OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Simon Rogers

Simon Rogers (Reading, Regne Unit, 1967) és un periodista anglès especialitzat en periodisme de dades i continguts infogràfics. Actualment és l'editor d'informació social de Twitter.

## Formació

Rogers és graduat en Periodisme -especialitat de premsa- per la Universitat de la City de Londres. A més, té un postgrau en periodisme digital per la mateixa universitat.

## Trajectòria professional

Simon Rogers inicia la seva carrera professional com a redactor el 1992 al setmanari britànic The Lawyer, una publicació dirigida a advocats i persones que treballen en el món de la justícia, fins al 1995 que entra al diari The Big Issue on serà assistent d'edició i més tard subdirector. En aquesta publicació aconsegueix entrevistar, per exemple, a Tony Blair o George Michael i convida com a editor gràfic a l'artista Damien Hirst, entre altres personalitats.
És el 1999 quan entra a formar part de l'equip de The Guardian, publicació on ha treballat més anys. Al diari britànic comença com subdirector de la versió digital. El 2001 passarà a ser l'editor adjunt de la web de notícies nacionals. Entre el 2004 i el 2005 s'encarregarà de l'edició de la secció de ciència. El mateix any ascendeix a cap de redacció, tasca en la qual donarà una gran importància al departament gràfic. Del 2009 al 2013 serà també l'editor de Datablog i Datastore, dos blogs de The Guardian que ell mateix crea i amb els quals provindrà el diari d'una alta quota de periodisme de dades i el situarà com un referent en aquest camp.
Des del maig del 2013, és el primer editor d'informació social de Twitter, amb seu a San Francisco. Rogers s'encarrega d'explicar històries a la xarxa social a partir del contingut i les dades que els usuaris publiquen.
Tot i així, Rogers continua col·laborant habitualment amb el diari The Guardian.

### Altres activitats

Rogers ha desenvolupat una àmplia carrera com a conferenciant gràcies a l'èxit i prestigi que ha aconseguit en el camp del periodisme de dades i la infografia. Ha donat conferències en diversos països: Corea, França, Itàlia, Regne Unit, Holanda, Alemanya i els Estats Units.
Per altra banda, ha tingut un paper rellevant en el tractament de la documentació sobre les guerres de l'Afganistan i de l'Iraq filtrada per Wikileaks.

## Reconeixements

Simon Rogers ha estat premiat en diverses ocasions per la tasca que ha desenvolupat com a periodista de la qual se'n destaca la seva contribució a la premsa digital. Entre la varietat de guardons que li han concedit cal destacar el Royal Statistical Society Award per l'excel·lència en periodisme el 2012, el premi al Millor Periodista Britànic d'Internet per l'Institut d'Internet de la Universitat d'Oxford i el de Millor Nou Mitjà Britànic pel blog Datablog a The Guardian, els dos rebuts el 2011.

## Obra publicada

Rogers és autor de dos llibres sobre periodisme de dades.
Data Journalism HandBook. EJC, O'Reilly. Abril, 2012.
Facts are sacred. The Guardian, 2014.

## Referències

* ↑ The Guardian. «Simon Rogers».
* ↑ «Simon Rogers personal website».
# Dafne menorquí

El Dafne menorquí (Daphne rodriguezii) és un petit arbust tortuós i poc lignificat endèmic de Menorca que es troba quasi exclusivament associat a Aro picti-Phillyreetum rodriguezii. Es troba a la vora de l'aladern menorquí, però només en el costat interior del matoll, on es troba protegit de la violència extrema del vent. Va ser descobert i descrit pel naturalista menorquí Joan Joaquim Rodríguez Femenias.

## Enllaços externs

* Herbari virtual
# Epifonema

Un epifonema (del grec epiphoneîn, «exclamar») és, en retòrica, un breu enunciat amb el que es tanca un text, de manera que d'alguna manera condensa alguna idea principal que deriva del mateix o expressa una valoració al respecte. Es tractaria d'una figura literària d'ampliació que, a vegades, es pot identificar amb l'aforisme, la màxima o la sentència, i que, freqüentment, adopta la modalitat exclamativa.
# Falciot

«Falciot o falcillot» té aquests significats:
* Ocells del gènere Aeronautes
* Ocells del gènere Apus
** Falciot negre (Apus apus)
** Falciot pàl·lid (Apus pallidus)
* Ocells del gènere Cypsiurus
* Ocells del gènere Panyptila
* Ocells del gènere Tachornis
* Falciot (automòbil), marca de cotxes de competició fets a Badalona durant la dècada de 1980

## Vegeu també

* Falzia
# Loazzolo

Loazzolo, (Loasseu en piemontès) és un municipi situat al territori de la província d'Asti, a la regió del Piemont (Itàlia).
Limita amb els municipis de Bubbio, Canelli, Cessole, Cossano Belbo, Monastero Bormida, Roccaverano i Santo Stefano Belbo.
Pertany al municipi la frazione de Quartino.
# Quercus georgiana

El Quercus georgiana, és un roure rar de fulles caduques. És natiu del sud-est dels Estats Units, amb un rang molt restringit a les muntanyes del sud dels Apalatxes i monadnocks perifèriques, principalment al nord de Geòrgia, però també molt localment en parts d'Alabama i Carolina del Sud. Creix en els afloraments secs de granit i pedra sorrenca de vessants de les muntanyes a una altitud 50-500 m.
És un petit arbre, sovint arbustiu, que creix fins a 8-15 m d'alt. Les fulles verdes brillants són de 4-13 cm de llarg i de 2-9 cm, amb un pecíol de 0,6-2,3 cm, i cinc lòbuls irregulars, punteguts, són glabres (sense pèl), a excepció de petits flocs de pèls, però visible en els eixos de les venes a la part inferior. Les fulles es tornen de color vermell fosc a marró a la tardor, romanen a l'arbre durant tot l'hivern, i cauen mentre les nosves fulles broten a la primavera. Les glans són rodones, de 9-14 mm de llarg, i maduració aproximada de 18 mesos després de la pol·linització.
Aquest tipus de roure està classificat en la secció dels roures de color vermell Quercus sect. Lobatae. L'arbre va ser descobert per primera vegada cap a l'any 1849 a Stone Mountain, Geòrgia. En la natura són sovint arbustius.
Es conrea ocasionalment com a arbre d'espècimen o jardí a Usda plant hardiness zones 5-8. A més a més d'horticultura de paisatge, aquest tipus de roure no té cap ús comercial.

## Referències

* Nixon, K. et al. (1998). Quercus georgiana. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 11 May 2006 (en anglès). Listed as Endangered (EN B1+2ce v2.3) (anglès)
* Flora of North America - Quercus georgiana (anglès)
# Deficiència múltiple de sulfatases

La deficiència múltiple de sulfatases (també coneguda com a malaltia d'Austin, i mucosulfatidosi) és una malaltia autosòmica recessiva molt rara,$^{:561}$ per dipòsit lisosòmic, causada per una deficiència en múltiples enzims de sulfatasa, o en l'enzim generador de formilglicina, que activa les sulfatases.$^{:502}$ És similar a una mucopolisacaridosi.

## Referències

* 1 2 Rapini, Ronald P.; Bolognia, Jean L.; Jorizzo, Joseph L. Dermatology: 2-Volume Set. St. Louis: Mosby, 2007. ISBN 978-1-4160-2999-1.
* ↑ James, William; Berger, Timothy; Elston, Dirk (2005). Andrews' Diseases of the Skin: Clinical Dermatology. (10th ed.). Saunders. ISBN 0-7216-2921-0
* ↑ «Multiple sulfatase deficiency is caused by mutations in the gene encoding the human C(alpha)-formylglycine generating enzyme». Cell, 113, 4, 01-05-2003, pàg. 435–44. DOI: 10.1016/S0092-8674(03)00347-7. PMID: 12757705.
* ↑ Freedberg, et al. (2003). Fitzpatrick's Dermatology in General Medicine. (6th ed.). McGraw-Hill. ISBN 0-07-138076-0
* ↑ «A novel amino acid modification in sulfatases that is defective in multiple sulfatase deficiency». Cell, 82, 2, 01-07-1995, pàg. 271–8. DOI: 10.1016/0092-8674(95)90314-3. PMID: 7628016.
* ↑ «Multiple sulfatase deficiency». Neurology, 38, 8, 1988, pàg. 1273–5. DOI: 10.1212/wnl.38.8.1273. PMID: 2899861.
# Sinagoga Maimònides

La Sinagoga Maimònides (en hebreu: בית הכנסת הרמב"ם) (transliterat: Beit HaKneset HaRambam) (en àrab: كنيس ابن ميمون) també coneguda com la sinagoga Rav Moshe, és una històrica sinagoga situada en el Caire, Egipte. Una sinagoga ha existit a la zona des del segle x i va ser anomenada posteriorment com el famós filòsof jueu, rabí i mètge Maimònides, després de la seva arribada al voltant de l'any 1168, a conseqüència del seu exili de Còrdova, a Espanya a les mans dels almohades. Es creu que la tomba original de Maimònides està continguda dins de l'edifici. En març de 2010, el govern egipci va completar la restauració de l'edifici actual, que data de finals del segle xix.

## Referències

* ↑ http://abcnews.go.com/International/wireStory?id=8374834
# Epiplatys bifasciatus

Epiplatys bifasciatus és una espècie de peix de la família dels aploquèilids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Senegal, Gàmbia, Guinea, Mali, Burkina Faso, Ghana, Togo, Benín, Nigèria, Camerun, el Txad, República Centreafricana, el Sudan i Costa d'Ivori.

## Referències

* 1 2 «Epiplatys bifasciatus» (en anglès). Fishbase.

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Steindachner, F. 1881. Ichthyologische Beiträge (X). Sitzungsber. Akad. Wiss. Wien v. 83 (1. Abth.): 179-219, Pls. 1-8. [Also as separate, pp. 1-41, Pls. 1-8].
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Hagioteodorita

Hagioteodorita (Hagiotheodorita) fou un escriptor romà d'Orient comentarista de la Basilica, una obra jurídica de Lleó VI el Filòsof que incorpora un gran nombre de lleis i constitucions (codis) anteriors.
Probablement els extractes de la seva obra corresponen al regnat de Constantí VII Porfirogènit i estan basats en els texts primitius sense les addicions dels segles X, XI i XII. Fabricius identifica a Hagioteodorita amb Nicolau Hagioteodorita, arquebisbe d'Atenes, que va viure sota Manuel I Comnè i el patriarca Lluc de Constantinoble, mentre Zachariae l'identifica amb Miquel Hagioteodorita que el 1166 fou logoteta dromi sota Manuel I Comnè.

## Referències

* Article a Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870.
# Prison à domicile

Prison à domicile és una pel·lícula francesa dirigida per Christophe Jacrot i estrenada el 1999.

## Sinopsi

Un funcionari del Ministeri de l'Interior suggereix col·locar els detinguts a domicilis particulars perquè acabin de complir la seva condemna, donat l'amuntegament de les presons. Un d'ells acaba causant problemes a la seva família d'acollida.

## Repartiment

* Jean-Roger Milo: Marcus Stekner
* Ticky Holgado: Jules Klarh
* Hélène Vincent: Norma Klarh
* Marina Tomé: Léonie Koutcharev
* Élie Kakou: comissari Charrier
* Philippe Nahon: El cap dels bitlles
* Eric Le Roch: Barbarin
* Laurence Bibot: Plantilla:Mme Legouasguen
* Daniel Berlioux: L'alcalde
* Jacques Pater: Belmas
* Patrick Paroux: el cap del supermercat
* Michel Scourneau: Jean-Louis, el tagger
* Patrick Azam

## Referències

* ↑ Prison à domicile a unifrance-org
* ↑ Prison à domicile a senscritique.com
* ↑ Prison à domicile a Télérama

## Enllaços externs

* Prison à domicile a YouTube
# Desmodilliscus braueri

Desmodilliscus braueri és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a Burkina Faso, el Camerun, Mali, Mauritània, el Níger, Nigèria, el Senegal i el Sudan. El seu hàbitat natural són les sabanes amb matolls dispersos i sòl dur (sovint grava). És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.
L'espècie fou anomenada en honor del zoòleg alemany August Bernhard Brauer.

## Referències

* ↑ Granjon, L. Desmodilliscus braueri. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 2 juliol 2017.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 55. ISBN 978-0801893049.
Espècies vivents de jerbus petits :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia  · Família: Muridae :
Tribus Ammodillini, Desmodilliscini, Gerbillurini i Taterillini :
Tribu Gerbillini :
Categoria :
# Sinagoga Maguen David (Santiago de Xile)

La Sinagoga Maguen David és un edifici religiós de la comunitat jueva localitzat a la ciutat de Santiago de Xile, la capital del país sud-americà de Xile. Està situada a l'Avinguda R.Lyon número 812, i segueix el ritu dels jueus sefardites. La comunitat jueva local organitza anualment un acte de pregària tradicional pel benestar del país anomenat Tefila en què es convida a diversos membres de la societat xilena, l'acte ha comptat amb la presència de persones notables com l'ex-President de Xile Sebastián Piñera.

## Referències

* ↑ cjch.cl
* ↑ www.turismojudaico.com
# Epitaxia de feix molecular

L'epitaxia de feix molecular (amb acrònim anglès MBE) és un mètode d'epitaxia per a la deposició de pel·lícula fina de cristalls senzills. MBE s'utilitza àmpliament en la fabricació de dispositius semiconductors, inclosos els transistors, i es considera una de les eines fonamentals per al desenvolupament de nanotecnologies. MBE s'utilitza per fabricar díodes i MOSFET (transistors d'efecte de camp MOS) a freqüències de microones, i per fabricar els làsers utilitzats per llegir discos òptics (com ara CD i DVD).
Les idees originals del procés MBE van ser establertes per primera vegada per Günther. Les pel·lícules que va dipositar no eren epitaxials, sinó que es dipositaven sobre substrats de vidre. Amb el desenvolupament de la tecnologia del buit, Davey i Pankey van demostrar el procés MBE que van aconseguir fer créixer pel·lícules epitaxials de GaAs sobre substrats de GaAs de cristall únic mitjançant el mètode de Günther. Les investigacions de JR Arthur sobre el comportament cinètic dels mecanismes de creixement i l'observació in situ d'Alfred Y. Cho del procés MBE utilitzant RHEED a finals dels anys seixanta van permetre el desenvolupament posterior important de pel·lícules MBE.
L'epitaxia del feix molecular té lloc en buit alt o buit ultraalt (10$^{−8}$ –10$^{−12}$ Torr). L'aspecte més important de MBE és la taxa de deposició (normalment menys de 3.000 nm per hora) que permet que les pel·lícules creixin epitaxialment. Aquestes taxes de deposició requereixen un buit proporcionalment millor per aconseguir els mateixos nivells d'impureses que altres tècniques de deposició. L'absència de gasos portadors, així com l'entorn de buit ultra alt, donen lloc a la puresa més alta possible de les pel·lícules cultivades.

## Referències

* ↑ McCray, W.P. Nature Nanotechnology, 2, 5, 2007, pàg. 259–261. Bibcode: 2007NatNa...2..259M. DOI: 10.1038/nnano.2007.121. PMID: 18654274.
* ↑ «Alfred Y. Cho» (en anglès). National Inventors Hall of Fame. https://www.invent.org.+[Consulta: 17 agost 2019].
* ↑ Günther, K. G. (en anglès) Zeitschrift für Naturforschung A, 13, 12, 01-12-1958, pàg. 1081–1089. Bibcode: 1958ZNatA..13.1081G. DOI: 10.1515/zna-1958-1210. ISSN: 1865-7109.
* ↑ Davey, John E.; Pankey, Titus J. Appl. Phys., 39, 4, 1968, pàg. 1941–1948. Bibcode: 1968JAP....39.1941D. DOI: 10.1063/1.1656467.
* ↑ Cho, A. Y.; Arthur, J. R.; Jr Prog. Solid State Chem., 10, 1975, pàg. 157–192. DOI: 10.1016/0079-6786(75)90005-9.
* ↑ RHEED Transmission Mode and Pole Figures (en anglès), 2013. DOI 10.1007/978-1-4614-9287-0. ISBN 978-1-4614-9286-3.
# Fabricio Ferrari Barceló

Fabricio Ferrari Barceló (Santa Lucía, Canelones, 3 de juny del 1985) és un ciclista uruguaià. Professional des del 2010, actualment milita a l'equip Caja Rural-Seguros RGA.

## Palmarès

* 2005
** Vencedor d'una etapa a la Volta a l'Uruguai
* 2007
** 1r al Torneig Euskaldun
* 2009
** 1r al Torneig Euskaldun

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2013. 121è de la classificació general
* 2017. 56è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Maike Vogt-Lüerssen

Maike Vogt-Lüerssen (Wilhelmshaven, 24 de març de 1956) és una escriptora alemanya. Va assistir al Käthe-Kollwitz-Gymnasium a Wilhelmshaven. A la Universitat Philipps de Marburg an der Lahn, va estudiar biologia, història i pedagogia per a l'ensenyament. Al final dels seus estudis, el 1986, va presentar el treball: Macroalgues i el seu ús en biologia: una visió general històrica. Viu a Austràlia amb la seva família des de 1995. La seva obra està finançada pel seu marit Holger Lüerssen.
Vogt-Lüerssen és autora de diverses biografies i llibres de no ficció, la majoria dels quals es publiquen com a Print-on-Demand. Les seves especialitats inclouen figures femenines de l'Edat Mitjana i de l'època moderna. Vogt-Lüerssen ofereix un servei de respostes on-line, sobre la seva obra, a les persones interessades, a canvi d'una quota petita, per a consultes, com ara, qui va pintar un quadre, o respostes més desenvolupades sobre temes diversos a canvi d'una quota més gran.
Els textos de la Sra. Vogt-Lüerssen, que estan il·lustrats amb moltes imatges i es mantenen lingüísticament senzills, reben poca atenció per part d'experts i editors. El filòleg i historiador de Gießen Martin Spies va acusar l'autora d'un enfocament unilateral, selectiu, de vegades altament interpretatiu del material original.

## Obres

* Anna von Sachsen. Gattin von Wilhelm von Oranien (Anna de Saxònia. Esposa de Guillem d'Orange)
* Der Alltag im Mittelalter. (La vida quotidiana a l'edat mitjana) Mainz: Probst 2001. ISBN 3-935718-27-6
* Die Sforza I: Bianca Maria Visconti. Die Stammmutter der Sforza (Els Sforza I: Bianca Maria Visconti. La progenitora dels Sforza)
* Frauen in der Renaissance: 30 Einzelschicksale (Dones en el Renaixement: 30 destins individuals)
* Lucrezia Borgia. Das Leben einer Papsttochter in der Renaissance (Lucrècia Borja. La vida d'una filla del papa al Renaixement)
* Katharina von Bora. Martin Luthers Frau. (Caterina de Bora. La dona de Martí Luter.)
* Margarete von Österreich. Die burgundische Habsburgerin (Margarida d'Àustria. Els Habsburg de Borgonya)
* Martin Luther. In Wort und Bild (Martí Luter. En paraules i imatges)
* 40 Frauenschicksale aus dem 15. und 16. (40 destins de dones dels segles 15 i 16) Jahrhundert. Mainz: Probst 2001. ISBN 3-935718-19-5
* Wer ist Mona Lisa? Auf der Suche nach ihrer Identität. 2004. (Qui és la Mona Lisa? A la recerca de la seva identitat.)
* Zeitreise 1: Besuch einer spätmittelalterlichen Stadt (Viatge en el temps 1: Visita a un poble baixmedieval)

## Referències

* ↑ Makroalgen und ihre Nutzung: ein geschichtlicher Überblick
* 1 2 Homepage von Frau Vogt-Lüerssen: http://www.kleio.org/de/ueber/, abgerufen am 28. März 2019.
* ↑ Abruf am 5. Dezember 2019.
* ↑ Martin Spies: Die Bildnisse Annas von Sachsen. In: Nassauische Annalen 116 (2005), S. 237–248.
* ↑ «Behind that secret smile», 25-06-2004.

## Enllaços externs

* «Bibliografia relacionada amb Maike Vogt-Lüerssen» (en alemany). Al catàleg de la Biblioteca Nacional d'Alemanya.
# Quercus undata

Quercus undata és una espècie de roure que pertany a la família de les fagàcies, dins de la secció dels roures blancs del gènere Quercus.

## Descripció

Quercus undata és un arbust o petit arbre que pot créixer més de 3 m d'altura. Està estretament relacionat amb el Quercus chihuahuensis.

## Distribució

Quercus undata és endèmic a Mèxic, a l'estat de Durango i creix als 2500 m.

## Taxonomia

Quercus undata va ser descrita per William Trelease i publicat a Memoirs of the National Academy of Sciences 20: 86, pl. 135. 1924.

### Etimologia

Quercus: nom genèric del llatí que designava igualment al roure i a l'alzina.
undata: epítet llatí que significa de forma ondulada.

## Referències

* ↑ «Quercus undata». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 8 abril 2020].
* ↑ A Epítets botànics

## Fonts

* Nixon, K. et al. 1998. Quercus undata. 2006 IUCN Red List of Threatened Species. Descarregat el 23 d'agost de 2007.
# Sinagoga Maguen David de Calcuta

La Sinagoga Maguen David, és un edifici religiós que es troba en l'encreuament de la via Brabourne i el carrer Canning a Calcuta, en l'Índia. Maguen David és la segona sinagoga que funciona a Calcuta, sent l'altra la Sinagoga Beth El, un temple que es troba en el carrer Pollock. La sinagoga va ser construïda en 1884 per Elías David Joseph Esdras en la memòria del seu pare David Joseph Esdras, que va fer la seva fortuna en el negoci de bens arrels a Calcuta.

## Referències

* ↑ http://www.the-south-asian.com/March2001/Jews_of_India-%20Baghdadi-Manipuri.htm
* ↑ Roy, Nishit Ranjan (1990).
# Darnau

El Darnau fou un pagus situat a la moderna Bèlgica. Corresponia al deganats de Fleurus i de Gembloux, al nord del Sambre.
Vers 860, Gislebert II de Maasgau, el pare de Renyer I d'Hainaut, va rebre de Carles II el Calb el comtat de Lomme, qui englobava en aquell temps el Darnau. Al segle x el Darnau fou desmembrat i una part (Tongrinna, Lupoigna, Nivelles, Gembloux) va passar als comtes de Lovaina. El comtat de Lomme, després Namur, no va conservar del Darnau més que les batllies de Viesville i la vila de Fleurus.

## Bibliografia

* Léon Vanderkindere, La Formation territoriale des principautés belges au Moyen Âge, tome II.
# Fabrici

Fabrici és el nom dels següents personatges:
* Gai Fabrici, notable d'Aletrium
* Luci Fabrici, curator viarum el 62 aC
* Quint Fabrici, tribú de la plebs el 57 aC
# Herodor d'Heraclea

Herodor d'Heraclea (grec antic: Ἡρόδωρος ὁ Ποντικός o Ἡρακλεώτης, llatí: Herodorus) fou un mitògraf grec que va viure en temps d'Hecateu de Milet i Ferecides de Siros, cap al 400 aC. Va tenir un fill de nom Brisó, sofista.
Va escriure una obra sobre mitologia i culte d'Hèracles amb moltes informacions geogràfiques i històriques i d'extensió notable, atès que, pel cap baix, tenia 17 llibres. Entre les referències que s'han conservat hi ha la dels macrons, un poble del Pont. D'Herodor s'esmenten també les obres Οἰδιποῦς (Èdip), Πελοπεία (Pelopea), i Ὀλυμπία (Olímpia), però podrien ser parts de l'obra sobre Hèracles.
D'altra banda, hi ha diverses notícies sobre altres personatges de nom Herodor que els estudiosos han considerat la possibilitat que es tracti del mateix personatge. Així doncs, els escolis a les Argonàutiques d'Apol·loni de Rodes esmenten tot sovint l'obra d'un Herodor que podria ser el mateix personatge. D'altra banda, Eustaci de Tessalònica cita en diverses ocasions un Herodor com a autor d'unes notícies sobre Homer. Finalment, Foci cita una notícia d'Olimpiodor de Tebes sobre un Herodor que escrigué sobre Orfeu i Museu. Smith considera (1849-1867) que dels escolis a les Argonàutiques d'Apol·loni de Rodes es desprèn que Herodor d'Heraclea fou l'autor d'unes altres Argonàutiques, que hauria estat una obra sobre la ciutat d'Heraclea i que hauria estat escrita en vers; que és un personatge diferent de l'Herodor que escrigué sobre Orfeu i Museu, i que aquest segon autor podria ser el mateix que esmenta Eustaci, i que, en aquest cas, visqué el segle i dC perquè Eustaci el cita juntament amb Apió, que és d'aquesta època. Gudeman, en canvi, descarta (1912) que les Argonàutiques fossin escrites en vers, però reconeix que és molt difícil destriar si es tracta d'un mateix personatge o no i evita posicionar-se. Graf, en canvi, considera (2006) que totes les notícies fan referència a un mateix personatge, i que tota la seva obra hauria estat formada per monografies en prosa sobre temes mitològics.

## Referències

* 1 2 Herodorus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 430-431
* ↑ 2.Herodorus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 431
* ↑ «Herodoros 5». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
* ↑ Graf, Fritz. «Herodorus». A: Brill's New Pauly [Consulta: 16 novembre 2022].
# Epiteli columnar simple

Un epiteli columnar simple és un epiteli d'una sola capa de cèl·lules columnars unides a la membrana basal, amb nuclis de forma ovalada situats a la regió basal. En els éssers humans, un epiteli columnar simple recorre la majoria d’òrgans del tracte digestiu, inclosos l'estómac, l'intestí prim i l'intestí gros. Els epitelis columnars simples recobreixen l'úter.