OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Helictotrichon pratense

Helictotrichon pratense sinònim: Avenula pratense és una espècie de planta herbàcia perenne dins la família de les poàcies. Està distribuïda per Europa, incloent els Països Catalans, Nord d'Àfrica i Àsia. Fa de 30 a 85 cm d'alt i les seves fulles són principalment basals, d'un color verd grisenc i de forma plana o junciforme. Un tret característic d'aquesta espècie és que presenta dues línies verdes al nervi central de la fulla que destaquen sobre la resta del limbe (més grisenc).
La inflorecència és una panícula de 5 a 10 cm, unilateral (raquis secundaris al mateix cantó), d'una a tres branques per verticil amb espiguetes pedicelades d'unes 3 - 8 flors. La flor té una gluma superior trinerviada i la gluma inferior té una aresta dorsal en forma de colze de 15 a 25 mm. Floreix de maig a agost.

## Hàbitat

Es troba en praderies seques de sòls calcaris o en boscos oberts.

## Sinònims

* Arrhenatherum pratense (L.) Samp.
* Avena pratensis L.
* Avenochloa pratensis (L.) Holub
* Avenula pratensis (L.) Dumort.
* Avenula pratense

## Referències

* GrassBase entry
* USDA Germplasm Resources Information Network (GRIN) entry Arxivat 2012-10-06 a Wayback Machine.
* Mitjans, M. Gràminies, conèixer-les i distingir-les. Valls: Cossetània edicions, 2011.
* Rzut. Oka Jeogr. Fiz. Wol. Pod. 10. 1828
* Roser, M. 1995. Taxon 44:395.
* Tutin, T. G. et al., eds. 1964–1980. Flora europaea. [Avenula pratensis (L.) Dumort.].
* Tzvelev, N. N. 1976. Zlaki SSSR.
# Superman: Red Son

Superman:The red son és una sèrie de tres còmics publicats per DC Comics en 2003 i creats per Mark Millar plantejant-se una ucronia al voltant del personatge de Superman: imaginar com hauria estat el superheroi si hagués nascut a l'URSS. La sèrie va ser nominada al Premi Eisner.
L'aparença de Superman és pràcticament idèntica a la d'altres sagues del personatge: un home jove i de pèl negre, força musculós i vestit amb un tapall vermell, roba ajustada i una capa. La diferència és el color del vestit, que ja no és blau (associat a la bandera estatunidenca) sinó d'un color gris verdós, i el símbol que porta brodat al pit, que en comptes de ser la seva inicial dins un escut, mostra la falç i martell comunistes. Als còmics apareixen altres personatges de la factoria DC amb papers intercanviats però amb suficients al·lusions perquè els lectors reconeguin la història original a la qual està contradient aquesta versió alternativa. Han aparegut figuretes de marxandatge i videojocs que recreen la trama de la sèrie. Posteriorment aquesta trama paral·lela ha estat usada per autors del multivers de DC, on diverses línies argumentals parteixen dels personatges més coneguts. La seva vida es coneix com a Terra-30, en unes sagues on cada món alternatiu rep una xifra per diferenciar-lo dels altres.

## Argument

L'URSS presenta l'existència de Superman, un home superior que lluitarà al servei de la causa del socialisme. El seu origen és desconegut, però va ser adoptat des que era un nadó per una família d'un kolkhoz ucraïnès. Treballa amb una identitat secreta (que després es veu que és la de periodista al diari Pravda). Els Estats Units encarreguen al científic Lex Luthor que hi faci front, per la qual cosa aquest crea un clon maligne de l'heroi, que és anomenat Superman 2. A la mort de Ióssif Stalin, enverinat, Superman pren el control del Partit Comunista malgrat les seves recances inicials per respondre a la demanda popular i inicia un règim utòpic en terres soviètiques. Superman 2 arriba per lluitar contra Superman i en el seu combat alliberen una bomba nuclear. Superman 2 reacciona i se sacrifica per desviar-la i salvar la vida de milers de ciutadans. Lex Luthor, decebut, es dedica a sabotejar el règim del seu antagonista amb diversos invents.
Davant dels successius fracassos, decideix convocar altres superherois, entre ells Batman i la Wonder Woman. Mentrestant inverteix enormes sumes de diners als Estats Units perquè esdevinguin la potència rival de l'URSS. Superman planeja envair-la perquè no qüestionin les bondats del sistema soviètic i després d'una sèrie de combats, és atacat amb kriptonita i mor. Llavors Luthor agafa el poder dels dos blocs del món i instaura un sistema que es revela com molt millor que tots els anteriors sistemes polítics de la història. Quan mor després de 2000 anys, al seu funeral apareix una misteriosa figura, que resulta ser Superman sota la disfressa de Clark Kent, que havia sobreviscut a l'atac però havia preferit amagar-se per poder ser una persona normal.

## Referències

* ↑ «Superman: the red son». Great Comic Database. [Consulta: 30 setembre 2015].
# Aya Shimokozuru

Aya Shimokozuru (下小鶴 綾, 7 de juny de 1982) és una exfutbolista japonesa.
Va debutar amb la selecció del Japó el 2004. Va disputar 28 partits amb la selecció del Japó. Ha disputat Jocs Olímpics d'estiu de 2004.

## Estadístiques

Selecció del Japó :
| Anys | Partits | Gols |
| 2004 | 10 | 0 |
| 2005 | 5 | 0 |
| 2006 | 11 | 0 |
| 2007 | 1 | 0 |
| 2008 | 1 | 0 |
| Total | 28 | 0 |

## Referències

* ↑ Japan Football Association(japonès)
# David Mumford

David Bryant Mumford (Worth, Anglaterra, 11 de juny de 1937) és un matemàtic nord-americà nascut al Regne Unit. És conegut pels seus treballs en el camp de la geometria algebraica i pels seus estudis sobre el reconeixement de les formes. És actualment professor del departament de matemàtiques aplicades a la Universitat de Brown, però ha realitzat una important carrera universitària a la Universitat Harvard.
Ha rebut diversos premis al llarg de la seva vida. Entre ells una medalla Fields el 1974 i el Premi Steele el 2007 atorgat per la Societat Matemàtica Americana. A mésa més, ha estat president de la Unió Matemàtica Internacional des de 1995 fins a 1999. El gener de 2013, Mumford i la matemàtica belga Ingrid Daubechies van rebre el Premi Fundació BBVA Fronteres del Coneixement en la categoria de Ciències Bàsiques per la seva labor teòrica matemàtica.

## Referències

* ↑ Mumford «Optimal Approximations by Piecewise Smooth Functions and Associated Variational Problems». Comm. Pure Appl. Math., XLII, 1989, pàg. 577–685. DOI: 10.1002/cpa.3160420503.
* ↑ EP «Los matemáticos Daubechies y Mumford, premio BBVA de Ciéncias Básicas» (en castellà). ABC, 22-01-2013.
# North Fork Village

North Fork Village és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 1.726 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, North Fork Village tenia 1.726 habitants, 723 habitatges, i 466 famílies. La densitat de població era de 435,6 habitants per km².
Dels 723 habitatges en un 31,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,7% hi vivien parelles casades, en un 11,8% dones solteres, i en un 35,5% no eren unitats familiars. En el 30% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,33 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,6% tenia menys de 18 anys, un 9,1% entre 18 i 24, un 29,1% entre 25 i 44, un 22,5% de 45 a 60 i un 14,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.750 $ i la renda mediana per família de 53.068 $. Els homes tenien una renda mediana de 46.950 $ mentre que les dones 31.019 $. La renda per capita de la població era de 22.314 $. Aproximadament el 2,2% de les famílies i el 4,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- North Fork Village». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- North Fork Village». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Esquí acrobàtic als Jocs Olímpics

L'esquí acrobàtic és un esport que forma part del programa olímpic des dels Jocs Olímpics d'Hivern de 1992 realitzats a Albertville (França), si bé anteriorment havia format part dels Jocs Olímpics d'Hivern de 1988 realitzats a Calgary (Canadà) com a esport de demostració. Els bamps esdevingueren oficials en els Jocs de 1991, si bé el ballet i els salts acrobàtics romangueren com a esport de demostració. Posteriorment, els salts acrobàtics esdevingueren oficials en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1994 realitzats a Lillehammer (Noruega) i el ballet fou eliminat. En els Jocs Olímpics d'Hivern de 2010 realitzats a Vancouver (Canadà) fou introduït el camp a través.
Els grans dominadors d'aquest esport són els Estats Units, Canadà, Austràlia i Belarús.

## Programa

* = competició oficial, (d) = prova de demostració
| Prova | 88 | 92 | 94 | 98 | 02 | 06 | 10 | 14 |
| Categoria masculina |||||||||
| Bamps | (d) | • | • | • | • | • | • | • |
| Salts acrobàtics | (d) | (d) | • | • | • | • | • | • |
| Camp a través | | | | | | | • | • |
| Migtub | | | | | | | | • |
| Slopstyle | | | | | | | | • |
| Ballet | (d) | (d) | | | | | | |
| Categoria femenina |||||||||
| Bamps | (d) | • | • | • | • | • | • | • |
| Salts acrobàtics | (d) | (d) | • | • | • | • | • | • |
| Camp a través | | | | | | | • | • |
| Migtub | | | | | | | | • |
| Slopstyle | | | | | | | | • |
| Ballet | (d) | (d) | | | | | | |

## Medaller

| Posició | CON | | | | Total |
| 1 | Estats Units | 8 | 7 | 6 | 21 |
| 2 | Canadà | 8 | 7 | 3 | 18 |
| 3 | Austràlia | 3 | 2 | 2 | 7 |
| 4 | Belarús | 3 | 1 | 2 | 6 |
| 5 | Suïssa | 3 | 0 | 1 | 4 |
| 6 | França | 2 | 4 | 6 | 12 |
| 7 | Noruega | 2 | 2 | 4 | 8 |
| 8 | R.P. de la Xina | 1 | 4 | 3 | 8 |
| 9 | Finlàndia | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 10 | Japó | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 11 | Txèquia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 11 | Uzbekistan | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 13 | Rússia | 0 | 1 | 3 | 4 |
| 14 | Suècia | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 15 | Alemanya | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 15 | Àustria | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 15 | Equip Unificat | 0 | 1 | 0 | 1 |
| Total | Total | 34 | 34 | 34 | 102 |
    en cursiva: comitès nacionals desapareguts.

## Medallistes més guardonats
### Categoria masculina

| Nom | CON | | | | Total |
| Alexandre Bilodeau | Canadà | 2 | 0 | 0 | 2 |
| Janne Lahtela | Finlàndia | 1 | 1 | 0 | 2 |
| Dale Begg-Smith | Austràlia | 1 | 1 | 0 | 2 |
| Edgar Grospiron | França | 1 | 0 | 1 | 2 |
| Aleksey Grishin | Belarús | 1 | 0 | 1 | 2 |
| Dmitri Dasxinski | Belarús | 0 | 1 | 1 | 2 |

### Categoria femenina

| Nom | CON | | | | Total |
| Kari Traa | Noruega | 1 | 1 | 1 | 3 |
| Jennifer Heil | Canadà | 1 | 1 | 0 | 2 |
| Tae Satoya | Japó | 1 | 0 | 1 | 2 |
| Alisa Camplin | Austràlia | 1 | 0 | 1 | 2 |
| Stine Lise Hattestad | Noruega | 1 | 0 | 1 | 2 |

## Vegeu també

* Llista de medallistes olímpics d'esquí acrobàtic
# Elena María Bastidas Bono

Elena María Bastidas Bono (Alzira, 1969) és una advocada i política del País Valencià. Fou alcaldessa d'Alzira (Ribera Alta) entre 2003 i 2015 i diputada al Congrés dels Diputats en la XI i XII legislatures.
Advocada especialitzada en dret de la propietat intel·lectual, Elena Bastidas milita al Partit Popular (PP) on començà sent representant de NNGG del PP al Consell de la Joventut de la Comunitat Valenciana. És regidora a l'ajuntament d'Alzira des de 1995 i portaveu del grup municipal. Guanyà per primera vegada les eleccions locals el 1999 però no aconseguí la majoria suficient per a ser alcaldessa i el socialista Pedro Grande fou investit amb el suport dels regidors del BLOC, UV i EUPV. Bastidas tornà a guanyar a les eleccions de 2003 i aquesta vegada sí que fou proclamada alcaldessa de la ciutat amb els vots dels regidors del PP i del Partit Socialdemòcrata Independent (PSICV) de l'exregidor socialista Francisco Blasco. A les eleccions següents (2007 i 2011) guanyà per majoria absoluta.
El 2013 la seua gestió al capdavant de l'ajuntament d'Alzira fou notícia per les expropiacions de les cases buides del barri de l'Alquerieta, tant a propietaris particulars com a entitats bancàries, per a destinar-les a habitatges socials per a desnonats. El pla també comportava la rehabilitació de les cases i un pla d'ocupació.
Elena Bastidas ha estat també diputada provincial encarregada de l'àrea d'Acció Social de la Diputació de València i és presidenta de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies des de 2007 a l'actualitat. Ha estat escollida diputada per la província de València a les eleccions generals espanyoles de 2015 i 2016.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ «El BNV deja en minoría al alcalde socialista de Alzira» (en espanyol). El País, 21-12-1999. [Consulta: 11 maig 2013].
* ↑ «Bastidas (PP), nueva alcaldesa de Alzira tras el pacto con PSICV» (en espanyol). Diario Critico de la CV, 14-06-2003. [Consulta: 11 maig 2013].
* ↑ «Elena Bastidas comienza la expropiación de viviendas en Alzira» (en espanyol). Diario Critico de la CV, 02-02-2013. [Consulta: 11 maig 2013].

## Enllaços externs

* Perfil biogràfic a la web personal Arxivat 2013-03-20 a Wayback Machine.
# El Vintró (Calders)

El Vintró era una masia del terme de Calders, al Moianès. Pertanyia a la parròquia rural de Sant Pere de Viladecavalls.
Les seves restes estan situades a 514 metres d'altitud, al sector sud-oriental del terme municipal, prop del termenal amb Talamanca i Monistrol de Calders. És en el vessant nord de la Serra del Vintró, al capdamunt -sud- de la Baga del Vintró, al sud-est del Molí del Blanquer.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Els Algars

Els Algars és una pedania de la localitat de Cocentaina (el Comtat). L'any 2020 tenia una població estimada de 101 habitants.
Està situada aproximadament a 1,6 km de la veïna localitat d'Alcoi, a 3,5 km de Cocentaina i a 2,5 km de Poble Nou de Sant Rafel.

## Referències

* ↑ «Els Algars» (en castellà). [Consulta: 29 desembre 2023].
# Emily in Paris

Emily in Paris és una sèrie de televisió de comèdia i drama dels Estats Units creada per Darren Star que es va estrenar a Netflix el 2 d'octubre de 2020. La protagonitza Lily Collins, que interpreta Emily, una dona estatunidenca que es trasllada a París per una oportunitat laboral i una vida millor. Allà lluita per reeixer a la feina mentre busca l'amor i experimenta un xoc cultural amb la seva criança «avorrida» a l'Oest Mitjà. També hi actuen Ashley Park, Philippine Leroy-Beaulieu, Lucas Bravo, Samuel Arnold, Camille Razat i Bruno Gouery.
Netflix va incorporar l'11 de maig de 2022 la versió subtitulada al català.

## Repartiment
### Principal

* Lily Collins com a Emily Cooper, estatunidenca d'uns 20 anys que es trasllada de Chicago a París per una feina d'estratega de xarxes socials. S'enamora d'un francès anomenat Gabriel.
* Philippine Leroy-Beaulieu com a Sylvie Grateau, cap dur d'Emily a París.
* Ashley Park com a Mindy Chen, mainadera i primera amiga d'Emily a París.
* Lucas Bravo com a Gabriel, veí de baix atractiu d'Emily, xef i interès amorós d'Emily.
* Samuel Arnold com a Julien, company de feina d'Emily.
* Bruno Gouery com a Luc, company de feina excèntric d'Emily.
* Camille Razat com a Camille, nova amiga d'Emily i xicota/ex-xicota de Gabriel.

### Recurrent

* Kate Walsh com a Madeline Wheeler, cap estatunidenc d'Emily a Chicago que no pot acceptar la feina a París després de descobrir que està embarassada.
* William Abadie com a Antoine Lambert, client d'Emily que és propietari d'una companyia de perfums anomenada Maison LAvaux que té una aventura amb Sylvie.
* Arnaud Viard com a Paul Brossard, cap de Savoir

## Referències

* ↑ Swift, Andy. «Emily in Paris Gets October Premiere Date on Netflix — Watch First Trailer», 01-09-2020. [Consulta: 1r setembre 2020].
* ↑ «"Emily In Paris" Is Bad, And Not In A Fun Way», 06-10-2020. [Consulta: 6 octubre 2020].
* ↑ «Pinocho hablará catalán, gallego y euskera en Netflix: la plataforma impulsa la traducción de 70 títulos» (en castellà). Cinemanía, 15-03-2022. [Consulta: 31 març 2022].
* ↑ «Emily a París». Desdelsofà.cat. [Consulta: 12 maig 2022].
# Enroig

Enroig és un barri o llogaret del municipi de Xert (Baix Maestrat). Apareix escrit "Anroig" en alguns documents i mapes en castellà. La població era de 51 habitants el 2006.

## Particularitats

Aquesta caseria està situada a ponent de Xert, a la vora de la carretera que va de Vinaròs a Morella. Fins a mitjans del segle xx hi havia fondes a Enroig on pernoctaven els viatgers dels carruatges que viatjaven entre aquestes dues ciutats.
La rambla de Cervera o riu Sec es passa al sud del llogaret, molt a la vora d'aquest.

## Llocs d'interès

* Capella de la Mare de Déu del Pilar (Enroig, Xert)Capella d'Enroig, dedicada a la Mare de Déu del Pilar

## Enllaços externs

* Xert - Excursionisme Arxivat 2011-09-28 a Wayback Machine. (castellà)
# Eleccions al Consell General d'Aran de 1995

Les eleccions per a renovar el Consell General d'Aran, format per 13 consellers generals, que elegeixen al Síndic d'Aran, se celebraren el 28 de maig de 1995, coincidint amb les eleccions municipals.

## Candidats

A continuació s'enumeren els candidats a la presidència del Consell General d'Aran, segons els resultats obtinguts:
* Convergència Democràtica Aranesa (CDA): Carles Barrera Sánchez
* Unitat d'Aran-Partit dels Socialistes de Catalunya (UA-PSC): Emilio Medan Ane
* Unió Democràtica Aranesa (UDA): Amparo Serrano Iglesias

## Resultats

Eleccions al Consell General d'Aran, 28 de maig de 1995 :
| Llista electoral | Llista electoral | Cap de llista | Vots | Vots | Consellers | Consellers | Consellers |
| Llista electoral | Llista electoral | Cap de llista | Vots (sufragis) | Vots (percentatge) | Consellers (escons) | Consellers (percentatge) | Diferència consellers |
| | Convergència Democràtica Aranesa-Partit Nacionalista Aranès (CDA-PNA) | Carlos Barrera | 1.496 | 34,80 | 7 | 53,85 | = |
| | Unitat d'Aran-Partit Nacionalista Aranès (UA-PNA) | Emilio Medan | 1.305 | 30,36 | 4 | 30,77 | 2 |
| | Unió Democràtica Aranesa (UPA) | Amparo Serrano | 811 | 18,86 | 2 | 15,38 | 2 |
| | Partit Popular (PP) | | 458 | 10,65 | 0 | 0 | = |
| | A.E. Gent d'Aran | | 154 | 3,58 | 0 | 0 | Nou |
| Cens electoral | Cens electoral | Cens electoral | 5.741 | 100% |
| Participació | Participació | Participació | 4.328 | 75,39% |
| Vots vàlids | Vots vàlids | Vots vàlids | 4.299,000 | 99,33% |
| Vots a candidatures | Vots a candidatures | Vots a candidatures | 4.224 | 97,60% |
| Vots en blanc | Vots en blanc | Vots en blanc | 75 | 1,73% |
| Vots nuls | Vots nuls | Vots nuls | 29 | 0,67% |
| Abstenció | Abstenció | Abstenció | 1.413,000 | 24,61% |

### Resultats per terçó

| Terçó | | | | | A.E. Gent d'Aran | Total consellers |
| Arties e Garòs | 2 | 0 | 0 | | | 2 |
| Castièro | 1 | 1 | 2 | 0 | 0 | 4 |
| Lairissa | 1 | 0 | 0 | | | 1 |
| Marcatosa | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 1 |
| Pujòlo | 2 | 0 | 0 | 0 | | 2 |
| Quate Lòcs | 1 | 2 | 0 | 0 | | 3 |
| Total consellers | 7 | 4 | 2 | 0 | 0 | 13 |
| Terçó | | | | | A.E. Gent d'Aran |
| Arties e Garòs | 56,48 | 20,75 | 22,48 | | |
| Castièro | 18,25 | 26,23 | 31,72 | 14,86 | 7,10 |
| Lairissa | 58,74 | 29,00 | 10,41 | | |
| Marcatosa | 21,48 | 32,03 | 18,36 | 16,02 | 10,16 |
| Pujòlo | 62,47 | 19,21 | 11,70 | 3,53 | |
| Quate Lòcs | 40,56 | 43,81 | 2,82 | 11,36 | |
| Total percentatge vot | 34,80 | 30,36 | 18,86 | 10,65 | 3,58 |

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions del 1995 Arxivat 2016-04-24 a Wayback Machine. al web de la Generalitat de Catalunya
# Eleccions al Consell General d'Aran de 2011

Les eleccions per renovar el Consell General d'Aran, format per 13 consellers generals, que elegeixen el Síndic d'Aran, se celebraren el 22 de maig del 2011, coincidint amb les eleccions municipals.

## Candidats

A continuació s'enumeren els candidats a la presidència del Consell General d'Aran, segons els resultats obtinguts:
* Convergència Democràtica Aranesa (CDA): Carles Barrera Sánchez
* Unitat d'Aran-Partit dels Socialistes de Catalunya (UA-PSC): Francés Boya Alòs
* Partit Renovador d'Arties-Garòs (PRAG): José Antonio Bruna Vilanova
* Partit Popular (PP)

## Lemes de campanya

* CDA: Aran some damb tu (L'Aran suma amb tu)
* UA: Haram mès Aran (Farem més Aran)

## Resultats

Eleccions al Consell General d'Aran, 22 de maig de 2011 :
| Llista electoral | Llista electoral | Cap de llista | Vots | Vots | Consellers | Consellers | Consellers |
| Llista electoral | Llista electoral | Cap de llista | Vots (sufragis) | Vots (percentatge) | Consellers (escons) | Consellers (percentatge) | Diferència consellers |
| | Convergència Democràtica Aranesa-Partit Nacionalista Aranès (CDA-PNA) | Carlos Barrera | 2.216 | 46,38 | 7 | 53,85 | 1 |
| | Unitat d'Aran-Progrés Municipal-PSC (UA-PM-PSC) | Francés Boya | 1.965 | 41,13 | 5 | 38,46 | 1 |
| | Partit Popular (PP) | | 308 | 6,45 | 0 | 0 | = |
| | Partit Renovador Arties-Garòs (PRAG) | José Antonio Bruna | 129 | 2,70 | 1 | 7,69 | = |
| Cens electoral | Cens electoral | Cens electoral | 6.676 | 100% |
| Participació | Participació | Participació | 4.888 | 73,22% |
| Vots vàlids | Vots vàlids | Vots vàlids | 4.778 | 97,75% |
| Vots a candidatures | Vots a candidatures | Vots a candidatures | 4.618 | 94,48% |
| Vots en blanc | Vots en blanc | Vots en blanc | 160 | 3,27% |
| Vots nuls | Vots nuls | Vots nuls | 110 | 2,25% |
| Abstenció | Abstenció | Abstenció | 1.788 | 26,78% |

### Resultats per terçó

| Terçó | | | | PRAG | Total consellers |
| Arties e Garòs | 1 | | 0 | 1 | 2 |
| Castièro | 2 | 2 | 0 | | 4 |
| Lairissa | 1 | 0 | 0 | | 1 |
| Marcatosa | 1 | 0 | | | 1 |
| Pujòlo | 1 | 1 | 0 | | 2 |
| Quate Lòcs | 1 | 2 | 0 | | 3 |
| Total consellers | 7 | 5 | 0 | 1 | 13 |
| Terçó | | | | PRAG |
| Arties e Garòs | 60,39 | | | 36,24 |
| Castièro | 44,75 | 41,65 | 9,87 | |
| Lairissa | 56,91 | 36,66 | 4,50 | |
| Marcatosa | 52,65 | 42,62 | | |
| Pujòlo | 47,58 | 42,24 | 6,34 | |
| Quate Lòcs | 39,74 | 52,46 | 5,34 | |
| Total percentatge vot | 46,38 | 41,13 | 6,45 | 2,70 |

## Referències

* ↑ «Resultats - Eleccions al Consell General d'Aran». Arxivat de l'original el 18 de juny 2015. [Consulta: 21 juny 2015].
* ↑ «Eleccions al Consell General d'Aran 2011 - Resum per terçons». [Consulta: 21 juny 2015].
# Enrico Degano

Enrico Degano (Gorizia, 11 de març de 1976) va ser un ciclista italià, que fou professional entre 1998 i 2008. En el seu palmarès destaca el Critèrium dels Abruços de 2004.

## Palmarès

* 1997
** Vencedor d'una etapa al Tour de Croàcia
* 1998
** 1r a la Copa Ciutat de Melzo
* 1999
** Vencedor de 2 etapes al Tour de Langkawi
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Eslovènia
* 2000
** Vencedor d'una etapa al Memorial Cecchi Gori
** Vencedor d'una etapa al Gran Premi Jornal de Noticias
* 2001
** Vencedor de 2 etapes al Tour de Langkawi
* 2002
** Vencedor d'una etapa al Tour de Langkawi
* 2003
** Vencedor d'una etapa a la Cursa de la Pau
** Vencedor d'una etapa a la Ster Elekrotoer
* 2004
** 1r al Critèrium dels Abruços
** Vencedor d'una etapa al Brixia Tour
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la Gran Bretanya
* 2005
** Vencedor de 2 etapes a la Ster Elekrotoer
* 2006
** Vencedor de 2 etapes a la Gran Premi Internacional Costa Azul
** Vencedor d'una etapa a la Volta a l'Alentejo
** Vencedor d'una etapa al Gran Premi Internacional CTT Correios de Portugal
* 2007
** Vencedor d'una etapa al Gran Premi Internacional CTT Correios de Portugal

### Resultats al Tour de França

* 2007. Abandona

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2006. Abandona

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2000. Abandona
* 2001. Abandona
* 2002. 138è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it