OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Relics

Relics és un disc recopilatori del grup de rock progressiu britànic Pink Floyd aparegut el 14 de maig de 1971.
L'àlbum reagrupa tots els singles apareguts durant la dècada de 1960 quan Syd Barrett formava part del grup. Els altres títols són represes de títols famosos. Aquesta compilació compta també amb un títol inèdit Biding My Time.

## La caràtula

Existeixen diferents versions de la caràtula d'aquest recopilatori en el format de 33 revolucions:
* En blanc i negre amb un dibuix de Nick Mason que representa una màquina futurista per a la versió britànica (hi ha versions amb el nom del grup en color ros en comptes de blanc i negre).
* Une fotografia d'una màscara amb quatre ulls per a la versió dels Estats Units.
* Una fotografia d'antigues monedes per a la versió australiana.
També es pot trobar la versió remasteritzada, però en aquesta reedició és un dels discos més buscats del grup. Se'n va fer una sèrie disponible a Europa que es va canviar amb els nord-americans i a més gran escala a Austràlia sota el segell Axis. La caràtula de la versió remasteritzada representa la màquina dissenyada per Mason però en tres dimensions i amb fons blau.

## Llista de temes

Els títols que porten el símbol "†" foren en el seu moment singles, mentre els que porten el símbol "±" foren part dels àlbums.
* "Arnold Layne" † (Syd Barrett) – 2:56
* "Interstellar Overdrive" ± (Syd Barrett, Roger Waters, Richard Wright, Nick Mason) – 9:43
* "See Emily Play" † (Syd Barrett) – 2:53
* "Remember a Day" ± (Richard Wright) – 4:29
* "Paintbox" † (Richard Wright) – 3:33
* "Julia Dream" † (Roger Waters) – 2:37
* "Careful With That Axe, Eugene" † (David Gilmour, Roger Waters, Richard Wright, Nick Mason) – 7:11
* "Cirrus Minor" ± (Roger Waters) – 5:18
* "The Nile Song" ± (Roger Waters) – 3:25
* "Biding My Time" (Roger Waters) – 5:18
** Inèdit Interpretat per Roger Waters, el tema havia sorgit a les sessions d'enregistrament del disc Meddle.
* "Bike" ± (Syd Barrett) – 3:21

## Enllaços externs

* Fitxa completa de l'àlbum
# Rendiment quàntic

És important considerar el temps de la formació i caiguda dels estats excitats. Les velocitats de desactivació de l'estat excitat per mitjar dels processos radiants, no radiants i químics determinen el rendiment del producte en una reacció fotoquímica (rendiment quàntic).

## Rendiment quàntic primari

El nombre d'events fotofísics o fotoquímics que originen els productes primaris dividit pel nombre de fotons absorbits per la molècula en el mateix interval. És també la velocitat dels events primaris induïts per radiació dividit la velocitat d'absorció del fotó, ja que la velocitat d'absorció del fotó és igual a la intensitat de la llum absorbida per molècula, escrivim:
    $\varnothing ={\frac {\text{(Nombre d'events)}}{\text{(Nombre de fotons absorbits)}}}={\frac {\text{(velocitat del procés)}}{\text{(intensitat de la llum absorbida)}}}={\frac {v}{I_{abs}}}$
Una molècula excitada ha de baixar la seva energia fins a l'estat fonamental o formar un producte fotoquímic. El nombre total de molècules desactivades ha de ser igual al nombre d'espècies excitades per absorció de la llum. La suma de rendiments quàntics ha de ser igual a 1, sense importar el nombre de reaccions involucrades a l'estat excitat.
    $\sum \varnothing _{i}=\sum {\frac {v_{i}}{I_{abs}}}=1$
El rendiment quàntic primari es pot determinar a partir de les velocitats experimentals de tots els processos fotofísics i fotoquímics que desactiven l'estat excitat. En les reaccions complexes que involucren processos secundaris, es pot consumir moltes molècules de reactius a conseqüència de l'absorció d'un únic fotó. El rendiment quàntic total d'aquest tipus de reaccions pot ser major a 1.

## Extinció

Es defineix com extinció (quenching) a la reducció en el temps de vida d'un estat excitat. Pot ser un procés desitjat (processos de transferència d'energia o d'electrons) o no desitjat (reacció secundària que pot disminuir el rendiment quàntic d'un procés fotoquímic desitjat). Els efectes de l'extinció es poden estudiar a partir del control de l'emissió de l'estat excitat de la reacció fotoquímica.
    $S^{*}+Q\longrightarrow S+Q\qquad v_{Q}=K_{Q}[Q][S^{*}]$
Equació de Stern-Volmer:
    ${\frac {{\varnothing _{f}}^{0}}{\varnothing _{f}}}=1+k_{q}\tau _{0}\cdot [Q]$
Aquesta equació ens diu que un gràfic de ${\varnothing _{f}}^{0}/\varnothing _{f}$ en funció de $[Q]$ ha de ser una línia recta amb pendent $k_{q}\tau _{0}$. Tres mecanismes per l'extinció bimolecular d'un estat singlet (o triplet) excitat son:
* Desactivació per col·lisió: $S^{*}+Q\longrightarrow S+Q$
* Transferència d'energia de ressonància: $S^{*}+Q\longrightarrow S+Q^{*}$
* Transferència d'electrons:
    $S^{*}+Q\longrightarrow S^{+}+Q^{-}$
o
    $S^{*}+Q\longrightarrow S^{-}+Q^{+}$
# Rascló de les Chatham

El rascló de les Chatham (Cabalus modestus) és un ocell extint de la família dels ràl·lids (Rallidae) i única espècie del gènere Cabalus (Hutton 1874). Habitava les zones humides de les illes Chatham, a prop de Nova Zelanda i potser es va extingir després de la introducció de gats i rates, a finals del segle xix.
# Ratanpur

«Ratanpur» té aquests significats:
* Ratanpur (Chhattisgarh), municipi de Chhattisgarh
* Ratanpur (Maharashtra), poble que fou teatre d'un notable batalla el 1705
* Ratanpur Dhamanka, principat de l'agència de Kathiawar
# Ratanmal

Ratanmal fou un estat tributari protegit, del tipus thakurat garanti, inicialment a l'agència de Bhopawar i després a l'agència de Malwa, a l'Índia central. La superfície era de 83 km² i la població de 1.200 habitants (el 1881 consten només 468). Tenia uns ingressos estimats de 5.000 rupies i no pagava tribut. Tenia mines d'agates. El territori era muntanyós i cobert amb jungla. El seu nom derivava d'un cim a uns 1.240 metres d'altura a la part sud de l'estat.
El sobirà portava el títol de thakur i era un rajput ponwar. Era vassall de Jhabua. El 1881 era thakur Dhirap Singh, nascut el 1878.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
* Princely States of India "Ratanmal"
# Refugi Estanys de la Pera

El Refugi Estanys de la Pera és un refugi de muntanya de la FEEC, situat a 2.357 m, sobre l'estany Inferior de la Pera dins el terme municipal de Lles, a la Cerdanya.

## Accessos

Els pobles més propers són Arànser, situat a 3:15 hores, i Lles, situat a 3:30h, si el recorregut es fa a peu. El refugi més proper és el refugi Cap del Rec (2 hores).
L'accés amb vehicle es fa per pista, des d'Arànser o Lles, fins a la font de les Pollineres, d'allà hi ha mitja hora a peu fins al refugi.

## Ascensions i travessies

Tossa Plana de Lles (2.916 m.), La Muga (2.860 m.). Els camins de llarg recorregut GR 10 i GR 11 passen per aquest refugi.

## Vegeu també

* Estany Gran de la Pera

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya

## Enllaços externs

* Calendari d'obertures
# Refugi Costabona

El refugi de Costabona és un refugi de muntanya dins el municipi de Setcases (Ripollès) a 2.171,2 m d'altitud i situat sota el vessant sud del pic de Costabona prop del Clot de la font de Fra Joan.

## Història

El 12 d'octubre de 1958 s'arranjà definitivament una antiga mina com a refugi bivac fins que el 27 d'octubre de 1968 s'inaugurà l'edificació actual, de nova planta, degut a les filtracions d'aigua de la mina. El desembre del 2000 una forta tempesta de torb, que provocà diversos morts a la zona, va fer destrosses notables dins i fora del refugi. Aquest fet, va fer que l'octubre del 2001 s'arrangés de nou tant el sostre com bona part del mobiliari interior.

## Accessos

Les poblacions més properes són Setcases i Espinavell i, per accedir-hi a peu, des de qualsevol dels dos pobles calen 3 hores, 4 hores des del refugi d'Ulldeter, 4 hores des del refugi de Pla Guillem i 5:30 hores des del refugi de Marialles. El refugi de la Portella de Rojà és a poc més d'una hora de camí.
En vehicle, és possible acostar-s'hi tot prenent la pista forestal, apta per a tota mena de vehicles, que uneix Setcases i Espinavell fins a la collada Fonda, i d'allà, en poc més de 45 minuts, fins al refugi.

## Equipaments

El refugi Costabona és propietat de la Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya però no està guardat. Té una capacitat per a 18 persones, repartides en tres nivells de lliteres amb matalassos i flassades i lloc per cuinar. En principi, compta amb electricitat (generada per una placa solar) i connexió per ràdio amb els serveis d'emergència, però sovint aquesta instrumentació no funciona, tot i que l'edifici es troba net i en perfecte estat de conservació. Al costat del refugi hi ha una font que ve canalitzada des de la Font de Fra Joan.
Aquest aixopluc s'aixeca dalt d'una mena de balconada, fet que li permet tenir en dies clars una vista extraordinària que abasta des del Golf de Roses fins a les muntanyes del circ d'Ulldeter, passant per totes les serres i planes de les contrades nord-gironines.

## Ascensions i travessies

Cim del Costabona (2.465 m), Pic de la Llosa (2.484 m), Roca Colom (2.506,5 m), Bastiments (2.881 m) i travesses de muntanya vers el massís del Canigó.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
# Regió de Kyūshū

La regió de Kyūshū (en japonès: 九州地方) o regió de Kyūshū i Okinawa (九州･沖縄地方) és la més meridional de les regions administratives del Japó. Està formada per l'illa de Kyūshū i les més de 1.400 illes que l'envolten.
# Renau

Renau és un municipi de la comarca del Tarragonès. La seva història s'inicia a meitats del segle xii. Segurament té un origen anterior, tot i que un dels primers documents on apareix per escrit el nom del poble data de l'any 1161. A l'Arxiu Històric de Santes Creus es troba un pergamí on l'arquebisbe Bernard de Tarragona dona a Guillem de Claramunt diverses propietats, i entre aquestes apareix el “manso de Reinaldus” (o masia de Renau).

## Història

Pertangué al senyoriu dels Catllar fins a principi segle xiv quan, per matrimoni, quedà en mans de la família Montoliu. Més tard passà als Perelló. Renau constituïa una baronia que incloïa un total de sis nuclis.
Molt a prop del poble hi ha l'Ermita de la Mare de Déu del Lloret, del segle xvii, tot i que es reforma en 1704. L'any 1926, l'artista i arquitecte Josep Maria Jujol i Gibert en fa la restauració.

## Geografia

* Llista de topònims de Renau (Orografia: muntanyes, serres, collades, indrets..; hidrografia: rius, fonts...; edificis: cases, masies, esglésies, etc).

## Demografia

| 1497 f | 1515 f | 1553 f | 1717 | 1787 | 1857 | 1877 | 1887 | 1900 | 1910 |
| 14 | 17 | 25 | 124 | 287 | 295 | 230 | 220 | 166 | 158 |
| 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1990 | 1992 | 1994 |
| 161 | 89 | 76 | 65 | 51 | 29 | 27 | 55 | 55 | 55 |
| 1996 | 1998 | 2000 | 2002 | 2004 | 2006 | 2008 | 2010 | 2012 | 2014 |
| 54 | 55 | 61 | 73 | 91 | 93 | 94 | 101 | 137 | 141 |
| 2016 | 2018 | 2020 | 2022 | 2024 | 2026 | 2028 | 2030 | 2032 | 2034 |
| 148 | 153 | 162 | 152 | - | - | - | - | - | - |
1497-1553: focs; 1717-1981: població de fet; 1990- : població de dret (més info.) :

## Referències

* 1 2 Veciana i Aiguadé, J. Guia de Renau, Tarragonès. Excma. Diputació Provincial de Tarragona, 1982. ISBN 9788400051365. Arxivat 2020-10-20 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Tarragonès

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'Ajuntament
* Informació de l'Institut d'Estadística de Catalunya
* Patrimoni històric i artístic de Renau
* Obra de Jujol al Camp de Tarragona i Baix Penedès Arxivat 2011-09-04 a Wayback Machine.
# David II d'Artanudji-Calarzene

David II d'Artanudji-Calarzene (mort l'any 993) fou un príncep georgià d'Artanudji-Calarzene que va regnar de 988 a 993.
David Bagration era el fill gran de Sumbat II, príncep d' Artanudji-Calarzene. Va succeir al seu pare en el moment de la mort d'aquest l'any 988 i va regnar fins a la seva pròpia mort, que va sobrevenir bruscament el 993.
Sense fills, l'herència va recaure en els seus nebots, els fills del seu germà Bagrat (mort l'any 988), anomenats Gurguèn de Klarjètia i Sumbat de Klarjètia, que el van succeir.

## Bibliografia

* Toumanoff, Cyrille. Les dynasties de la Caucasie chrétienne de l'Antiquité jusqu'au XIX$^e$ siècle: Tables généalogiques et chronologiques, 1990, p. 132-133.
# Javier de Burgos

Javier de Burgos és el nom dels següents personatges:
* Francisco Javier de Burgos y del Olmo (Motril, 1778 - Madrid, 1849), polític, periodista, i traductor espanyol conegut principalment per la seva participació en la divisió territorial d'Espanya en províncies
* Francisco Javier de Burgos Rizzoli (Madrid, 1885 - 1971), dramaturg espanyol (Alma negra 1904, Los dos amores 1911, Gente de rompe y rasga 1912, El niño castizo 1913, Balompié 1928)
* Francisco Javier de Burgos Sarragoiti -esmentat algun cop com Larragoiti- (El Puerto de Santa María, 1842 - Madrid, 1902), autor de llibrets de sarsuela (Cádiz 1886, El baile de Luis Alonso 1889, La boda de Luis Alonso 1896, Trafalgar), oncle de F.J. de Burgos Rizzoli
# La Vitarella

La Vitarella és una obra del municipi de Cercs (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici rural aïllat de planta baixa i dos pisos. És de pedra, amb reformes. Té balconades refetes amb maó vist a la part superior. Les obertures conserven llindes originals en fusta, si bé n'hi ha que han estat refetes amb material modern. Teulada a dues vessants. Aparell de pedra irregular unit amb morter i reforçat a les cantonades amb carreus més ben treballats.
És l'única casa del terme municipal, entre la presa i el pont d'El Far, situada a la banda esquerra del Llobregat.

## Història

Segueix la tipologia de la resta de masies de la zona. La seva datació cal situar-la entrats ja el segle xix. Ha tingut notables reformes de la seva estructura. Va ser expropiada en construir-se l'embassament en estar situada dins els marges de servitud d'aquest.

## Referències

* 1 2 3 «La Vitarella». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 febrer 2016].
# Duiquer ratllat

El duiquer ratllat (Cephalophus zebra) és un petit duiquer que viu a la Costa d'Ivori i Libèria.
Els duiquers ratllats tenen un pelatge daurat o marró vermellós amb unes distintives ratlles semblants a les de les zebres, marques fosques a la part superior de les potes i la cara rogenca. Fan fins a 90 centímetres de llarg i 45 d'alçada i pesen fins a 20 kg. Les seves banyes fan 4,5 cm de llarg en els mascles i només 2,25 cm en les femelles.
Els duiquers ratllats viuen en selves pluvials primàries, on s'alimenten de fulles i fruita. La UICN els considera una espècie vulnerable. Se n'estima la població salvatge en 28.000 individus.

## Referències

Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# Metídrion

Metídrion (grec antic: Μεθύδριον, Methýdrion 'entre aigües') era el nom d'una ciutat situada al centre d'Arcàdia a uns 170 estadis al nord de Megalòpolis, entre els rius Maleta i Milaont, d'on li venia el nom, segons que diu Pausànies.
Segons la tradició la va fundar Orcomen, un dels vint fills de Licàon. Els seus habitants van ser traslladats a Megalòpolis quan es va fundar aquesta ciutat l'any 370 aC, i mai va recuperar la seva antiga població. Estrabó la situa entre les ciutats d'Arcàdia que havien romàs deshabitades, però Pausànies encara hi va trobar un petit llogaret habitat, i descriu un temple de Posidó Hipí, a la riba del Milaont. També parla d'un turó anomenat Taumàsion, on hi havia una cova, i segons la llegenda allà es va refugiar Rea quan estava prenyada de Zeus. A la rodalia hi havia una font anomenada Nimfàsia. D'aquesta ciutat també en parlen Tucídides, Polibi, Plini el Vell i Esteve de Bizanci.
Correspon a unes ruïnes al sud-est de la vila de Nemnitsa, que el 1927 fou reanomenada Μεθύδριο (Methýdrio) en record de l'antiga ciutat.

## Referències

* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 2015, p. 1127. ISBN 9788441224223.
* 1 2 3 Smith, William (ed.). «Methydrium». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 15 desembre 2020].
* ↑ Λιθοξόου, Δημήτρη. «Μετονομασίες των χωριών της Ελλάδας». Δημήτρης Λιθοξόου. [Consulta: 27 gener 2021].
# Joan Sureda i Villalonga

Joan Sureda i Villalonga, marquès de Vivot (Ciutat de Mallorca.1669 - 1752), comerciant i polític al servei del borbó Felip V.
Felipista, molt ric. Va mantenir una important activitat comercial. Va ser un actiu conspirador filipista contra el predomini austriacista a Mallorca durant la Guerra de Successió i va ser recompensat amb el títol de marquès de Vivot (1717). El gener de 1712 va ser enviat per les autoritats mallorquines a Barcelona. Condemnat a mort, la pena li fou commutada i pogué passar a Menorca. D'allà, d'Aspheld l'envià a demanar per a conquistar Mallorca i sotmetre-la a Felip V. Va ser regidor perpetu de l'Ajuntament de Palma i cavaller de l'ordre d'Alcántara.

## Referències

* ↑ «Sureda». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 17. Palma: Promomallorca, p. 56. ISBN 84-8661702-2.
# Renaud Dion

Renaud Dion (Gien, 6 de gener del 1978) és un ciclista francès, professional des del 2004 al 2013.

## Palmarès

* 2003
** 1r a Ginebra
** Vencedor d'una etapa dels Boucles de la Mayenne
* 2006
** 1r a Le Samyn
* 2011
** 1r a la Ruta Adélie de Vitré

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2006. 104è de la classificació general
* 2009. 81è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2007. 78è de la classificació general
* 2008. 113è de la classificació general

## Enllaços externs

* Web personal de Renaud Dion
* Fitxa de Renaud Dion a sitiodeciclismo.net
* Fitxa de Renaud Dion a cyclebase.nl
# Aspirador nasal

Un aspirador nasal (o bomba nasal) és un instrument per a extreure mucositat o petits objectes dels orificis nasals.

## Ús

El seu ús és molt comú en nounats que no són capaços d'expulsar la mucositat per si mateixos.

## Referències

* ↑ ceac. ¡Me duele! (en castellà). Ediciones CEAC, maig 2007, p. 16. ISBN 9788432917905 [Consulta: 1r juny 2011].

## Enllaços externs

* «Ús correcte aspirador nasal» (en castellà). Arxivat de l'original el 2011-04-22. [Consulta: 1r juny 2011].
# Dic (desambiguació)

«DIC» té aquests significats:
* Dic (geologia), formació ígnia intrusiva de forma tabular
* Dic: Terraplè normalment artificial que conté les aigües dins de la seva llera.
* Divisió d'Investigació Criminal (DIC): Organisme dels Mossos d'Esquadra que investiga i persegueix l'activitat criminal.
* DiC Entertainment, una extinta productora de programes de televisió, fonamentalment animació
Viccionari
# La Serna del Monte

La Serna del Monte és un municipi de la Comunitat de Madrid.

## Història

El territori de La Serna formava part, en l'edat mitjana, del terme de Braojos. Eren terres que els senyors de Mendoza donaven a sembrar als seus vassalls. L'assentament és d'origen medieval; els colons van construir els seus habitatges al costat de les terres que treballaven. Però durant molt temps no va tenir entitat com població, tenint els serveis del concejo i Església en Braojos. En la mateixa època va aconseguir l'emancipació civil.
En 1766 apareix com una població, amb la mateixa entitat que Braojos, integrada en la Terra de Buitrago. El poble vivia de l'agricultura i de la ramaderia. Les terres de regadiu, dependents d'un rec compartit amb La Acebeda, produïen hortalisses, lli i prats amb fruiters, freixes i xaparros. En secà es produïa blat i sègol, mongetes i patates. Des de mitjans del segle XX l'agricultura ha desaparegut pràcticament i l'activitat ha estat gairebé exclusivament ramadera.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2006 |
| 93 | 111 | 115 | 113 | 108 |

## Enllaços externs

* Ajuntament de La Serna del Monte Arxivat 2008-08-28 a Wayback Machine.
* Cases Rurals a la Sierra Norte de Madrid Arxivat 2019-10-21 a Wayback Machine.
* Hotel rural
# Garcibuey

Garcibuey és un municipi de la província de Salamanca, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Enllaços externs

* www.garcibuey.com
* Informació de Garcibuey Arxivat 2008-03-28 a Wayback Machine.
* Enllaç a Wikisalamanca
# Jixi (cràter)

Jixi és un cràter de l'asteroide del cinturó principal (253) Mathilde, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -66.2 ° de latitud nord -12.3 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 19.9 km. El nom va ser fet oficial per la UAI l'any 2000 i fa referència a Jixi, conca de carbó de la Xina.

## Referències

* ↑ "Jixi (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Hower, James C., et al.. John Wiley and Sons, Inc.. Coal: Availability, Mining, and Preparation: Encyclopedia of Energy Technology and the Environment, 1995.
# Aureli Pacoros

Aureli Pacoros (en llatí Aurelius Pacorus) va ser rei d'Armènia en dates desconegudes a la primera meitat del segle ii..
Se'l coneix per una inscripció en grec (un epitafi a la tomba del seu germà Aureli Meritates). Va viure al temps dels Antonins cap a l'any 140. De la inscripció resulta que Aureli va adquirir una tomba per ser enterrat ell mateix i el seu germà Aureli Meridates, i que ambdós vivien a Roma on un d'ells va morir. Alguns erudits pensen que aquest rei era el mateix Pacoros que va ser rei d'Armènia del 161 al 163 i que Luci Ver va deposar, però com que aquest sembla que era un príncep part, i Aureli Pacoros, pel nom, era client dels Aurelis romans i probablement ciutadà romà, el més probable és que es tracti de dos reis diferents. Aureli hauria succeït a una data incerta posterior al 138 a Vologès I, que havia estat posat al tron per Hadrià, i hauria regnat fins a la seva mort entre el 140 i el 144.
Un Pacoros apareix a la mateixa època com a rei dels lazes, instal·lat al tron per Antoní Pius, que podria ser un cap local o bé que el país dels lazes havia estat agregat al regne d'Armènia. Una moneda de plata amb el nom d'aquest rei es va trobar a Dahovskaja, prop de Maïkop, però no se sap si correspon a Aureli Pacoros o al Pacoros d'Armènia o bé a un tercer rei amb el mateix nom del país dels lazes.

## Notes

* ↑ Cyril Toumanoff l'anomena Aurelius-Pacorus I, i formula la hipòtesi que era un fill d'Axidares, rei d'Armènia que era fill de Pacoros II, rei des Parts. Seria també cosí de Vologès IV, rei dels Parts

## Referències

* ↑ Dió Cassi, Historia romana (Ῥωμαικὴ ἱστορία) LXXI, §2.
* ↑ Yarshater, E. (et al.). The Cambridge History of Iran Seleucid Parthian vol. 3. Cambridge: Cambridge University Press, 1983, p. 89. ISBN 9781139054959.
* ↑ CIG, 6559 ; OGIS, 382 ; IGUR II, 415 ; (it) F. Canali De Rossi, Iscrizioni dello Estremo Oriente Greco. Un repertorio (IK 65), Bonn, 2004, n° 22.
* ↑ SEG, XV, 838 ; (it) F. Canali De Rossi, Iscrizioni dello Estremo Oriente Greco. Un repertorio (IK 65), Bonn, 2004, n° 21