc quan un govern requisa propietats adquirides il·legalment. Per exemple l'any 1945 el govern francès requisà vehicles als fabricants de Renault perquè els seus propietaris havien col·laborat amb els ocupants nazis de França.

## Vegeu també

* Antiestàtic
* Dirigisme
* Política econòmica anticíclica

## Referències

* ↑ http://www.merriam-webster.com/dictionary/nationalization
* ↑ The Economics of Feasible Socialism Revisted, by Nove, Alexander. 1991. (P.176)
* ↑ Chrisafis, Angelique «Renault descendants demand payout for state confiscation». The Guardian [Londres], 14-12-2011.

## Bibliografia
### Sobre nacionalitació de bancs

* Dougherty, Carter, Stopping a Financial Crisis, the Swedish Way, The New York Times," September 23, 2008.
* Hilferding, Rudolf (1981) Finance Capital: A Study of the Latest Phase of Capitalist Development (London: Routledge & Kegan Paul), p. 234. ISBN 0-7100-0618-7, 9780710006189
* La Porta, Rafael, Florencio Lopez-de-Silanes, Andrei Shleifer, Government Ownership of Banks, The Journal of Finance, vol. 57, No. 1 (Feb. 2002), 265-301.
* La Botz, Dan (2008) The Financial Crisis: Will the U.S. Nationalize the Banks? Monthly Review 28 September 2008
* Lohr, Steve, From Japan's Slump in 1990s, Lessons for U.S., The New York Times, February 9, 2008.
* Maxfield, Sylvia, The International Political Economy of Bank Nationalization: Mexico in Comparative Perspective, Latin American Research Review, Vol. 27, No. 1 (1992), pp. 75–103.
* Myers, Margaret G., The Nationalization of Banks in France, Political Science Quarterly, Vol. 64, No. 2 (June

## Enllaços externs

* The importance of public banking Arxivat 2010-08-25 a Wayback Machine. - article on Indian public sector banks
* Time for Permanent Nationalization by economist Fred Moseley in Dollars & Sense magazine, January/February 2009
* The Corporate Governance of Banks - a concise discussion of concepts and evidence
# Estació de Chaulnes

L'estació de Chaulnes és una estació ferroviària situada al municipi francès de Chaulnes (al departament del Somme).
És servida pels trens del TER Picardie.
| Provinença | Estació anterior | Línia | Estació següent | Destinació |
| Amiens | Rosières | TER Picardie | Nesle | Saint-Quentin |
| Amiens | Rosières | TER Picardie | Curchy-Dreslincourt | Reims |
# Eudòcia de Lícia

Eudòcia (en grec antic Εὐδοκία, en llatí Eudocia) és el nom d'una ciutat de l'Àsia Menor, a Lícia.
El Dictionary of Greek and Roman Geography de William Smith (1854) diu que el Συνέκδημος ('Synecdemos', El company dels viatges) de Hièrocles menciona quatre ciutats a l'Àsia Menor anomenades Eudòcia, una d'elles situada a Lícia. Altres autors diuen que en realitat Hièrocles parla d'Eudocias (Εὐδοκιάς) i d'Eudoxias (Εὐδοξιάς), a més d'Eudòcia, i sens dubte serien altres ciutats que no es podrien confondre pel nom.
Michel Le Quien quan parla d'una ciutat de Lícia anomenada Eudòcia, diu que el Συνέκδημος es refereix a la ciutat de Telmesos, que era seu episcopal.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Eudocia». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 27 maig 2021].
* ↑ Kolb, Frank; Elisabeth Müller-Luckner. Chora Und Polis. Munic: R. Oldenbourg, 2004, p. 104. ISBN 9783486567304.
* ↑ Le Quien, Michel. Oriens Christianus, in quatuor patriarchatus digestus. París: Ex Typographia Regia, 1740, p. col. 971.
# Estadi Rue de Lenningen

L'Estadi Rue de Lenningen és un estadi de futbol a la ciutat de Canach, al sud-est de Luxemburg. Actualment és l'estadi del Football Club Jeunesse Canach. Té capacitat per a 1.000 persones.

## Referències

* Terrain (Rue de Lenningen) Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine.
# Expedit de Melitene

Expedit, d'acord amb la tradició, va ésser soldat romà convertit al cristianisme i mort màrtir a la ciutat de Melitene, a l'antiga Armènia i l'actual Turquia. Hi ha, però, dubtes sobre la seva historicitat.

## Historicitat

Apareix citat al Martyrologium Hieronymianum, els dies 18 i 19 d'abril, com a màrtir a Roma i Militene. Probablement, la citació al dia 18 sigui un error. Segons això, i donada l'antiguitat del martirologi, es pot afirmar que hi havia un Expedit que va morir màrtir a Melitene amb altres companys, sense que pugui saber-se'n res més.
Delehaye pensa que «Expeditus» és una mala lectura d'«Elpidius». També s'ha dit que expeditus és només un adjectiu referit a una altra persona (el terme llatí designava un rang militar), o que fa referència a Sant Minas. Una llegenda, no confirmada, diu que el nom és recent i que va donar-se quan unes monges de París van rebre una caixa que venia de Roma amb relíquies o una talla d'un sant màrtir: la caixa portava escrit l'avís Spedito ('tramès' o 'enviat', en italià), però les destinatàries van pensar que es tractava del nom del màrtir i el van indicar així a l'altar on van col·locar-ne les relíquies.
La veneració envers Expedit és antiga, al contrari del que es diu sovint, i ja era venerat a Torí durant l'edat mitjana. Pels dubtes sobre la seva historicitat, al començament del segle xx es va intentar suprimir-ne el cult, sense èxit.

## Veneració

No era un sant amb gaire veneració fins al segle xix. El seu culte és eminentment popular i associat al seu nom, ja que es venera com a sant a qui encomanar causes que es volen resoldre ràpidament, o casos jurídics i plets llargs, per accelerar-los. Per extensió, és advocat de les coses impossibles, com els sants Rita de Càscia o Judes Tadeu.
No obstant això, i per la manca de versemblança històrica, ha estat eliminat del calendari litúrgic oficial de l'Església catòlica.

### Llegendes

Segons la llegenda, creada per suplir la manca de dades històriques, Expedit era un centurió romà d'Armènia, convertit al cristianisme i decapitat durant les persecucions de Dioclecià, l'any 303. Quan va decidir convertir-se, el diable va prendre la forma de corb (o de serp) i li digué que diferís la seva conversió fins l'endemà (en llatí, «demà» és cras, que vindria a ésser una onomatopeia del grall del corb en italià (cra, cra)), però Expedit el va trepitjar i el matà dient: «Seré cristià avui».
Entre les llegendes referides al nom del sant, es diu que el 1781 arribà a un convent de París una caixa amb un cos sant trobat a les catacumbes de París. Els remitents van indicar expedite a la caixa, perquè la tramesa fos urgent, però les monges van pensar que «Expedite» era el nom del màrtir i el col·locaren a l'església del convent amb aquest nom, creixent ràpidament la veneració al «nou» sant. Una altra versió situa la història a Nova Orleans i, en aquest cas, la caixa contenia una talla d'un sant.

## Enllaços externs

* Sant'Espedito di Melitene Arxivat 2008-04-29 a Wayback Machine.
* Republic of Molossia: documents veneration to Expeditus and explains his possible erroneous origin
* La Página de San Expedito
* Saint Expédit in New Orleans
# FVD

FVD té els següents significats:
* Fòrum per a la Democràcia (del seu nom en neerlandès Forum Voor Democratie), partit polític dels Països Baixos
* Forward Versatile Disc, disc òptic derivat del DVD desenvolupat a Taiwan
# Farmington (Mississipi)

Farmington és una població dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del 2000 tenia 1.810 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Farmington tenia 1.810 habitants, 685 habitatges, i 537 famílies. La densitat de població era de 186,9 habitants per km².
Dels 685 habitatges en un 41,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,4% hi vivien parelles casades, en un 11,1% dones solteres, i en un 21,6% no eren unitats familiars. En el 19,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,64 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,3% tenia menys de 18 anys, un 9% entre 18 i 24, un 30,3% entre 25 i 44, un 23,8% de 45 a 60 i un 8,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.074 $ i la renda mediana per família de 41.696 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.531 $ mentre que les dones 21.346 $. La renda per capita de la població era de 16.327 $. Entorn del 4,1% de les famílies i el 4,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Farmington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Farmington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Eyvind Johnson

Eyvind Olof Verne Johnson (Boden, Suècia, 29 de juliol del 1900 - Estocolm, 25 d'agost del 1976) fou un novel·lista suec guardonat amb el Premi Nobel de Literatura l'any 1974.
Va néixer el 1900 a la ciutat de Boden població situada al comtat de Norrbotten. Després de treballar en una pedrera, fàbrica de maons i en el comerç de la fusta, es va traslladar a la ciutat d'Estocolm, on inicià la seva carrera d'escriptor.
Va viure part de la seva vida entre el seu país i Alemanya, França, Suïssa i Anglaterra. El 1957, fou escollit membre de l'Acadèmia Sueca, i ocupà el seient número 11, càrrec que va posseir fins a la seva mort, el 1976 a Estocolm.

## Obra literària

Interessat en les dificultats de la vida, especialment va explicar, al llarg dels més de quaranta llibres publicats, les seves vicissituds durant la seva vida. Les seves primeres novel·les tracten de les frustracions humanes, però les obres posteriors encarnen una intensa protesta contra els governs totalitaris. Innovador de la forma narrativa, Johnson va experimentar en els seus següents treballs amb la concepció contínua del temps.
El 1962, fou el primer guanyador del Premi de Literatura del Consell Nòrdic per l'obra Hans nådes tid.
El 1974, fou guardonat amb el Premi Nobel de Literatura pel seu art narratiu, que mira més enllà de les terres i edats, en el servei de la llibertat, guardó compartit amb el també suec Harry Martinson. Aquest guardó no fou exempt de polèmica, tenint en compte altres escriptors considerats per al guardó com Graham Greene, Saul Bellow i Vladimir Nabokov.

### Obra seleccionada

* 1924: De fyra främlingarna
* 1925: Timans och rättfärdigheten
* 1929: Kommentar till ett stjärnfall
* 1930: Avsked till Hamlet
* 1934: Än en gång, kapten
* 1937: Romanen om Olof
* 1938: Nattövning
* 1940: Soldatens återkomst
* 1941-1945: Krilon
* 1946: Strändernas svall
* 1957: Molnen över Metapontion
* 1960: Hans Nådes tid
* 1968: Favel ensam

## Enllaços externs

* «Eyvind Johnson» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Etheostoma maculatum

Etheostoma maculatum és una espècie de peix de la família dels pèrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Etheostoma nianguae

Etheostoma nianguae és una espècie de peix de la família dels pèrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Descripció

* Pot assolir els 13 cm de llargària màxima, tot i que la seua mida normal és de 7,3.
* La seua longevitat és de 4 anys.

## Reproducció

Els ous són enterrats en el substrat.

## Hàbitat

És d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima subtropical (39°N-37°N). Els adults acostumen a viure en gorgs de fons rocallós, rierols i rius petits o mitjans.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: conca del riu Osage (conca del riu Missouri al sud de Missouri, els Estats Units).

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Page, L.M. i B.M. Burr, 1991. A field guide to freshwater fishes of North America north of Mexico. Houghton Mifflin Company, Boston. 432 pàgines.
* 1 2 3 Hugg, D.O., 1996. MAPFISH georeferenced mapping database. Freshwater and estuarine fishes of North America. Life Science Software. Dennis O. i Steven Hugg, 1278 Turkey Point Road, Edgewater (Maryland), Estats Units.
* ↑ Page, L. M., 1983. Handbook of Darters. T. F. H. Pub., Inc., Neptune City, Nova Jersey. 271 pàgines.
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
# Etheostoma pallididorsum

Etheostoma pallididorsum és una espècie de peix de la família dels pèrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: Arkansas.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Alois Riegl

Alois Riegl (14 de gener de 1858, Linz, Imperi Austríac - 17 de juny de 1905, Viena, Imperi Austrohongarès) fou un historiador de l'art austríac i un dels impulsors del formalisme.

## Biografia

Exercí de conservador a l'Österreichischen Museum für Kunst und Industrie (museu de Viena) entre el 1886 i el 1897. El 1897 s'establí com a professor a la Universitat de Viena. El 1903 publicà Der moderne DenkmalKultus, sein Wesen, seine Entstehung (culte modern als monuments), mentre presidia una comissió sobre els monuments històrics. Aquesta obra és considerada fonamental en la història de l'art, però també i sobretot en restauració; proposa una taula de valors i de subvalors que permeten analitzar els monuments. La taula es basa en el concepte de "Kunstwollen", que es pot traduir per voluntat artística.

## Referències

* ↑ «Riegl, Aloïs». Biographical Dictionary of Historic Scholars. Arxivat de l'original el 31 de desembre 2017 [Consulta: 12 abril 2017]. Arxivat 31 de desembre 2017 a Wayback Machine.
* ↑ «Alois Riegl (1858-1905) Austrian Art Historian». Northeastern Illinois University. Arxivat de l'original el 13 d’abril 2017. [Consulta: 12 abril 2017].

## Bibliografia

* Reynolds Cordileone, Diana. Alois Riegl in Vienna 1875–1905: An Institutional Biography. Ashgate Publishing, Ltd., 14 de febrer de 2014. ISBN 978-1-4094-6665-9.
# Sidi Borja

Sidi Borja (àrab سيدي بورجا) és una comuna rural de la província de Taroudant de la regió de Souss-Massa. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 10.000 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Vivaro (Pordenone)

Vivaro (friülà Vivâr) és un municipi italià, dins de la província de Pordenone. L'any 2007 tenia 1.314 habitants. Limita amb els municipis d'Arba, Cordenons, Maniago, San Giorgio della Richinvelda, San Quirino i Spilimbergo.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Ezio Cesaratto | La Margherita |
# Vicente Bru Martínez

Vicente Bru Martínez fou un polític valencià. Durant el regnat d'Isabel II d'Espanya fou membre de la diputació de València pel districte d'Aiora (1856 i 1869), i després de la revolució de 1868 ho fou pel de Xalans (1871). Abandonà el càrrec quan fou escollit a les eleccions generals espanyoles de 1871 diputat pel districte de Requena. El seu germà, Enrique Bru, també fou diputat provincial entre 1882 i 1892 per Requena.

## Referències

* Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.100. ISBN 9788495484802.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)