OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jamie Reid

Jamie Reid (Croydon, 16 de gener de 1947 - Liverpool, 8 d'agost de 2023) va ser un artista visual i anarquista anglès vinculat al moviment situacionista. És conegut per haver definit la imatge estètica del punk rock a Anglaterra. La seva obra ha estat exposada en galeries de Glasgow, Liverpool i altres ciutats internacionals.

## Biografia

Nascut a Londres el 1947, Reid va estudiar a la Wimbledon Art School i més endavant a la Croydon Art School, on va conèixer a Malcolm McLaren, que després es convertiria en el mànager de Sex Pistols.
Reid treballà amb retalls de diari amb què unia tipografies estilísticament diverses, i feia servir una gamma de colors plans i àcids. Fou el dissenyador de Suburban Press, una revista política radical que va dirigir durant cinc anys. Els seus treballs més coneguts són l'àlbum Never Mind the Bollocks, Here's the Sex Pistols i els senzills «Anarchy in the U.K.» i «God Save the Queen». Aquest últim encàrrec, Reid el basà en una fotografia de Cecil Beaton de la reina Elisabet II.

## Referències

* ↑ O'Hagan, Sean; O’Hagan, Sean «Art anarchy in the UK» (en anglès). The Observer, 02-06-2007. ISSN: 0029-7712.
* ↑ Heard, Chris «Art and style of punk's shocking past» (en anglès). BBC News, 07-10-2004.
* ↑ «Jamie Reid» (en anglès). Artnet. [Consulta: 10 agost 2023].
* ↑ «S'ha mort Jamie Reid, l'artista rere les portades més icòniques dels Sex Pistols». Vilaweb, 09-08-2023. [Consulta: 10 agost 2023].
* ↑ «Mor Jamie Reid, l'artista que va fer les icòniques portades dels Sex Pistols». Ara, 09-08-2023. [Consulta: 10 agost 2023].
# Joan Dameto i Cotoner

Joan Dameto i Cotoner (Palma, 1554-1633) va ser un historiador mallorquí.
Era fill d'Albert Dameto i Descatllar, senyor de Bellpuig. Va ingressar a la Companyia de Jesús el 1602 i va ser destinat a Barcelona, Calataiud i Saragossa; després va abandonar l'orde el 1614 i va decidir tornar a Mallorca. Després va estar viatjant per França i Itàlia. El 1621 es va doctorar en dret i el 1631 va ser nomenat cronista general del regne de Mallorca pel Gran i General Consell. Durant aquest període va escriure la seva Historia general del reino baleárico en dos volums, però d'aquesta obra només en va arribar a publicar el primer volum el 1632 i l'original del segon es va perdre. La part impresa d'aquesta crònica arriba a la mort de Jaume II i es va basar en bona part en la Història general del Regne de Mallorca de Joan Binimelis. Aquesta obra va ser continuada més tard per Vicenç Mut fins a mitjan segle xvii i Jeroni Alemany, i reeditades totes el 1840. D'altra banda, el 1612 també va escriure una Vida de sant Ènnec, patró de Calataiud, i va deixar escrits uns Discursos morales inèdits, en vers i prosa, sobre la rivalitat dels Canamunt i Canavall.

## Referències

* ↑ «Joan Dameto i Cotoner». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 8 gener 2016].
# Joan Daniel Cordero Quintana

Joan Daniel Cordero Quintana (Godella, 31 de gener de 1952) és un exfutbolista valencià, que jugava com a líbero i defensa central al València Club de Futbol en la dècada de 1970.
Debutà amb el primer equip en la temporada 1974-75, on jugà onze partits, deu dels quals com a titular. Jugador contundent en defensa, va rendir bé en les quatre temporades en què va ser titular amb l'equip, tot i que no arribà a explotar. Després d'una lesió en el genoll, va estar vora un any sense jugar, i ho feu després pel Real Burgos, que acabaria abandonant per impagaments.
De caràcter progressista, va ser un dels fundadors del sindicat de futbolistes i ha estat regidor a Godella en les llistes del Bloc Nacionalista Valencià.

## Títols

* 1 Copa del Rei - València CF - 1979
* 1 Recopa d'Europa - València CF - 1980

## Referències

* 1 2 3 Juan Daniel Cordero a ciberche.com
* ↑ 'Lamento que los futbolistas no gasten en cultura, pero peor me sabe que no lo haga Zaplana' Entrevista a El País del 2 d'agost de 2002 (castellà)
* 1 2 «Cuando en política alguien opina diferente al jefe, se lo cargan» Este godellense exhibe su compromiso político. En plena transición democrática fue el primer sindicalista del club de Mestalla Joan Cordero Ex líbero del Valencia - entrevista a Las Provincias del 4 de desembre de 2010 (castellà)

## Enllaços externs

* Joan Daniel Cordero a BDFutbol
# Joan Darder Brotat

Mossèn Joan Darder i Brotat (Alcúdia, 14 de febrer de 1944) és un canonge, degà i canceller de la Cúria mallorquina. President del capítol catedralici de la Seu de Mallorca.
Fou ordenat capellà el 26 de març de 1967. Fou rector de la parròquia de Sant Sebastià de Palma des de 1983 fins 1992. Nomenat canonge de la Seu de Mallorca en 1999, és també professor ordinari a l'Institut Superior de Ciències Religioses -que pertanyia al Centre d'Estudis Teològics de Mallorca. Va participar l'any 2008 en la publicació de l'obra: La Europa de las Catedrales. Conservación y gestión dins les Actes del Simposi Internacional, escrivint sobre: Conservación y gestión de la Catedral de Mallorca.
Ha estat relacionat amb distintes parròquies d'Amèrica Llatina i Àfrica. Fou el pregoner de les Festes de Sant Jaume a Alcúdia el 1996. Fins al 2 d'octubre de 2010 fou el president del capítol catedralici de la Seu de Mallorca i fou substituït en el càrrec per Dom Joan Bauzà i Bauzà. El 2009 rebé el premi Sant Esteve de l'Ajuntament d'Alcúdia. El 4 d'octubre de 2010 fou condecorat amb la Creu al Mèrit de la Policia Nacional a Palma pel seu gran treball a la cancelleria del Bisbat de Mallorca.

## Referències

* ↑ «Joan Bauzà sustituirá a Joan Darder como deán de la Catedral» (en castellà). ÚltimaHora.es, 02-02-2010. [Consulta: 27 juliol 2022].
# John Guilbert Avildsen

John Guilbert Avildsen (Oak Park, 21 de desembre de 1935 - Los Angeles, 16 de juny de 2017) fou un director de cinema estatunidenc, guanyador d'un Oscar.
Després de començar com a ajudant de director en pel·lícules d'Arthur Penn i Otto Preminger, John Avildsen va tenir el seu primer èxit amb el film de baix pressupost Joe (1970) que va ser rebut per la crítica pel paper de Peter Boyle i el moderat negoci de taquilla. Va ser seguit per un altre èxit de la crítica, Save the Tiger (1973), que va ser nominat per tres Oscars, guanyant el de millor actor per Jack Lemmon.
L'èxit més gran d'Avildsen va ser Rocky (1976), que va tenir deu nominacions de l'Acadèmia, guanyant-ne tres, incloent-hi el de millor pel·lícula i millor director. Altres pel·lícules seves són Cry Uncle! (1970), Karate Kid (1984), Escola de joves rebels (1989), i Vuit segons (1994).
Avildsen havia de ser el director original per als dos Serpico (1973) i Febre del dissabte nit (1977), però va ser despatxat per disputes amb els productors Martin Bregman i Robert Stigwood, respectivament.

## Filmografia

* Turn on to Love (1969)
* Guess What We Learned in School Today? (1970)
* Joe (1970)
* Cry Uncle! (1971)
* Okay Bill (1972)
* Save the Tiger (1973)
* The Stoolie (1974)
* Fore Play (1975)
* W.W. and the Dixie Dancekings (1975)
* Rocky (1976)
* Slow Dancing in the Big City (1978)
* La fórmula (The Formula) (1980)
* Veïns (Neighbors) (1981)
* Traveling Hopefully (1982)
* A Night in Heaven (1983)
* Karate Kid (The Karate Kid) (1984)
* Karate Kid 2 (The Karate Kid, Part II) (1986)
* Feliç any nou (1987)
* For Keeps (1988)
* Escola de joves rebels (Lean on Me) (1989)
* Karate Kid 3 (The Karate Kid Part III) (1989)
* Rocky 5 (Rocky V) (1990)
* The Power of One (1992)
* Vuit segons (8 Seconds) (1994)
* Inferno (1999)

## Premis i nominacions
### Premis

* Oscar al millor director per Rocky (1976)

### Nominacions

* Oscar al millor documental per Traveling Hopefully (1982)
* BAFTA a la millor direcció per Rocky (1976)
* Globus d'Or al millor director per Rocky (1976)

## Referències

* ↑ «Mor John G. Avildsen, el director de 'Rocky' i 'Karate Kid'». Diari Ara. [Consulta: 18 juny 2017].

## Enllaços externs

* John G. Avildsen al British Film Institute
# Johan Micoud

Johan Micoud (24 de juliol de 1973) és un exfutbolista francès.

## Selecció de França

Va formar part de l'equip francès a la Copa del Món de 2002. Destacà al Girondins en dues etapes.

## Referències

* ↑ Johan Micoud a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «Micoud lured back to Bordeaux». UEFA.com, 09-06-2006. [Consulta: 15 agost 2012].
* ↑ «Micoud calls time on playing career». UEFA.com, 18-09-2008. [Consulta: 15 agost 2012].
# Lecuçan

Lecuçan (francès Lécussan) és un municipi del departament francès de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Langur gris de Dussumier

El langur gris de Dussumier (Semnopithecus dussumieri) és una espècie de primat de la família dels cercopitècids. Viu al sud-oest i centre-oest de l'Índia. És l'espècie de langur amb l'àmbit de distribució més extens de l'Índia. El seu hàbitat típic inclou les zones rurals i boscoses, tot i que també pot endinsar-se a les ciutats. Els langurs grisos de Dussumier solen viure i cercar aliment en grups.

## Referències

* ↑ Groves, Colin. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, pàg. 174. ISBN 0-801-88221-4. (anglès)
# La meva preciosa bugaderia

La meva preciosa bugaderia o La preciosa llavaderia (títol original en anglès: My Beautiful Laundrette) és una pel·lícula britànica dirigida per Stephen Frears, amb guió de Hanif Kureishi i estrenada l'any 1985. En origen va ser un encàrrec per la televisió, i es va considerar prou interessant com per estrenar-se al cinema. Ha estat doblada al català i es va emetre per TV3 per primera vegada el 17 de setembre de 1989 i per Canal Nou el 16 d'octubre de 1989 amb el títol La preciosa llavaderia.

## Argument

Un jove immigrat pakistanès a Anglaterra, Omar, busca explotar una bugaderia automàtica, amb l'ajuda del seu oncle i d'un amic d'infantesa, Johnny, que esdevé el seu amant.
La pel·lícula obre amb l'evacuació d'un squatt per les forces de l'ordre. Els autors tracten a la vegada la situació social sota el govern Thatcher, el racisme i la diversitat cultural, així com de l'homosexualitat.
Els personatges són complexos. Omar està a la vegada lligat a la seva família i ambiciós, interessat i fins i tot revengista: «Estic content de veure't netejar les rajoles!» diu a Johnny que efectivament assegura tot el treball manual de la botiga. Johnny abandona la seva banda de skins patriotes gràcies al seu amor per Omar, però també per desig d'abandonar la galera en la qual vegeta des de sempre. L'oncle d'Omar, Nasser, porta una vida familiar tradicional, però té una amant blanca, Rachel; és ferotge en els negocis i explica al començament a Omar com col·leccionar les ajudes socials. Sélim, cosí d'Omar, secunda Nasser i arrodoneix els seus ingressos per tràfic de droga en el qual intenta implicar Omar; rep una severa correcció dels examics de Johnny després d'haver provat d'atropellar-ne un amb el seu cotxe, descortesia les conseqüències de la qual seran el saqueig de la bugaderia. Tania, la cosina d'Omar, es vol moderna, però intenta seduir el seu cosí i el mateix Johnny.

## Repartiment

* Gordon Warnecke: Omar Ali
* Daniel Day-Lewis: Johnny Burfoot
* Saeed Jaffrey: Nasser Ali
* Roshan Seth: "Papa" Hussein Ali
* Derrick Branche: Salim N. Ali
* Rita Wolf: Tania N. Ali
* Souad Faress: Cherry N. Ali
* Richard Graham: Genghis
* Shirley Anne Field: Rachel
* Stephen Marcus: Moose

## Premis i nominacions

La meva preciosa bugaderia va ser nominada l'any 1987 per l'Oscar al millor guió original

## Referències

* ↑ «La meva preciosa bugaderia». Ésadir.cat. [Consulta: 16 desembre 2022].
* ↑ «La preciosa llavaderia». Ficcióenvalencià.com. [Consulta: 16 desembre 2022].
* ↑ «My Beautiful Laundrette» (en anglès). NYTimes.com. [Consulta: 16 desembre 2022].

## Enllaços externs

* La meva preciosa bugaderia a Desdelsofà.cat
# La meva noia és una extraterrestre

La meva noia és una extraterrestre (títol original: My Stepmother Is an Alien) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Richard Benjamin, estrenada el 1988. Ha estat doblada al català.

## Argument

Steven Mills és un brillant radioastrònom que aconsegueix enviar una ona de ràdio a la galàxia més propera en el moment d'una forta tempesta, les sotragades violentes ocasionades aquesta vegada provoquen la seva marxa de l'establiment científic, molt de pressa, coneix Celeste, una jove que té un fort interès per aquesta experiència increïble.

## Repartiment

* Dan Aykroyd: Steven Mills
* Kim Basinger: Celeste Martin
* Jon Lovitz: Ron Mills
* Alyson Hannigan: Jessie Mills
* Joseph Maher: Lucas Budlong
* Seth Green: Fred Glass
* Ann Prentiss: The Bag (veu)
* Wesley Mann: Grady
* Tony Jay: el cap del consell
* Peter Bromilow: el segon
* Nina Henderson: el caixer
* Harry Shearer: la veu de Carl Sagan
* Adrian Sparks: el doctor Morosini
* Juliette Lewis: Lexie, l'amic de Jessie
* Tanya Fenmore: Ellen, l'amic de Jessie

## Al voltant de la pel·lícula

* El rodatge s'ha desenvolupat a Califòrnia del febrer fins al maig de 1988. Els exteriors de l'edifici SETI van ser rodats a Thousand Oaks.
* L'actriu Shelley Long havia estat temptada pels productors per interpretar el paper de Celeste.
* Originalment escrit per Jerico, el guió experimenta nombroses revisions per Frank Galati, Richard Benner, Susan Rice, Herschel Weingrod, Timothy Harris, Paul Rudnick, Debra Frank, Carl Sautter i Jonathan Reynolds. Només quatre d'ells sortiran als crèdits.
* La meva noia és una extraterrestre marca el començament en el cinema de l'actriu Juliette Lewis.

## Banda original

* Kiss, interpretat per Art Of Noise i Tom Jones
* Room To Move, interpretat per Animotion
* I Like The World, interpretat per Cameo
* One Good Lover, interpretat per Siren
* Pump Up The Volume, interpretat per M.A.R.R.S.
* Did You Ever Have The Feeling, interpretat per Jimmy Durante
* Be The One, interpretat per Jackie Jackson
* Whole Night, interpretat per The Mighty Sparrow
* Hot Wives, interpretat per Dan Aykroyd i Kim Basinger
* Not Just Another Girl, interpretat per Ivan Neville
* Thème de The Monkees, compost per Bobby Hart i Toomy Boyce
* I'm Popeye The Sailor Man, compost per Samuel Lerner
* I'm Looking Over My Dead Dog Rover, compost per Dave Whited i Hank Landsberg

## Nominacions

* A la millor pel·lícula fantàstica i millor jove actriu per Alyson Hannigan, al Premi Young Artists 1989.
* A la millor pel·lícula de ciència-ficció i millor actriu per Kim Basinger, per l'Academia del cinema de ciència-ficció, fantàstic i de terror el 1990.

## Enllaços externs

* Pàgina de la pel·lícula a l'IMDb

## Referències

* ↑ «La meva noia és una extraterrestre». esadir.cat.
* ↑ «My Stepmother Is an Alien». The New York Times.
# La forca pot esperar

La forca pot esperar (títol original en anglès: Sinful Davey) és una pel·lícula britànica dirigida per John Huston, estrenada el 1969. Ha estat doblada al català.

## Argument

A Escòcia, a principis del segle xix, el jove Davey Haggart és fill d'un il·lustre bandoler que van penjar. Davey també està ben decidit a esdevenir un bandit exceptional, malgrat que espatlla tot allò que comença.

## Repartiment

* John Hurt: Davey Haggart
* Pamela Franklin: Annie
* Nigel Davenport: Richardson
* Ronald Fraser: MacNab
* Robert Morley: Duc d'Argyll
* Fidelma Murphy: Jean Carlisle
* Maxine Audley: Duquessa d'Argyll
* Allan Cuthbertson: Capità Douglas
* Niall MacGinnis: Boots Simpson
* Noel Purcell: Jock
* Francis de Wolff: Andrew

## Bibliografia

* Monthly Film Bulletin, Número 425 (anglès)
* Sight and Sound, estiu 1969, p. 164 (anglès)
* Cahiers du cinéma, Número 215, setembre 1969
* Positif, Número 111, desembre 1969

## Referències

* 1 2 esadir.cat. La forca pot esperar. esadir.cat.
* ↑ «Sinful Davey». The New York Times.
# Laurel (cràter)

Laurel és un cràter de l'asteroide del tipus Apol·lo, Itokawa, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 1 ° de latitud nord i 162 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 0.02 km. El nom va ser fet oficial per la UAI el 18 de febrer de 2009 i fa referència a Laurel, ciutat de Maryland (Estats Units d'Amèrica) on té la seu APL/JHU.

## Referències

* ↑ "Laurel (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
# Le Temple-de-Bretagne

Le Temple-de-Bretagne (en bretó Templ-Breizh) és un municipi francès, situat a la regió de país del Loira, al departament de Loira Atlàntic, que històricament ha format part de la Bretanya. L'any 2006 tenia 1.768 habitants. Limita amb els municipis de Fay-de-Bretagne, Vigneux-de-Bretagne, Cordemais i Malville.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 499 | 519 | 612 | 1.009 | 1.420 | 1.557 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1812 - 1821 | Jean Rebondin | |
| 1821 - 1829 | Rémi Nicaise | |
| 1829 - 1831 | Jean Rebondin | |
| 1831 - 1834 | Pitre Sengstack | |
| 1834 - 1841 | Pierre Marand | |
| 1841 - 1860 | Germain Raymond | |
| 1860 - 1865 | Pierre Lebreton | |
| 1865 - 1871 | Pierre Cabas | |
| 1871 - 1874 | Pierre Marand | |
| 1874 - 1876 | Pierre Ripoche | |
| 1876 - 1878 | Pitre Sengstack | |
| 1878 - 1884 | Pierre Marand | |
| 1884 - 1887 | Pierre Ripoche | |
| 1887 - 1892 | Jean Pouplard | |
| 1892 - 1895 | François Bernard | |
| 1895 - 1901 | Jean Pouplard | |
| 1902 - 1903 | François Bernard | |
| 1903 - 1904 | François Bousseau | |
| 1904 - 1908 | Pierre Poujade | |
| 1908 - 1912 | Joseph Bonnet | |
| 1912 - 1919 | François Bousseau | |
| 1919 - 1934 | Arthur Bernard de Lajartre | |
| 1934 - 1965 | Joseph Bonnet | |
| 1965 - 1989 | Joseph Legoux | |
| 1989 - 2001 | Alexandre Pellerin | |
| 2001 - 2008 | Michel Anizan | SE |
| 2008 - | Dominique Uberti | SE |
# Liceu de Vefa

El Liceu de Vefa (en turc: Vefa Lisesi) és una escola secundaria en el barri de Vefa, Istanbul, en el districte Fatih, establert el 1872, en temps otomans. Es troba prop de la Mesquita de Kalenderhane.
Entre els graduats d'aquesta escola es troben actors com a Şener Şen, Kemal Sunal, i Müjdat Gezen, tots comediants, i Hüseyin Cahit Yalçın i Uğur Dündar, periodistes de renom. També van estudiar en aquest liceu varies polítics turcs, entre ells Şemsettin Günaltay, Primer Ministre de Turquia per poc més d'un any (1949-50).

## Referències

* ↑ https://vefalisesi.meb.k12.tr/meb_iys_dosyalar/34/10/969664/icerikler/tarihce_123720.html?CHK=bac6ae042da2be89a7ee15d2bf4486c0
* ↑ https://islamansiklopedisi.org.tr/gunaltay-mehmet-semsettin
* ↑ https://www.sozcu.com.tr/2017/egitim/vefa-lisesinden-mezun-olan-unluleri-saymakla-bitmiyor-1741086/
# Liceu Hubert Clément

El Liceu Hubert Clément (LHCE) és un institut d'Esch-sur-Alzette, al sud-oest de Luxemburg. Es va fundar com una escola de noies el 1955, en paral·lel amb l'escola de nois de la vila, el Liceu de nois d'Esch-sur-Alzette, i es va nomenar Liceu de noies d'Esch-sur-Alzette. D'ençà que l'escola es va convertir en coeducacional el 1970 i va canviar el nom l'any següent, l'equilibri de gènere s'ha erosionat de manera constant, sobretot en matemàtiques, on la majoria dels estudiants són nois. Entre els seus alumnes, destaquen Viviane Reding, Comissària Europea i vicepresidenta de la Comissió Europea; Lydia Mutsch, ministra de Salut, i d'Igualtat d'Oportunitats de Luxemburg i tinent d'alcalde d'Esch-sur-Alzette i Désirée Nosbusch, actriu.

## Referències

* 1 2 3 «Le Lycée de 1961 à 1986» (en francès). Liceu Hubert Clément. Arxivat de l'original el 2001-03-09. [Consulta: 25 agost 2007].
* ↑ «Lydia Mutsch – Biographie». gouvernement.lu. [Consulta: 7 maig 2014].

## Enllaços externs

* Liceu Hubert Clément - Lloc web oficial
# Jonathan Montiel Caballero

Jonathan "Joni" Montiel Caballero (Madrid, 3 de setembre de 1998) és un futbolista espanyol que juga com a migcampista al Rayo Vallecano.

## Trajectòria

El 20 de desembre de 2015 es va convertir en el jugador més jove a debutar amb el Rayo Vallecano en primera divisió, ho va fer en l'Estadi Santiago Bernabéu amb 17 anys i 108 dies. Va ser integrant del Rayo Vallecano Juvenil que va aconseguir el doblet, campionat del Grup 5 i de la Copa.
Més tard, va haver de fer les maletes i sortir primer cedit al C.D. Toledo, en el mercat hivernal de la temporada 2017-18, i després, jugaria en el Deportivo Fabril durant la temporada 2018-19, totes dues experiències en Segona B que li van fer madurar com a futbolista.
Després de tornar al conjunt vallecà, i aconseguir l'ascens a Primera Divisió en el curs 2020-21, va continuar jugant les següents temporades en la categoria de plata després de ser cedit al Real Oviedo i al Llevant U.E.

## Referències

* ↑ Ficha del jugador en Transfermarkt.es
* ↑ «El día que … Joni Montiel, el canterano más joven del Rayo Vallecano, debutó en Primera División». Unión Rayo, 30-06-2022. [Consulta: 14 juliol 2022].
* ↑ «Juanje y Jonathan Montiel completan la plantilla del Fabril». R. C. Deportivo de La Coruña, 31-08-2018. [Consulta: 31 agost 2018].
* ↑ «Joni Montiel, nuevo jugador del Real Oviedo». Reial Oviedo, 28-07-2021. [Consulta: 28 juliol 2021].
* ↑ «Joni Montiel se incorpora al Levante UD en calidad de cedido». Levante U. D., 14-07-2022. [Consulta: 14 juliol 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Jonathan Montiel Caballero a Soccerway.com
* Fitxa de Jonathan Montiel Caballero a Transfermarkt.es
# Josep Maria Mariages i Torres

Josep Maria Mariages i Torres (Barcelona, 24 de desembre de 1918 - ?) fou un futbolista català de les dècades de 1930 i 1940.
Després de passar pel FC Gràcia i l'Iluro SC, fitxà pel FC Badalona, club on passà més temporades, entre 1935 i 1941. La temporada 1941-42 jugà al CE Sabadell. A continuació marxà al futbol andalús on jugà al Cadis CF, Xerez CD i Reial Betis. Acabà els seus anys com a futbolística a la regió murciana, jugant amb el Reial Múrcia a primera divisió, l'Imperial i el Cartagena FC.
Disputà un partit amb la selecció de Catalunya en un festival d'homenatge a Josep Gironès.

## Referències

* 1 2 3 4 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ «Mariages ficha por el Betis». Diari ABC, 07-07-1943. [Consulta: 7 setembre 2016].
* ↑ «Resultó brillante el festival de homenaje a Gironés». Mundo Deportivo, 26-03-1935. [Consulta: 7 setembre 2016].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Josep Vila i Rubio

Josep Vila i Rubio, conegut també com a Pepe Vila, (Barcelona, 3 de setembre de 1905 - Barcelona, 31 d'agost de 1973) va ser un jugador i entrenador de bàsquet català.
Vila s'inicià al Gràcia Futbol Club la temporada 1928-29 i passà al Futbol Club Barcelona (1929-34) on ja practicava l'atletisme. Posteriorment, exercí d'entrenador de diferents equips del FC Barcelona fins al 1938 i del Club Esportiu Laietà (1939-41), i dirigí el Club Bàsquet Mediterrani i la Sección Femenina de Barcelona. L'any 1947 s'incorporà com a entrenador del Club Joventut de Badalona, on s'hi va estar tres temporades, i amb els que guanyà el Campionat d'Espanya l'any 1948. Fou entrenador també del Gimnàstic de Tarragona, del CB Metropolitano i el GD la Seda. Va dirigir la Selecció catalana els anys 1947 i 1948. Rebé la medalla al mèrit esportiu de la Federació Catalana i la medalla d'or de l'espanyola.

## Referències

* ↑ Conde Esteve, Justo; Ramos Pérez, José Ramón. Joventut Badalona. La quinta esencia del basket, 1992, p. 44 [Consulta: 9 maig 2018].
* 1 2 «Josep Vila Rubio». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Arnau, Emili. 70 anys de bàsquet a Catalunya. Barcelona: Ronsel, 1994, p. 80. ISBN 84-88413-77-7 [Consulta: 16 juny 2018].

## Notes

* ↑ 31 d'agost o 2 de setembre, segons el mitjà.