OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sant Cosme

«Sant Cosme» té aquests significats:
* Hagiografia:
** Sant Cosme (màrtir), sant i màrtir cristià, metge de professió
* Geografia:
** Cingle de Sant Cosme, cinglera del terme municipal de Tremp (Pallars Jussà)
** Puig de Sant Cosme, muntanya del municipi de Sant Joan les Fonts (la Garrotxa)
** Sant Cosme (Sant Joan les Fonts), entitat de població de Sant Joan les Fonts (la Garrotxa)
** Sant Cosme (Sapeira), muntanya dins del municipi de Tremp (Pallars Jussà)
** Sant Cosme (el Prat), barri del Prat de Llobregat (Baix Llobregat)
** Sent Cosme (Avairon), comuna del departament francès d'Avairon (Occitània)
* Edificis:
** Canova de Sant Cosme, masia del veïnat de Sant Cosme (Sant Joan les Fonts, Garrotxa)
** Cases al carrer de Sant Cosme (Sant Cebrià de Vallalta), obra inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya a Sant Cebrià de Vallalta (Maresme)
** Estació de Sant Cosme o Estació de Parc Nou, estació de la línia 9 del metro de Barcelona
** Sant Cosme d'Espills, santuari al sud del poble d'Esplugafreda (Tremp, Pallars Jussà)
** Sant Cosme de Sant Joan les Fonts, capella del veïnat de Sant Cosme (Sant Joan les Fonts, Garrotxa)
** Sant Cosme de València d'Àneu, capella del poble de València d'Àneu (Alt Àneu, Pallars Sobirà)
# Funció característica (matemàtiques)

En matemàtiques, la funció característica o funció indicatriu és una funció definida en un conjunt X que indica la pertinença d'un element al subconjunt A de X, assignant el valor 1 per a tots els elements de A i el valor 0 per a tots els elements de X que no formen part de A. És, doncs, una funció definida a trossos per la pertinença o no a A de qualsevol element de X.

## Definició

La funció característica del subconjunt A del conjunt X és una funció
    $\mathbf {1} _{A}:X\to \{0,1\}\,$
definida com
    $\mathbf {1} _{A}(x)={\begin{cases}1&{\text{si }}x\in A\\0&{\text{si }}x\notin A\end{cases}}$
El suport d'Iverson permet una anotació equivalent, $[x\in A]$, que es pot usar en lloc de $\mathbf {1} _{A}(x).$

## Terminologia

El terme «funció característica» té un significat completament diferent en teoria de la probabilitat. És per això que els probabilistes habitualment usen el terme «funció indicador» per a aquesta funció, mentre els matemàtics d'altres branques acostumen a fer servir el terme «funció característica».
La notació de la funció característica de A tampoc no és estàndard. De vegades s'expressa $\chi _{A}(x)$, $\mathbb {I} _{A}(x)$ o fins i tot A(x). La lletra grega khi (χ) es fa servir perquè és la lletra inicial segons la etimologia grega de la paraula característic.

## Vegeu també

* Delta de Kronecker
* Multiconjunt
* Funció esglaonada
# Emma es encantadora

Emma es encantadora (títol original en castellà) és una sèrie d'historietes escrita per Andreu Martín i Francisco Pérez Navarro i dibuixada per Trini Tinturé per a la revista de còmic femení Lily. La seva protagonista homònima és una bruixa adolescent.

## Trajectòria editorial

La idea original de desenvolupar una sèrie protagonitzada per una bruixa moderna va venir de la pròpia Trini Tinturé, però fou Andreu Martín qui es va encarregar de desenvolupar-la.
El primer lliurament de la sèrie va aparèixer en el número 1045 de la revista femenina Lily, datat del 14 de desembre de 1981. Va ser continuada per Francisco Pérez Navarro.
Ja el 1983 va començar a publicar-se en altres països, començant per Grècia. La mateixa Bruguera la va recollir també en la seva col·lecció "Joyas Literarias Juveniles"/Serie Azul.
En el nou segle, Joan Navarro, des de l'editorial Glénat, va començar a reeditar-la en una cuidada edició, de la qual van sortir sengles volums el 2006 i 2008.

## Referències

* 1 2 Cuadrado (2000), pp. 1221-1222.
* ↑ Tinturé, Trini (06/1983). Comic Story-24 "Bruguelandia" n.º 24, pp. 20-22.
* 1 2 3 Matías Guiu, Armando (06/1983). Comic Story-24 a "Bruguelandia" n.º 24, p. 51.

## Bibliografia

* CUADRADO, Jesús. Atlas español de la cultura popular: De la historieta y su uso, 1873-2000.. Madrid: Ediciones Sinsentido/Fundación Germán Sánchez Ruipérez. 2 v, 2000. ISBN 84-89384-23-1.
# Karakašica

Karakašica és un poble del municipi de Sinj (comtat de Split-Dalmàcia, Croàcia). El 2001 tenia 705 habitants.

## Referències

* ↑ «Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001» (en croat). Oficina d'Estadística de Croàcia, 2003. [Consulta: 3 octubre 2021].
# Oscil·lador Clapp

L'oscil·lador Clapp és similar a l'oscil·lador Seiler, amb una modificació de l'oscil·lador Colpitts, en el qual es posa un condensador en sèrie amb la bobina del circuit ressonant.
La inductància L és parcialment compensada per la reactància del condensador C0. Això permet inductàncies més elevades que eleven el factor Q (també anomenat factor de qualitat o factor de mèrit) de la bobina, el que permet al seu torn que l'oscil·lador sigui més estable i tingui una amplada de banda més estreta.
Freqüència d'oscil·lació:
$w_{o}={\frac {1}{\sqrt {L({\frac {C_{1}C_{2}C_{0}}{C_{1}+C_{2}+C_{0}}})}}}$
Condició arrencada perquè el circuit comenci a oscil·lar espontàniament és la següent:
    $h_{f}e>{\frac {C_{2}}{C_{1}}}$
Es pot perfeccionar l'oscil·lador Clapp substituint la bobina L i el condensador Co per un cristall de quars.

## Enllaços externs

* Oscillators. Clapp oscillator. VFO startup.
# Heung-shan A Wong

Heung-shan A-wong (xinès tradicional: 香山亞黃, pinyin: Xiāngshān Yàhuáng; 1938) fon un dibuixant de manhua xinés.
Comença a dibuixar còmics en la dècada del 1950, i el 1964 es muda a Hong Kong, treballant a revistes com Manhua Shijie. El 1966 publica la sèrie Shaziqi he Yaguan al periòdic Xin bao.

## Referències

* 1 2 3 «Heung-shan A-wong». Lambiek. [Consulta: 25 maig 2021].
* ↑ 楊維邦; 黃少儀. 香港漫畫圖鑑1867-1997. 中華書局(香港)有限公司, 2017-07-17, p. 38-39. ISBN 978-988-8420-95-7. «《傻仔七與亞觀》(一九六六六) 樓畫室。「傻仔七與亞靚」是香山亞黃在《新報》的四格專欄,傻仔七是個處身「聰明人」太多的社會中,不懂世故為何物的小人物;而亞靚則是個善於妒忌,喜歡幸災樂禍的小女人。»
* ↑ «1960年至1969年的出版年表-傻仔七與亞靚 (無障礙瀏覽版本)». [Consulta: 25 maig 2021].
# Francesc de Sanç i de Miquel

Francesc de Sanç i de Miquel (Barcelona, 1667 – Viena, 1757), fou un militar austriacista català. Fou membre de l'Acadèmia dels Desconfiats des de la seva quarta sessió, de 22 de juliol de 1700, presidida pel lloctinent de Catalunya Jordi de Hessen-Darmstadt. Lluità a favor de l'arxiduc Carles durant la guerra de Successió com a tinent coronel del regiment de la Diputació des del 1705, amb actuacions a Solsona, Cardona i a Castellciutat, i en el setge de Barcelona. Fou empresonat a Hondarribia i a Segòvia i passà posteriorment a exiliar-se a la cort imperial de Carles VI.

## Referències

* 1 2 3 Campabadal - 2012

## Bibliografia

* Campabadal i Bertran, Mireia. «Sanç i de Miquel, Francesc de». A: Pere Molas i Eulàlia Duran. Diccionari biogràfic de l'Acadèmia de Bones Lletres. Barcelona: Reial Acadèmia de Bones Lletres / Fundació Noguera, 2012, pàgs. 392. ISBN 97884938885.
# Enrique Castells Capurro

Enrique Castells Capurro (Montevideo, 9 de març de 1913 - Punta del Este, 3 de juliol de 1987) fou un pintor i escultor uruguaià.
Va començar a pintar als quatre anys, dibuixant la ballarina russa Anna Pàvlova durant una visita que va fer a l'Uruguai. Va treballar per a periòdics i revistes dibuixant escenes de ballet, futbol, carreres de cavalls i temes relatius als gautxos. Hi ha murals molt grans de la seva creació en moltes dependències públiques de l'Uruguai, com els Ferrocarrils de l'Estat, la Biblioteca Nacional, Pluna, el Fort de San Miguel, la Intendència de Maldonado, entre d'altres. Publicà nombrosos llibres amb les seves pintures i les seves imatges estan presents fins i tot en plats de porcellana.
Va morir el 1987 a Punta del Este, departament de Maldonado, amb 74 anys.

## Referències

* ↑ Biografia d'Enrique Castells Capurro Arxivat 2009-03-11 a Wayback Machine. (castellà)

## Enllaços externs

* Pintures d'Enrique Castells (castellà)
# Karaj

Karaj (persa: کرج) és una ciutat de l'Iran, capital de la província d'Elburz. Es troba a 20 km a l'oest de Teheran, als turons d'Alborz. Segons el cens del 2006 té una població de 1.377.450 persones, i és la cinquena ciutat més gran de l'Iran després de Teheran, Mashad, Tabriz i Isfahan.
Els registres més antics de Karaj daten del segle 30 aC. La ciutat es va desenvolupar durant el regnat de les dinasties Safàvida i Qajar, i conserva patrimoni històric d'aquestes etapes. Avui és una ciutat industrial molt destacada.
# Oració a l'hort (El Greco, Buenos Aires)

L'Oració a l'hort de Getsemaní, que es troba al Museu Nacional de Belles Arts de Buenos Aires és una obra dEl Greco realitzada circa 1600-07. Aquest pintor va realitzar dues tipologies força diferents d'aquesta temàtica. El Tipus-I és la variant de format apaïsat, i el Tipus-II és la variant de format vertical. El llenç de Buenos Aires és una versió del Tipus-II, amb probable intervenció de l'obrador del mestre cretenc.

## Temàtica

L'Oració a l'hort de Getsemaní és un episodi descrit al quatre Evangelis canònics. Després d'una introducció a l'Evangeli segons Joan ,els Evangelis sinòptics fan una relació dels fets esdevinguts a Getsemaní. El Greco no segueix literalment la narració d'un únic evangeli. Als relats de l'Evangeli segons Mateu i de l'Evangeli segons Marc -que són gairebé iguals- hi afegeix altres elements de l'Evangeli segons Lluc -al qual segueix quan representa Crist de genolls, i no pas prosternat relacionen Marc i Mateu. El pintor representa un Crist en éxtasi, tot i que un àngel li ofereix el Calze de la Passió.

## Anàlisi de l'obra

Oli sobre llenç; 108 x 76 cm.; 1604 circa ; Museu Nacional de Belles Arts de Buenos Aires
Segons Harold Wethey, es tracta d'una bona versió de la Oració a l'hort (El Greco, Andújar), tanmateix amb participació de l'obrador del mestre. El sentit de l'espai s'ha reduït considerablement, i els plegats de les vestimentes són excessivament elaborats en relació amb l'audaç simplicitat de la versió d'Andùjar.

## Procedència

* A.Pidal, Madrid
* Enrique Uriburu, Buenos Aires.

## Vegeu també

* Oració a l'hort (El Greco, Andújar)
* Oració a l'hort (El Greco, Budapest)
* Oració a l'hort (El Greco, Conca)

## Referències

* 1 2 Wethey, Harold E. Obra esmentada, p. 46.
* ↑ Álvarez Lopera, José. Obra esmentada, p. 154.
* ↑ Wethey Obra esmentada, p. 46.

## Bibliografia

* Wethey, Harold Edwin; El Greco y su Escuela (Volumen-II) ; Ediciones Guadarrama; Madrid-1967
* Gudiol, José; Doménikos Theotokópoulos, El Greco; Ediciones Polígrafa, S.A.; Barcelona-1982; ISBN 84-343-0031-1
* Álvarez Lopera, José; El Greco, La Obra esencial; Editorial Sílex; Madrid-2014; ISBN 978-84-7737-8600
# Heumen

Heumen és un municipi de la província de Gelderland, al centre-oest dels Països Baixos. L'1 de gener del 2009 tenia 16.675 habitants repartits sobre una superfície de 41,58 km² (dels quals 1,68 km² corresponen a aigua). Limita al nord amb Wijchen i Nimega, a l'est amb Groesbeek i al sud amb Grave (NB), Cuijk (NB) i Mook en Middelaar (L)

## Centres de població

* Heumen
* Malden
* Molenhoek
* Nederasselt
* Overasselt

## Administració

El consistori consta de 17 membres, compost per:
* Pvda/GroenLinks 7 regidors
* Crida Demòcrata Cristiana, (CDA) 3 regidors
* Partit Popular per la Llibertat i la Democràcia, (VVD) 3 regidors
* Samen Verder, 2 regidors
* DGH, 2 regidors

## Galeria d'imatges

* Església catòlica
* Monument als caiguts
* Dic de Maaswaalkanaal

## Enllaços externs

* www.heumen.nl
# Salvador Clariana i Pinyol

Salvador Clariana i Pinyol (Reus, 18 de desembre de 1799 – 1875) va ser un músic i mestre de capella català.
Va estudiar música a Reus amb el compositor Hipólito Trullas, que aleshores era Mestre de Capella, i gràcies a ell, Clariana va signar un contracte amb l'Ajuntament de Reus per a donar classes de flauta, clarinet i oboè. Posteriorment, va crear una reunió filharmònica -la primera d'aquest caire a Reus- on els mateixos alumnes aportaven la part musical.
L'any 1833 va compondre un himne dedicat al general Manuel de Llauder i quatre anys més tard va fer un concert de música militar, en què s’interpretaren peces del seu propi repertori executades per 35 alumnes seus, destinat als generals Manuel Gurrea, Francisco Serrano i Aldama.
Participà en la primera guerra carlista com a músic major en el mateix batalló que el seu conciutadà Joan Prim, i de tornada a Reus es dedicà de nou a l'ensenyament musical, ara però, donant classes de piano.
Va ser primer clarinet de l'Orquestra de Reus i mestre de capella a la mateixa localitat.

## Referències

* MARTÍN GALÁN, Jesús."Clariana Piñol, Salvador", Diccionario de la música española e hispanoamericana.Madrid: SGAE, 1999-2002, vol.3, p.730-731.
# Clara Petrella

Clara Petrella (Milà, 28 de març de 1914 - Milà, 19 de novembre de 1987) fou una soprano italiana que s'especialitzà en autors veristes.
Nascut en una família de músics, era descendent del compositor Errico Petrella, i la neboda de la soprano Oliva Petrella. Va estudiar primer amb la seva germana Micaela i més tard amb Giannina Russ. Debutà el 1939 a Alessandria (municipi del Piemont) com a Liù, en Turandot. El 1947 es presentà al Teatro alla Scala de Milà com a Giorgetta en Il tabarro. Estrenà obres de Lodovico Rocca, Ildebrando Pizzetti, Ermanno Wolf-Ferrari i Renzo Rossellini. El 1952 es presentà al Gran Teatre del Liceu de Barcelona amb The Consul, de Gian Carlo Menotti.
Petrella tenia una bonica veu de soprano spinto, combinada amb un temperament dramàtic explosiu, i se la comparava amb la gran actriu italiana Eleonora Duse amb el renom de la "Duse de les sopranos". A la dècada de 1950, va fer diversos enregistraments amb Cetra, en particular, Manon Lescaut, Madama Butterfly, Il Tabarro, L'amore dei tre re, Zazà, i per Decca, va gravar Pagliacci. També va aparèixer en produccions de la televisió italiana de Manon Lescaut i Il tabarro, el 1956.

## Referències

* Roland Mancini & Jean-Jacques Rouveroux, Le guide de l'opéra, Fayard, 1986, ISBN 2-2130-1563-6 Error en ISBN: suma de verificació no vàlida
# Futbolista Luxemburguès de l'Any

Futbolista luxemburguès de l'any a Luxemburg és un guardó atorgat al millor jugador de la lliga de primera divisió de Luxemburg. El premi l'atorga el diari més llegit diàriament a Luxemburg, ell d'Wort des de 1988.

## Palmarès

| Temporada | Guanyador | Club |
| 1987–88 | Denis Scuto | Jeunesse Esch |
| 1988–89 | Jean-Marc Rigaud | CA Spora Luxemburg |
| 1989–90 | Carlo Weis | FC Avenir Beggen |
| 1990–91 | Marc Birsens | Union Luxemburg |
| 1991–92 | Claude Ganser | Jeunesse Esch |
| 1992–93 | Luc Holtz | FC Etzella Ettelbruck |
| 1993–94 | Théo Scholten | FC Avenir Beggen |
| 1994–95 | Manuel Cardoni | Jeunesse Esch |
| 1995–96 | Manuel Cardoni | Jeunesse Esch |
| 1996–97 | Mikhail Zaritski | FC Sporting Mertzig |
| 1997–98 | Mikhail Zaritski | FC Sporting Mertzig |
| 1998–99 | Manuel Cardoni | Jeunesse Esch |
| 1999–00 | Manuel Cardoni | Jeunesse Esch |
| 2000–01 | Ahmed El Aouad | CS Hobscheid |
| 2001–02 | Frédéric Cicchirillo | F91 Dudelange |
| 2002–03 | Ahmed El Aouad | CS Grevenmacher |
| 2003–04 | Laurent Pellegrino | Jeunesse Esch |
| 2004–05 | Stéphane Martine | F91 Dudelange |
| 2005–06 | Joris Di Gregorio | F91 Dudelange |
| 2006–07 | Joris Di Gregorio | F91 Dudelange |
| 2007–08 | Emmanuel Coquelet | F91 Dudelange |
| 2008-09 | Pierre Piskor | FC Differdange 03 |
| 2009-10 | Daniel Huss | CS Grevenmacher |
| 2010–11 | Daniel da Mota | F91 Dudelange |
| 2011–12 | Aurélien Joachim | F91 Dudelange |
| 2012–13 | Stefano Bensi | CS Fola Esch |
| 2013–14 | Sanel Ibrahimović | Jeunesse Esch |
# Kolačno

Kolačno és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1293.
# Núria Badia Font

Núria Badia Font (Terrassa, Vallès Occidental, 12 de setembre de 1971) és una jugadora de tennis de taula catalana.
Membre de l’EPIC Casino del Comerç, aconseguí el campionat de Catalunya i d’Espanya en categoria juvenil (1989). En categoria sènior, es proclamà Campionat de Catalunya en tretze ocasions, tres en individual (1991, 1992, 1994), quatre en dobles (1991, 1992, 1993, 1994), tres en dobles mixtos (1988, 1991, 1992) i tres per equips (1990, 1991, 1992). A nivell estatal, guanyà quatre Campionats d'Espanya, dos en individual (1993, 1994) i dos per equips (1990, 1991). També aconseguí dues Lligues espanyoles (1990. 1991) amb l'equip terrassenc. Internacional amb la selecció espanyola, participà al Campionat del Món de 1991 i al d'Europa de 1990 i 1994. Retirada esportivament des del 1996, exercí de jugadora-entrenadora de la secció de tennis de taula femenina del Centre Natació Mataró entre 1998 i 2000. Posteriorment, ha format part de la junta directiva del Joventut Esportiva de Terrassa.
Entre d'altres reconeixements, ha rebut el premi a l’Esperit Olímpic del Comitè Olímpic de Catalunya.

## Referències

* 1 2 «Núria Badia Font». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Plantilles tennis taula femení (CNM) •». Iluro Sport, 02-06-2021. [Consulta: 9 febrer 2023].
* ↑ «Relevo en la presidencia de la JET». Diari de Terrassa, 17-07-2015. [Consulta: 9 febrer 2023].
# Hiperespai (desambiguació)

«Hiperespai» té aquests significats:
* En geometria, l'hiperespai és un espai euclidià que té quatre o més dimensions;
* En ciència-ficció, l'Hiperespai és una espècie de regió connectada amb el nostre univers, i sovint serveix com a drecera en els viatges interestel·lars per viatjar més ràpid que la llum, basat en la hipòtesi que es pot arribar d'un lloc a un altre a través de la quarta dimensió.
* Un llibre de Michio Kaku, Hiperespai.
# Club Deportivo Badajoz (1905)

* No s'ha de confondre amb Club Deportivo Badajoz (2012).
El Club Deportivo Badajoz fou el club de futbol més representatiu de la ciutat de Badajoz, a Extremadura. Fundat el 1905, va desaparèixer el 2012.

## Història

El C.D. Badajoz es fundà el 15 d'agost de 1905 amb el nom de Sport Club Badajoz. L'any 1936 se li uní el Racing Club Extremeño formant l'actual club.
El club va jugar molts anys a l'estadi Vivero, fins al 2 de desembre de 1998 en què inaugurà el Nuevo Vivero, en un CD Badajoz 0 - CF Extremadura 0, i essent el primer partit oficial un CD Badajoz 0 - CD Toledo 1.
L'any 2010 es va proclamar campió de la Tercera Divisió, i va guanyar la promoció d'ascens a l'Atlético Mancha Real, tornant així a la Segona Divisió 'B'.
El juliol de 2012 el club desaparegué per deutes. En el seu lloc aparegué el Club Deportivo Badajoz 1905, que posteriorment adoptà el nom Club Deportivo Badajoz.

## Dades del club

* Temporades a 1a: 0
* Temporades a 2a: 20
* Temporades a 2aB: 16
* Temporades a 3a: 32
* Millor posició a la lliga: 6è (2a divisió, temporades 95-96, 96-97 i 97-98)
* Pitjor posició a la lliga: 22è (2a divisió, temporada 02-03)

## Palmarès

* 1 Campionat de Segona Divisió B
* 7 Campionats de Tercera Divisió

## Referències

* ↑ El CD Badajoz, condenado a Tercera (CD Badajoz, doomed to Tercera) Hoy, 1 juliol 2012 (castellà)
* ↑ La liquidación del CD Badajoz llega a su fin con la búsqueda de responsabilidades (CD Badajoz liquidation reaches its end with search for responsible parties) Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine.; Hoy, 20 desembre 2012 (castellà)
* ↑ «El CD Badajoz 1905 oferta 5.000 euros por la identidad del CD Badajoz. Puja en la subasta por la marca y distintivo del defenestrado club blanquinegro mientras el Ayuntamiento lo hace por los trofeos». Hoy.es, 09-08-2013.
* ↑ «El 1905 podría volver a llamarse Club Deportivo Badajoz». Extremadura7Días, 04-12-2013.
* ↑ «El 1905 resucita al CD Badajoz». Hoy.es, 13-11-2013.
* ↑ «1905 vuelve a ser CD Badajoz. El club blanquinegro adquiere la marca y el escudo del decano y el Ayuntamiento los trofeos y dotaciones del estadio». Hoy.es, 14-11-2013.
* ↑ «La refundación, la clave de los clubes extremeños». Marca, 03-07-2017.
# Francisco Gabriel de Anda

Francisco Gabriel de Anda (5 de juny de 1971) és un exfutbolista mexicà.

## Selecció de Mèxic

Va formar part de l'equip mexicà a la Copa del Món de 2002.

## Referències

* ↑ Francisco Gabriel de Anda a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «Perfil». mediotiempo.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Eilema interpositella

Eilema interpositella és una papallona nocturna de la subfamília Arctiinae i la família Erebidae.
Es troba al nord Àfrica i a la península Ibèrica.

## Referències

* ↑ Funet
* ↑ «Fauna Europaea». Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 11 febrer 2016].

## Enllaços externs

* Biodiversidad Virtualː Eilema interpositella (castellà).
* Catalogue of Lifeː Eilema interpositella (en).
# Kolbeckita

La kolbeckita és un mineral de la classe dels fosfats que pertany al grup metavariscita. Va ser descoberta l'any 1926 a Schmiedeberg, Saxònia (Alemanya). Va ser nomenada així en honor del Dr. Friedrich Ludwig Wilhelm Kolbeck (1860-1943), mineralogista alemany.

## Característiques

Químicament és un fosfat d'escandi hidratat. Com tots els integrants del grup de la metavariscita és una espècie monoclínica di-hidratada d'un catió trivalent, de manera que és isomorfa amb tots els seus integrants. És comú que tingui diferents tipus d'impureses que li donen diferents coloracions: celeste, gris-blau o verd-poma. La seva duresa pot variar entre 3 i 5 a l'escala de Mohs. Una nova espècie mineral, provisionalment anomenada UM2005-02-AsO:AlHPScSi, és el seu anàleg d'arsènic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la kolbeckita pertany a «08.CD: Fosfats sense anions addicionals, amb H₂O, només amb cations de mida mitjana, amb proporció RO₄:H₂O = 1:2» juntament amb els següents minerals: metavariscita, fosfosiderita, mansfieldita, escorodita, strengita, variscita, yanomamita, parascorodita, ludlamita, sterlinghil·lita i rollandita.

## Formació i jaciments

És un mineral secundari rar, que pot trobar-se en jaciments de fosfats i en algunes vetes hidrotermals. Sol trobar-se associada a altres minerals com: quars, minerals del grup de la clorita, wardita, vernadita, variscita, malhmoodita, litioforita, guix o crandal·lita.

## Referències

* ↑ «Kolbeckite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 3 abril 2015].
* ↑ «Metavariscite Group» (en anglès). Mindat. [Consulta: 3 abril 2015].
* ↑ «UM2005-02-AsO:AlHPScSi» (en anglès). Mindat. [Consulta: 3 abril 2015].
# Paesos

Paesos (llatí Paesus, grec Παισός) fou una antiga ciutat de la costa de la Troade, a l'entrada de la Propòntida, entre Làmpsac i Pàrion. Va rebre colons de Milet, que probablement en foren els primers habitants. En temps d'Estrabó la ciutat havia estat destruïda i els habitants traslladats a Làmpsac. El seu nom derivava del petit riu Paesos, a la riba del qual era situada. Correspon a la moderna Beiram-Dere.

## Referències

* ↑ Schwertheim, Elmar (Münster). "Paesus." Brill's New Pauly., 2012. Reference. 24 de febrer de 2012 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/brill-s-new-pauly/paesus-e903970>
* ↑ Dictionary of Greek and Roman Geography (1854) William Smith, LLD, Ed.
* ↑ A geographical and historical description of Asia Minor, Volum 1 Per John Anthony Cramer
# Huntley

«Huntley» té aquests significats:
* Huntley (Illinois).
* Huntley (Montana).
* Huntley (Nebraska).
* Huntley (Wyoming).