OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Trapezòfor

Un trapezòfor designa la pota o el pedestal d'una taula petita en el mobiliari de luxe; generalment es representa un lleó esculpit en marbre.
El mot prové de l'antic grec trapezophoron, compost de trapézion (τραπέζιον) que significa tauleta i foros (φορος) que significa portador.

## Referències

* ↑ «Trapezophoron» Arxivat 2011-11-01 a Wayback Machine. (anglès) en l'Online Encyclopedia
* ↑ «Trapezo-» i «-for» al Gran Diccionari de la Llengua Catalana
# Trapper Creek

Trapper Creek és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Alaska. Segons el cens del 2000 tenia 423 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Trapper Creek tenia 423 habitants, 182 habitatges, i 123 famílies La densitat de població era de 0,4 habitants/km².
Dels 182 habitatges en un 24,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,2% hi vivien parelles casades, en un 8,2% dones solteres, i en un 31,9% no eren unitats familiars. En el 28% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,32 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,74.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,7% tenia menys de 18 anys, un 5,2% entre 18 i 24, un 23,6% entre 25 i 44, un 39% de 45 a 60 i un 9,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 125,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.031 $ i la renda mediana per família de 34.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 65.446 $ mentre que les dones 11.250 $. La renda per capita de la població era de 18.247 $. Aproximadament el 27,6% de les famílies i el 24,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Trapper Creek». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 16 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Trapper Creek». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 16 juliol 2010].
# Trappeto

Trappeto (sicilià Trappitu) és un municipi italià, dins de la ciutat metropolitana de Palerm. L'any 2007 tenia 3.123 habitants. Limita amb els municipis de Balestrate, Partinico i Terrasini.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2003- | Sebastiano Giuseppe Muscolino | Llista cívica |
# Turó d'en Bosc (Osor)

El Turó d'en Bosc és una obra d'Osor (Selva) que estava inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Restes de parets de difícil interpretació fetes de pedra seca i que no alcen més de mig metre. S'han identificat tres trams d'uns dos metres de llargada. Aquestes restes estan mig amagades per la vegetació.

## Història

L'arqueòleg Joan Llinàs va incloure aquestes aparents restes constructives en el seu inventari del Patrimoni arqueològic i arquitectònic de la comarca de la Selva l'any 2000. La seva interpretació de les restes és que es tracta d'un petit hàbitat d'època medieval, datable entre els segles V i XV, amb molts interrogants. Malgrat això, i assenyala que cal una campanya arqueològica per a confirmar-ho.

## Referències

* 1 2 3 4 «Turó d'en Bosc». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2016].
# Togoperla limbata

Togoperla limbata és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Descripció

* Els adults són, generalment, de color marró (incloent-hi el cap, el pronot i les ales).
* Les ales anteriors dels mascles fan entre 19 i 22 mm de llargària i les femelles 24-29.

## Reproducció

Els ous fan 0,38-0,42 mm de llargada i 0,31-0,34 d'amplada.

## Distribució geogràfica

Es troba al Japó.

## Referències

* ↑ Klapálek, F., 1907. Japonské druhy rodu Perla Geoffr. Rozpravy Česke Akademie cisare Frantiska Josefa, 16:1‐28.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Pictet, F.J., 1841. Histoire naturelle générale et particulière des insectes névroptères 1:219.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 The Genus Togoperla Klapálek (Plecoptera: Perlidae) (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:301, 302.
* Klapálek, 1907. Rozpr. Ceské. Akad. 16(31):19.
* Klapálek, 1914. Cas. ces. Spol. ent. 11:53-69.
* Sivec, Stark & Uchida, 1988. Scopolia 16:17.
* Stark & Sivec, 2008. Illiesia 4(20):215.
* Walker, 1852. Catalogue of the specimens of neuropterous insects in the collection of the British Museum 1:152.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. Arxivat 2022-10-17 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Perlidae Species Listing (anglès)
* BioLib (anglès)
* Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* OpenCage.info Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* Togoperla thinhi, a new stonefly from central Vietnam (Plecoptera: Perlidae) (anglès)
# Toh, è morta la nonna!

Toh, è morta la nonna! és una pel·lícula italiana del 1969 dirigida per Mario Monicelli.

## Argument

Adelaide, propietària d'una important empresa de productes insecticides, mor sobtadament: els seus familiars, vinguts de diferents punts d'Itàlia, intenten prendre possessió de la seva herència eliminant-se mútuament. Entre els familiars, només destaca el jove nebot Carlo Alberto, que també és l'únic que ha tingut una relació desinteressada amb la seva àvia Adelaide. Relació que continua amb l'esperit de l'àvia. Així que li toca convertir-se en el nou mestre de l'empresa familiar; en comptes d'esprai, però, prefereix produir bombes per destruir el sistema capitalista.

## Repartiment

* Wanda Capodaglio: Nonna
* Valentina Cortese: Ornella
* Carole André: Claretta
* Ray Lovelock: Carlo Alberto
* Giorgio Piazza: Italo
* Helene Ronee: Titina
* Riccardo Garrone: Galeazzo
* Gigi De Vittorio: Don Mario
* Giordano Scolari: Carlo Maria
* Sergio Tofano: Nonno
* Vera Gherarducci: Gigliola
* Gastone Pescucci: Amedeo
* Sirena Adgemova: Sparta
* Gigi Bonos
* Peter Chatel: Guido
* Giuseppina Cozzi
* Mario Frescura
* Giacomo Rizzo: albergatore

## Notes de producció

La pel·lícula es va rodar gairebé íntegrament al llac Maggiore, a Stresa. De fet, a la pel·lícula, la casa d'Adelaide i el seu marit és una vil·la de Felice Riva (Villa Riva), situada a la localitat d'Alpino. Era especialment adequat per a la construcció recent (en aquella època) i per als mobles futuristes, que preveien que s'utilitzaran en la dècada següent.
A la història, ambientada en una família de classe alta, Monicelli va intentar inserir, a través de les figures juvenils, el clima de protesta.
Com va admetre el mateix Monicelli: «Comercialment parlant, aquesta pel·lícula va ser un desastre sense precedents, però m'agrada molt per la forma en què va ser rodada, amb plans fixos, com a l'era del cinema mut».

## Notes

* ↑ «Gignese (Toh, è morta la nonna)». movieontheroad.com. Arxivat de l'original el 2016-04-24. [Consulta: 1r juny 2023].
* ↑ S. Della Casa «Toh, è morta la nonna!». La Stampa - TorinoSette, 28-09-2007.
* ↑ M. Monicelli, in F. Borghini. Mario Monicelli. Cinquant’anni di cinema. Pisa: Master, 1985.

## Enllaços externs

* Toh, è morta la nonna! a YouTube
# Un eroe dei nostri tempi

Un eroe dei nostri tempi és una pel·lícula italiana de comèdia del 1955 dirigida per Mario Monicelli i protagonitzada per Alberto Sordi.

## Trama

Alberto Menichetti és un individu molt particular. D’una banda, fanfarró, ambiciós i preparat per a qualsevol baixesa que el director de l’oficina on treballa pugui apreciar. D’altra banda, temerós i ple de complexos. Viu amb la seva vella tia i una minyona igualment vella que l’han convençut que el seu objectiu a la vida només ha de ser un: mantenir-se el més lluny possible dels problemes i perills. Però, sovint, són el fruit paradoxal de les seves pors: Alberto es posa en problemes, de la mateixa manera que intenta evitar-les matusserament. Així, cada circumstància es converteix en una trampa potencial ("Llavors em vols encaixar!", repeteix contínuament).
A la fàbrica de barrets on treballa, hi ha una executiva vídua a qui els seus companys acusen d’haver disparaat el seu marit. Novament: al costat de casa seva treballa la perruqueria Marcella, jove i maca, amb qui Alberto evita qualsevol relació comprometedora perquè és menor. Aleshores, quan ella compleix divuit anys, en acostar-s'hi i descobreix que ha arribat massa tard: ella espera un fill de Fernando. Una altra circumstància: al seu celler, la minyona troba pols de coet explosiu pertanyent al seu oncle anarquista; L'Alberto té intenció de desfer-se'n perquè és perillós, però es veu sorprès per la policia que, a partir d'aquest moment, el vigila.
Una nit, al final d’una concentració electoral, un atac provoca la ferida d’algunes persones i Alberto, que declara que no és ni de dreta ni d’esquerra, ni tan sols al centre, s'implica en la història a causa de les seves pròpies fixacions, i es converteix en el principal sospitós. Abans de ser totalment exonerat, revela tota la seva mesquinesa acusant de tot l'executiva vídua, que havia declarat en fals per ajudar-lo de nou. Al final, l’única solució, com li suggereix paternalment el comissari, és canviar d’enfocament i viure temeràriament com ho fa algú jove com ell. Alberto està d’acord, però també vol protegir-se de qualsevol risc: allistar-se al Celere podria ser la solució. Serà realment així? "Hi haurà perill?"

## Repartiment

* Alberto Sordi - Alberto Menichetti
* Franca Valeri -Vídua De Ritis
* Giovanna Ralli - Marcella
* Tina Pica - Clotilde
* Mario Carotenuto - Gustavo
* Leopoldo Trieste - Aurelio
* Alberto Lattuada - el director
* Bud Spencer - Fernando (com a Carlo Pedersoli)
* Pina Bottin - Secretària
* Lina Bonivento- Tia Giovanna
* Mino Doro - Prof. Bracci

## Reconeixement

La pel·lícula fou seleccionada per la llista 100 film italiani da salvare.

## Referències

* ↑ «NY Times: A Hero of Our Times». NY Times. Arxivat de l'original el 3 novembre 2012. [Consulta: 4 desembre 2010].
* ↑ «Quando anche l'ironia è raffinata».
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2019-04-25. [Consulta: 13 gener 2021].
* ↑ «Mino Doro».
* ↑ Rete degli Spettatori

## Enllaços externs

* Un eroe dei nostri tempi a YouTube
# Tommy Shanks

Thomas "Tommy" Shanks (30 de març de 1880 - de març de 1919) fou un futbolista irlandès de la dècada de 1900.
Fou 3 cops internacional amb la selecció d'Irlanda.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Derby County FC, Brentford FC, Woolwich Arsenal i Leicester Fosse FC.

## Referències

* ↑ «Tommy Shanks».
* ↑ Strack-Zimmermann, Benjamin. «Tom Shanks». [Consulta: 16 juliol 2015].
* ↑ «Thomas Shanks». [Consulta: 6 setembre 2017].
* ↑ 100 Years Of Brentford. Brentford FC, 1989, p. 356-358. ISBN 0951526200.
* ↑ «Tommy Shanks». [Consulta: 16 juliol 2015].
* ↑ «Tommy Shanks: the mystery of the star of Arsenal's promotion « The History of Arsenal» (en anglès). [Consulta: 6 setembre 2017].
# Una macchia rosa

Una macchia rosa és una pel·lícula dramàtica italiana del 1970 dirigida per Enzo Muzii. Fou exhibida per primer cop com a part de la selecció oficial del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1969.

## Sinopsi

Un jove documentalista, Giancarlo, torna d'un viatge a l'Índia amb Mary, filla d'uns amics del seu oncle, i un abundant material fotogràfic sobre el que comença a treballar de mala gana. A Roma se sent incòmode: el trànsit caòtic i les preocupacions fútils dels seus amics l'irriten. Però el que l'irrita és que no és capaç de donar sentit al seu viatge. Va a buscar el seu oncle buscant respostes, però no el troba. Alhora, li arriba la notícia del suïcidi de la seva germana Valeria. Després d'acomiadar tothom, fins i tot la seva promesa Adele, es queda amb Mary a buscar la resposta en les cares d'indis marcats per la fam i en els coberts amb túniques roses als marges del riu Ganges.

## Repartiment

* Giancarlo Giannini - Giancarlo
* Leopoldo Trieste - L'actor
* Delia Boccardo - Livia
* Valeria Moriconi - Valeria
* Ginevra Benini - Mary
* Orchidea De Santis - Nadia
* Stefanella Giovannini - Adela

## Referències

* ↑ Pel·lícules a la selecció de 1969 al web del Festival
* ↑ Una macchia rosa a cinematografo.it
* ↑ Una macchia rosa a mymovies
# Torrent de Cal Tet

El Torrent de Cal Tet és un afluent per la dreta de la Rasa de Confós, a la Vall de Lord

## Descripció

Neix a 1.696 metres d'altitud. De direcció global NE-SW, desguassa a la Rasa de Confós a 1.377 m. d'altitud, .

## Municipis que travessa

Tot el seu recorregut el realitza pel terme municipal de la Coma i la Pedra.

## Xarxa hidrogràfica

El Torrent de Cal Tet no té cap afluent.

## Referències

* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
# Val de Mamet I

Val de Mamet I és un abric que conté pintures rupestres d'estil llevantí. Està situat en el terme municipal de Mequinensa (Aragó), a Espanya. Aquest petit abric es troba en una enorme roca despresa del marge dret d'aquest barranc. Està orientat al Sud i presenta dues figures pintades i superposades en color vermell. La primera figura és un motiu soliforme o esteliforme, sobre el qual apareix pintat un motiu en forma de bastó.
L'abric està inclòs dins de la relació de coves i abrics amb manifestacions d'art rupestre considerats Béns d'Interès Cultural en virtut del que es disposa en la disposició addicional segona de la Llei 3/1999, de 10 de març, del Patrimoni Cultural Aragonés. Aquest llistat va ser publicat en el Butlletí Oficial d'Aragó del dia 27 de març de 2002. Forma part del conjunt de l'art rupestre de l'arc mediterrani de la península ibèrica, que va anar declarat Patrimoni de la Humanitat per la #Unesco (ref. 874-663). També va ser declarat Bé d'Interès Cultural amb el codi RI-51-0009509.

## Referències

* ↑ Aragón, Gobierno de. «BOA» (en castellà). www.boa.aragon.es. [Consulta: 6 gener 2020].
* ↑ «Arte rupestre del arco mediterráneo de la Península Ibérica» (en anglès). UNESCO World Heritage Centre. [Consulta: 6 gener 2020].

## Bibliografia

* ROYO GUILLÉN, J.I. I GÓMEZ LECUMBERRI, F. Prospeccions arqueològiques en el terme municipal de Mequinenza (Saragossa). Campaña de 1989, Arqueologia aragonesa, 1988-1989. D.G.A, Zaragoza.
* ROYO GUILLÉN, J.I. The set of shelters with rock art of Mequinenza (Saragossa). Bolskan 5, 1988.
* VV.AA. Arqueologia Aragonesa 1988-1989 Diputació General d'Aragó. Zaragoza, 1991.
# Agnès de Borgonya

* Per a altres significats, vegeu «Agnès de Borgonya, comtessa de Poitiers».
Agnès de Borgonya (1407 – 1 de desembre de 1476) fou filla de Joan Sense Por, duc de Borgonya, comte de Nevers, de Borgonya i de Flandes, i de Margarida de Baviera. Agnès es casà en Autun el 17 de setembre de 1425 amb el duc Carles I de Borbó i d'Auvèrnia, i tingueren :
* Joan II (1426 - 1488), duc de Borbó.
* Maria (v. 1427 - 1448), casada amb Joan II de Lorena (1425 - 1470), duc de Calàbria.
* Felip (v. 1430 - 1440), mort jove.
* Carles II (1433 - 1488), arquebisbe de Lió (1444), cardenal (1476), després duc de Borbó (1488).
* Isabel (1437 - 1465), casada en 1454 amb Carles el Temerari (1433 - 1477), duc de Borgonya
* Lluís (1438 - 1482), bisbe de Lieja.
* Margarida (1438 - 1483), casada en 1472 amb Felip II Sense Terra (1438 - 1497), duc de Savoia.
* Pere II (1438 - 1503), senyor de Beaujeu, després duc de Borbó (1488).
* Caterina (v. 1440 - 1469), casada en 1463 amb Adolf d'Egmont (1438 - 1477), duc de Gueldre
* Jaume (v. 1443 - 1468)
* Joana (morta sense descendència en 1483), casada en 1467 amb Joan IV de Chalon-Arley (1443 - 1502), Príncep d'Orange.
# Apol·lònia de Sicília

Apol·lònia (en grec antic Ἀπολλωνία) era una ciutat del nord-est de Sicília, possiblement l'actual Pollina, prop de Cefalù.
Segons Esteve de Bizanci estava situada entre Aluntium i Calacte. Ciceró també en parla, relacionada amb Capitium, Aluntium i Èngion, d'una manera que indica que eren ciutats properes situades a la mateixa banda de Sicília.
Probablement poblada pels sículs, Diodor de Sicília diu que va ser sotmesa per Leptines, tirà d'Èngion, que la va perdre davant Timoleó, que en va restaurar la independència. Després va ser sotmesa per Agàtocles quan va retornar d'Àfrica, potser l'any 307 aC, però es va independitzar altre cop a la seva mort i en temps de Ciceró era una ciutat encara important. Va quedar sotmesa a Roma junt amb la resta de les ciutats sicilianes i segurament era un municipi romà, però no s'esmenta ja durant l'Imperi. Ni Plini el Vell ni Claudi Ptolemeu en parlen.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Apollonia». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 20-XI-2020].
# MBH

MBH té els següents significats:
* Forat negre microscòpic (del seu nom en anglès Micro Black Hole), forat negre que rep els efectes de la mecànica quàntica
* Forat negre massiu (del seu nom en anglès Massive Black Hole), forat negre amb una massa de milions de masses solars
* Reacció de Morita-Baylis-Hillman, reacció química usada en la síntesi orgànica
* Histograma de límits de moviments (del seu nom en anglès Motion Boundary Histogram), descriptor usat en el reconeixement d'acció per trajectòries denses, en el camp de la visió artificial
* mbH també és l'acrònim de mit beschränkter Haftung, forma de societat de responsabilitat limitada en el dret mercantil alemany
* Mbh també és l'acrònim per a les citacions del Mahabharata, obra cabdal de la literatura índia
# Buchberg (Schaffhausen)

Buchberg és un municipi del cantó de Schaffhausen (Suïssa).

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Torrent de Cal Tonic

El Torrent de Cal Tonic, que en el primer tram del seu curs rep també el nom de Rasa de la Teuleria, és un afluent de l'Anoia que desguassa per la dreta a la Riera de Mantellí. Neix al sud de la masia de Cal Tonic i tot el seu curs, de direcció predominanrt cap al sud, transcorre pel terme municipal de Castellfollit de Riubregós. Desguassa a la Riera de Mantellí a uns 130 metres al sud-oest del Molí d'Enfesta. La xarxa hidrogràfica del Torrent de Cal Tonic, que també transcorre íntegrament pel terme de Castellfollit de Riubregós, està integradada per 7 cursos fluvials que en total sumen una longitud de 5.744 m.

## Referències

* 1 2 3 Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
# James Green Douglas

James Green Douglas (1887 – 16 de setembre de 1954) va ser un polític i empresari irlandès.

## Biografia

Douglas era el més gran dels nou fills que van tenir John Douglas (1861–1931), originari de Grange, al comtat de Tyrone, i la seva muller, Emily (1864–1933), filla de John i Mary Mitton de Gortin, Coalisland, també de Tyrone. La geneologia de la família Douglas es pot traçar fins a Samuel Douglas, de Coolhill, a Killyman.
Convençut defensor de la "Home Rule", va escriure que el seu punt de vista polític havia canviat en el transcurs de l'alçament de Pasqua, principalment a causa de l'ocupació de la ciutat per part de l'exèrcit britànic, veient que els mètodes parlamentaris no serien suficients per eliminar la presència britànica a Irlanda.
Douglas era un nacionalista irlandès i quàquer, director de la Irish White Cross entre 1920 i 1922. Fou escollit per Michael Collins com a director del comitè per redactar la Constitució de l'Estat Lliure Irlandès tot just acabada la Guerra d'Independència Irlandesa.
També fou un membre molt actiu de la Seanad Éireann, el Senat, entre 1922 i 1936, regit per la constitució que havia ajudat a redactar. El 1922 fou escollit com el primer vicepresident del Senat. El Senat fou abolit el 1936 i restablert segons els termes de la Constitució de 1937; de nou, fou un membre actiu del Senat entre 1938 i 1943, i entre 1944 i 1954. Els temes en què més es va implicar com a senador foren el dels refugiats internacionals i la Societat de Nacions.
El 14 de febrer de 1911 Douglas es va casar amb Georgina (Ena) Culley (1883–1959), originària de Tirsogue, Lurgan, al comtat d'Armagh. Els seus fills van ser John Harold Douglas (1912–1982), que va substituir al seu pare com a senador, i James Arthur Douglas (1915–1990).

## Referències

* ↑ «Mr. James Green Douglas». Oireachtas Members Database. [Consulta: 31 maig 2010].
* 1 2 Oxford Dictionary of National Biography
* ↑ Memoirs of Senator James G. Douglas (1887-1954), concerned citizen
* ↑ J. Anthony Gaughan. Memoirs of Senator James G. Douglas; concerned citizen. University College Dublin Press, 1998, p. 52, 53. ISBN 978-1-900621-19-9 [Consulta: 30 maig 2010].
* ↑ «Election of Vice-Chairman». Seanad Éireann - Volume 1, 12-12-1922. Arxivat de l'original el 25 de setembre 2012. [Consulta: 27 març 2016].
* ↑ «James Green Douglas». ElectionsIreland.org. [Consulta: 31 maig 2010].

## Fonts

* Century of Endeavour – Senator James G Douglas breu biografia de Roy Johnston, 1999 (en anglès).
* Memoirs of Senator James G. Douglas – Concerned Citizen ISBN 978-1-900621-19-9
# Ustan

Ustan és una denominació d'una subdivisió o territori utilitzada a Pèrsia.
El nom s'utilitzava ja en època sassànida i designava a una província subdividida en shahrs; a la part final d'aquesta dinastia el nom d'ustan es va aplicar a un domini de l'estat administrat per un ustandar; després d'aquesta dinastia, i sota domini àrab, el nom fou adoptat pels àrabs pels dominis de l'estat a l'Iraq i també per algunes subdivisions, si bé la terminologia exacta presenta algunes confusions: segons Hamza al-Isfahani un ustan era una província persa subdividida en kures mentre que els àrabs consideraven que una kura era equivalent a un ustan (així el Fars tenia cinc ustans subdividits al seu torn en rustaks); al segle X s'utilitzava el nom com a terre de l'estat.
Modernament l'Iran està dividit en ustans o províncies, subdividides en shahrs o shahristans (comtats) i aquests en bakhsh (districtes).

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, X, 1001
# James Gould Cozzens

James Gould Cozzens (Chicago, 1903 — Florida, 1978) va ser un escriptor nord-americà.
Les seves novel·les enfronten els personatges amb dilemes morals, sovint amb una elaborada trama psicològica. El 1948 va rebre el premi Pulitzer per Guard of Honor.

## Obres

* Men and Brethren (1936)
* The Just and the Unjust (1942)
* Guard of Honor (1947)
* By Love Possessed (1958).

## Referències

* ↑ «James Gould Cozzens». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Apol·lònia de l'Euxí

Apol·lònia de l'Euxí (en grec antic Ἀπολλωνία) era una ciutat de Tràcia, al Pont Euxí, al sud de Mesèmbria i del riu Anquialos, que va ser una colònia de Milet. Tenia dos grans ports i la major part de la ciutat estava situada en una petita illa.
Formà part del regne dels Odrisis. Posseïa un temple d'Apol·lo i una estàtua colossal d'aquest déu feta de bronze i obra de Calamis, que Marc Licini Lucul va portar a Roma i va col·locar al Capitoli. A la ciutat i va néixer probablement el filòsof presocràtic Diògenes Apol·loniates i l'orador Isòcrates d'Apol·lònia.
A l'edat mitjana es deia Sozòpolis (Σωζόπολις) i modernament Sizeboli, Siseboli o Sozòpol.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «4. Apollonia». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 13 gener 2021].