OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rainier

«Rainier» té aquests significats:
* Toponímia:
** Rainier (Oregon), població dels Estats Units a l'estat d'Oregon
** Rainier (Washington), població dels Estats Units a l'estat de Washington
** Puei Rainier, municipi francès al departament de la Dordonya, regió de l'Aquitània
* Biografies:
** Rainier d'Àustria (Pisa, 1783 - Bolzano, 1853), Arxiduc d'Àustria, príncep d'Hongria i de Bohèmia
** Rainier de Borbó-Dues Sicílies, (Canes, 1883 - La Combe, 1973), Príncep de les Dues Sicílies
** Renat I, en occità lo Rei Rainier, Rainier lo Bòn (Angers, 1409 - Ais de Provença, 1480), Comte de Provença i duc d'Anjou (1434-80), Rei de Nàpols (1435-42), Jerusalem (1435-80) i Comte de Barcelona (1466-72).
** Rainier III de Mònaco (1923 - 2005) Príncep de Mònaco (1950-2005)
** Rainier d'Osnabrück, (Groningen, s. XII - Osnabrück, 1237), eremita venerat com a beat
** Rainier de Pisa, (Pisa, 1115/1117 - 1160), eremita venerat com a sant
** Rainier de Split (c. 1110 - Split, 1180), monjo i bisbe de Cagli i arquebisbe de Split, venerat com a sant
* Automobilisme: Buick Rainier, vehicle tot camí de grandària mitjana fabricat per General Motors i venut sota la marca de Buick.
Viccionari
# Rainier (Washington)

Rainier és una població dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 1.492 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Rainier tenia 1.492 habitants, 530 habitatges, i 410 famílies. La densitat de població era de 355,6 habitants per km².
Dels 530 habitatges en un 40,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,9% hi vivien parelles casades, en un 10,9% dones solteres, i en un 22,5% no eren unitats familiars. En el 17,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,82 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,17.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,6% tenia menys de 18 anys, un 7% entre 18 i 24, un 32,1% entre 25 i 44, un 21,8% de 45 a 60 i un 8,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 42.955 $ i la renda mediana per família de 44.226 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.609 $ mentre que les dones 27.375 $. La renda per capita de la població era de 16.636 $. Aproximadament el 6,6% de les famílies i el 6,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Rainier». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Rainier». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
Viccionari
# Punta de l'Àliga (Prat de Comte)

La Punta de l'Àliga és una muntanya de 759 metres que es troba entre els municipis de Prat de Comte i Paüls, a la comarca catalana de la Terra Alta.

## Referències

* ↑ «Mapa topogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.
* ↑ «punta de l’Àliga». Gran Enciclopèdia Catalana.
# Pàssitxne

Pàssitxne (en (ucraïnès): Пасічне, en rus: Пасечное, Pàssetxnoie) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 50 habitants. Pertany al districte de Bilogorsk.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Procediments administratius especials

Els procediments administratius especials són aquells procediments administratius que es regulen per disposicions especials a les que contempla el Títol VI de Llei 30/1992 de 26 de novembre de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú. La llei especifica, que si bé no s'eliminen, si que obliga a que siguin substituïts per ajustar-se a les regles del procediment administratiu comú contingut en el Títol VI de la llei 30/1992.
De totes maneres, la mateixa llei, especifica en les seves disposicions addicionals una relació de determinats procediments especials en els quals no s'aplica el text legal:
* Procediments administratius en matèria tributària pels quals es determina l'aplicàció supletòria de la llei 30/1992, o sigui la disposició addicional cinquena.
* La impugnació d'actes de la Seguretat Social i atur, així com els actes de recaptació de la Seguretat Social.
* La imposició de sancions per alteracions en l'ordre social i per estendre les actes de liquidació de la Seguretat Social. S'aplica la disposició addicional setena.
* Els procediments disciplinaris en relació al funcionariat.S'aplica la disposició addicional vuitena.
* Els procediments realitzats per estrangers de països que no siguin membres de la Unió Europea realitzades davant les missions diplomàtiques i/o oficines consulars. S'aplica la disposició addicional onzena.
* Els procediments regulats per la llei 4/2000 d'11 de gener que regula els drets i llibertats dels estrangers. S'aplica la disposició addicional dinovena.

## Referències

* ↑ «Llei 30/1992 de 26 de novembre de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú». Arxivat de l'original el 2009-12-29. [Consulta: 1r febrer 2010].
* ↑ Ley Orgánica 4/2000, de 11 de enero, sobre derechos y libertades de los extranjeros en España y su integración social.
# Quercus austrocochinchinensis

Quercus austrocochinchinensis és una espècie de roure que pertany a la família de les fagàcies i està dins del subgènere Cyclobalanopsis, del gènere Quercus.

## Descripció

Quercus austrocochinchinensis és un arbre perennifoli que creix fins als 15-20 m d'alçada. El tronc pot assolir fins a 1 m de diàmetre. L'escorça és de color gris pàl·lid, una mica blanquinós. Les branques són groguenques amb pèls estrellats però glabrescents, amb lenticel·les allargades. Les fulles fan 10-20 x 3-5 cm, coriàcies, rígides, oblongoel·líptiques a lanceolades. L'àpex és poc punxegut o acuminat, base cuneada, glabre a banda i banda de la fulla, de color verd brillant per sobre, amb 2-6 parells de dents curtes al llarg de la meitat apical; amb 12-17 parells de venes laterals lleugerament elevades per sobre; venes terciàries evidents per sota. El pecíol fa 1-2 cm, amb pèls estrellats, convertint glabres. Les flors tenen 4-5 estils. Les glans fan 1,3-1,8 cm de diàmetre x 1-1,4 cm de llarg, aplanades, amb la base truncada, de color groc marró tomentós; tancades completament o gairebé, excepte l'àpex en fina (2 mm), tomentoses a l'exterior i a l'interior de la tassa, la tassa té entre 8 a 10 anells concèntrics denticulats; té una cicatriu a tota la base de la gla i té estils persistents. Les glans maduren al cap d'1 any.

## Distribució i hàbitat

Quercus austrocochinchinensis creix a la província xinesa de Yunnan, i a Tailàndia i al Vietnam, als boscos dispersos perennifolis de fulla ampla en valls de muntanya i en riberes de rius, entre els 700 i 1000 m, de la Xina (a la província de Yunnan) i a Tailàndia i al Vietnam.

## Taxonomia

Quercus austrocochinchinensis va ser descrita per Hickel i A.Camus i publicat a Annales des sciences naturelles. Botanique. dixième série. 3(5–6): 386, f. 2, 1–3. 1921.

### Etimologia

Quercus: nom genèric del llatí que designava igualment al roure i a l'alzina.
austrocochinchinensis: epítet geogràfic que al·ludeix a la seva localització al sud de Cotxinxina.

## Referències

* 1 2 «Quercus austrocochinchinensis». Royal Botanic Gardens, Kew: World Checklist of Selected Plant Families. [Consulta: 18 juliol 2014].
* ↑ «Quercus austrocochinchinensis». The Plant List. [Consulta: 18 juliol 2014].
* 1 2 Cheng Yi, Wu; De-yuan, Hong. «Cyclobalanopsis austrocochinchinensis» (en anglès). Flora of China Editorial Committee. 1999. Flora of China (Cycadaceae through Fagaceae). 4: 1–453 p. 397. Pequín & St. Louis: Science Press i Missouri Botanical Garden. [Consulta: 6 juny 2020].
* ↑ «Quercus austrocochinchinensis». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 18 juliol 2014].

## Enllaços externs

* Quercus austrocochinchinensis a Tropicos.org
* Quercus austrocochinchinensis a Flora of China
* Quercus austrocochinchinensis a Imatges a Google
# Ramon Solanes Pinyol

Ramon Solanes Pinyol (Barcelona, 1926 - 12 de març de 2019) va ser un periodista català, en 1958 pioner de la televisió a Catalunya. Dirigí Mundo Diario des de la seva creació fins a 1978.

## Biografia

Nascut en el barri de l'Eixample de Barcelona, de professió perit mercantíl. Va ser professor a l'Escola Oficial de Periodisme de Barcelona i de la Escola de Periodisme de l'Església i en 1958 va ser un dels pioners a posar en marxa el Centre de Producció de TVE a Miramar, on va arribar de la mà de Luis Ezcurra, llavors director de Ràdio Nacional d'Espanya a Barcelona i amb el qual va coincidir a l'Escola Oficial de Periodisme. A Miramar va ser successivament Cap de Realització, Cap de Programes i Director de la Primera i Segona Cadena, a més de dirigir i realitzar programes dramàtics i de suspens com Los últimos cinco minutos, Sospecha i una adaptació de Romeu i Julieta. Va deixar la televisió en 1970 i va iniciar una nova etapa dirigint "Diario Femenino" que va convertir primer en DF i posteriorment en 1974 a Mundo Diario, el primer periòdic -encara en la època franquista- que va assumir com a base la informació laboral. El va dirigir fins a 1978.
Va ser també assessor de premsa de diverses entitats i empreses, així com membre fundador i de l'equip directiu de l'agència de premsa ACI.
En 2009 va publicar el llibre La tele sota Franco. L'aventura de Miramar (Ara Llibres) amb les seves memòries, en les quals va recordar anècdotes i història del seu pas pels primers anys de televisió.
Va morir a Barcelona als 93 anys el 12 de març de 2019.

## Referències

* 1 2 «Ara Llibres | Catàleg | La tele sota Franco. L'aventura de Miramar». Arxivat de l'original el 2017-02-01. [Consulta: 17 març 2019].
* ↑ Cubí, Pablo «Pionero de la televisión de Catalunya. Ramon Solanes Pinyol». , p. 45.
* ↑ «RAMON SOLANES I PINYOL : Fallecimiento». [Consulta: 17 març 2019].
# Ramon Simó i Vinyes

Ramon Simó i Vinyes (Tarragona, Tarragonès, 1961) és un director i escenògraf teatral català.
Llicenciat en Filosofia i Ciències de l'Educació per la Universitat de Barcelona, Simó ha exercit com a professor de les especialitats d'Interpretació i Direcció escènica de l'Institut del Teatre de Barcelona, on també va exercir com a responsable del Centre d'Investigació, Documentació i Difusió entre els anys 1989 i 1991. Es va iniciar en el teatre universitari el 1983 amb Lo Canonge Ester Convidafestes, en col·laboració amb Francesc Massip. Però ben aviat s'incorporà al teatre professional, primer com a escenògraf, particularment a "El Teatro Fronterizo", amb Els bons dies o Primer Amor, ambdues de Samuel Beckett, i posteriorment com a director escènic, tant al teatre públic, al Centre Dramàtic de la Generalitat de Catalunya o al Mercat de les Flors; com al privat, a la Sala Beckett, La Fura dels Baus o Sèmola Teatre. També s'ha responsabilitzat de diversos muntatges produïts per institucions públiques com el Teatre Nacional de Catalunya, el Centro Dramático Nacional o el mateix Teatre Lliure; o per companyies privades com el Grup Focus, CIRTA i altres companyies i grups musicals. Ha muntat peces de molt diversos autors, com Sergi Belbel (Elsa Schneider, 1989), Jordi Pere Cerdà (1990, Quatre dones i el sol, Premi Crítica Serra d'Or 1991), Joan Brossa (Brossiana, 1991), Joan Casas (Nus, 1993), Steven Berkoff (El Nadal de Harry, 1994), Bertolt Brecht (Happy End, 1997), Carles Batlle i Jordà (Combat, 1998) o Heiner Müller (Mort-home, 1998). El 1992 fou director convidat al Teatre Mossoviet de Moscou, amb l'obra Restauració, d'Eduardo Mendoza. Posteriorment, el 2002, va posar en escena Escenes d'una execució, de H. Barker; 11 de setembre/Les troianes, de M. Vinader; el 2003, Antígona, de Jordi Coca i Villalonga; el 2005, Calígula, d'Albert Camus i Fuenteovejuna, de Lope de Vega; i el 2012, Ball de titelles, de Ramon Vinyes. Ha col·laborat amb Magda Puyo en la creació dramatúrgica d'espectacles com Ricard G. Peces d'Amor i de Guerra (2000) i Fedra+Hipòlit (2002).
Entre els anys 1996 i 1998 ha estat director de la Fira de Teatre al Carrer de Tàrrega, i entre 1999 i 2006 fou membre del consell assessor del Teatre Nacional de Catalunya (TNC), per al qual va realitzar l'escenografia de La barca nova (1999). L'any 2011 fou nomenat director del Festival Grec de Barcelona, càrrec que ocupà entre els anys 2012 i 2016, substituint l'anterior responsable, Ricardo Szwarcer.

## Referències

* 1 2 3 Massip i Bonet, Francesc; Beltran Pallarés, Iban «Ramon Simó i Vinyes». L'Enciclopèdia.cat. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana, [Consulta: 23 desembre 2018].
* 1 2 «Ramon Simó». La meva Barcelona - Grec-Arxiu. Grec Festival de Barcelona - Ajuntament de Barcelona, 2011. Arxivat de l'original el 24 de desembre 2018. [Consulta: 23 desembre 2018].
* ↑ «Simó, Ramon». Institut del Teatre. [Consulta: 23 desembre 2018].
* ↑ «Ramon Simó substitueix Ricardo Szwarcer en la direcció artística del Grec». Regió 7, 28-07-2011 [Consulta: 23 desembre 2018].
# Puitot

Puitot és un masia situada al terme de Ceuró, municipi de Castellar de la Ribera (Solsonès).

## Enllaços externs

   * Fototeca del Solsonès: Article referit a aquesta masia
# Raichō Hiratsuka

Raichō Hiratsuka (japonès: 平塚 らいちょう, Hiratsuka Raichō; amb ortografia antiga: 平塚 らいてう; Tòquio, 10 de febrer de 1886 - 24 de maig de 1971), nascuda Haru Hiratsuka (平塚 明, Hiratsuka Haru), fou una activista social i escriptora japonesa, considerada com la més destacada del moviment feminista del Japó contemporani.
Es graduà del Departament d'Economia Domèstica a la Universitat de Dones del Japó el 1906. Començà la seva carrera pública el 1911 amb l'organització de Seitō, un moviment literari que posà les bases del moviment d'alliberació de la dona al Japó, alhora que fundà una revista feminista amb el mateix nom. El primer número de la revista començà amb l'oració «Al començament, una dona era el Sol», considerada com la Declaració dels Drets de les Dones al país. Practicà un pensament basat en un fort individualisme al costat de la pràctica modesta de la meditació zen, combinades per mantenir el seu compromís amb els afers de les dones al llarg de la seva vida. Durant la primera dècada del segle xx, defensà els drets de les dones a un amor genuïnament romàntic. Ella mateixa s'enamorà de Hiroshi Okumura, un pintor que tenia cinc anys menys, desafiant el codi civil del moment que privava les dones casades dels seus drets individuals, acordà amb ell unes normes de convivència, registrant orgullosa els seus dos fills com il·legitims. Després de involucrar-se en el debat sobre la maternitat amb Akiko Yosano i altres, va interessar-se per temes socials durant la dècada de 1920 i fundà, amb Fusae Ichikawa, la Lliga de les Dones amb l'objectiu de demanar els mateixos drets que els homes en matèria legal i de participació política, incloent-hi el moviment sufragista. Durant la dècada següent passà al moviment cooperativista, que considerava lògic i la base per a la reforma social. Va mantenir-se en silenci durant la Segona Guerra Mundial, dedicant-se a activitats agrícoles com a pagesa, però es reincorporà a la seva carrera d'activistat durant la postguerra. Es centrà en promoure la pau mundial, formà la Federació d'Organitzacions de Dones del Japó el 1953 i ajudà a establir la Nova Associació de Dones del Japó el 1962.

## Referències

* 1 2 3 4 «Hiratsuka, Raicho (1886-1971)» (en anglès). Portraits of Modern Japanese Historical Figures. Biblioteca Nacional de la Dieta, 2013. [Consulta: 9 novembre 2019].
* 1 2 3 4 Heisig, James W.; Kasulis, Thomas P.; Maraldo, John C. (Eds.). Japanese Philosphy. A sourcebook (en anglès). Honolulu: University of Hawai'i Press, 2011, p. 1148.
# Raiamas nigeriensis

Raiamas nigeriensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Costa d'Ivori, Ghana i Nigèria.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Lévêque, C. i J. Daget 1984 Cyprinidae. p. 217-342. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C. 1990 Cyprinidae. p. 269-361. A C. Lévêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Volum I. Coll. Faune Tropicale n° XXVIII. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, i O.R.S.T.O.M., París, 384 p.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Raiamas scarciensis

Raiamas scarciensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sierra Leone.

## Referències

* ↑ Jordan D. S. 1919. New genera of fishes. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 70 (for 1918). 341-344.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Lévêque, C. 1990 Cyprinidae. p. 269-361. A C. Lévêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Volum I. Coll. Faune Tropicale n° XXVIII. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, i O.R.S.T.O.M., París, 384 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Raiamas shariensis

Raiamas shariensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac Txad.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Lévêque, C. i J. Daget 1984 Cyprinidae. p. 217-342. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Raiamas steindachneri

Raiamas steindachneri és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Guinea, Sierra Leone, Libèria i Costa d'Ivori.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Lévêque, C. i J. Daget, 1984. Cyprinidae. p. 217-342. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París and MRAC, Tervuren. Vol. 1.
* ↑ Teugels, G.G., C. Lévêque, D. Paugy i K. Traoré, 1988. État des connaissances sur la faune ichtyologique des bassins côtiers de Côte d'Ivoire et de l'ouest du Ghana. Rev. Hydrobiol. Trop. 21(3):221-237.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C., 1990. Cyprinidae. p. 269-361. A C. Lévêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Volum I. Coll. Faune Tropicale n° XXVIII. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, i O.R.S.T.O.M., París, 384 p.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.