OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Club Deportivo Español de Buenos Aires

El Club Deportivo Español de Buenos Aires, conegut com a Deportivo Español, amb nom legal Club Social Deportivo y Cultural Español de la República Argentina, és un club de futbol argentí de la ciutat de Buenos Aires, al barri de Parque Avellaneda. A més del futbol té seccions de futsal, handbol, hoquei patins i tennis taula.
Va ser fundat el 12 d'octubre de 1956 per descendents d'immigrants espanyols.

## Presidents
### Club Deportivo Español de Buenos Aires

* 1956/57: Luís Soler Camino
* 1958/59: Evaristo Palacios
* 1960/63: Rafael Pérez Roldán
* 1964/65: Adolfo García Rebón
* 1966/70: José Rodríguez Vázquez
* 1971/77: Adolfo García Rebón
* 1978/96: Francisco Ríos Seoane
* 1996/98: Manuel Rilo
* 1998/99 Daniel Calzón

### Sociedad Española de Deportes

* 1999/2000: Daniel Hurtado
* 2000/03: Daniel Calzón

### Club Social Deportivo y Cultural Español de la República Argentina

* 2003: Avelino Pardellas
* 2003/08: Mario Rodríguez San Martín
* 2008/11: Eloy Alvaredo Rodríguez
* 2011/12: Mario Rodríguez San Martín
* 2012: José López Rey
* 2012: Manuel Tomé Peón
* 2012/17: Daniel Calzón
* 2017-avui: Luis Tarrío Gómez

## Palmarès

* Primera B (1): 1984, 2001-02
* Primera C (2): 1960, 1979
* Primera D (1): 1958

## Referències

* ↑ Perfil a BDFA
* ↑ «El Club Deportivo Español, 55 años de supervivencia en el fútbol argentino». La Información. Arxivat de l'original el 2018-02-28. [Consulta: 16 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Web oficial
* La 55 Arxivat 2006-10-04 a Wayback Machine.
# Condròsids

Els condròsids (Chondrosiidae) són una família de l'ordre dels condròsides (Chondrosiida), un grup de demosponges de la subclasse dels Verongimorpha.

## Taxonomia

L'ordre Condrosiida inclou una sola família, amb dos gèneres i 10 espècies:
* Gènere Chondrosia Nardo, 1847
* Gènere Lacinia Selenka, 1867

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Chondrosiida». [Consulta: 1r desembre 2020].
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Taxonomic tree». [Consulta: 1r desembre 2020].
# Coinbase

Coinbase és una empresa americana que cotitza en borsa que opera una plataforma d'intercanvi de criptomoneda. Coinbase és una empresa descentralitzada; tots els empleats treballen a distància. És l'intercanvi de criptomonedes més gran dels Estats Units per volum de negociació. L'empresa va ser fundada el 2012 per Brian Armstrong i Fred Ehrsam. El maig de 2020, Coinbase va anunciar que tancaria la seva seu central de San Francisco, Califòrnia, i la transició de les seves operacions a les operacions remotes primer, com a part del tancament de la seu de diverses empreses tecnològiques importants a San Francisco a causa de la pandèmia COVID-19.

## Referències

* ↑ Coinbase Expands Institutional Services With Tagomi Purchase
* ↑ Coinbase mafia shows how tight a circle holds sway over Bitcoin
* ↑ Coinbase aims to support inclusion with a remote-first workforce

## Enllaços externs

* Coinbase
# Consultant l'Oracle (Waterhouse)

Consultant l'Oracle és una pintura a l'oli de l'artista prerafaelita John William Waterhouse, realitzada el 1884.
Els miracles, la màgia i el poder de la profecia són temes recurrents en l'art de Waterhouse. L'autor mostra a un grup de set joves, assegudes en semicercle al voltant d'un santuari il·luminat per un llum, esperen emocionades, mentre la sacerdotessa interpreta les paraules de l'oracle, un cap dissecat que està sobre un pedestal a tocar de la paret, a l'extrem esquerre de l'enquadrament. L'ambientació és imaginària, però té un gust oriental exòtic, derivat de l'obra d'artistes com JF Lewis (1805-1876), més que d'una experiència personal. L'atmosfera és embriagadora amb encens i els gestos de la sacerdotessa a les dones per romandre en silenci mentre s'esforça per interpretar els enunciats del cap momificat.
Tot i el seu exotisme, la composició és clàssica amb les finestres d'arc, el disseny semi-circular de la planta i l'esglaó de marbre marquen un ritme dins la pintura, lleument trencat per la posició escairada de les catifes estampades i el cos inclinat de la sacerdotessa. Les expressions de les dones mostren inquietud i tensió en l'ambient mentre esperen la interpretació de l'oracle.
Segons Anthony Hobson, "The Illustrated London News" el va descriure en e seu moment com una de les principals obres de l'any". També afirma que la pintura ajuda "a establir Waterhouse com un pintor clàssic" a causa del seu ús de les "estructures clàssiques, geomètrics ... la vertical, l'horitzontal i el cercle".

## Referències

* 1 2 Consulting the Oracle, John William Waterhouse, Tate
* ↑ Hobson, Anthony. 1989. J. W. Waterhouse. Oxford: Phaidon Christie's. pages 31, 33-34. ISBN 0-7148-8066-3
# Comtat de Lea

El Comtat de Lea és un comtat localitzat en l'estat dels EUA de Nou Mèxic. Segons el cens de 2010 la seva població era 64.727 habitants. A causa de les vendes d'arrendament de l'oli a setembre de 2018 s'espera que la població es dobli.
La seu del comtat és Lovington.
Segons l'Agència de Cens dels EUA, el comtat té una àrea total de 4.394 milles quadrades (11,380 km²), del qual 4.391 milles quadrades (11,370 km²) són terra i 3,3 milles quadrades (8.5 km²) (0.07%) són aigua. El Comtat de Lea es troba al sud-est de Nou Mèxic fa frontera amb Texas al sud i a l'est.

## Referències

* ↑ «State & County QuickFacts». United States Census Bureau. Arxivat de l'original el June 6, 2011. [Consulta: September 29, 2013].
* ↑ John L. Smith Searchlight New Mexico, December 29, 2018.
* ↑ «Find a County». National Association of Counties. [Consulta: June 7, 2011].
* ↑ «2010 Census Gazetteer Files». United States Census Bureau, August 22, 2012. Arxivat de l'original el January 1, 2015. [Consulta: January 2, 2015].
# Comtat de Lenzburg

El comtat de Lenzburg fou un important domini senyorial de la moderna Suïssa, a l'Aargau. Schloss Lenzburg és esmentat per primer cop com a seu d'un senyor amb títol de comte el 1036 (Ulric I). Eren advocats del capítol de Beromünster, on haurien succeït a predecessors desconeguts; també eren advocats de l'abadia de Säckingen i dominaven el Seetal i la rodalia de Baden amb el castell de Stein; les seves terres eren un conjunt de possessions disperses sense continuïtat territorial i només lligades per la dependència del comte. El país del Wiggertal, a l'oest dels dominis dels Lenzburg, pertanyia als comtes de Froburg.
En la querella de les investidures a finals del segle XI els Lenzburg es van declarar per l'emperador junt al bisbe de Basilea i a l'abat de Saint Gall. La caiguda de la casa de Rheinfelden (que tenia les possessions a l'enton de Berthoud a l'Alta Argòvia) va aprofitar al bisbe de Basilea i als Zahringen, però els Lenzburg, mercès al suport imperial, es van poder apoderar dels béns dels Nellenburg, partidaris del Papa, al Zürichgau.
A la meitat del segle XII els Lenzburg eren fidels vassalls dels Hohenstaufen dels quals foren el principal suport al nord dels Alps. Quan les dues branques dels Lenzburg (Baden i Lenzburg) es van extingir el 1172 i 1173 respectivament, l'emperador Frederic Barba-roja va anar en persona a Lenzburg per regular la successió: els Habsburg van rebre l'advocacia de Säckingen, els drets comtals i altres béns a l'Aargau; els comtes de Kyburg foren admesos a l'herència junt als Hohenstaufen i els Zahringen, però no se sap que van obtenir en el repartiment, si bé sembla probable que fos els alous d'Arnold de Lenzburg a la regió del llac de Walenstadt, del Gaster i a la rodalia de Baden; altres béns com l'advocacia de l'abadia de Schänis i del capítol de Beromünster i la senyoria de Lenzburg, haurien passat als Hohenstaufen (al fill de l'emperador, Otó. comte palatí) però a la mort d'aquest vers 1200 els comtes de Kyburg van reclamar els drets successoris dels Lenzburg i haurien expulsat als Hohenstaufen. La successió dels Lenzburg va deixar oberts diversos litigis doncs encara el 1254 Elisabet de Chalon reivindicava Lenzburg i diverses possessions a Suïssa oriental, que finalment va aconseguir pel seu marit Hartman V el Jove (comte de Kyburg + 1263). Després de rebre una part de l'herència de Lenzburg, a partir de vers 1180 els Kyburg van consolidar el seu poder fundant les viles de Diessenhofen i de Winterthur (abans un castell) i es van constituir una clientela de petits senyors la major part antics feudataris dels Lenzburg.

## Referències

* Història
* Història
# Corona esfèrica

En geometria, una corona esfèrica és la regió de l'espai compresa entre dues esferes concèntriques de radis diferents. És l'anàleg tridimensional de la corona circular. Una corona esfèrica és un sòlid de revolució, la generatriu del qual és mitja corona circular.

## Volum d'una corona esfèrica

El volum d'una corona esfèrica s'obté restant del volum comprès per l'esfera exterior el comprès per l'esfera interior. Per tant, si els radis respectius són R>r, el volum és ${\frac {4}{3}}\pi (R^{3}-r^{3})$.

## Vegeu també

* Bola
* Tor sòlid
# Corona de marquès

La corona de marquès és la insígnia o timbre representatiu d'aquest títol nobiliari.
Està composta per un cercle d'or enriquit de pedreria igual que la corona de duc, però menys que les reials o de príncep, realçat de quatre florons, dels quals només se'n veuen tres intercalats entre quatre rams o grups de tres perles, dels quals només se'n veuen dos, tot sobre petites puntes del mateix metall que el cercle.

## Heràldica cívica catalana

En el cas de l'heràldica cívica catalana, quan aquesta corona timbra un escut vol dir que aquell municipi va ser el centre d'un marquesat, com en els casos de Sentmenat o Argençola.

## Referències

* ↑ de Fluvià i Escorsa, Armand. Diccionari general d'heràldica. Barcelona: EDHASA, 1982. ISBN 8435003736.
# Coín

Coín és un municipi d'Andalusia, a la província de Màlaga. Limita amb els municipis de Monda, Guaro, Alozaina, Pizarra, Cártama, Alhaurín el Grande i Mijas.

## Enllaços externs

* Coín - Lloc web oficial
# Corol·lari

Un corol·lari és una proposició matemàtica que és conseqüència immediata d'una altra proposició prèviament demostrada.
En matemàtiques un corol·lari es dedueix normalment d'un teorema. La utilització del terme corol·lari, en lloc de proposició o teorema, és molt subjectiva. La Proposició B és un corol·lari de la proposició A si B es pot deduir fàcilment de A o es fa evident de la seva demostració, però el significat de fàcilment o evident pot variar depenent de l'autor i el context. La importància del corol·lari és, normalment, secundària respecte al teorema inicial; B, difícilment es considerarà un corol·lari si les seves conseqüències matemàtiques són tan significatives com les de A. A vegades, un corol·lari té una breu demostració que explica la seva obtenció, altres vegades la seva obtenció es considera evident.

## Enllaços externs

* Corol·lari al Gran Diccionari de la Llengua Catalana.
# Cràter d'art

El Cràter d'Art, fou una penya d'artistes que es reunien en el xalet-restaurant de l'estació d'Olot, per a discutir sobre les noves tendències vanguardistes i promocionar als artistes novells de la localitat, es creà l'any 1939 per iniciativa dels pintors Josep Mª Mir Mas de Xexàs, Salvador Corriols i Àngel Codinach, que autoanomenaven al grup com a "Cercle d'artistes en eterna discussió". El Cràter era un espai on tothom tenia la porta oberta per parlar d'art, per penjar les seves creacions i veure i comentar les dels companys, per conèixer el que es feia fora dels límits locals, per discutir propostes... Per estar en «eterna discussió». L'ànima del grup era el polifacètic Josep Maria Mir Mas de Xexàs, però entre els integrants d'aquest grup d'artistes destacaren:
* Codinach, Àngel
* Comellas, Federic
* Congost, Sebastià
* Corriols, Salvador
* Cuesta
* Feixas, Lluis
* Grau
* Griera, Rafael
* Lacot
* Mir Mas de Xexas, Josep Mª
* Paxinc (Esteve Serrat)
* Puigbó, Manel
* Quintana
* Ruiz Moyano
* Sala Muntanyola, Joan
* Vayreda Canadell, Josep Mª
* Vinyolas, Xavier
* Zamora Muñoz, Manel
+ i els escultors:
* Ferrés, Joan
* Roqué, Agustí

## Principals Exposicions

* A València l'any 1956 en la sala Lafuente van participar dins la col·lecció “Salón de Primavera de Artistas Olotenses” els artistes Salvador Corriols, Àngel Codinach, Frederic Comellas, Sebastià Congost, Lluís Freixas, Josep Mª Mir de Xexàs i Xavier Vinyolas.
* A Granollers l'any 1956 en l'exposició realitzada pel grup Cràter d'Art, van participar Salvador Corriols, Ángel Codinach, Frederic Comellas, Sebastià Congost, Lluís Feixas, Josep M.ª Mir Mas de Xexás, Esteve Serrat (Paxinc), Joan Sala Muntanyola i Xavier Vinyolas.
* L'octubre de 1957 es va repetir a València l'exposició dels integrants del cràter d'art, aquest cop dins l'exposició “Salón de Otoño del cràter d'art”

## Referències

* ↑ «Escuela Olotina». !Arriba España!, 31-05-1958, pàg. 11.
* ↑ ¡Arriba España!, 19-05-1956, pàg. 15.
* ↑ ¡Arriba España!, 15-09-1956, pàg. 4.

## Bibliografia

* Mir mas de Xexàs i el Cràter d'Art. Olot: Museu Comarcal de La Garrotxa; Fundació La Caixa, 1994.
# Dafni

Dafni (en grec:Δάφνη) és un petit emplaçament del Mont Atos, situat a la costa occidental d'aquesta península, entre el Monestir de Xiropotamou i el Monestir de Simonos Petra. És el principal port d'entrada a l'Estat Monàstic del Mont Atos, amb ferries diaris des d'Ouranopolis. El cens grec de 2001 assenyalava una població de 38 habitants.
# Darío Óscar Scotto

Darío Óscar Scotto és un exfutbolista argentí. Va néixer a Buenos Aires l'1 de setembre de 1969.
Va començar la seua carrera amb Platense el 1987, destacant com a golejador, junt al seu company Diego Latorre. El 1993 passa per l'Sporting de Gijón de la lliga espanyola, i als pocs mesos marxa al Necaxa mexicà.
Retorna al seu país per jugar amb Rosario Central i Boca Juniors, que el seguirien Gimnasia y Tiro i Argentinos Juniors. Al final de la seua carrera va militar al Paraguai, Xile i Bolívia.
# Cotorra de Bonaparte

La cotorra de Bonaparte (Pyrrhura lucianii) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita la selva humida de l'Estat brasiler de l'Amazones, al sud del riu Solimões.
# Tyrannochthonius charon

Tyrannochthonius charon és una espècie d'aràcnid de l'ordre Pseudoscorpionida de la família Chthoniidae.
És endèmic d'Alabama (Estats Units).

## Referències

* ↑ «Texas A&M University». Arxivat de l'original el 2014-10-13. [Consulta: 7 novembre 2016].
# Sylvia Hoeks

Sylvia Hoeks (Maarheeze, Brabant del Nord, Països baixos, 1 de juny de 1983) és una actriu neerlandesa, guanyadora del premi Golden Film per Tirza (2010) i De Bende van Oss (2011).
Durant l'etapa d'educació secundària, va ser descoberta per l'agència de models Elite, i va començar com a model per tot Europa un parell d'anys. Després d'acabar a l'institut, va assistir a l'Acadèmia de Teatre de Maastricht. Just després de graduar-se, va fer la seva irrupció nacional amb la pel·lícula Duska (2007) de Jos Stelling. Va guanyar la Vedella d'Or (l'equivalent neerlandès dels Oscars) al Nederlands Film Festival.
El 2011, Hoeks va ser presentada a la Berlinale com a Shooting Star, una iniciativa europea única que posa el focus en els millors actors d'Europa. La seva eclosió internacional el 2012 es va produir arran de la seva tasca amb el premiat director Giuseppe Tornatore en la seva pel·lícula La millor oferta coprotagonitzada amb Geoffrey Rush. Ha participat a Blade Runner 2049, dirigida per Denis Villeneuve i que s'estrena el 2017.

## Filmografia

* Duska (2007)
* De Storm (2009)
* Tirza (2010)
* De Bende van Oss (2011)
* Het Meisje en de Dood (La noia i la mort) (2012)
* La millor oferta (2013)
* Bro's Before Ho's (2013)
* Whatever Happens (2017)
* Renegades (2017)
* Blade Runner 2049 (2017)
* Pla A (2021)

## Referències

* ↑ Alexander, Bryan. «Who is the killer replicant Luv? Meet 'Blade Runner 2049' breakout Sylvia Hoeks» (en anglès americà). USA Today, 08-10-2017. [Consulta: 19 gener 2020].
* ↑ «Plan A 2021 on Theater: Release Date, Trailer, Starring and more» (en anglès). FantasymsInfo.com. Arxivat de l'original el 2021-08-01. [Consulta: 21 setembre 2021].
# Hisonotus depressinotus

Hisonotus depressinotus és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Tietê.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H. & Eigenmann R. S. 1889. Preliminary notes on South American Nematognathi. II. Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 2) v. 2. 28-56.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Miranda Ribeiro, A. de. 1918. Tres generos e dezesete especies novas de peixes Brasilieros. Rev. Mus. Paulista v. 10: 631-646, 1 pl.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Yah-ta-hey (Nou Mèxic)

Yah-ta-hey (navaho Tʼáá Bííchʼį́įdii) és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nou Mèxic. Segons el cens del 2000 tenia 580 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Yah-ta-hey tenia 580 habitants, 156 habitatges, i 138 famílies. La densitat de població era de 56,6 habitants per km².
Dels 156 habitatges en un 51,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59% hi vivien parelles casades, en un 24,4% dones solteres, i en un 10,9% no eren unitats familiars. En el 9% dels habitatges hi vivien persones soles l'1,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,72 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 37,6% tenia menys de 18 anys, un 10,9% entre 18 i 24, un 23,6% entre 25 i 44, un 23,1% de 45 a 60 i un 4,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 27 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 51.023 $ i la renda mediana per família de 53.203 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.682 $ mentre que les dones 26.184 $. La renda per capita de la població era de 26.307 $. Aproximadament el 21,2% de les famílies i el 15,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.
El segons el cens dels Estats Units de 2010 el 69,31% dels habitants són nadius americans i el 16,21% blancs. El 16,90% de la població són hispànics.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Yah-ta-hey». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Yah-ta-hey». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Barbarano Vicentino

Barbarano Vicentino (Barbaràn en vènet) és un municipi italià de 4.602 habitants de la Província de Vicenza (regió del Vèneto).

## Toponímia

Se situa l'origen del seu nom a l'època llombarda, quan es fusionà l'arrel "bard", tal com s'anomenaven els propietaris de terres amb el llatí "barbarus", en català, bàrbar.

## Història
### Període romà

Tot i que l'existència d'aquest poble durant el període de dominació romana, s'han trobat nombrosos artefactes d'aquest període, mentre s'excavaven terrenys propers a la població, com un bust d'un home anomenat Antonio Velarato, que pot ser visitat al museu de Vicenza.

### Edat mitjana i segle XX

El primer document on la localitat és mencionada consisteix un mapa que delimita la jurisdicció de la ciutat de Vicenza en els terrenys circumdants, datat del 1219.
El 1312 el poble va quedar sota govern de la família Scalinger, mandat que es prolongà fins al 1404, quan finalment es va incorporar a la República de Venècia.
Entre els anys 1509 i 1511 el poble va quedar gairebé destruït per les tropes franceses, espanyoles i alemanys. Amb la seva posterior reconstrucció, la població va augmentar la seva producció agrícola i ramadera, augmentant també la seva importància, sense produir-se canvis importants fins que el 1866 tot el Vèneto s'annexionà al Regne d'Itàlia
Entre el 1940 i 1948, el municipi fou absorbit per la veïna Villaga i Mossano, sent retornada la seva independència amb la caiguda del govern de Benito Mussolini.

## Fills il·lustres

* Ramiro Fabiani (1879-1954), geòleg, paleontòleg i professor universitari.
* Mario Pedrina, futbolista.
* Andrea Ferretto, music.

## Notes

* ↑ Balanç demogràfic del 31-08-2010 (http://demo.istat.it/bilmens2010gen/index.html Arxivat 2016-03-26 a Wayback Machine.)
# Vil·la Ava Senia

Vil·la Ava Senia és un edifici de planta rectangular del municipi de Begur (Baix Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. La casa fou feta bastir per en Pere Coll i LLach (1868-1972).
L'edifici consta de planta baixa i dos pisos. Aquest nucli central està rodejat de tot un porxo de pilars quadrats units per arcs carpanells; el porxo té les cantonades arrodonides i sense cap pilar al mig. Aquest porxo esdevé terrassa, amb barana de balustres, a planta pis. A aquesta terrassa hi aboquen les obertures de la planta que són de llinda planera amb una mena de guardapols corbat i amb la llinda biselada en una mena de punta. L'edifici es clou amb un ràfec escairat i que té a sota una motllura que envolta l'edifici i que recull els forats de ventilació, de forma oval, de la coberta. Les obertures de planta baixa també són de llinda plana, menys l'entrada i una porta posterior que dona a una escalinata al jardí i són de punt rodó (aquestes portes es produeixen a les façanes curtes). Totes les obertures donen al porxo i estan emmarcades. La composició de totes les obertures és en totes les cares, simètrica. Tota la casa està aixecada del terra.
La casa, restaurada a principis del segle xxi, està pintada de blanc, menys les cantonades, balustres, ràfecs, guardapols i els emmarcaments de PB que són grisos. Les persianes són de llibret i de color blau. El teulat és de quatre aigües.

## Referències

* 1 2 3 «Vil·la Ava Senia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 agost 2014].