OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Província de Youssoufia

La província de Youssoufia (en àrab إقليم اليوسفية, iqlīm al-Yūsufiyya; en amazic ⵜⴰⵙⴳⴰ ⵏ ⵍⵉⵡⵙⵓⴼⵉⵢⴰ) és una de les províncies del Marroc, fins 2015 part de la regió de Doukkala-Abda i actualment de la de Marràqueix-Safi. Té una superfície de 3.000 km² i 251.943 habitants censats en 2004. La capital és Youssoufia. Fou creada en 2009.
Els seus principals atractius turístics són la reserva reial de Gaseles, el llac Zima, la regió Hmmer i la mesquita i el mausoleu de Sidi Chiker.

## Composició

Està formada per dos municipis i nou comunes rurals:
* Youssoufia (M)
* Echemmaia (M)
* Ighoud
* Esbiaat
* Lakhoualqa
* Ras El Ain
* Atiamim
* El Gantour
* Jdour
* Jnane Bouih
* Sidi Chiker

## Referències

* ↑ «Cens general de població 2004» ( PDF) (en (francès)). Arxivat de l'original el 2010-06-01. [Consulta: 9 juliol 2016].
* ↑ «La province de Youssoufia». Conseil régional du tourisme de Doukkala-Abda. Arxivat de l'original el 2011-08-02. [Consulta: 9 juliol 2016].
# Seemannaralia gerrardii

Seemannaralia és un gènere monotípic de fanerògames que pertany a la família de les Araliaceae, que comprèn una única espècie: Seemannaralia gerrardii (Seem.) R.Vig. És originària del sud d'Àfrica.

## Descripció

És un arbre perennifoli que arriba una grandària de 2 – 15 m d'altura a una altitud de 610 - 1830 metres.

## Taxonomia

Seemannaralia gerrardii va ser descrita per (Seem.) R.Vig. i publicat a Annales des Sciences Naturelles; Botanique, série 9 4: 118. 1906.

### Sinonímia

* Cussonia gerrardii Seem., J. Bot. 4: 298 (1866).
* Panax gerrardii (Seem.) Harv., Gen. S. Afr. Pl., ed. 2: 147 (1868).

## Vegeu també

* Característiques de les araliàcies

## Referències

* ↑ Espècies a The International Plant Names Index
* 1 2 «Seemannaralia gerrardii». Royal Botanic Gardens, Kew: World Checklist of Selected Plant Families. [Consulta: 19 desembre 2009].
* ↑ «Seemannaralia gerrardii». Conservatori i Jardí Botànic de Ginebra: Flora africana. [Consulta: 14 agost 2013].
* ↑ «Seemannaralia gerrardii». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 14 agost 2013].

## Bibliografia

* AFPD. 2008. African Flowering Plants Database - Base de Donnees donis Plantis a Fleurs D'Afrique.
* Gibbs Russell, G. I., W. G. M. Welman, I. Retief, K. L. Immelman, G. Germishuizen, B. J. Pienaar, M. Van Wyk & A. Nicholas. 1987. List of species of southern African plants. Mem. Bot. Surv. S. Africa 2(1–2): 1–152(pt. 1), 1–270(pt. 2).
# Pachycara shcherbachevi

Pachycara shcherbachevi és una espècie de peix de la família dels zoàrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 23,6 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu entre 2.000-4.780 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al nord-oest de les Illes Andaman.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Zugmayer E., 1911. Diagnoses de poissons nouveaux provenant des campagnes du yacht "Princesse-Alice" (1901 à 1910). Bull. Inst. Oceanogr. (Mònaco) Núm. 193. 1-14.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Anderson, M.E., 1989. Review of the eelpout genus Pachycara (Zugmayer, 1911) (Teleostei: Zoarcidae), with descriptions of six new species. Proc. Cal. Acad Sci. 46(10):221-242.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Anderson, M.E., 1994. Systematics and osteology of the Zoarcidae (Teleostei: Perciformes). Ichthyol. Bull. J.L.B. Smith Inst. Ichthyol. 60:120 p.

## Bibliografia

* Anderson, M.E. i V.V. Fedorov, 2004. Family Zoarcidae (Swainson, 1839). Eelpouts. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (34):58.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# El Ràfol de Famut

El Ràfol de Famut (probablement del nom propi àrab Famut) o també el Rafalet era un antic poblat, hui desaparegut, que estava situat al N.O. del terme municipal de Xaló, en l'actual partida de La Solana.

## Localització

Una escriptura que data del dia 9 de gener de l'any 1409 es refereix a la seua ubicació aproximada:"...de Mosquera e Alcalalí e d'allí passava lo riu vers lo Ràfol apellat de Famut...". El riu a què s'hi al·ludeix és el riu Xaló-Gorgos. L'esmentat document també confirma la proximitat a aquest poblat d'un tossal o alcúdia: "...en la sumitat d'un toçal, qui és desus lo Ràfol de Famut vers Alcalalí...".

## Drets sobre el lloc

Aquesta mateixa escriptura de l'any 1409 dona el nom del senyor al qual pertanyia el poblat i les terres que l'envoltaven:"...lo qual Ràfol roman al dit en Pere de Castellví…". El Ràfol de Famut també formà part dels llocs que na Isabel Martorell havia aportat com a dot al seu matrimoni amb el poeta Ausiàs March, celebrat l'any 1437. Na Isabel morí dos anys després i en March, com a hereu de la seua esposa, prengué possessió del Ràfol de Famut i els altres dominis que li havia deixat: Cuta, Traella, El Ràfol de Xaló i Benibéder. L'any 1444, el poeta vengué tot el lot per 22.000 sous a n'Agnés de Portugal, esposa d'en Gonçal d'Íxer, Comanador de Muntalbà. Aquest cavaller pertanyia a un noble llinatge fundat per en Pere Ferrandis d'Íxer, que era fill extramatrimonial del rei Jaume I i de na Berenguera Ferrandis. Els Íxer eren els principals enemics dels Martorell.

## Azmet Ubaydalla, habitador del Ràfol de Famut

No es té constància documental del nombre de cases que integraven aquest poblat, però sí que es coneix la identitat d'un dels seus habitants: Azmet Ubaydalla, que vivia al Ràfol de Famut l'any 1425, és a dir, quan el lloc pertanyia a la família dels Martorell. El nom d'aquest musulmà és conegut a través de la reclamació d'un deute que el tal Azmet havia contret amb un mercader d'Oliva.

## Referències

* ↑ Mas i Martí, Josep; Noguera i Mengual, Jaume. «El lloc i el terme de Llíber al Segle XVII». Raco.cat. [Consulta: desembre 2016].
* ↑ Mengual, Jaume Noguera. «HISTÒRIA DE XALÓ: LA VINCULACIÓ D'AUSIÀS MARCH AMB XALÓ (III)». HISTÒRIA DE XALÓ, 23-12-2016. [Consulta: 23 desembre 2016].
* ↑ «Llengua i poesia al Segle XV». [Consulta: desembre 2016].
* ↑ «BioGrAfíA dE AuSiàS MarcH!! - ausias_march08». Fotolog. Arxivat de l'original el 2016-12-24 [Consulta: 23 desembre 2016]. Arxivat 2016-12-24 a Wayback Machine.
# Districte de Tumbes

Tumbes és un dels sis districtes del Perú que conformen la província de Tumbes ubicada al departament de Tumbes al nord del Perú. Limita al nord amb el golf de Guayaquil (oceà Pacífic); a l'est amb la província de Zarumilla; al sud amb el districte de San Juan de la Virgen; i a l'oest amb el districte de Corrales. Té una extensió de 158,84 km² i una població estimada superior als 90.000 habitants. Al seu territori s'estén la ciutat de Tombes, capital del districte, de la província i del departament. A més de la seva capital, la ciutat de Tumbes, el districte té els següents centres poblats:
* Huaquilla
* Puerto Pizarro
* Cruce Pizarro
* La Primavera
* La Botella
* La Huaca del Sol
* Pedro el Viejol (Puerto El Cura)
* El Venado
* Vila Corpac
* El Tropezón
* La Victoria
* 2019 - 2022
** Alcalde : Carlos Jimy Silva Mena, del movimiento independiente Renovación Tumbesina.
** Regidors :
* # José Manuel Gálvez Herrera (movimiento independiente Renovación Tumbesina)
* # Denis Rodríguez Mendoza (movimiento independiente Renovación Tumbesina)
* # Katherine Valdez Zapata (movimiento independiente Renovación Tumbesina)
* # Fredy Rosales Reto (movimiento independiente Renovación Tumbesina)
* # Aldo Jorge Clavijo Campos (movimiento independiente Renovación Tumbesina)
* # Rebeca Delgado Ramírez (movimiento independiente Renovación Tumbesina)
* # Sandra Purizaga García (movimiento independiente Renovación Tumbesina)
* # Robert Serge Dolmos Peña (Unión por el Perú)
* # José Ramos Castro García (Unión por el Perú)
* # José Eduardo Palomino García (Alianza para el Progreso)
* # Miguel Calle Castillo (movimiento independiente Reconstrucción con Obras más Obras para un Tumbes bello)
El representant de l'Església catòlica en aquest districte és el vicari general de Tumbes pbro. Pedro Talledo Nizama Des del punt de vista jeràrquic de l'Església catòlica, forma part de la Vicaría foránes de Tombes de l'Arquebisbat de Piura.

## Referències

* ↑ JNE Plataforma electoral
* ↑ Parroquia San Nicolás Tolentino.
* ↑ «Conferencia Episcopal Peruana, Jurisdicciones eclesiásticas». Arxivat de l'original el 27 de setembre de 2016. [Consulta: 8 maig 2015].

## Vegeu també

* Organització política del Perú

## Enllaços externs

* Tumbes Tour
* INEI Perú Arxivat 1997-04-12 a Wayback Machine.
# AVN Media Network

AVN Media Network és una empresa de publicació, mitjans digitals i gestió d'esdeveniments per a la indústria d'entreteniment per a adults. La cartera d'empreses d'AVN Media Network inclou diverses publicacions, exposicions, espectacles i comunitats de la indústria per a adults àmpliament reconegudes. Aquests inclouen gfy.com, una comunitat d'administradors web per a adults, la revista AVN, AVN Online, GayVN i AVN Adult Entertainment Expo.
AVN Media Network, Inc. té la seva seu a Chatsworth (Los Angeles)

## Vegeu també

* AVN Adult Entertainment Expo
* Pornografia als Estats Units

## Referències

* ↑ «Services». AVN Media Network. Arxivat de l'original el 24 juliol 2016. [Consulta: 11 juliol 2016].
* ↑ «AVN». LinkedIn. [Consulta: 11 juliol 2016].

## Enllaços externs

* Web Oficial
# Resclosa dels Campassos

La Resclosa dels Campassos és un embassament que pertany al riu Calders, creat per una petita presa d'obra, situada en el terme municipal de Monistrol de Calders, al Moianès.
Fou construïda al segle xvi per tal de dur aigua al Molí de la Païssa. A principis del xx fou ampliada per tal de proveir les instal·lacions industrials de la Colònia tèxtil que es construí al mateix indret on hi havia el molí.
Respecte al canvi d'ús d'aquesta resclosa, podem concretar que fou portat a terme entre l'any 1900 (última referència a l'ús de la resclosa per donar força al molí) i el 1904 (primera referència a l'ús de la resclosa per donar força a les instal·lacions industrials de la Colònia Clarassó). Aquest canvi d'ús comportà la reconstrucció integral de la resclosa i del canal, ampliant la capacitat i modificant el traçat d'aquest últim, fent-lo passar per un túnel excavat en roca viva.

## Referències

* ↑ Fulls de matrícula industrial de l'Ajuntament de Calders (Arxiu Municipal de Calders).

## Bibliografia

* ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006
* PERARNAU I LLORENS, Jaume i PIÑERO I SUBIRANA, Jordi. Monistrol de Calders. La seva història i el seu patrimoni. Monistrol de Calders: Ajuntament de Monistrol de Calders, 1993. Sense ISBN.
# Portada/efemèride abril 27

Mekhitar
« 26 d'abril · 27 d'abril · 28 d'abril »
# Paretroplus maromandia

Paretroplus maromandia és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 25 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Madagascar.

## Referències

* ↑ Bleeker, P. 1868. Description de trois espèces inédites de Chromidoïdes de Madagascar. Versl. Akad. Amsterdam (Ser. 2) v. 2: 307-314.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Poll, M. & J.P. Gosse 1995: Genera des poissons d'eau douce de l'Afrique. Mémoire de la Classe des Sciences. Académie royale de Belgique. 9: 1-324.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Sparks, J. 2008. Phylogeny of the cichlid subfamily Etroplinae and taxonomic revision of the malagasy cichlid genus Paretroplus (Teleostei: Cichlidae). Bulletin of the American museum of Natural history, 314: 1-151.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Nedum Onuoha

Chinedum "Nedum" Onuoha (nascut el 12 de novembre de 1986 a Warri, Nigèria) és un futbolista anglès d'origen nigerià. Actualment juga de defensa pel Queens Park Rangers.

## Referències

* ↑ «BBC SPORT | Football | African | Know a player of African origin?». [Consulta: 15 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Dades estadístiques sobre Nedum Onuoha a soccerbase.com (anglès)
# El Sagrat Cor de Balaguer

El Sagrat Cor de Balaguer és una església parroquial de Balaguer, a la Noguera, inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
La nova església de Balaguer, dedicada al Sagrat Cor de Jesús, és situada en una gran plaça rectangular de l'eixample de la ciutat, a l'altra banda del riu Segre, vers migdia. És de grans dimensions, atès que la seva àrea urbana de servei és també gran. La façana principal és encarada a migdia.
Aquesta església es començà a construir l'any 1964. Segons el seu autor és la que més es ressent de l'impacte directe de les formes gaudinianes.

## Referències

* 1 2 «Església del Sagrat Cor de Balaguer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 gener 2018].
# Dinastia Supplinburger

La Dinastia Supplinburger va ser la casa a la qual pertanyia l'emperador del Sacre Imperi Lotari II. El nom de la dinastia prové de la ciutat saxona de Süpplingenburg.

## Genealogia

* ? Bernat/Conrad (?-vers 1069)
** Gebhard de Süpplingenburg (?-1075)
*** Lotari de Supplinburg (Lotari II) (1075-1137)
**** Gertrudis de Süpplingenburg (1115-1143)
*** Ida (?-1138)
** Thietmar (?-1093)
# Albalatillo

Albalatillo (en aragonès: Albalatiello) és un municipi aragonès situat a la província d'Osca i enquadrat a la comarca dels Monegres.

## Enllaços externs

* (castellà) Web municipal.
# Reportaje en el infierno

Reportaje en el infierno és una pel·lícula en blanc i negre de l'Argentina dirigida per Román Viñoly Barreto sobre el seu propi guió escrit en col·laboració amb Abel Mateo i Raúl Valverde San Román, segons la novel·la d'Abel Mateo que es va estrenar el 17 de desembre de 1959 i que va tenir com a protagonistes a Osvaldo Miranda, Nélida Bilbao, Nathán Pinzón i Argentinita Vélez.

## Argument

L'argument gira entorn d'un periodista obsessiu que és internat en una clínica psiquiàtrica on tindran lloc diversos assassinats. Va ser l'última pel·lícula de Lumiton i l'últim film interpretat per María Esther Buschiazzo. L'autor de la novel·la va enviar un telegrama de protesta a la productora Lumiton expressant el seu disgust i estupor perquè en la pel·lícula s'havia suprimit un terç de la seva versió original, transformant-la en una desmesurada “cua”.

## Repartiment

* Osvaldo Miranda
* Nélida Bilbao
* Nathán Pinzón
* Argentinita Vélez
* José Cibrián
* Néstor Deval
* María Esther Buschiazzo
* Rafael Frontaura
* Alba Mujica
* Alejandro Maximino
* Carlos Rossi
* Lili Gacel
* Ariel Absalón

## Referències

* ↑ CineNacional. «Reportaje en el infierno (1951) - Ficha técnica, Sinopsis, Imágenes, Trailer, Actores, Cast | cinenacional.com» (en castellà). [Consulta: 10 octubre 2018].
* ↑ «Reportaje en el infierno». [Consulta: 10 octubre 2018].
* Manrupe, Raúl; Portela, María Alejandra. Un diccionario de films argentinos (1930-1995). Buenos Aires, Editorial Corregidor, 2001, p. 502. ISBN 950-05-0896-6.
# Privolni (Remóntnoie)

* Per a altres significats, vegeu «Privolni».
Privolni (en rus: Привольный) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Rostov, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 1.050 habitants, pertany al districte de Remóntnoie.

## Referències

* ↑ Летопись с. Богородского — Мои файлы — Каталог файлов — Сайт Администрации Калининского сельского поселения
* ↑ Вся Астрахань и весь Астраханский край. Памятная книжка Астраханской губернии на 1914 год : 31-й год изд. / Изд. Астрахан. Губ. Стат. Комитета . - Астрахань: Тип. Губ. правл., 1914. - 479 с. Колонка 134
# Setge de Tolosa

Setge de Tolosa té aquests significats:
* Setge de Tolosa (439), episodi bèl·lic entre romans i visigots, conseqüència del fallit setge de Narbona del 436 per part dels visigots
* Setge de Tolosa (844), operacions militars contra la ciutat de Tolosa, en mans de Pipí d'Aquitània des del 842, fetes pel rei Carles el Calb
* Setge de Tolosa (1211), intent de Simó IV de Montfort per a prendre la ciutat al comte de Tolosa Ramon VI durant la Croada Albigesa
* Setge de Tolosa (1218), campanya de Simó IV de Montfort per a prendre la ciutat de Tolosa, que s'havia aixecat en contra seu
* Setge de Tolosa (1219), intent de Lluís VIII de França i d'Amaurí IV de Montfort per a prendre la ciutat al comte de Tolosa Ramon VII
# Paranthodon africanus

Paranthodon africanus (Paranthodon, grec per a 'a prop a la dent en flor') és un gènere representat per una única espècie de dinosaure tireòfor estegosàurid, que va viure en el Cretaci inferior (fa aproximadament 145 i 140 milions d'anys, en el Berriasià i el Valanginià), que avui és Àfrica.

## Descripció

Paranthodon era un dinosaure cuirassat amb plaques, que mitja 4,00 metres de llarg, 1,80 d'alt i pesa uns mil quilograms. El crani fòssil mostrava que l'animal tenia dents irregulars com els del centrosaure.

## Història

El Paranthodon va ser trobat en la part alta de la formació de Kirkwood, a la Província del Cap a Sud-àfrica. El seu nom fa referència a Anthodon, un rèptil pariasàurid del Permià, que es considerava un dinosaure malgrat la seva edat. En un principi Broom anomena el gènere Paranthodon però no habia identificat cap espècie, però ho ha classificat ràpidament com Palaeoscincus africanus, dintre dels nodosàurids, després el 1929 Nopcsa ho va anomenar Paranthodon africanus.

## Referències

* ↑ Galton, Peter M.; Coombs, Walter P. «Paranthodon africanus (broom) a stegosaurian dinosaur from the Lower Cretaceous of South Africa» (en anglès). Geobios, 14, 3, 01-06-1981, pàg. 299–309. DOI: 10.1016/S0016-6995(81)80177-5.
* ↑ Broom, R. «Observations on some specimens of South Afircan fossil reptiles preserved in the British Museum» (en anglès). Transactions of the Royal Society of South Africa, 2, 1, 01-01-1910, pàg. 19–25. DOI: 10.1080/00359191009519357. ISSN: 0035-919X.
* Galton, P. M. i Upchurch, P. 2004. Stegosauria. In: The Dinosauria, ed. D.B. Weishampel, P. Dodson i H. Osmólska. University of Califòrnia Press, Berkeley, D.B. Weishampel, P. Dodson i H. Osmólska. Ed. University of Califòrnia Press343-362.
* Atherstone, W. G. 1857. Geology of Uitenhage. Eastern Province Monthly Magazine, 1, 518-532, 579-595.
# Nedožery-Brezany

Nedožery-Brezany és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1429.

## Referències

* ↑ «Trenčiansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 21 desembre 2021].
* ↑ «Informácie o obci» (en eslovac). [Consulta: 24 desembre 2021].
# Dominància apical

La dominància apical en la fisiologia vegetal és el fenomen pel qual la tija central principal de la planta domina sobre (és a dir, que creix més forta que) les altres tiges del costat. En una branca la tija principal és dominant sobre els branquillons del costat.
Típicament, el final d'un brot conté una gemma apical, que és on ocorre el creixement del brot. La gemma apical produeix IAA, una auxina que inhibeix el creixement de les gemmes laterals més avall de la tija. Quan es treu la gemma apical, les concentracions més baixes d'IAA permeten que les gemmes laterals creixin i produeixin nous brots, els quals competeixen per passar a ser els de creixement director. Les tècniques d'esporgat, com les de tallar tota la planta arran de terra i produir nous tanys. fan ús de la resposta natural de les plantes als danys directes al creixement i produeixen la forma, mida o nivell de productivitat desitjats de la planta.
Alguns arbres fruiters tenen una forta dominància apical que es pot reduir interrompent el flux d'auxines per sobre de les gemmes del costat que es vol estimular. Això es fa sovint en els vivers d'arbres joves.
Ocasionalment una forta dominància apical és un avantatge, com en la varietat de pomera «Ballerina». Això, junt amb portaempelts nans, permet fer pomeres nanes que es poden cultivar en petits jardins.

## Referències

* Thimann, Kenneth V.; Skoog, Folke «Studies on the growth hormone of plants: III. The inhibiting action of the growth hormone on bud development». Proceeding National Academy Sciences [USA], 19, 7, 1933, pàg. 714–716. DOI: 10.1073/pnas.19.7.714 [Consulta: 18 octubre 2011].
* Dun, Elizabeth Ann; Ferguson, Brett James; Beveridge, Christine Anne «Apical Dominance and Shoot Branching. Divergent Opinions or Divergent Mechanisms?». Plant Physiology, 142, 3, 2006, pàg. 812–819. DOI: 10.1104/pp.106.086868. PMC: 1630731. PMID: 17093134 [Consulta: 15 octubre 2011].
# Daniel Vigneau

Daniel Vigneau (Lió, 25 de març de 1881 - Boulogne-Billancourt, 6 de març de 1970) fou un baríton francès.
Va estudiar amb Duvernoy al Conservatori Nacional de París. Va cantar diverses temporades al Gran Teatre del Liceu de Barcelona.

## Referències

* ↑ «Dades» (en anglès). Discogs. [Consulta: 25 febrer 2018].
* ↑ Karl-Josef Kutsch; Leo Riemens Großes Sängerlexikon. Walter de Gruyter, 1 gener 2004, p. 4896–. ISBN 978-3-598-44088-5.