OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gneu Corneli Escipió Àsina

Gneu Corneli Escipió Àsina (en llatí: Gnaeus Cornelius Scipio Asina) va ser un magistrat romà. Era fill de cònsol del 298 aC Luci Corneli Escipió Barbat, i formava part de la gens Cornèlia, i de la família dels Escipions, d'origen patrici.
Ell mateix va ser elegit cònsol el 260 aC juntament amb Gai Duïl·li durant la Primera Guerra Púnica i se li va encarregar el comandament de la flota construïda feia poc pels romans. Va atacar les illes Lípares i allà va ser derrotat i fet presoner junt amb disset naus. Aquests fets presenten diverses variants segons els autors: Titus Livi, Eutropi, Zonaràs, i Poliè el Macedoni. Va recuperar més tard la llibertat quan Gai Atili Règul Serrà va ser cònsol, i va derrotar els cartaginesos a les illes. Escipió Àsina va ser cònsol per segona vegada l'any 254 aC amb Aulus Atili Calatí, i va passar a Sicília amb el seu col·lega, on va conquerir la important ciutat de Panorm, obtenint els honors del triomf.

## Referències

* ↑ «Cn. Cornelius Scipio Asina, the son of No. 5». A: William Smith. Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). vol. vol.1. Boston: Walton and Maberly, 1848 (1873).
# Can Suari (Sant Antoni de Vilamajor)

Can Suari és una masia de Sant Antoni de Vilamajor (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La masia està situada sobre una elevació del terreny rodejat d'un mur de contenció amb contraforts. Davant la façana de l'edifici principal s'estén una gran terrassa rodejada per la barana que conforma el mur de contenció. L'edifici teulada a dos vessants i la porta té tretze dovelles, a la clau hi figura la data de 1648. A la part superior d'una de les finestres de la casa hi ha un arc de descàrrega i, a l'altura del primer pis, hi ha un rellotge de sol.
Adossat a l'edifici es troba el corral que té una portalada amb onze dovelles, amb la clau i les contraclaus escapçades per l'ampit d'una finestra. L'entrada del barri acaba en un arc carpanell.

## Història

La casa va ser feta al segle xvi, tanmateix, a la clau de la porta principal apareix la data de 1648 i a la del barri la de 1690. En aquesta masia va néixer, el 1859, el poeta Francesc Casas i Amigó, el 1859.

## Referències

* 1 2 «Can Suari». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Milovan Đilas

Milovan Đilas o Milovan Djilas (en serbi, en alfabet ciríl·lic, Милован Ђилас) (Polja, Imperi Austrohongarès, actualment Montenegro, 1911 - ? 1995) fou un polític revolucionari i escriptor. Va estudiar dret en la Universitat de Belgrad, on va adoptar el marxisme i posteriorment va ser empresonat durant tres anys per les seves activitats polítiques contra la monarquia i torturat. Era llavors bon amic de Josip Broz Tito. Des de 1940 va ser membre del politburó del Partit Comunista de Iugoslàvia.
Va lluitar al costat dels partisans de Tito durant la Segona Guerra Mundial, va ocupar nombrosos càrrecs importants en el govern iugoslau de postguerra i va ser un decidit partidari de la ruptura de Tito amb Stalin en 1948. Cap a 1953 va ser vicepresident de Iugoslàvia i president de l'Assemblea Nacional. Es pensava que seria el successor de Tito. No obstant això, les crítiques de Djilas a la burocràcia comunista li van dur a perdre tots els seus càrrecs i a l'expulsió del partit en 1954.
Va ser empresonat en 1956. Després de la publicació a Occident de la seva obra La Nova Classe (1957), exposició de la jerarquia comunista, la seva sentència va ser augmentada. A “Terra sense justícia” (1959), va exposar les condicions que vivia Montenegro abans de la revolució i que van provocar com resposta el moviment comunista. Les seves “Converses amb Stalin” (1962) li van costar altres quatre anys de presó. Finalment fou amnistiat en 1966, però va continuar escrivint i publicant.
Entre els seus altres llibres, destaquen els seus “Memòries” (1958-1973); “La Societat Imperfecta” (1969); la “biografia de Tito” (1980) i “El deixeble i l'heretge” (1989).
En els seus últims anys, Djilas es va acostar a les idees del socialisme democràtic, sense abandonar les seves idees marxistes en la dècada de 1980. Poc abans de la desaparició de la Unió Soviètica en 1991 i de la reunificació alemanya de 1990, Djilas va alertar contra la creixent amenaça del nacionalisme extremista, barrejat amb xenofòbia, com a eina de poder que "causaria danys enormes en el futur proper" als països d'Europa Oriental. Amb la desintegració de Iugoslàvia a partir de 1991, i durant les guerres que van seguir, Djilas va condemnar el xovinisme de les diverses ètnies que lluitaven al país, atacant a el règim de Slobodan Milošević,

## Obres

* Nova klasa. Kritika savremenog komunizma (La nova classe. Crítica a la burocràcia del comunisme, 1958)
* Zemlja bez pravde(Terra sense justícia, 1959)
* Razgovori sa Staljinom (Converses amb Stalin, 1962)
* Nesavršeno Društvo (La societat imperfecta, 1969)
* Tito-Priča iznutra (Biografia de Tito, 1980)
* Uspon i pad (Deixeble i heretge, 1988)

## Referències

* ↑ Ramet, Sabrina P. The Three Yugoslavias State-Building and Legitimation, 1918-2005 (en anglès). Indiana University Press, 2006, p. 142. ISBN 9780253346568.
* ↑ «Remembering Milovan Djilas.» (en anglès).
* ↑ «Entrevista: Yugoslavia's MILOVAN DJILAS: Why Perestroika Cannot Succeed» (en anglès). Time Magazine, 19-02-1990.
# Guacamai ararauna

El guacamai ararauna (Ara ararauna) és un guacamai netament sud-americà: la seva àrea de distribució comprèn des de Panamà fins al nord de l'Argentina passant per tota la conca amazònica. En captivitat es reprodueixen fàcilment; en llibertat viuen en grups de 25-30 exemplars. Així, es coneix el guacamai blau i groc o guacamai blau i daurat. Aquest lloro és el representant inconfusible dels guacamais, lloros amb poderosos becs i cues molt llargues.
Es troba en la MUG sud-americana, des de Panamà fins a Perú i Paraguai, i el 2008 pràcticament eren extints a Xile i potser el mateix ocorri a l'Argentina, encara que a l'Argentina, donats els límits permeables i la qualitat voladora d'aquest guacamai, és probable que es trobin sempre si prèviament no han estat extingits abans als països veïns. En el segle xv i amb tota probabilitat fins a la fi del segle xix, la seva àrea de distribució abastava pràcticament tota la conca del Carib.
És conegut com a au mascota des del primer viatge de Colom a Espanya després del descobriment d'Amèrica. Són animals que es crien bé en captivitat; des de 1935, es reprodueixen en condicions artificials amb relativa facilitat, i no tenen una època de cria definida; es poden reproduir-se al llarg de tot l'any, però amb especial intensitat en la primavera tardana. Els ararauna són molt bones mascotes, amb bona capacitat per a imitar la veu humana, però requereixen un mínim d'atenció diària dels seus amos o seran propensos a deprimir-se i llevar-se les plomes. Necessiten grans gàbies, on puguin obrir les ales, joguines i lloc per a exercitar-se. Aquests aspectes són comuns en pràcticament tots els lloros.
Són de grandària mitjana, fins al metre de longitud, incloent-hi la llarga cua. Tenen un pes entre els 900 i 1.100 grams.
# Bastelica

Bastelica (en cors Bastelica) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament de Còrsega del Sud. L'any 1999 tenia 460 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 715 | 774 | 762 | 766 | 436 | 460 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Jean-Baptiste Giffon | | Senador |

## Personalitats

* Sampiero Corso
# Albumares brunsae

Albumares brunsae fou un trilobozou molt proper a Tribrachidium heraldicum. Mesurava 10 mm de diàmetre i, a diferència del proper Anfesta stankovskii, que era circular, quedava dividit en tres lòbuls, que li donava un aspecte de trifoli. Se n'han trobat fòssils en estrats ediacarians de la mar Blanca.

## Referències

* Anatomical Information Content in the Ediacaran Fossils and Their Possible Zoological Affinities, Jerry Dzik, Instytut Paleobiologii PAN, Twarda 51/55, 00-818 Warszawa, Poland.
* The Ediacaran Biotas in Space and Time, Ben Waggoner, Department of Biology, University of Central Arkansas, Conway, Arkansas 72035-5003.
* McMenamin, Mark A. S. The Garden of Ediacara Nova York: Columbia University Press, 1998. ISBN 0-231-10559-2.
# Cantó de Morteaux-Coulibœuf

El cantó de Morteaux-Coulibœuf és un cantó francès del departament de Calvados, situat al districte de Caen. Té 20 municipis i el cap es Morteaux-Coulibœuf.

## Municipis

* Barou-en-Auge
* Beaumais
* Bernières-d'Ailly
* Courcy
* Crocy
* Épaney
* Ernes
* Fourches
* Jort
* Louvagny
* Le Marais-la-Chapelle
* Morteaux-Coulibœuf
* Les Moutiers-en-Auge
* Norrey-en-Auge
* Olendon
* Perrières
* Sassy
* Vendeuvre
* Vicques
* Vignats

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-19.. | M. de Blanchard | Divers droite |
| 19..-1988 | Robert Bourdon | Divers droite |
| 1988-2001 | Robert Malas | Divers droite |
| 2001-2008 | Gilles Bennehard | Divers droite |
| 2008- | Clara Dewaële | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 5.489 | 5.269 | 4.682 | 4.565 | 4.462 | 4.382 | 4.880 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Sohemus

Sohemus o Sohemos és el nom dels següents personatges:
* Sohemus d'Armènia, rei d'Armènia (140 /144 -163 /197)
* Sohemus de Sofene, (segle I dC), rei d'Armènia Sofene
* Sohemus d'Iturea, rei d'Iturea
# Milotaïta

La milotaïta és un mineral de la classe dels sulfurs, que pertany al grup de la cobaltita. Rep el nom per Milota Makovicky, de la Universitat de Copenhaguen, Dinamarca, per les seves investigacions destacades sobre sistemes de sulfurs i sulfarsenits amb els elements del grup del platí.

## Característiques

La milotaïta és un selenur de fórmula química PdSbSe. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2003. Cristal·litza en el sistema isomètric. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la milotaïta pertany a «02.EA: Sulfurs metàl·lics, M:S = 1:2, amb Fe, Co, Ni, PGE, etc.» juntament amb els següents minerals: aurostibita, bambollaïta, cattierita, erlichmanita, fukuchilita, geversita, hauerita, insizwaïta, krutaïta, laurita, penroseïta, pirita, sperrylita, trogtalita, vaesita, villamaninita, dzharkenita, gaotaiïta, al·loclasita, costibita, ferroselita, frohbergita, glaucodot, kullerudita, marcassita, mattagamita, paracostibita, pararammelsbergita, oenita, anduoïta, clinosafflorita, löllingita, nisbita, omeiïta, paxita, rammelsbergita, safflorita, seinäjokita, arsenopirita, gudmundita, osarsita, ruarsita, cobaltita, gersdorffita, hol·lingworthita, irarsita, jol·liffeïta, krutovita, maslovita, michenerita, padmaïta, platarsita, testibiopal·ladita, tolovkita, ullmannita, wil·lyamita, changchengita, mayingita, hollingsworthita, kalungaïta, urvantsevita i reniïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al dipòsit de Předbořice, dins el districte de Kutná Hora, a la República Txeca, tractant-se de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Milotaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 30 abril 2021].
# Gounou Gaya

Gounou Gaya (àrab: غونو غايا, Ḡūnū Ḡāyā) és una ciutat del Txad, capital del departament de Kabbia, a la regió de Mayo-Kebbi Est. Es comunica amb l'exterior per l'aeroport homònim.
Gounou Gaya és el lloc de naixement del rebel Abdel Kader Bava-Laddé i de l'ex primer ministre Nassour Guelendouksia Ouaido.

## Referències

* ↑ Airport record for Gounou-Gaya Airport Arxivat 2014-11-29 a Wayback Machine. at Landings.com. Consultat 2014-11-18
# Batalló de la Santa Madrona

El batalló de la Santa Madrona fou una de les unitats militars de la Coronela de Barcelona durant la guerra a ultrança de la guerra de successió espanyola.
Fou creat en 1713 quan el comandament general de l'Exèrcit de Catalunya, el tinent mariscal Antoni de Villarroel va suggerir reformar la Coronela per fer-la més funcional i el 2 d'agost se'n va aprovar la nova escala. Estava format per set companyies:
* 1a Companyia: Candelers de cera i pintors
* 2a Companyia: Argenters
* 3a Companyia: Hortolans del Portal de Sant Antoni
* 4a Companyia: Teixidors de lli
* 5a Companyia: Corders de cànem i de viola
* 6a Companyia: Descarregadors
* 7a Companyia: Velers

## Referències

* ↑ «La Coronela». Ajuntament de Barcelona, 2014. Arxivat de l'original el 2020-08-11. [Consulta: 11 setembre 2015].
* ↑ Hernàndez i Cardona, Francesc Xavier; Riart i Jou, Francesc; Rubio i Campillo, Xavier. La Coronela de Barcelona 1705-1714. Rafael Dalmau Editor, 2010, p. 39-41. ISBN 9788423207503.
* ↑ «IV Batalló de la Coronela "Santa Madrona" (1713-1714)». 11setembre1714.org. Arxivat de l'original el 2021-06-22. [Consulta: 11 setembre 2015].
# Alekséievka (Khankaiski)

Alekséievka — Алексеевка (rus) — és un poble al districte rural de Khankaiski (krai de Primórie, Rússia). El 2010 tenia 213 habitants.

## Referències

* ↑ «Село Алексеевка Ханкайский район Приморский край». Arxivat de l'original el 2014-02-01. [Consulta: 18 gener 2014].
# Federico Palomba

Federico Palomba (Càller, 1937) és un polític sard. Llicenciat en dret, el 1963 esdevingué jutge i president del Tribunal de Menors de Sardenya. El 1989 fou nomenat director d'administració penitenciària i director central de justícia de menors. A les eleccions regionals de Sardenya de 1994 fou elegit diputat per l'Aliança dels Progressistes, i ocupà el càrrec de President de Sardenya de 1994 a 1999. El 1997 fou un dels promotors de l'aprovació de la llei de promoció de les llengües pròpies (sard, català, tabartxin i els dialectes sassarès i gal·lurès), i que des del 1998 permetrà acollir-se al català de l'Alguer.
Ha col·laborat amb el Consell d'Europa, el Parlament Europeu, UNICEF i ha col·laborat amb El Salvador per a elaborar les lleis de menors. A les eleccions legislatives italianes de 2006 i 2008 fou elegit diputat per Itàlia dels Valors.

## Refències

* ↑ Llei de llengües a Sardenya

## Enllaços externs

* Biografia Arxivat 2009-05-01 a Wayback Machine.
| Precedit per: Antonello Cabras | President de Sardenya 1994 - 1999 | Succeït per: Mauro Pili |
# Sporting Clube da Covilhã

El Sporting Clube da Covilhã és un club de futbol portuguès de la ciutat de Covilhã.

## Història

El club va ser fundat l'any 1923. Fins al 2005 ha jugat 15 temporades a primera divisió. Va ser finalista de la copa portuguesa la temporada 1956-57.

## Palmarès

* Segona divisió portuguesa de futbol:
** 1948-49, 1958-59, 1986-87, 1996-97, 1999-00, 2002-03, 2005-06, 2008-09, 2009-10, 2010-11, 2011-12

## Referències

* ↑ «Portugal All-Time Table 1ªLiga/1ªDivisão 1934-2005». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ «Portugal - List of Cup Finals». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].

## Enllaços externs

* Web oficial (portuguès)
* Club perfil a ForaDeJogo (portuguès)
* Club perfil a LPFP (portuguès)
* Club perfil a Zerozero
# Goundiourou

Goundiourou fou una població fortificada a l'alt Senegal (Mali) a uns 15 km al sud de Kayes i similar distància a l'oest de Médine.
El 1886 el marabut Mahmadou Lamine va fortificar Goundiourou on va disposar el seu harem; el comandant francès Frey va telegrafiar a Houry, comandant de Médine, ordenant un atac a aquesta població per agafar a les dones de Mahmadou Lamine; l'atac es va fer el 13 de març a la nit i el 14 tota la família del marabut arribava presonera a Bakel.

## Referències

* Histoire de la conquête du Soudan français (1878-1899) pel Tinent Gatelet
# Benet Delcán Zamudio

Benet Delcán Zamudio (Ayamonte, 1954 - 23 de maig de 2019) va ser un empresari i director de la Caixa Popular així com director de Qualitat i Desenvolupament de Florida Universitària. Guanyà el 2014 el Premi Pepe Miquel del Cooperativisme Valencià.
Va ser fundador de Fevecta, President de Florida Universitària des de l'any 1989 fins al 1997, membre passat del Consell Superior del Cooperativisme de la Comunitat Valenciana, del Consell de Direcció de l'Institut de Promoció i Foment del Cooperativisme de la Generalitat Valenciana, Didàctics Valencians–Abacus, La Nostra Escola Comarcal i de Consum, membre actual d'ÉTNOR i fundador d'AKOE. Ha publicat diversos articles a revistes. Va morir el 23 de maig de 2019, després d'una malaltia de llarga durada.

## Referències

* 1 2 3 «El cooperativismo valenciano concede el premio a la trayectoria profesional a Benet Delcán». Valencia económica, 14-10-2014 [Consulta: 14 gener 2017].
* ↑ «Benet Delcán, elegido nuevo presidente de Caixa Popular». EMV Levante, 26-06-2015 [Consulta: 14 gener 2017].
* ↑ «Urge introducir los valores del cooperativismo en todos los niveles del sistema educativo». Cooperativas Agro-alimentarias, 31-10-2014 [Consulta: 14 gener 2017].
* ↑ «Benet Delcán Zamudio». Dialnet. [Consulta: 14 gener 2017].
# Albendiego

Albendiego és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolución demográfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 63 | 52 | 43 | 38 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Falcó de pit taronja

El falcó de pit taronja (Falco deiroleucus) és una espècie d'ocell rapinyaire de la família dels falcònids (Falconidae) que habita boscos poc densos i penya-segats de diverses àrees de la zona Neotropical, al sud de Mèxic, nord de Guatemala i Belize, altres zones d'Amèrica Central, sud de Colòmbia i nord de l'Equador, des de l'est de Veneçuela a través de la Guaiana fins al nord del Brasil, i des del centre del Perú, per Bolívia, Paraguai i nord de l'Argentina fins al sud de Brasil. El seu estat de conservació es considera gairebé amenaçat.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «falcó de pit taronja». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 356. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ «Seriemas, falcons». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ BirdLife International. «Orange-breasted Falcon. Falco deiroleucus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 29 agost 2022].
# Hadsel

Hadsel (en sami septentrional: Válafierda) és un municipi situat al comtat de Nordland, Noruega. Té 8,042 habitants (2018) i la seva superfície és de 566.44 km². El centre administratiu del municipi és la poble de Stokmarknes. Els altres pobles de Hadsel són Fiskebøl, Gjerstad, Grønning, Grytting, Hanøyvika, Hennes, Kaljord, Melbu, Sanden i Sandnes.
El municipi és el municipi més meridional de la regió de Vesterålen. Es troba en quatre illes: Hadseløya, Hinnøya, Langøya i Austvågøya. Aproximadament el 70% de la població viu a l'illa de Hadseløya. L'illa de Hadseløya està connectada a Langøya pel Pont de Hadsel i el Pont de Børøy. A més, l'aeroport de Stokmarknes-Skagen es troba a prop. És l'aeroport actiu més petita de Noruega, que dona servei anualment a 100.000 passatgers (1997). La muntanya Higravstinden, a la frontera amb Vågan, és una de les muntanyes més altes de la regió.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2018. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 23 desembre 2018].
# Moorhead (Mississipi)

Moorhead és una població dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del 2000 tenia 2.573 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Moorhead tenia 2.573 habitants, 688 habitatges, i 520 famílies. La densitat de població era de 770,1 habitants per km².
Dels 688 habitatges en un 37,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 34,7% hi vivien parelles casades, en un 34,7% dones solteres, i en un 24,3% no eren unitats familiars. En el 20,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,14 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,67.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,1% tenia menys de 18 anys, un 26,7% entre 18 i 24, un 21,3% entre 25 i 44, un 16,3% de 45 a 60 i un 7,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 22 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.401 $ i la renda mediana per família de 23.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.538 $ mentre que les dones 17.697 $. La renda per capita de la població era de 8.631 $. Entorn del 32,4% de les famílies i el 38% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Moorhead». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Moorhead». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Berenguela Alonso de Molina

Berenguela (o Berenguera) Alfonso de Molina (? - 17 de juliol de 1272, Narbona, enterrada al Convent de Sant Francesc de Narbona) era filla de Teresa Pires de Bragança i l'infant Alfons de Molina i, per tant, neta d'Alfons IX de Lleó i cosina germana del rei castellà Alfons X el Savi. Fou l'amistançada de Jaume I, legalment casat amb la navarresa Teresa Gil de Vidaure. Jaume I intentà que el papa, Climent IV, anul·lés el matrimoni adduint que patia lepra, però el papa no va donar l'anul·lació (1265), ja que qualificava el possible matrimoni entre Berenguera i Jaume d'incestuós, per la relació de parentiu. Berenguera Alfonso de Molina va nomenar hereu dels béns que posseïa al regne de Galícia a Jaume I.

## Referències

* ↑ Berenguela Alonso de Molina a la Fundación Medinaceli
* ↑ Cingolani, Stefano Maria. Historiografia, propaganda i comunicació al segle xiii: Bernat Desclot i les dues redaccions de la seva crònica. Institut d'Estudis Catalans, 2006, p. Pàg. 272 (Volum 68 de Memòries de la Secció Històrico-Arqueològica). ISBN 8472838412.
* ↑ «Berenguela Alonso de Molina». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Falcó de Nova Zelanda

El falcó de Nova Zelanda (Falco novaeseelandiae) és una espècie d'ocell rapinyaire de la família dels falcònids (Falconidae) que habita boscos i matoll de Nova Zelanda i les illes Auckland. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «falcó de Nova Zelanda». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 356. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ «Seriemas, falcons». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ BirdLife International. «New Zealand Falcon. Falco novaeseelandiae» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2021. [Consulta: 29 agost 2022].
# Goto

«Goto» té aquests significats:
* Gotō, ciutat de la prefectura de Nagasaki, al Japó.
* GOTO, instrucció en certs llenguatges de programació.
# Cantó de Peçac-1

El cantó de Peçac-1 és un cantó francès del departament de la Gironda, situat al districte de Bordeus. Compta amb part del municipi de Peçac.

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1976-1982 | Alain Sautereau | PS |
| 1982-1992 | Jean-Claude Dalbos | RPR |
| 1992-2004 | Pierre Auger | PS |
| 2004- | Edith Moncoucut | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| - | - | - | - | - | - | 29.651 |