OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Meurigita-K

La meurigita-K és un mineral de la classe dels fosfats. Va ser anomenada l'any 1996 en honor de John Meurig Thomas (15 de desembre de 1932, Llanelli, Gal·les del Sud, Regne Unit - 13 de novembre de 2020), un investigador i químic cristal·lí conegut pel seu treball sobre catàlisi heterogènia. Va rebre el nom de meurigita, però va ser reanomenada al nom actual el 2009.

## Característiques

La meurigita-K és un fosfat de fórmula química KFe$^{3+}$₈(PO₄)₆(OH)₇·6.5H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1995. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3. Possiblement idèntica a la fosfofibrita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la meurigita-K pertany a «08.DJ: Fosfats, etc, amb cations de mida mitjana i gran, (OH, etc.):RO₄ = 1:1» juntament amb els següents minerals: johnwalkita, olmsteadita, gatumbaïta, camgasita, fosfofibrita, meurigita-Na, jungita, wycheproofita, ercitita, mrazekita i attikaïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Chino, situada a la localitat de Santa Rita, dins el districte miner de Santa Rita del comtat de Grant (Nou Mèxic, Estats Units). També ha estat descrita als estats de Nevada i Dakota del Sud, així com al Brasil, Xile, França, Alemanya, Txèquia i Austràlia.

## Referències

* ↑ «Meurigite-K» (en anglès). Mindat. [Consulta: 2 gener 2022].
* ↑ Kolitsch, U. «Evidence for the identity of meurigite and phosphofibrite by transmission electron microscopy and X-ray powder diffraction». European Journal of Mineralogy, 11, 1, 1999, pàg. 132 [Consulta: 2 gener 2022].
# Milagro a los cobardes

Milagro a los cobardes és una pel·lícula espanyola estrenada el 4 de juny de 1962 i dirigida per Manuel Mur Oti, autor també del guió. No va tenir gaire èxit comercial.

## Argument

La pel·lícula mostra una recreació de la passió de Crist. Jesús de Natzaret és conduït davant Pilat el Diumenge de Pasqua a Jerusalem. Quatre persones curades miraculosament intenten salvar-lo. Ana i Rubén intenten alliberar-lo amb l'ajuda d'un grup de seguidors que han estat curats pel Messies. El principal obstacle són les dificultats per a arribar a un acord. En els conspiradors més que la fe pesa l'egoisme; desitgen alliberar a Crist perquè temen que, després de la seva mort, es reprodueixin les seves malalties. Quan és condemnat comencen a dubtar de la seva divinitat.

## Repartiment

* Ruth Roman... Ana
* Javier Escrivá... Rubén
* Leo Anchóriz... Eliecer
* Carlos Casaravilla
* Ricardo Canales
* Manuel Díaz González
* Paloma Valdés ... Esther

## Recepció

La pel·lícula va formar part de la secció oficial del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1961. I el 1962 va obtenir dos premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle: el premi especial i el de millor banda sonora (José Buenagu).

## Referències

* ↑ Milagro a los cobardes, ABC,
* ↑ Pel·lícules a la selecció de 1961 al web del Festival
* ↑ "Milagro a los cobardes" y "Cerca de las estrellas", primeros premios cinematográficos sindicales, ABC, 31 de gener de 1962
# Mesura de comptar

En matemàtiques i més concretament en teoria de la mesura, la mesura de comptar o mesura comptadora és una manera intuïtiva d'assignar una mesura a qualsevol conjunt: es considera que la "mida" d'un subconjunt és el nombre dels elements del subconjunt si és finit, i ∞ si el subconjunt és infinit.
Formalment, es comença amb un conjunt Ω i es considera la sigma-àlgebra que consisteix en el conjunt de les parts de Ω. Es defineix una mesura μ sobre aquesta sigma-àlgebra establint ((A) = |A| si A és un subconjunt finit de Ωi μ(A) = ∞ si A és un subconjunt infinit de Ω, on |A| denota la cardinalitat del conjunt A Llavors (Ω, Σ, μ) és un espai mesurable.
La mesura de comptar permet traduir moltes afirmacions sobre espais L$^p$, com ara la desigualtat de Cauchy-Schwarz, la desigualtat de Hölder o la desigualtat de Minkowski, a formes més familiars. Si Ω = {1,...,n} i S = (Ω, Σ, μ) és l'espai mesurable amb la mesura de comptar μ en Ω, llavors L$^p$(S) és el mateix que R$^n$ (o C$^n$), amb la norma definida per
    $\|x\|_{p}={\biggl\sum _{i=1}^{n}|x_{i}|^{p}{\biggr )}^{1/p}$
per a x = (x$_1$,...,x$_n$). Dividir la mesura de comptar entre el nombre n d'elements de Ω dona la distribució uniforme discreta.
De manera similar, si per Ω es pren el conjunt dels nombres naturals i S l'espai mesurable amb la mesura de comptar sobre Ω, llavors L$^p$(S) consta d'aquelles successions x = (x$_n$) per a les quals
    $\|x\|_{p}={\biggl\sum _{i=1}^{\infty }|x_{i}|^{p}{\biggr )}^{1/p}$
és finit. Aquest espai s'escriu sovint com $\ell ^{p}$.
La mesura de comptar en conjunts numerables també és útil per aplicar teoremes de la teoria de l'integral de Lebesgue (com el teorema de la convergència monòtona, el lema de Fatou, el teorema de la convergència dominada, el teorema de Fubini, etc.) a sèries.

## Bibliografia

* Cerdà Martín, Joan Lluís. Càlcul integral. Edicions Universitat de Barcelona, 2001, pàg. 20.
# Norman de Garis Davies

Els egiptòlegs Nina (6 de gener 1881 - 21 d'abril de 1965) i Norman de Garis Davies (1865 - 5 novembre 1941) foren un matrimoni d'il·lustradors i copistes britànics que van treballar en l'elaboració a principis i mitjans del segle XX de pintures sobre l'Antic Egipte. Les seves obres sovint van ser publicades de manera conjunta, com a N. de Garis Davies, pel que sol ser difícil determinar qui va fer que la il·lustració.
Nina va néixer Anna Macpherson Cummings a Salònica, Grècia, però va tornar a Escòcia amb la mort del seu pare, Cecil. El 1907, va viatjar a Egipte i es va trobar amb Norman de Garis Davies, amb qui es va casar a Hampstead, Londres el 8 d'octubre de 1907.
Norman va estudiar teologia a la Universitat de Glasgow, on va obtenir un mestratge i BD, i va estudiar a la Universitat de Marburg com a postgraduat. Era ministre a l'Església congregacional d'Ashton-under-Lyne la primera vegada que va visitar Egipte el 1897. Va treballar allà per a Flinders Petrie a Denderah. Es va convertir en cap del Fons Egipci d'Exploració, i més tard va treballar per a l'expedició del Museu Metropolità d'Art del 1907.

## Referències

* 1 2 3 Nigel Strudwick. «Nina M. Davies (1881–1965)» (pdf). [Consulta: 23 agost 2009].

## Enllaços externs

* «Theban tomb tracings made by Norman and Nina De Garis Davies». Griffith Institute. [Consulta: 23 agost 2009].
# Estadi Örjans Vall

L'Estadi Örjans Vall és un estadi de futbol de la ciutat de Halmstad, a Suècia.
L'estadi fou inaugurat amb el nom Halmstads Idrottsplats el 30 de juliol de 1922. Té una capacitat per a 11.100 espectadors. Va ser seu de la Copa del Món de Futbol de 1958.

## Referències

* ↑ Kerstin Wedin. «Örjans vall 90 år» (en swedish). Gamla Halmstad, 2012. [Consulta: 11 febrer 2021].
* ↑ «Örjans Vall, fotbollsarena».
* ↑ «World Cup 1958». rsssf.com. [Consulta: 1r febrer 2022].
# La Devesa (desambiguació)

«La Devesa» té aquests significats:
# Incrustació

* Per a altres significats, vegeu «Incrustació (desambiguació)».
* Bescanviador de calor en una central elèctrica de vapor, contaminat per macrofouling
La incrustació és l'acumulació de material no desitjat sobre superfícies sòlides. Els materials de contaminació poden consistir en organismes vius (biofouling) o en una substància no viva (inorgànica o orgànica). La incrustació es distingeix generalment d'altres fenòmens de creixement superficial perquè es produeix en una superfície d'un component, sistema o planta que realitza una funció definida i útil i que el procés d'incrustació impedeix o interfereix amb aquesta funció.
Els fenòmens de contaminació són comuns i diversos, que van des de la incrustació dels bucs dels vaixells, superfícies naturals en el medi marí (fouling), contaminació de components de transferència de calor a través d'ingredients continguts en aigua de refrigeració o gasos, i fins i tot el desenvolupament de placa o càlcul a les dents. o dipòsits en plaques solars a Mart, entre altres exemples.

## Incrustació calcàrea

La tosca és un dipòsit sòlid salí que es forma en les superfícies interiors de tubs o de recipients, produït per la precipitació de les sals presents en els líquids que condueixen o que contenen. Els més habituals són els dipòsits de carbonat de calci, CaCO₃, que es formen a partir d'aigües dures quan estan calentes. També són habituals, però menys, les incrustacions d'hidròxid de magnesi, Mg(OH)₂ i de sulfat de calci, CaSO₄. Les incrustacions s'eliminen mitjançant l'acció d'àcids diluïts per evitar que afectin les superfícies damunt les quals estan dipositades.

## Referències

* ↑ «Incrustació». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ tosca a Optimot
* ↑ Diccionario de Arte I (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.299. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 1r desembre 2014].

## Vegeu també

* Tosca de sabó
* Aigua dura
* Calcària
* Suavització d'aigua

## Enllaços externs

* Biofouling in Heizungs-, Trinkwasser- und Kühlsystemen
* Antifoulings und Kühlwassersysteme Arxivat 2016-03-10 a Wayback Machine. (PDF-Datei; 329 kB)
* Einsatz umweltverträglicher Chemikalien in der Kühlwasserkonditionierung (PDF-Datei; 1,32 MB)
# Independents d'Acció Popular

Independents d'Acció Popular fou un grup parlamentari d'orientació política catòlica i centrista format a l'Assemblea Nacional Francesa després de les eleccions de 1936. Aplegava un total de 16 diputats, entre ells Joseph Rossé, Michel Walter, Jean-Pierre Mourer, Marcel Stürmel, Arthur Heid, Édouard Fuchs, Charles Hartmann, Paul Harter, Henri Meck, Charles Elsaesser, Thomas Seltz i Joseph Gullung.
Va sorgir del grup dels Republicans de Centre, actius durant la legislatura precedent (1932-1936), i reagrupaven essencialment els diputats de la Unió Popular Republicana, el partit demòcrata-cristià alsacià, i els de la Unió Republicana Lorenesa.
# Joan-Enric Vidiella Bessa

Joan-Enric Vidiella Bessa va néixer el 25 de maig de 1935 a Reus. Fill de Joan Vidiella Simó (Reus 1900-1983) i Clotilde Bessa Elies (Tarragona 1904-1985), germà d'Agustí Vidiella Bessa (Reus 1941) i net de Ramon Vidiella i Balart col·laborador en la creació de la Mancomunitat de Catalunya i president de la Diputació de Tarragona. Enginyer industrial, ha destacat per ser empresari, col·leccionista, creador de teixits estampats, tennista, arqueòleg tèxtil, escriptor i periodista.
Va iniciar els seus estudis en el parvulari de l’escola Maria Cortina de Reus, després al col·legi de Sant Pere Apòstol, fins a l'ingrés al batxillerat en el Instituto Nacional de Enseñanza Media de Reus. A l'institut es va iniciar en el periodisme escrivint articles per la Revista Ecos portaveu dels alumnes. Quan va acabar l'institut la família es va traslladar a viure a Barcelona al 1952. Va estudiar la carrera d'Enginyer d'Industries Tèxtils a Terrassa i Enginyer Industrial especialitat tèxtil i va obtenir. Es va iniciar professionalment com a delineant a l'any 1954 a l'E.N.H.E.R, a la secció de projectes.
Va fer practiques a S.A. Serra i com ajudant de muntador a la filatura de la fabrica Sedó de la Selva del Camp de Tarragona. A França a la Société Alsacienne de Constructions Mécaniques de Mulhouse i a Suíssa a l'empresa Zellweger d'Uster.
Director de Manufactures Torrens Gros, S.A. fins al seu tancament. Al 1971 va crear l'empresa Vidiestil, S.A, especialitzada en l'exportació de teixits infantils.
Va ser el primer fotògraf espanyol que va tenir autorització per assistir a les desfilades en el Hilton de Christian Dior i a la Setmana de la Moda de Paris.
Molt vinculat a l'Associació de Enginyers Industrials de Catalunya de la que va ser President de la Comissió de Cultura.
Disposa d'una col·lecció privada d'antiguitats relacionades amb el món tèxtil.
Tennista federat internacional, va guanyar el títol de campió d'Espanya en dobles mes de 80 l'any 2015.

## Premis

* Vidiestil. S.A. va rebre al 1998 el primer premi a la Internacionalització de la Economia Catalana de la Generalitat de Catalunya
* 1999 Pierre Mauroy li lliurava la Medalla de la Ciutat de Lille
* 2000 Giorgio Armani la Distinció de Moda in de la Ciutat de Milan.

## Obra

* Vidiella Bessa, Joan-Enric. Reus Batxillerat del 1945 al 1952. Instituto Nacional de Enseñanza Media.. Rabassa, arts gràfiques., 2012.
* Vidiella Bessa, Joan-Enric. Ramon Vidiella i Balart. Un home bo. L'advocat dels pobres.. Rabassa, arts gràfiques, 2020.

## Referències

* ↑ Vidiella «A la deriva». Ecos portavoz de los alumnos, 1952.
* ↑ «Vidiestil, S.A.».
* ↑ «Comissió de Cultura dels EIC». Fulls dels Enginyers, 2013, pàg. 63.
* ↑ «Vidiestil, ganadora de un Premio a la Internacionalización». Textil Express núm.89, 01-09-1999, pàg. 134.
* ↑ «Tissu Premier: ese vertiginoso salón de dos días». Textil Express núm.85, 01-03-1999, pàg. 84.
# Jaime Salazar

Jaime Salazar Gutiérrez (6 de febrer de 1931) és un exfutbolista mexicà.

## Selecció de Mèxic

Va formar part de l'equip mexicà a la Copa del Món de 1958.

## Referències

* ↑ 1958 FIFA World Cup Sweden Arxivat 13-10-2011 a Wayback Machine.
* ↑ Jaime Salazar Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ CARRILLO, Omar. La Historia de las Copas del Mundo: Crónicas de la Selección Mexicana, El Tri en cada mundial.. Mèxic: Editorial Televisa edición, 2006.
# Jaime Salinas Bonmatí

Jaime Salinas Bonmatí (Maison-Carrée, Algèria, 1925 - Grindavik, Islàndia, 25 de gener de 2011), escriptor i editor, fou fill del poeta Pedro Salinas i Margarita Bonmatí.
Tot i que nascut a Algèria, va viure la seva infantesa a Sevilla i Madrid. L'esclat de la Guerra Civil espanyola sorprengué la família Salinas a Santander i l'any 1937 emigraren als Estats Units on el jove Jaime acabà els seus estudis secundaris.
Després va viure a Puerto Rico i s'allistà a l'American Field Service. En acabar la Segona Guerra Mundial es graduà a la Universitat estat-unidenca de Johns Hopkins.
L'any 1954 retorna a Europa després de la mort del seu pare i viu una curta temporada a París fins al 1955 en què s'instal·la a Barcelona en una torre del barri del Putget junt amb l'escriptor islandès Guðbergur Bergsson, que estudiava a la Universitat de Barcelona i esdevingué la seva parella. Treballa en una empresa editorial francesa i entra a Seix Barral on inicia la seva carrera com a editor.
El 1966 cofunda Alianza Editorial i el 1976 rellança Alfaguara. Fou director general del Llibre i Biblioteques en el primer govern socialista sorgit de les eleccions generals del 1982, càrrec que ocupà fins al 1995 en què va dimitir. Posteriorment fou director de l'editorial Aguilar fins al 1991 en què raons de salut l'obligaren a deixar el càrrec i el món editorial.
Amb Guðbergur Bergsson, passava llargues temporades a Grindavík (Islàndia), on morí i hi és enterrat.

## Referències

* ↑ «Mor als 84 anys l'editor Jaime Salinas». Diari Avui. [Consulta: 26 gener 2011].
* ↑ «[https://www.lavanguardia.com/cultura/20200213/473509989570/principes-de-la-edicion.html Príncipes de la edición. Las demoledoras cartas de Jaime Salinas a su pareja, Gudbergur Bergsson]», 13-02-2020.
* ↑ «La marcha de un editor clásico», El país, 25 de enero de 2011.
# Jaime Serra Palou

Jaime Serra Palou (Mollerussa, 1964) és un artista i periodista català.

## Biografia

Editor d'infografia i il·lustració de La Vanguardia, diari en el qual els diumenges publica una inclassificable columna d'opinió. Des dels més prestigiosos mitjans d'Europa i Amèrica, Jaime Serra porta 25 anys expandint els límits de la infografia periodística, un àmbit en el qual gaudeix d'un gran prestigi: a començaments del 2012 va ser reconegut per la Society for News Design com l'infografista més influent del món en el període 1992-2012. El seu treball ha estat exposat a Washington DC, Buenos Aires i Barcelona.

## Referències

* ↑ «Most influential graphic artist of the past 20 years». Malofiejgraphics [Consulta: 3 agost 2014]. Arxivat 8 August 2014$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ «Jaime Serra. "Infografies"». Web. Generalitat de Catalunya, 01-02-2013. [Consulta: febrer 2013].
# International Football Association Board

La International Football Association Board (IFAB) és l'òrgan encarregat de determinar les regles de joc del futbol.
La IFAB es formà el 1882 en una reunió a la ciutat de Manchester de la federació anglesa (The Football Association), la Scottish Football Association, la Football Association of Wales i la Irish Football Association. La reunió decidí les regles a aplicar al joc a tots els països i creà la primera competició internacional, el Campionat Britànic de futbol.
La Fédération Internationale de Football Association (FIFA), l'òrgan mundial de govern del futbol, creat a París el 1904 s'adherí a aquestes normes creades per la IFAB. L'any 1913 representants de la FIFA ingressaren a la IFAB. Actualment, la IFAB la componen quatre membres de la FIFA i un de cada una de les quatre federacions del Regne Unit.

## Enllaços externs

* Història de la IFAB
# Jaume de Venècia

Jaume de Venècia fou un traductor medieval, que destaca per les versions de les obres d'Aristòtil, les quals traduí directament des del grec original al llatí, fent-les més accessibles a la comunitat d'erudits. El seu coneixement de la llengua grega permeté un apropament més acurat al missatge d'Aristòtil, que guanyaria en importància a la segona meitat de l'edat mitjana, especialment amb l'escolàstica. L'aportació de Jaume de Venècia s'emmarca dins l'anomenat renaixement del segle XII.

## Referències

* ↑ Lorenzo Minio-Paluello, « Iacobus Veneticus Grecus: Canonist and Translator of Aristotle », a Traditio, vol. 8, Fordham University Press, 1952
# Jamphel Gyatso

Jamphel Gyatso (1758- 1804) (tibetà: བྱམས་སྤེལ་རྒྱ་མཚོ་, Wylie: Byams spel rgya mtsho, pinyin tibetà: Qambê Gyaco; xinès: 强白嘉措, pinyin: Qiáng bái jiā cuò) va ser el 8è Dalai-lama.
Jamphel Gyatso va néixer a Thobgyal a la regió Tsang al Tibet. Els seus pares Sonam Dhargye i Phuntsok Wangmo eren suposadament descendents del Dhrala Tsegyal, un dels herois del poema èpic tibetà del rei Gesar.
Va rebre el seu nom del Panchen Lama Palden Yeshi, i després ambdós van anar a Lhasa, on Jamphel Gyatso fou entronitzat com el 8è Dalai Lama. L'imperi Britànic el va utilitzar com a ambaixador en el seu conflicte amb Bhutan i era també un polític important per als xinesos.

## Vegeu també

* Tibet
* Llista dels Dalai-lama

## Enllaços externs

* pàgina oficial del Dalai Lama Arxivat 2005-12-13 a Wayback Machine.
# Jamník (Žilina)

* No s'ha de confondre amb Jamník (Košice).
Jamník és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Žilina, al centre-nord del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1346.
# Jamrao

Jamrao és un canal llarg i important al Sind, Pakistan, ocupant diversos districtes de la província,. Surt del riu Nara al que després es torna a unir regant una àrea de 336 km². La seva llargada és de 188 km però incloent totes les seves branques i distributaris arriba a 947 km; la branca més llarga és anomenada West Branch i té 101 km de llarg i 657 km de canals menors. Es va obrir el 24 de novembre de 1899.

## Referències

* ↑ Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Jardiner de Lady Macgregor

El jardiner de Lady Macgregor (Amblyornis macgregoriae) és una espècie d'ocell de la família dels ptilonorínquids (Ptilonorhynchidae). Habita la selva humida de les muntanyes de Nova Guinea.
# Jardiner de les Arfak

El jardiner de les Arfak (Ailuroedus arfakianus) és un ocell de la família dels ptilonorínquids (Ptilonorhynchidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de l'illa de Misool i de les muntanyes de la Península de Doberai, a l'oest de Nova Guinea.

## Taxonomia

Considerat coespecífic d'Ailuroedus melanotis, ha estat ubicat a la seua pròpia espècie arran la revisió d'Irestedt et al. (2015).

## Referències

* ↑ J del Hoyo, NJ Collar, DA Christie, A Elliott, LDC Fishpool, P Boesman i GM Kirwan.2016. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Volum 2: Passerines. Lynx Edicions and BirdLife International, Barcelona i Cambridge.
* ↑ M Irestedt, H Batalha-Filho, CS Roselaar, L Christidis i PGP Ericson. 2015. Contrasting phylogeographic signatures in two Australo-Papuan bowerbird species complexes (Aves: Ailuroedus). Zoologica Scripta 45(4): 365–379
# John Ballance

Sir John Ballance (Mallusk, 1839 - Wellington, 1893) va ser un polític i Periodista neozelandés, va servir com 14è Primer Ministre da Nova Zelanda al del 19è segle, i va ser el fundador del Partit Liberal (el primer partit polític organitzat al país).

## Vida primerenca

Parlament de Nova Zelanda :
| Anys | Leg. | Circumscripció | Circumscripció | Partit |
| 1875 | 5 | Rangitikei | Rangitikei | Independent |
| 1876-1879 | 6 | Rangitikei | Rangitikei | Independent |
| 1879-1881 | 7 | Wanganui | Wanganui | Independent |
| 1884-1887 | 9 | Wanganui | Wanganui | Independent |
| 1887-1890 | 10 | Wanganui | Wanganui | Independent |
| 1890-1893 | 11 | Wanganui | Wanganui | Liberal |
El fill gran de Samuel Ballance (un pagès de Glenavy, Comtat d'Antrim, en el que actualment és Irlanda del Nord i Mary McNiece, John Ballance va néixer el 27 de març de 1839 a Mallusk al Comtat d'Antrim. Va ser educat en una Escola Nacional i, a la sortida, va ser aprenent d'una ferreteria a Belfast.

## Referències

* ↑ «Primer Ministre de Nova Zelanda». Arxivat de l'original el 2008-10-20. [Consulta: 21 abril 2013].
# Joan IV d'Alvèrnia

Joan IV de la Tour (d'Auvergne) (1467- 28 de març de 1501), nascut Joan de la Tour, fill de Bertran VI de la Tour, II d'Alvèrnia i de Boulogne, i de Lluïsa de La Trémoille, que fou comte d'Alvèrnia de 1497 a la seva mort, comte de Lauraguès, i senyor de La Tour. Va pujar al govern amb 28 anys. El 27 de maig de 1498 fou consagrat cavaller pel rei Lluís XII de França.
Es va casar el 2 de gener de 1495 amb Joana de Borbó-Vendôme (morta el 1511), amb qui va tenir tres filles:
* Anna de la Tour, comtessa d'Alvèrnia.
* Magdalena de la Tour, que es va casar amb Llorenç II de Mèdici, duc d'Urbino.
* Una filla nascuda el 1501, morta jove
Va morir amb 31 anys el 28 de març de 1501. Les seves dues filles el van succeir en comú sota tutela de la mare.
# Jordi Cihumne

Jordi Cihumne (en llatí Georgius Cihumnus) fou un nadiu de Càndia a l'illa de Creta, que va viure al segle xiii o xiv, va escriure una història del món en vers fins als regnats dels reis d'Israel, David i Salomó.

## Referències

* ↑ Cihumnus, Georgius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 706
# Joan Baptista I Malatesta de Sogliano

Joan Baptista I Malatesta de Sogliano fou fill de Carlo II Malatesta de Sogliano. El Papa Pau III li va restituir els béns i títols el 1545 i el va confirmar comte sobirà de Sogliano, comte de la meitat de San Giovanni in Galilea, comte d'un terç de Talamello (el 1580, al morir son germà Pandolf Malatesta de Sogliano va rebre la totalitat), comte de Pondo, senyor de Montegelli, Rontagnano, Savignano di Rigo, Pietra dell'Uso, Montepetra, Seguno, Pratolina, Rufiano, Meleto, Sapeto, Cigna, Bucchio, Pozzuolo Vallenzera, Sassetta i Soasia, senyor d'un terç de Spinello i Strigara. Va heretar del seu oncle Francesc Malatesta el feu de Martino in Converseto que va revendre a Lucrècia. Va patir l'assetjament del Papa, els Ubertini, i els florentins que el volien privar del seu domini.
Va morir el 1591. Estava casat amb Virgínia Accolti (qui suposadament va tenir relacions amb el seu sogre Carlo I), i en segones noces amb Vittoria Theodoli. Va deixar una filla, Laudòmia (dama d'honor de la duquessa de Florència i monja clarissa) i un fill natural, Constantí (exclòs de la successió per una sentència del tribunal de la Rota el 1601, mort vers el 1650 deixant tres fills: Rafel, Joan Baptista i Lucrècia).