OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Stanley G. Thompson

Stanley Gerald Thompson (Los Angeles, Califòrnia, EUA, 9 de març de 1912 - Berkeley, Califòrnia, EUA, 16 de juliol de 1976) fou un químic estatunidenc que fou el responsable del procés de separació de fosfat de bismut utilitzat en la producció de plutoni al complex de Hanford, instal·lació del Projecte Manhattan durant la Segona Guerra Mundial i, després, participà en el descobriment de cinc elements transurànids: berkeli, californi, einsteini, fermi i mendelevi.

## Vida

Cursà la seva educació secundària al centre públic David Starr Jordan High School del barri de Watts a Los Angeles, on conegué al futur premi Nobel de Química del 1951 Glenn T. Seaborg. Ambdós estudiaren química a la Universitat de Califòrnia a los Angeles. Thompson es graduà el 1934 i després inicià la seva vida professional al Laboratori Richmond de l'empresa Standard Oil a Califòrnia. El 1938 es casà amb Alice Isobel Smith. Morí als 64 anys a causa d'un càncer.

## Obra

Quan Seaborg es traslladà al Metallurgical Laboratory de la Universitat de Chicago el 1942 per estudiar el plutoni dins del projecte Manhattan, convidà Thompson a formar part del seu equip. Mentre es trobava a Chicago, Thompson ideà un procés químic, el procés del fosfat de bismut, per separar el plutoni dels altres productes radioactius generats als reactors nuclears en la fissió de l'urani. Aquest procés fou emprat a escala industrial al complex de Hanford, a l'estat de Washington, i Thompson s'hi traslladà per supervisar la seva implementació.
Thompson retornà a Chicago el 1945, on dirigí la seva recerca cap el descobriment d'elements transurànids. El següent any es traslladar al Laboratori Nacional Lawrence de Berkeley on s'hi doctorà el 1948, sota la direcció de Seaborg, amb la tesi Nuclear and Chemical Properties of Americium and Curium. Dirigí l'equip que sintetitzà i identificà el berkeli i el californi el 1950 i també fou membre dels equips que descobriren els següents tres elements transurànids: einsteini, fermi i mendelevi el 1955.
* Símbols dels elements descoberts per Thomson, amb nombre atòmic i massa atòmica
* Berkeli
* Californi
* Einsteini
* Fermi
* Mendelevi

## Referències

* ↑ Seaborg, G.T. «Stanley G. Thompson - A Chemist's Chemist» (en anglès). Lawrence Berkeley National Laboratory. LBNL Report #: LBL-7765, 01-07-1978.
* 1 2 «Stanley G. Thompson» (en anglès). Atomic Heritage Foundation, 2019. [Consulta: 23 març 2020].
* ↑ Thompson, S. G.; Ghiorso, A.; Seaborg, G. T. «Element 97». Physical Review, 77, 6, 15-03-1950, pàg. 838–839. DOI: 10.1103/PhysRev.77.838.2.
* ↑ Thompson, S. G.; Street, K.; Ghiorso, A.; Seaborg, G. T. «Element 98». Physical Review, 78, 3, 01-05-1950, pàg. 298–299. DOI: 10.1103/PhysRev.78.298.2.
* ↑ Ghiorso, A.; Thompson, S. G.; Higgins, G. H.; Seaborg, G. T.; Studier, M. H. «New Elements Einsteinium and Fermium, Atomic Numbers 99 and 100». Physical Review, 99, 3, 01-08-1955, pàg. 1048–1049. DOI: 10.1103/PhysRev.99.1048.
* ↑ Ghiorso, A.; Harvey, B. G.; Choppin, G. R.; Thompson, S. G.; Seaborg, G. T. «New Element Mendelevium, Atomic Number 101». Physical Review, 98, 5, 01-06-1955, pàg. 1518–1519. DOI: 10.1103/PhysRev.98.1518.
# Brunch

El brunch (un neologisme a partir de la unió de breakfast (esmorzar) i lunch (dinar)) consisteix en un àpat realitzat al matí entre l'esmorzar i el dinar. Se serveix per regla general en un període que va des de les 10 a les 13 hores. És un àpat típic dels països anglosaxons, que als Estats Units va ser introduït pels britànics el 1896. Avui en dia es pot emprar la paraula per definir un dinar a darrera hora del matí.

## Composició

Alguns restaurants i hotels serveixen un esmorzar-dinar, especialment els diumenges i dies festius durant les hores que van des de les 10 del matí fins a les 4 de la tarda. Aquests brunchs consisteixen en un bufet exposat com a auto-servei, generalment. Els aliments servits solen ser els mateixos que en un esmorzar habitual, com ara els ous estrellats, salsitxes, cansalada, pernil, fruita i pastes. No obstant això, pot incloure qualsevol altre menjar servit en un dinar. Els bufets poden tenir grans porcions de carn rostida o fumada, aus, mariscs, salmó fumat, amanides, sopes, verdura, etc..., tot això acompanyat de diferents pans torrats i artesanals.

## Vegeu també

* Dim sum - una popular tapeta xinesa
# Mastacembelus alboguttatus

Mastacembelus alboguttatus és una espècie de peix pertanyent a la família dels mastacembèlids.

## Descripció

* Fa 49 cm de llargària màxima.
* 35 espines i 73 radis tous a l'aleta dorsal.
* 74 radis tous a l'aleta anal.
* Nombre de vèrtebres: 82.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: riu Sittang a Myanmar i conca del riu Salween a Tailàndia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran, 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. Volum 2. A.A. Balkema, Rotterdam.
* ↑ Roberts, T.R., 1986. Systematic review of the Mastacembelidae or spiny eels of Burma and Thailand, with description of two new species of Macrognathus. Jap. J. Ichthyol. 33(2):95-109.

## Bibliografia

* Museu Suec d'Història Natural. Base de dades de la col·lecció d'ictiologia. Secció d'Ictiologia, Departament de Zoologia de Vertebrats. Estocolm, Suècia, 1999.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* Catalogue of Life Arxivat 2016-03-11 a Wayback Machine. (anglès)
* AQUATAB
# Blosis

Els Blosis (en llatí Blosii) van ser dos germans de Campània membres de la coneguda família local dels Blosi.
Van encapçalar un intent de revolta contra els romans i a favor dels cartaginesos d'Hanníbal l'any 210 aC, però la conspiració va ser descoberta i avortada, i els dos germans i els seus còmplices van ser condemnats i executats.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 493.
# Paul Giger

Paul Giger (Herisau, Suïssa, 30 d'agost de 1952) és un violinista i compositor suís. Realitza música clàssica contemporània, jazz i música improvisada, i està especialitzat en tècniques ampliades.
Ha realitzat sis CDs amb el segell d'ECM i ha col·laborat amb el Hilliard Ensemble, Jan Garbarek, Pierre Favre i Marie-Louise Dähler.

## Discografia

* Chartres (ECM, 1989)
* Alpstein (ECM, 1991)
* Schattenwelt (ECM, 1993)
* Ignis (ECM, 1998)
* Vindonissa (ECM, 2003)
* Towards Silence (ECM, 2007)
* trans limen ad lumen (DIVOX, 2017)

## Referències

* ↑ «Biografia» (en anglès). Swiss Film Music. [Consulta: 1r febrer 2019].

## Enllaços externs

* Lloc oficial de Paul Giger
* Paul Giger a ECM Records
# Mezzani

Mezzani va ser un municipi de la província de Parma, a la regió de l'Emília-Romanya (Itàlia), situat a uns 90 km al nord-oest de Bolonya i aproximadament 15 km al nord-est de Parma. Els centres principals de Mezzanii són Casale, Rondani Mezzano, Inferiore Mezzano, Mezzano Superiore. Mezzani limitava amb els municipis de Brescello, Casalmaggiore, Colorno, Parma, Sorbolo, Torrile, Viadana.
El 2019, arran de la fusió amb Sorbolo, va ser constituït el nou municipi Sorbolo Mezani

## Geografia

Mezzani es troba a l'extrem nord-oriental de la província de Parma, al centre de la vall del Po i limita amb tres províncies: Reggio Emilia, Màntua, Cremona.
Situat a la riba dreta del Po, el terme municipal és travessat per corrents d'aigua també als altres: el torrent Parma a l'oest, que desemboca en Po prop de Mezzano Superiore, el torrent Enza que segueix a alguns quilòmetres de la frontera oriental amb la província de Reggio Emilia], i la Parma Morta llit abandonat del Parma que fins als primers anys del segle xix va fluir a Enza.

## Esglésies

* S. Maria nascente (a Mezzano Inferiore)
* S. Silvestro (a Casale)
* S. Michele (a Mezzano Superiore)

## Naturalesa

* Reserva Parma Morta
* Aquarium

## Galeria

* Riu Po prop de Mezzani
* l'església de Casale
* reserva Parma Morta
* l'església de Mezzano Superiore
* l'església de Mezzano Inferiore

## Referències

* ↑ «http://www.comune.mezzani.pr.it/notizie/comune-soppresso-con-lr-182018-link-al-sito-internet-del-nuovo-comune-di-sorbolo-mezzani». Arxivat de l'original el 2021-11-05. [Consulta: 25 agost 2020].
# Stur

Stur (El timó) és el nom d'una revista bretona fundada per Olier Mordrel el 1932. Bilingüe i de caràcter literari i polític, nacionalista radical i amb tendències feixistes, fou la promotora de la dissolució del Partit Autonomista Bretó i de la fundació del Partit Nacional Bretó. Abans, però, intentarà impulsar el minúscul Parti Nationaliste Integral de Bretagne (PNIB), que funcionaria del desembre del 1931 al setembre del 1932, que explicitaria els continguts pronazis amb el racisme pancèltic, antisemita i antillatí. Defensava l'hegemonia d'una Europa celto-germànica, en la que la Bretanya formaria part dels dominadors
A la pràctica, però, es tractava d'una revista d'estudis cèltics difusora del "neopaganisme" que desenvoluparà els mites propers a l'extrema dreta germànica. Mordrel hi escriví:
* Le fascisme a tout le prestige, à nos yeux, de l'enthousiasme révolutionnaire allié à la sagesse expérimentale. Il est jeunesse, force et renouveau. Nous ne le suivons pas dans ses conceptions politiques qui sont différentes de ce que nous sentons et de ce que nous voulons en tant que Celtes. Mais on ne nous fera crier ni "À bas Mussolini", ni "À bas Hitler" ! (Stur, n° 3-4, 1er janvier 1935).
* Le nationalisme breton a pour but [...] de persuader que la fraternisation universelle est une erreur et la paix éternelle une utopie (Stur, n° 9, 1er avril 1937).
Des del 1942, la S de Stur serà formada per una runa vermella per demostrar la "superioritat racial" de la raça celto-germànica. Entre els seus redactors hi figuraren Morvan Lebesque, Yves Le Drézen, Fant Rozec, Alain Guel i Yann Bricler. Fou prohibida pel govern francès el 1939, però Mordrel la va rellançar el 1942, amb uns 300 exemplars.
# Brunettia subalternata

Brunettia subalternata és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Austràlia: Nova Gal·les del Sud.

## Referències

* ↑ Annandale, 1910. Rec. Indian Mus., 5, 141. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 13 març 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Atlas of Living Australia (anglès)
* ↑ Checklist to the Australian species (anglès)
* ↑ Duckhouse, D. A., 1966. Psychodidae (Diptera, Nematocera) of Southern Australia: subfamily Psychodinae. Transactions of the Royal Entomological Society of London, 118: 153–220.
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
# Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1990

La cerimònia de lliurament de les medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1990 va tenir lloc el 1991 a Madrid. El Cercle d'Escriptors Cinematogràfics (CEC) considera que és el quarantè sisè lliurament d'aquestes medalles, ja que van ser atorgades per primera vegada quaranta-cinc anys abans. No obstant això, la veritat és que durant els cinc anys anteriors —1985 a 1989—— l'esdeveniment no s'havia celebrat a causa de la greu crisi que sofria l'associació. La nova direcció del CEC encapçalada per Paul Naschy va aconseguir revitalitzar els guardons cinematogràfics més antics del cinema espanyol i que fossin lliurades noves medalles en vuit categories.
Els premis tenien per finalitat distingir als professionals del cinema espanyol pel seu treball durant l'any 1990 i van estar molt repartits entre diverses produccions. Tan sols Alas de mariposa va aconseguir dues medalles, la de millor actriu per a Sílvia Munt i el Premi revelació per al seu jove director Juanma Bajo Ulloa.

## Llista de medalles

| Categoria | Premiat | Labor premiada |
| Millor pel·lícula | Innisfree | pel·lícula |
| Millor director | Gonzalo Suárez | Don Juan en los infiernos |
| Millor actriu | Sílvia Munt | Alas de mariposa |
| Millor actor | Francisco Rabal | El hombre que perdió su sombra |
| Millor fotografia | Javier Aguirresarobe | Beltenebros |
| Millor música | José Nieto | El rey pasmado |
| Millor guió original | Fernando Fernán Gómez José Truchado Reyes | Fuera de juego |
| Premi revelació | Juanma Bajo Ulloa | Alas de mariposa |

## Vegeu també

* V Premis Goya
* Fotogramas de Plata 1990
* 35a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia
* IX Premis de Cinematografia de la Generalitat de Catalunya

## Referències

* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1990». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2016-03-05. [Consulta: 7 juliol 2019].

## Enllaços externs

* Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1990 a Internet Movie Database
# Bonaventura Vernis i Juvés

Bonaventura Vernis i Juvés, conegut com el “Sastre d'All”, (Puigcerdà, 1886 – Alp, 31 de juliol de 1936) fou un empresari tèxtil puigcerdanenc, regidor i alcalde de Puigcerdà. Participà activament en la vida social i política de Puigcerdà essent membre del Casino Ceretano, president de la societat coral “La Sardana”, alcalde i regidor de Puigcerdà pel partit Unión Patriótica. Fou assassinat el 1936, pocs dies després del cop d'estat del 18 de juliol que desembocà en la Guerra Civil espanyola, a mans dels anarcosindicalistes de la CNT-FAI, comandades per Antonio Martín

## Bibliografia

* Sebastià Bosom i Isern; Martí Solé i Irla; Manuel Calvo. Carrers i places de Puigcerdà: una passejada per la seva història. Puigcerdà: l'Ajuntament, 1998.
# Pardal de l'Afganistan

El pardal de l'Afganistan (Pyrgilauda theresae) és una espècie d'ocell de la família dels passèrids (Passeridae) que habita zones obertes pedregoses i terres de conreu de les muntanyes del nord de l'Afganistan.

## Referències

* ↑ «Pardal de l'Afganistan». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2022(català)
# Locmaria

Locmaria (en bretó Lokmaria-ar-Gerveur) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ar Mor-Bihan. L'any 2006 tenia 784 habitants. És un dels quatre municipis situats a l'illa de Belle-Île-en-Mer

## Demografia

Evolució de la població INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| - | - | - | - | - | 1557 | - | - | - |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| - | - | - | 1852 | - | - | - | - | - |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| - | - | 1538 | 1291 | - | - | 979 | 834 | 737 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 634 | 580 | 565 | 602 | 618 | 705 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1945-1971 | Th. Vincent Sévéno |
| 1971-1977 | Jules Gallène |
| 1977-1986 | Robert Jonveaux |
| 1986- | Jean Yves Bannet |

## Referències

* ↑ Locmaria sur le site de l'Insee
# Stura di Demonte

Stura di Demonte és un riu del nord-oest d'Itàlia afluent del Tanaro (que és afluent del Po) al que desaigua prop de Bra. Neix als Alps prop de Demonte i corre uns 110 km.

## Referències

* ↑ Diversos Autors. Piano di Tutela delle Acque - Revisione del 1º luglio 2004; Caratterizzazione bacini idrografici, Regione Piemonte, 2004.
# Mejit

Mejit (Marshallès: Mājej, o Mājeej) és una illa de l'oceà Pacífic que forma part del districte legislatiu de Ratak Chain de les illes Marshall. A diferència de la majoria de les altres illes de les illes Marshall, Mejit és una illa rocosa en comptes d'un atol, tot i que està envoltada d'un escull de corall que envolta una estreta llacuna. Se situa uns 110 quilòmetres al nord-est de Wotje.
La seva població és d'unes 300 persona. A l'illa abunda Pandanus, l'arbre del pa i el taro. Hi ha un llac d'aigua dolça, rar a les illes Marshall, amb ànecs. Mejit és famós per les seves estores de fulla de pandanus.
L'aeroport de Mejit divideix l'illa.

## Història

L'illa fou descoberta per Miguel López de Legazpi el 9 de gener de 1565. Les llargues barbes dels seus habitants va fer que fos nomenada Los Barbudos. Anteriorment havia estat albirada per Ruy López de Villalobos el desembre de 1542.
El navegant alemany Otto von Kotzebue, al servei de l'Imperi Rus, va fer terra a l'illa Mejit l'1 de gener de 1817, i la va nomenar New Year's Island. El 1884 Mejit va ser reclamada per l'Imperi Alemany juntament amb la resta de les illes Marshall, i els alemanys hi van establir un punt comercial. Després de la Primera Guerra Mundial l'illa va quedar sota el Mandat del Pacífic Sud de l'Imperi Japonès. Amb la fi de la Segona Guerra Mundial l'illa va quedar sota el control dels Estats Units com a part del Territori en Fideïcomís de les Illes del Pacífic fins a la independència de les Illes Marshall el 1986.

## Referències

* ↑ Marshallese-English Dictionary - Place Name Index
* ↑ Marshallese-English Dictionary - Place Name Index
* ↑ Coello, Francisco "Conflicto hispano-alemán" Boletín de Sociedad Geográfica de Madrid, t.XIX. 2º semestre 1885, Madrid, p.240,280,285
* ↑ Morison, Samuel Eliot «The Gilberts & Marshalls: A Distinguished Historian Recalls the Past of Two Recently Captured Pacific Groups». Life, 22-05-1944, pàg. 91–96, 99–101, at p. 93 [Consulta: 16 març 2011].
# Brustem

Brustem és un antic municipi de Bèlgica a la província de Limburg a la vall del Melsterbeek, un afluent del Gete. L'1 de gener de 1977 va fusionar amb Sint-Truiden.
Un primer esment escrit Brustemium data de l'any 1139 quan Alberó II de Chiny-Namur, príncep-bisbe de Lieja publica una llista de les esglésies que han de pagar un delme. Era un feu de Loon o a la frontera, o dins del comtat de Duras. A l'edat mitjana, la rivalitat entre Brustem i Sint-Truiden va ser quasi llegendària. El 1086 la gent de Brustem va destrossar la ciutat i l'abadia de Sint-Truiden. En revenja, les milícies de Sint-Truiden, conduïts pel comte de Duras van metre malbé Brustem el 1160, 1171 i 1180. El comte Lluís I de Loon va construir el castell de mota i pati i va fortificar l'església i el cementiri amb muralles. El 1170 va rebre els drets de ciutat, però per la competència de la ciutat de Sint-Truiden veïna, mai no va esdevenir un centre important.
El castell de Brustem va tenir un paper important a la batalla de Brustem el 28 d'octubre del 1467, entre Carles I de Borgonya i els ciutadans i els gremis de Lieja. Finalment va ser enderrocat el 1489 pel duc de Saxònia. En queden al dia d'avui parts de la torre mestre, de les fosses, del talusos així com la font de Clodoveu I (Clovisbron).
Fins avui queda un poble rural, conegut per la fruticultura i la caserna de la força aèria de Bèlgica, establerta a la carretera de Lieja o chaussée de Liège, amb el sobrenom francès de chaussée d'Amour, per l'omnipresència de cases de barrets que va inspirar una sèrie televisiva que ha de sortir el 2016. La basi de les forces aèrees i la pista de l'aeroport militar van tancar el 1996. Una part de l'antiga zona militar s'està transformant en polígon industrial.

## Llocs d'interés

* Ruïnes de l'antic castell de mota i pati
* La Capilla d'Euqueri
* L'església de Llorenç del segle XVIII
* La Chaussée de l'Amour
* Rectoria
* Capilla de Sant Euqueri
* Font de Clodoveu I
* Entra de l'antiga caserna de les forces aèrees de Bèlgica

## Referències

* ↑ Doperé, Frans; Ubregts, William. «Brustem». A: De donjon in Vlaanderen: architectuur en wooncultuur (en neerlandès). Volum 3 d’Acta archaeologica Lovaniensia: Monographiae. Lovaina: Leuven University Press, 1991, p. 138-140. ISBN 9789050660976.
* ↑ Vaughan, Richard. Charles the Bold: The Last Valois Duke of Burgundy (en anglès). Volum 4 de History of Valois Burgundy The Dukes of Burgundy. Martlesham (Suffolk): Boydell Press, 2002, p. 20-24. ISBN 9780851159188.
* ↑ Croughs, Jozef «Opnames tv-serie ‘Chaussée d’Amour’ gestart in Brustem (S'ha començat el rodatge de la sèrie ‘chaussée d'Amour’a Brustem)». Het Belang van Limburg, 02-06-2015.
* ↑ «Bedrijventerrein op het voormalig militair domein in Brustem» (en neerlandès). Ajuntament de Sint-Truiden. Arxivat de l'original el 2015-07-13. [Consulta: 13 juliol 2015].
# Paroníquia de roca

La paroníquia de roca, Paronychia kapela, és una espècie de planta cariofil·làcia.

## Descripció

Planta reptant de 5 a 15 cm de llargada. Fulles ovades, el·líptiques o lanceolades, molt ciliades. Glomèruls florals de 7-10 mm de diàmetre, flors blanques d'1,5-2,5 mm. Floreix de maig a juliol.

## Hàbitat

Distribució com oròfita circummediterrània, incloent Catalunya i el País Valencià, entre els 800 i els 2680 m d'altitud. Viu en pasturatges rocosos secs i calcaris.
# Microso

El microso inclou tots els sons de l'escala de temps més curts que les notes musicals, l'escala de temps de l’objecte de so i més llargs que l'escala de temps del sample. Concretament, és inferior a una dècima de segon i superior a 10 mil·lisegons, que inclou part del rang de freqüència d’ àudio (20 Hz a 20 kHz), així com una part del rang de freqüències infrasòniques (per sota de 20 Hz, ritme).
Aquests sons inclouen fenòmens d'àudio transitoris i són coneguts a l'acústica i de processament de senyal per diversos noms, incloent partícules de so, acústica quàntica, àtom de Sonal, gra, Glisson, grainlet, trainlet, microarc, wavelet, chirplet, placa de fibra òptica, àtom de temps-freqüència, prémer, impuls, toneburst, ton pip, píxel acústic i altres. En el domini de la freqüència es poden anomenar nucli, inici de sessió i marc, entre d'altres.
El físic Dennis Gabor va ser un pioner important en el micro sons. El micromuntatge és un muntatge musical amb microsons.
El microtemps és el nivell de " sintaxi " sonora o auditiva o la "distribució variable del temps de ... energia espectral".

## Llista d’artistes del microso

* Curtis Roads
* Karlheinz Stockhausen
* Ryoji Ikeda
* Richard Chartier
* Alva Noto
* Bernhard Günter
* miqraw

## Vegeu també

* Síntesi granular
* Microtonalisme

## Enllaços externs

* Microsound.org (llista de correu centrada en l'estètica de Microsound)
# Suimanga murí

El suimanga murí (Cyanomitra veroxii) és un ocell de la família dels nectarínids (Nectariniidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones costaneres i boscos de ribera del sud de Somàlia, est de Kenya, est de Tanzània cap al sud a la llarga de la costa i grans rius a Zanzibar, Malawi, Zimbabwe i Moçambic.

## Referències

* ↑ «Suimanga murí». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/12/2021(català)
# Bosc Nacional Chippewa

El Bosc Nacional Chippewa (Chippewa National Forest) és una àrea protegida que se situa al centre-nord de Minnesota gestionada pel Servei Forestal dels Estats Units. Amb 1.300 llacs i estanys, 1.489 quilòmetres de rius, i 180.000 hectàrees d'aiguamolls, hi ha moltes oportunitats per a la navegació i la pesca en aquest bosc. Hi ha més de 180 parelles reproductores dels pigargs americans, així com populacions del linx canadenc i la grua del Canadà. La seva seu (supervisor's office) se situa a Cass Lake.$^{:144–150}$ Hi ha districtes de guardaboscos a Blackduck, Deep River i Walker Un parc de bombers per a incendis forestals se situa a Grand Rapids.

## Vegeu també

* Llista de boscos nacionals dels Estats Units

## Referències

* ↑ «The National Forests of the United States». The Forest History Society. Arxivat de l'original el 12 de febrer 2013. [Consulta: 14 octubre 2012].
* ↑ Mohlenbrock, Robert H. This Land: A Guide to Central National Forests. Berkeley, California, USA: University of California Press, 2006. ISBN 978-0-520-23982-1 [Consulta: 12 desembre 2012].
* ↑ «Chippewa National Forest». U.S. Forest Service. [Consulta: 17 octubre 2012].
* 1 2 «Chippewa National Forest Offices and Fire Center». [Consulta: 1r maig 2016].
# Maria Isabel d'Espanya

Maria Isabel d'Espanya és el nom dels següents personatges:
* Maria Isabel d'Espanya (reina de les Dues Sicílies) (1789 - 1848)
* Maria Isabel d'Espanya (princesa de les Dues Sicílies) (1851 - 1931)