OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Capil·laroscòpia

La capil·laroscòpia és una tècnica diagnòstica per a l'estudi dels capil·lars. S'empra en l'estudi del fenomen de Raynaud i en malalties reumàtiques de tipus autoimmunitari sistèmic, tant pel diagnòstic com pel seguiment d'aquestes malalties.
L'exploració es fa en les ungles de les mans, en la fina pell que cobreix la base de l'ungla. És una tècnica d'imatge sensible, econòmica, senzilla, segura i no invasiva que s'utilitza en l'anàlisi morfològica dels capil·lars nutritius d'aquesta zona.

## Referències

* 1 2 Etehad Tavakol, Mahnaz; Fatemi, Alimohammad; Karbalaie, Abdolamir; Emrani, Zahra; Erlandsson, Björn-Erik «Nailfold Capillaroscopy in Rheumatic Diseases: Which Parameters Should Be Evaluated?». BioMed Research International, 2015, 2015, pàg. 974530. DOI: 10.1155/2015/974530. ISSN: 2314-6141. PMC: 4569783. PMID: 26421308.
# Mezzanine (ordinador)

Mezzanine esdevé un ordinador interactiu creat per John Underkoffer. Segons paraules del seu propi creador esdevé un "ordinador arquitectònic", ja que l'espai de treball d'aquest ordinador no queda limitat per un únic monitor.
Mezzanine converteix una habitació en una interfície que a la vegada conté un sistema operatiu que fa possible que l'ordinador aconsegueixi interpretar l'espai tal com ho fem els ésser humans. Les aplicacions d'aquest ordinador permeten que la relació entre els éssers humans i els objectes digitals es produeixin de la mateixa manera que ho fan amb el món real.

## Relació de "Mezzanine" amb la pel·lícula Minority Report

John Underkoffer va esdevenir el creador de la tecnologia que apareix a la pel·lícula Minority Report i va acabar convertint-se en un dels homes més referents dins del món de la ciència-ficció de Hollywood. Després de la creació d'aquesta tecnologia fictícia a la pel·lícula va voler portar-la a la realitat i va crear l'empresa Oblong l'any 2006 amb l'objectiu d'aconseguir que l'ordinador de Minority Report aparegués instal·lat a totes les cases. Underkoffer va aconseguir la creació d'aquest ordinador arquitectònic al que va anomenar "Mezzanine".

## Referències

* ↑ «Mezzanine Overview» (en anglès). [Consulta: 30 novembre 2017].
* 1 2 «Ya puedes tener en tu casa el ordenador de 'Minority Report' y 'Iron Man'» (en castellà). One - Vodafone, 12-11-2015. Arxivat de l'original el 2017-12-01 [Consulta: 30 novembre 2017].
* ↑ Villegas, Almudena «La tecnología de ‘Minority Report’ llega a tu oficina» (en espanyol europeu). Prnoticias.
# Astronotus

Astronotus és un gènere de peixos pertanyent a la família dels cíclids.

## Taxonomia

* Astronotus crassipinnis (Heckel, 1840)
* Astronotus ocellatus (Agassiz, 1831)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Heckel, J. J., 1840. Johann Natterer's neue Flussfische Brasilien's nach den Beobachtungen und Mittheilungen des Entdeckers beschrieben (Erste Abtheilung, Die Labroiden). Ann. Wien. Mus. Naturges. v. 2: 325-471, Pls. 29-30.
* ↑ Spix, J. B. von & L. Agassiz, 1829-1831. Selecta genera et species piscium quos in itinere per Brasiliam annos MDCCCXVII-MDCCCXX jussu et auspiciis Maximiliani Josephi I.... colleget et pingendso curavit Dr J. B. de Spix.... Monachii. Selecta Piscium Brasiliam: Part 1: i-xvi + i-ii + 1-82, Pls. 1-48;, Part 2: 83-138, Pls. 49-101.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Cantó de Paulhac

El cantó de Paulhac és un cantó del departament francès de la Gironda, a la regió de la Nova Aquitània. Està inclòs al districte de L'Esparra i té 7 municipis. El cap cantonal és Paulhac.

## Municipis

* Cissac de Medòc
* Paulhac
* Sent Estèfe
* Sent Julian Vaisherèla
* Sent Sauvador
* Sent Seurin de Cadorna
* Vertulh

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1948 | Alban Duphil | |
| 1948-1956 | M. Ferrand | |
| 1956-1992 | André Cazes | RPR |
| 1992-1998 | Louis Sénillon | RPR |
| 1998- | Sébastien Hournau | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 11.734 | 11.990 | 13.036 | 13.107 | 12.944 | 12.332 | 12.520 |
# Patrick Dils

Patrick Dils (Longeville-lès-Metz, França, 30 de juny de 1970) és un ciutadà francès, expres absolt per l'assassinat de dos nens l'any 1986, i reconegut com a víctima d'error judicial.
L'any 1987, quan tenia 16 anys, va ser acusat per l'assassinat de dos nens a Montigny-lès-Metz, un crim que no va cometre ell, sinó l'assassí en sèrie Francis Heaulme, com es va demostrar finalment.
Dils, cohibit per la situació i ple d'inseguretats, va autoinculpar-se falsament en un primer moment, tot i que seguidament ho va negar. Les seves vacil·lacions no van convèncer el jurat, que el va condemnar a presó perpètua el 27 de gener de 1989.
El cas es va reobrir i l'any 2002, després de passar 13 anys tancat, Dils va sortir de la presó després que es reconegués la seva innocència. L'Estat francès el va haver d'indemnitzar amb 1.146.000 euros.

## Referències

* ↑ «Les plus célèbres erreurs judiciaires en France - Patrick Dils» (en francès). erreurjudiciaire.com. [Consulta: 12 abril 2016].
* ↑ «Le nouveau visage de Patrick Dils» (en francès), 01-06-2001. [Consulta: 12 abril 2016].
* ↑ Libération, 27 juin 2003
# Donaci Valent

Donaci Valent (en llatí Donatius Valens) era un centurió de l'exèrcit d'Hordeoni Flac a Germània al segle i.
Amb alguns altres va intentar protegir les imatges de l'emperador Galba de la resta de soldats revoltats en favor d'Aule Vitel·li, però van ser detinguts. Valent fou executat molt poc temps després, segons diu Tàcit.

## Referències

* ↑ Valens, Donatius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1206
# Hull Football Club

El Hull Football Club o Hull RLFC és un club de rugbi lliga anglès de la ciutat de Kingston upon Hull, East Riding of Yorkshire.

## Història

El club va ser format per un grup d'antics alumnes de York, que havien estat a la Rugby School, el 1865. Aquest es reunien a la Young Mans Fellowship, a la St. Mary’s Church de Lowgate. El vicari Reverend Scott i els seus 5 fills eren el nucli de l'equip. Ben aviat es formà un altre club, el Hull White Star, que es fusionà amb el primer. El Hull Football Club fou un dels primers clubs del nord d'Anglaterra que ingressaren a la Rugby Football Union.
El Hull fou un dels 22 clubs que participaren en el cisma del rugbi del 1895 i que se separaren de la Rugby Football Union i crearen la Northern Union. L'any 1997 el club adoptà el nom de Hull Sharks, retornant més tard al seu nom tradicional de Hull FC.

## Palmarès

* Campionat britànic de rugbi a 13 (6): 1919-20, 1920-21, 1935-36, 1955-56, 1957-58, 1982-83
* Challenge Cup (3): 1913-14, 1981-82, 2004-05
* Regal Trophy (1): 1981-82
* Rugby League Premiership (1): 1990-91
* Campionat britànic de segona divisió (3): 1976-77, 1978-79, 1996-97
* Yorkshire Cup (5): 1922-23, 1968-69, 1981-82, 1982-83, 1983-84
* Yorkshire League (4): 1918-19, 1922-23, 1926-27, 1935-36
* BBC2 Floodlit Trophy: 1979-80

## Enllaços externs

* Hull Football Club - Lloc web oficial
* Web oficial d'imatges Arxivat 2008-07-09 a Wayback Machine.
# Capil·lar limfàtic

Els capil·lars limfàtics són microvasos minúsculs i de parets primes situats als espais entre les cèl·lules (excepte en el sistema nerviós central i teixits) no vasculars que serveixen per drenar i processar el líquid extracel·lular. En entrar a la llum d'un capil·lar limfàtic, el líquid recollit es coneix com a limfa. Cada capil·lar limfàtic transporta la limfa cap a un vas limfàtic, que al seu torn es connecta a un gangli limfàtic, una petita glàndula en forma de mongeta que filtra i controla el líquid limfàtic per detectar-hi infeccions. En última instància, la limfa és retorna a la circulació venosa.
Els capil·lars limfàtics són una mica més grans de diàmetre que els capil·lars sanguinis i tenen extrems tancats (a diferència de l'estructura de bucle dels capil·lars sanguinis, que connecten els capil·lars arterials amb els venosos). Els capil·lars limfàtics es col·loquen estratègicament entre els capil·lars relacionats sanguinis per tal de tenir una captació eficient i eficaç del líquid intersticial durant l'intercanvi capil·lar. Aquesta formació intencionada permet una recollida més ràpida i contínua. La seva estructura única permet que el líquid intersticial flueixi cap a ells. Els extrems de les cèl·lules endotelials que formen la paret d'un capil·lar limfàtic se superposen. Quan la pressió és més gran al líquid intersticial que a la limfa, les cèl·lules se separen lleugerament, com l'obertura d'una porta oscil·lant unidireccional, i el líquid intersticial entra al capil·lar limfàtic. Quan la pressió és més gran dins del capil·lar limfàtic, les cèl·lules s'adhereixen més estretament i la limfa no pot tornar a escapar al líquid intersticial. Enganxats als capil·lars limfàtics hi ha filaments d'ancoratge, que contenen fibres elàstiques. Aquestes fibres s'estenen des del capil·lar limfàtic als teixits circumdants. Quan l'excés de líquid intersticial s'acumula i provoca inflor dels teixits, els filaments d'ancoratge s'estiren, fent que les obertures entre les cèl·lules siguin encara més grans de manera que pugui fluir més líquid al capil·lar limfàtic.
Els capil·lars limfàtics tenen una pressió oncòtica interna més gran que els capil·lars sanguinis, a causa de la major concentració de proteïnes plasmàtiques presents.

## Referències

* ↑ «Lymphatic System». Cleveland Clinic. Cleveland Clinic.
* ↑ Leak, LV «The structure of lymphatic capillaries in lymph formation.». Federation Proceedings, vol. 35, 8, 01-06-1976, pàg. 1863–71. PMID: 1269772.
* ↑ Tortora, Gerard J.: "Principles of Human Anatomy - 10th edition", page 512. John Wiley and Sons, Inc., 2005. lymph enters the lymph capillaries by osmosis
# Middletown (Califòrnia)

Middletown és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 1.020 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Middletown tenia 1.020 habitants, 392 habitatges, i 263 famílies. La densitat de població era de 152,6 habitants/km².
Dels 392 habitatges en un 32,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,4% hi vivien parelles casades, en un 12% dones solteres, i en un 32,7% no eren unitats familiars. En el 24% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,56 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,6% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 26,9% entre 25 i 44, un 23,9% de 45 a 60 i un 15,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 105,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.278 $ i la renda mediana per família de 38.571 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.214 $ mentre que les dones 26.515 $. La renda per capita de la població era de 14.135 $. Entorn del 21,2% de les famílies i el 20,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Middletown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Middletown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Astroblepus unifasciatus

Astroblepus unifasciatus és una espècie de peix de la família dels astroblèpids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Colòmbia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eigenmann, C. H. 1912. Some results from an ichthyological reconnaissance of Colombia, South America. Part I. (Contrib. Zool. Lab. Ind. Univ. Núm. 127.). Ind. Univ. Studies Núm. 16 (sic Núm. 8): 1-27.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Schaefer, S.A. 2003. Astroblepidae (Naked sucker-mouth catfishes). p. 312-317. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Carmen Jiménez Serrano

Carmen Jiménez Serrano (La Zubia, 21 de setembre de 1920-Sevilla, 19 d'octubre de 2016) va ser una pintora, escultora i catedràtica universitària espanyola.

## Biografia

Va iniciar els seus estudis artístics a l'Escola d'Arts i Oficis de Granada poc després d'acabada la Guerra Civil el 1939.
Encara que inicialment es va inclinar pels estudis de brodat, el contacte amb altres alumnes de l'escola com el pintor Miguel Pérez Aguilera o l'escultor i imatger, Nicolás Prats López, que ingressarien en els estudis de Belles arts a Madrid, li va inclinar a preparar el seu ingrés a la Reial Acadèmia de Belles Arts de San Fernando, al mateix temps que treballava en un taller d'escultura en el policromat d'imatges. Finalment, es va incorporar a l'escola madrilenya per al curs acadèmic 1940-41, gràcies als seus ingressos i a una beca de l'ajuntament de la seva ciutat natal. Allí va estudiar pintura i va descobrir, de la mà d'Enrique Pérez Comendador, la seva inclinació per l'escultura. Casada el 1944 amb l'escultor Antonio Cano Correa (1909-2009), quan aquest va guanyar la plaça de catedràtic a l'Escola Superior de Belles arts Santa Isabel d'Hongria de Sevilla, es trasllada a la ciutat andalusa on va començar a treballar com a auxiliar en la càtedra de Modelatge de la mateixa acadèmia, plaça a la qual va accedir anys després i va seguir en la mateixa quan els estudis de Belles arts van passar a dependre de la Universitat de Sevilla.
Sobre el seu estil i obra, s'ha ressaltat «la seva estètica i bellesa de les formes i els volums, carregats de ritme, proporció i harmonia» «on predomina l'interès per la figura humana». Per la seva banda, Juan Manuel Miñarro destaca la seva qualitat com a artista i com a docent, «capaç de transmetre molt bé l'ofici», el també pintor i escultor, Ricardo Suárez, remarca la seva expressivitat amb el fang, la pedra i el gran domini de la volumetria; i el catedràtic Emilio Gómez Piñol valora la gran qualitat del conjunt de la seva obra.
La seva obra es pot trobar exposada en el Museu Contemporani de Madrid, Cercle de Belles arts, biblioteca de la Universitat de Granada o el Museu de Belles arts de Sevilla.
Entre els premis obtinguts es troba la Medalla del Círculo de Bellas Artes de Madrid (1949) o el Premio Nacional de Escultura (1951). Estava en possessió de la Medalla d'Honor de la Reial Acadèmia de Belles Arts Santa Isabel d'Hongria i la Medalla d'Or de Granada. A més, va ser acadèmica corresponent de la Reial de Sant Fernando i de nombre de l'Acadèmia de Belles arts sevillana.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 La escultora que no sabía que lo era. Inés Gallastegui. El Ideal de Granada. 17 de novembre del 2010 Consulta 20 d'octubre del 2016
* 1 2 3 Fallece la escultora y académica Carmen Jiménez Serrano. Juan Parejo. Granada Hoy. 20 d'octubre del 2016 Consulta 20 d'octubre del 2016
* ↑ Fallece a los 96 años en Sevilla la escultora Carmen Jiménez|autor=Europa Press La Vanguardia, 20 d'octubre del 2016 Consulta 20 d'octubre del 2016
* 1 2 3 Fallece en Sevilla la escultora Carmen Jiménez a los 96 años. El Mundo. 20 d'octubre del 2016 Consulta 20 d'octubre del 2016
# Pere Antoni Mataró Monserrat

Pere Antoni Mataró Monserrat (finals segle xix, Llucmajor, Mallorca - 1932, Llucmajor) fou un polític conservador mallorquí batle de Llucmajor en el període 1918-20, diputat provincial i president de la Diputació Provincial de Balears (1923-24).
Mataró era descendent d'una família de notaris, els Mataró, instal·lada a Llucmajor des del temps de la conquesta de Mallorca que, amb els segles, esdevingueren terratinents. A més de terratinent fou empresari teatral. El 1902 inaugurà el teatre Mataró, situat a la plaça Espanya de Llucmajor, que regentà fins a la seva mort.
Fou regidor de l'ajuntament de Llucmajor a principis del segle XX i assolí el càrrec de batle el 1917. El 1920 fou succeït pel seu germà Miquel Mataró Monserrat, quan es presentà a les eleccions de diputat provincial. Amb el cop d'estat de Miquel Primo de Rivera fou nomenat president de la Diputació Provincial. La Diputació Provincial patí inestabilitat i interferències dels militars. El gener de 1924 el general Chalier nomenà una nova Diputació. El president tornà a ser Pere Antoni Mataró, però l'agost la corporació presentà la dimissió en bloc a causa de la no aprovació del pressupost.
Té un carrer a Llucmajor dedicat a ell per haver sigut president de la Diputació Provincial. El marit de la seva neta, Lluc Tomàs Munar del Partit Popular, fou batle de Llucmajor entre 1999 i 2008.

## Referències

* ↑ Cardell Tomàs, S.; Font Obrador, B. «Testimonis documentals de la nostra història (XLI). Pasturatges 1820». Llucmajor de Pinte en Ample, 225, agost-setembre 2001, pàg. 40.
* ↑ La Vanguàrdia, 07-06-1921, pàg. 13.
* ↑ Sbert Barceló, B. Llucmajor, una finestra oberta al món. Llucmajor: Ajuntament de Llucmajor, 2006, p. 19. Arxivat 2019-07-31 a Wayback Machine.
# Beawar

Beawar (o Nayanagar) és una ciutat i municipi del Rajasthan al districte d'Ajmer, a les muntanyes Aravalli. Destaca per la fabricació de ciment i és una zona rica en diversos materials. Està a 53 km d'Ajmer, a 26° 06′ N, 74° 19′ E﻿ / ﻿26.1°N,74.32°E﻿ / 26.1; 74.32 a 439 metres d'altura. Consta al cens del 2001 amb una població de 223.701 habitants. A la ciutat destaquen els temples Neel Kanth Mahadev dedicat a Xiva, i Balaji Maharaj (dedicat a l'Hanuman).

## Història

Beawar fou fundada pel coronel Dixon el 1835 per un tractat amb el maharana de Mewar, sobre un poble que es deia Beawar Khas. Se li va donar el nom de Nayanagar que no va arrelar, i l'any següent va esdevenir capital del districte de Merwara a la província d'Ajmer-Merwara-Kekri. Fou un campament militar. En els darrers anys reclama ser constituïda en cap d'un districte.

## Fills Il·lustres

* Duncan Sommerville (1879-1934), matemàtic i astrònom escocès

## Referències

Enciclopedia Britànica, 1911.
# Eduard Layret i Foix

Eduard Layret i Foix (Barcelona, 26 d'abril de 1882 - no abans del 1943) fou un advocat i polític català, germà de Francesc Layret i Foix, diputat a les Corts de la Segona República Espanyola.

## Biografia

Va néixer al carrer Sant Pau de Barcelona, fill de Francesc Lairet i Rico, un rellotger nascut a Vinaròs, i de Ramona Foix i Prats natural de Barcelona.
Ideològicament proper al federalisme i membre de la maçoneria, a les eleccions generals espanyoles de 1931 fou elegit diputat per la província de Barcelona com a federalista independent, si bé es va integrar en el grup parlamentari d'ERC. El 1933 formà part de la comissió parlamentària que votà favorablement a la llibertat condicional de Joan March Ordinas, raó per la qual fou expulsat d'ERC durant tres anys. Entre 13 de juny i 4 de novembre de 1936 fou delegat de la Generalitat de Catalunya a Girona.

## Referències

* ↑ El seu nom figura com a funcionari de l'Ajuntament de Barcelona en en 1943.
* ↑ Registre de Naixements de l'Ajuntament de Barcelona, any 1882, número de registre 2257. El primer cognom en la inscripció consta com a Lairet.

## Enllaços externs

* Biografies de parlamentaris catalans Arxivat 2012-01-18 a Wayback Machine.
* Fitxa del Congrés dels Diputats
# Innocenci V

Pierre de Tarentaise, conegut com a Innocenci V, (Champagny-en-Vanoise, prop de Moûtiers, Comtat de Savoia, 1225 – Roma, 22 de juny de 1276) durant quatre mesos va ser papa de l'Església Catòlica el 1276.
Pierre de Tarentaise va ingressar als setze anys en l'orde dels Dominics. Va completar la seva formació a la Sorbona. S'hi va graduar en teologia i hi va esdevenir professor. Va assolir tal renom que va ser conegut com a doctor famossisimus.
Va ser provincial del seu orde fins que el 1272 va ser promogut arquebisbe de Lió i el 1273 cardenal bisbe d'Òstia.
Elegit en la primera votació del conclave, és el primer pontífex dominic de la història i durant els quatre mesos del seu pontificat va intentar organitzar una croada per ajudar el regne de Castella en la reconquesta. Va treballar per consolidar la unió amb l'Església Ortodoxa aconseguida al XIV Concili Ecumènic celebrat a Lió el 1274. Va mantenir bones relacions amb Rodolf I d'Habsburg, emperador del Sacre Imperi Romanogermànic.
Però on veritablement va destacar Innocenci V van ser en la seva tasca com a teòleg i filòsof, facetes en les quals va publicar nombroses obres entre les quals destaca els Comentaris a les sentències de Pere Llombard.
L'anomenada Profecia de Sant Malaquies s'hi refereix com Conciunator gallus («el predicador gal»), citació que fa referència tant al seu origen francès com als seus dots oratoris.

## Als Països Catalans

Segons la tradició, Innocenci va donar una imatge de la Mare de Déu al senyor de Montagut, senyor de l'Alcúdia al País Valencià. El 1276 hi va va ser duta i aquest esdeveniment, conegut com «L'Entrà de la Mare de Deu de l'Oreto» s'hi celebra cada anys el 7 de setembre.

## Referències

* ↑ Mothon, Joseph-Pie. Vie du Bienheureux Innocent V, Frère Pierre de Tarentaise: Archevêque de Lyon, Primat des Gaules et premier Pape de l'Ordre des Frères Prêcheurs (en francès). Roma: Imprimerie Vaticane, 1896, p. 366. ISBN 0-364-20208-4.
* ↑ Vian, Paolo. «Innocenzo V, papa». A: Dizionario Biografico degli Italiani (en italià). volum 64. Roma: Treccani, 2004 [Consulta: 7 maig 2023].
* ↑ Wion, Arnold. «D». A: Lignum vitae, ornamentum, & decus Ecclesiae in quinque libros diuisum : in quibus totius Sanctiss. Religionis diui Benedicti initia, viri dignitate, doctrina…explicantur (en llatí). volum 1. Venècia: Giorgio Anglieri, 1595, p. 307-311 [Consulta: 8 maig 2023].
* ↑ Trescolí Bordes, Oreto; Olivares Torres, Enric. Festes, danses i processons als arxius de la Casa Insa : la Ribera del Xúquer. València: Universitat de València, 2019. ISBN 978-84-9133-202-2.
* ↑ Trescolí Bordes, Oreto. «La Dansa dels Negrets de l’Alcúdia». Festes.org, 2006. [Consulta: 8 maig 2023].