OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Francisca Molero i Rodríguez

Francisca Molero i Rodríguez, és una ginecòloga i sexòloga catalana, nascuda a Còrdova, que viu i treballa a Barcelona. Va ser presidenta de la Societat Catalana de Sexologia entre els anys 2006 i 2010. Actualment, des del 2016, és presidenta de la FESS, Federació Espanyola de Societats de Sexologia,Co-directora de l'Institut de Sexologia de Barcelona i co-coordinadora i professora del Màster de Sexologia Clínica de la Facultat de Medicina de la Universitat de Barcelona. És una reconeguda divulgadora en temes de sexualitat, col·laboradora habitual del programa El suplement, de Catalunya Ràdio. És també l'autora del llibre Sexe jove, publicat per Marge Books.

## Referències

* ↑ «Biografia de la Dra. Molero per al XVII Congreso Chileno de Medicina Familiar» (en castellà). Arxivat de l'original el 2016-03-16. [Consulta: 15 març 2016].
* ↑ «Llistat de presidents de la Societat Catalana de Sexologia». Arxivat de l'original el 2016-03-26. [Consulta: 15 març 2016].
* ↑ «Llistat de podcasts de les col·laboracions de la Dra. Molero a Catalunya Ràdio». CCMA.
* ↑ «Fitxa del llibre Sexe jove a la web de l'editorial.». Arxivat de l'original el 16 de març 2016. [Consulta: 15 març 2016].
# Nicola Cabibbo

Nicola Cabibbo (Roma, 10 April 1935 – 16 August 2010) fou un físic italià, conegut pel seu treball en la interacció feble. Cabibbo fou president de l'Institut Nacional de Física Nuclear (Itàlia) de 1983 a 1992 i de 1993 fins a la seva mort fou el president de l'Acadèmia Pontifícia de les Ciències.

## Biografia

El treball més important de Cabibbo en la interacció feble va ser motivat per la necessitat d'explicar dos fenòmens experimentals:
* Les transicions amb probabilitats similars (i.e. amplituds similars) entre quarks amunt i avall, electrons i neutrí d'electró, i muons i neutrí de muó; i
* les transicions amb canvi d'estranyesa amb amplituds iguals a un quarta part d'aquelles sense canvi d'estranyesa.
Cabibbo va resoldre aquests dos problemes, a partir del treball de Murray Gell-Mann i Maurice Lévy, postulant la universalitat feble, la qual implica una semblança en la força d'acoblament feble entre diferents generacions de partícules. Va resoldre el segon problema introduint un angle de barreja θ$_C$ (anomenat l'angle de Cabibbo), entre els quarks avall i estrany. Les mesures modernes indiquen θ$_C$ = 13.04°. Abans de la descoberta de la tercera generació de quarks, la teoria de Cabibbo fou estesa per Makoto Kobayashi i Toshihide Maskawa mitjançant l'anomenada matriu de Cabibbo–Kobayashi–Maskawa. El 2008, Kobayashi i Maskawa van compartir el Premi Nobel de Física per aquest treball (un premi no compartit, sorprenentment, amb Cabibbo).
Cabibbo va investigar aplicacions de supercomputadors en problemes en física moderna als experiments SIMI 100 i SIMI 1000. Igualment, va donar suport a la rehabilitació del filòsof italià executat Giordano Bruno com a possible model per corregir les errades històriques fetes per l'església catòlica, citant les disculpes pel cas de Galileo Galilei. El 16 d'agost de 2010, va morir de problemes respiratoris a un hospital de Roma a l'edat de 75 anys. El 2011, l'Institut Franklin li va atorgar la Medalla Benjamin Franklin de Física.

## Referències

* ↑ «Morto il fisico Cabibbo Gli fu negato il Nobel» (en italià). Corriere della Sera, 16-08-2010. [Consulta: 16 agost 2010].
* ↑ Maiani, Luciano (2010).
* ↑ Introduced by Murray Gell-Mann and Maurice Lévy, in M. Gell-Mann, M. Lévy «The Axial Vector Current in Beta Decay». Il Nuovo Cimento, 16, 4, 1960, pàg. 705–726. DOI: 10.1007/BF02859738.
* ↑ «Un scientifique évoque la réhabilitation d'un théologien brûlé pour hérésie» (en francès). Arxivat de l'original el 2009-05-30. [Consulta: 21 novembre 2015].
* ↑ «Benjamin Franklin Medal in Physics». Franklin Institute, 2011. Arxivat de l'original el 29 de juliol 2012. [Consulta: 23 desembre 2011].

## Enllaços externs

* Cabibbo Biografia del Istituto e Museo di Storia della Scienza (italià)
* Parisi, Giorgio «Nicola Cabibbo». Physics Today, 64, 2, 2011, pàg. 59. Bibcode: 2011PhT....64b..59P. DOI: 10.1063/1.3554322.Bibcode:2011PhT....64b..59P. doi:10.1063/1.3554322.
# Sejnane (pel·lícula)

Sejnane (àrab: سجنان, Sajnān) és una pel·lícula tunisiana dirigida el 1973 per Abdellatif Ben Ammar. Va guanyar el Tanit de plata a la millor pel·lícula al Festival de Cinema de Cartago el 1974.

## Sinopsi

Els fets de la pel·lícula tenen lloc el 1952: un jove es troba dividit entre la seva vida sentimental (la relació amb la filla del seu patró, que està a punt de casar-se amb un altre) i les seves posicions polítiques de rebel·lió contra la colonització.

## Repartiment

* Noureddine Mahfoudh
* Abdellatif Hamrouni
* Bchira Chrif
* Jamil Joudi
* Moheddine M'rad
* Mouna Noureddine
* Noureddine Kasbaoui
* Marcel Subtil
* Ensaf Cherif
* Jamila Ourabi
* Mounira Attia
* Ahmed Snoussi
* Issa Harrath
* Fadhel Jaïbi

## Referències

* ↑ Sejnane al web del Festival dels Tres Continents
* ↑ 46ans après : Le réalisateur Abdellatif Ben Ammar revient sur son film Sejnane et évoque la lutte de la classe ouvrière et le rêve des cinéastes, jomhouria.com,
# Troika comunitària

Troika o troica és el nom amb què es coneixia en l'argot comunitari a l'espècie de triumvirat que representava la Unió Europea en les relacions exteriors, particularment pel que fa a la política exterior i de seguretat comuna (PESC).
En l'actualitat quan es parla de troica (sobretot en els mitjans de comunicació) es fa referència a un grup de decisió format per la CE (Comissió Europea), el BCE (Banc Central Europeu) i el FMI (Fons Monetari Internacional).

## Història

Des del Tractat d'Amsterdam, la Presidència del Consell, l'Alt Representant del Consell per a la Política Exterior i de Seguretat Comuna, i la Comissió han estat les «troikes», per representar de forma conjunta la Unió Europea en les relacions exteriors. Fins a 1987 la troica era liderada pel país que tenia la Presidència de la Unió Europea.
Amb l'entrada en vigor del Tractat de Lisboa, la màxima representació exterior correspon a una troica diferent: a nivell de Caps d'Estat i de Govern, i en l'àmbit de la PESC, la màxima representació correspon al President del Consell Europeu (ara permanent), la de la resta d'àmbits de la política exterior al President de la Comissió, i el conjunt de les dues, a nivell ministerial, correspon al nou Alt representant de la Unió per a Afers Exteriors i Política de Seguretat.

## Vegeu també

* Política exterior i de seguretat comuna
* President del Consell Europeu
* President de la Comissió Europea

## Referències

* ↑ Alicia Cebada Romero; Carmen Pérez González. El Alto Representante De La Pesc Y La Nueva Politica Europea.../ The High Representative Of The Pesc And The New European Policy.... Librería-Editorial Dykinson, 2003, p. 30–. ISBN 978-84-9772-163-9 [Consulta: 20 març 2013].
* ↑ Mario Monti. Le parole e i fatti. Rizzoli: "..arrivo della troika (composta da Commissione europea, Bce e Fmi", 2012-11-14T00:00:00+01:00, p. 19–. ISBN 978-88-586-3901-6 [Consulta: 23 març 2013].
* ↑ Juan Carlos Monedero; Emilio Alvarado. El Retorno a Europa: De La Perestroika Al Tratado De Maastricht. Editorial Complutense, 1993, p. 234–. ISBN 978-84-7491-446-7 [Consulta: 20 març 2013].
* ↑ Julio GIL PECHARROMÁN. Historia de la Integración Europea. Editorial UNED, 4 maig 2012, p. 274–. ISBN 978-84-362-6308-4 [Consulta: 20 març 2013].

## Enllaços externs

* ¿Qué es la troika?
# Hortensia Bussi Soto

Hortensia Bussi Soto (castellà: Mercedes Hortensia Bussi Soto de Allende) (Rancagua, 22 de juliol de 1914 - Santiago de Xile, 18 de juny de 2009), anomenada afectuosament com a Tencha, va ser una professora, bibliotecària i activista xilena. Cònjuge del president xilè Salvador Allende Gossens, el va acompanyar en aquesta condició durant el seu mandat a la presidència de la república de Xile, ostentant el càrrec protocol·lari de primera dama de Xile.

## Referències

* ↑ Servicio de Registro Civil e Identificación Nº154-E, circunscripción de Rancagua; vegeu Labarca, Eduardo. Salvador Allende. Biografía sentimental, Santiago: Catalonia, 2007, pàg. 51 i 57
* ↑ «Obituaris del diari Avui» (en català) p. 28. Diari Avui, 20-06-2009. [Consulta: 28 febrer 2022].
* ↑ salvador-allende.cl. «Hortensia Bussi, viuda de Salvador Allende». Arxivat de l'original el 2011-01-05. [Consulta: 8 abril 2009].
# Konstandinos Khalkiàs

Konstandinos Khalkiàs (Làrissa, 30 de maig de 1974) és un exfutbolista grec.

## Referències

* ↑ Papantonopoulou, Vassilki. «Limberópulos, Chalkias call time on Greece careers» (en anglès). UEFA.com, 23-06-2012. [Consulta: 9 gener 2014].
Konstandinos Khalkiàs - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol de Grècia – Eurocopa 2004
1 Nikopolidis •
2 Sitaridis •
3 Venetidis •
4 Dabizas •
5 Del·las •
6 Bassinàs •
7 Zagorakis •
8 Iannakópulos •
9 Kharisteas •
10 Tsiartas •
11 Nikolaidis •
12 Khalkiàs •
13 Katergiannakis •
14 Fissas •
15 Vrizas •
16 Kafés •
17 Georgiadis •
18 Gumas •
19 Kapsís •
20 Karangunis •
21 Katsuranis •
22 Papadópulos •
23 Lakis •
Entrenador: Rehhagel
Selecció de futbol de Grècia – Eurocopa 2008
1 Nikopolidis •
2 Sitaridis •
3 Patsatzoglu •
4 Spirópulos •
5 Del·las •
6 Bassinàs •
7 Samaràs •
8 Iannakópulos •
9 Kharisteas •
10 Karangunis •
11 Vyntra •
12 Khalkiàs •
13 Tzorvas •
14 Salpinguidis •
15 Torosidis •
16 Kirgiakos •
17 Guekas •
18 Gumas •
19 Antzas •
20 Amanatidis •
21 Katsuranis •
22 Tziolis •
23 Limberópulos •
Entrenador: Rehhagel
Selecció de futbol de Grècia – Copa del Món de futbol 2010
1 Khalkiàs •
2 Sitaridis •
3 Patsatzoglu •
4 Spirópulos •
5 Moras •
6 Tziolis •
7 Samaràs •
8 Papadopoulos •
9 Kharisteas •
10 Karangunis •
11 Vyntra •
12 Tzorvas •
13 Sifakis •
14 Salpinguidis •
15 Torosidis •
16 Kirgiakos •
17 Guekas •
18 Ninis •
19 Papastathópulos •
20 Kapetanos •
21 Katsuranis •
22 Malezas •
23 Prittas •
Entrenador: Rehhagel
Selecció de futbol de Grècia – Eurocopa 2012
1 Khalkiàs •
2 Maniatis •
3 Tzavel·las •
4 Malezàs •
5 K. Papadópulos •
6 Makos •
7 Samaràs •
8 A. Papadopoulos •
9 Limberópulos •
10 Karangunis •
11 Mitroglou •
12 Tzorvas •
13 Sifakis •
14 Salpinguidis •
15 Torosidis •
16 Fotakis •
17 Guekas •
18 Ninis •
19 Papastathópulos •
20 Holebas •
21 Katsuranis •
22 Fortounis •
23 Fetfatzidis •
Entrenador: Santos :
# Gran icosidodecàedre xato invertit

En geometria, el gran icosidodecàedre xato invertit és un políedre uniforme no convex indexat com a U$_{69}$. Té un símbol de Schläfli sr{5/3,3}.

## Coordenades cartesianes

Les coordenades cartesianes dels vèrtexs del gran icosidodecàedre xato invertit són totes les permutacions parells de
    (±2α, ±2, ±2β),
    (±(α−βτ−1/τ), ±(α/τ+β−τ), ±(−ατ−β/τ−1)),
    (±(ατ−β/τ+1), ±(−α−βτ+1/τ), ±(−α/τ+β+τ)),
    (±(ατ−β/τ−1), ±(α+βτ+1/τ), ±(−α/τ+β−τ)) i
    (±(α−βτ+1/τ), ±(−α/τ−β−τ), ±(−ατ−β/τ+1)),
amb un nombre parell de signes positius, on
    α = ξ−1/ξ
i
    β = −ξ/τ+1/τ²−1/(ξτ),
onτ = (1+√5)/2 és la raó àuria i ξ és la solució real positiva més gran de ξ$^3$−2ξ=−1/τ, o aproximadament 1.2224727.

## Bibliografia

* Wenninger, Magnus. Dual Models. Cambridge University Press, 1983. ISBN 978-0-521-54325-5. p. 126

## Vegeu també

* Llista de políedres uniformes

## Enllaços externs

* Weisstein, Eric W., «Great inverted pentagonal hexecontahedron» a MathWorld (en anglès).
# Foster (Rhode Island)

Foster és una població dels Estats Units a l'estat de Rhode Island. Segons el cens del 2000 tenia 4.274 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Foster tenia 4.274 habitants, 1.535 habitatges, i 1.198 famílies. La densitat de població era de 32,3 habitants per km².
Dels 1.535 habitatges en un 36% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 68,5% hi vivien parelles casades, en un 6,8% dones solteres, i en un 21,9% no eren unitats familiars. En el 17,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,77 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,14.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,9% tenia menys de 18 anys, un 5,6% entre 18 i 24, un 29,1% entre 25 i 44, un 28,9% de 45 a 60 i un 10,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 59.673 $ i la renda mediana per família de 63.657 $. Els homes tenien una renda mediana de 39.808 $ mentre que les dones 30.632 $. La renda per capita de la població era de 22.148 $. Aproximadament l'1,5% de les famílies i el 3,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Foster». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Foster». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Francisca Mora Veny

Francisca Mora Veny (Porreres, 18 de gener de 1971) és una política mallorquina del partit Proposta per les Illes. És batlessa de Porreres des del gener de 2013.
Estudià al Col·legi Verge de Monti-sion de Porreres entre el 1977 i el 1985 per passar a fer el BUP i COU al IES Verge de Sant Salvador de Felanitx del 1985 al 1989. Al 1990 s'incorporà al mercat laboral passant a fer feines administratives, facturació i comptabilitat a empreses de Cala d'Or i Porreres fins al 1995 que passà a ser funcionaria administrativa de l'Ajuntament de Porreres.
El 16 de juny de 2007 passà a formar part del consistori de Porreres com a regidora del partit Unió Mallorquina, que al 2011 es refundà com a Convergència per les Illes. El 4 de juliol de 2007 fou nomenada tercera tinenta de batle, amb dedicació exclusiva, i regidora de Promoció Socioeconòmica, Sanitat i Benestar Social. El 29 de maig de 2009 passà a ser primera tinenta de batle.
A la legislatura posterior, tornà sortir elegida regidora de Porreres i fou nomenada el 16 de juny de 2011, primera tinenta de batle i a càrrec de les regidories de educació, participació ciutadana, tercera edat i circulació. Després de la dimissió del batle Bernat Bauçà Garau, del mateix partit, el 12 de gener de 2013, fou nomenada batlessa de Porreres. Càrrec que revalidà amb el El Pi l'any 2015 per majoria absoluta i el 2019 amb un pacte amb el PSIB-PSOE. A les eleccions de 2015 i 2019 també fou elegida consellera del Consell de Mallorca.
Al PI ocupà el càrrec de la vicepresidència arran del segon congrés de la formació. Amb la dimissió del president del partit Jaume Font Barceló, ocupà de manera interina la presidencia del partit del 4 de març de 2020 fins al 27 de juny de 2020 en que fou nomenat el nou president Antoni Amengual Perelló.

## Referències

* 1 2 «Currículum Vitae». Consell de Mallorca, 03-07-2019. Arxivat de l'original el 2020-08-13. [Consulta: 19 febrer 2021].
* ↑ «Decret de nomenament de tinents de batle» (Pdf). BOIB, 09-08-2007. [Consulta: 26 agost 2021].
* ↑ «Decret de canvi de tinents de batle» (Pdf). BOIB, 16-07-2009. [Consulta: 26 agost 2021].
* ↑ «Decret de nomenament de tinents de batle i regidories 2011» (Pdf). BOIB, 26-07-2011. [Consulta: 26 agost 2021].
* ↑ «Francisca Mora Veny nova Batlessa de Porreres 12/01/13» (Video). Porreres TV. Arxivat de l'original el 26 d’agost 2021. [Consulta: 26 agost 2021].
* ↑ «Xisca Mora, alcaldesa de Porreres». Mallorca Diario, 12-01-2013. [Consulta: 26 agost 2021].
* ↑ ««El Pi és un projecte sòlid i solvent»». dBalears, 13-05-2017. Arxivat de l'original el 26 d’agost 2021. [Consulta: 26 agost 2021].
* ↑ Confidencial, Mallorca. «Xisca Mora: ‘Somos un partido de extremo centro que huye de radicalismos”» (en castellà). [Consulta: 19 febrer 2021].
* ↑ «Xisca Mora assumirà la presidència provisional d’El Pi després de la renúncia de Font». IB3, 04-03-2020. Arxivat de l'original el 26 agost 2021. [Consulta: 26 agost 2021].
# Nicola Berti

Nicola Berti (Salsomaggiore Terme, 14 d'abril de 1967) és un exfutbolista italià, que ocupava la posició de migcampista.

## Trajectòria

Va iniciar la seua carrera a les files de la Parma FC, quan militava a la Serie C1. Posteriorment milita a l'AC Fiorentina i a l'Inter de Milà, on esdevé un dels jugadors més emprats durant la dècada dels 90, amb 229 partits de neroazzurri. Amb l'Inter guanyaria nombrosos títols nacionals i internacionals. Va marcar a les finals de la Copa de la UEFA de 1991 i 1994.
Després de passar pel Tottenham Hotspur FC, va passar sense massa fortuna pel Deportivo Alavés i pel Northern Spirit FC australià, on es va retirar l'any 2000.

## International

Berti va ser internacional amb Itàlia en 39 ocasions, tot macant tres gols. Va participar en el Mundial de 1990 i en el de 1994, on va disputar la final, que va perdre davant el Brasil.

## Títols

* 1983-84 Serie C
* 1988-89 Scudetto
* 1988-89 Supercopa italiana
* 1990-91 UEFA Cup
* 1993-94 UEFA Cup
* 1997-98 UEFA Cup
* 1998-99 Copa de la Lliga anglesa
Nicola Berti amb Itàlia - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol d'Itàlia – Copa del Món de futbol 1990
1 Zenga •
2 Baresi •
3 Bergomi •
4 De Agostini •
5 Ferrara •
6 Ferri •
7 P. Maldini •
8 Vierchowod •
9 Ancelotti •
10 Berti •
11 De Napoli •
12 Tacconi •
13 Giannini •
14 Marocchi •
15 R. Baggio •
16 Carnevale •
17 Donadoni •
18 Mancini •
19 Schillaci •
20 Serena •
21 Vialli •
22 Pagliuca •
Entrenador: Vicini
Selecció de futbol d'Itàlia – Copa del Món de futbol 1994
1 Pagliuca •
2 Apolloni •
3 Benarrivo •
4 Costacurta •
5 P. Maldini •
6 Baresi •
7 Minotti •
8 Mussi •
9 Tassoti •
10 R. Baggio •
11 Albertini •
12 Marchegiani •
13 D. Baggio •
14 Berti •
15 Conte •
16 Donadoni •
17 Evani •
18 Casiraghi •
19 Massaro •
20 Signori •
21 Zola •
22 Bucci •
Entrenador: A.Sacchi :
# Sawyer (Oklahoma)

Sawyer és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 274 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sawyer tenia 274 habitants, 115 habitatges, i 80 famílies. La densitat de població era de 22,8 habitants per km².
Dels 115 habitatges en un 27% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,7% hi vivien parelles casades, en un 6,1% dones solteres, i en un 29,6% no eren unitats familiars. En el 25,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,38 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,8% tenia menys de 18 anys, un 5,1% entre 18 i 24, un 29,6% entre 25 i 44, un 27,4% de 45 a 60 i un 13,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.375 $ i la renda mediana per família de 29.688 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.071 $ mentre que les dones 19.375 $. La renda per capita de la població era d'11.874 $. Entorn del 16% de les famílies i el 24,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sawyer». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sawyer». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Troile

Troile (en grec antic Τρώϊλος) va ser un sofista grec que va ensenyar a Constantinoble en temps dels emperadors Arcadi i Honori, a començaments del segle v.
Era nadiu de Side a Pamfília. Entre els seus deixebles cal esmentar a Eusebi Escolàstic, potser a Ablavi, el bisbe novacià de Nicea i Silvà, bisbe de Filipòpolis. Suides diu que va escriure una obra titulada λόγοι πολιτικοί ("Lógoi politikoí", converses polítiques) i set llibres de cartes. Un epigrama de l'Antologia grega sobre un atleta li és atribuït.

## Referències

* ↑ Troilus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1177

## Bibliografia

* Arnold Hugh Martin Jones: The Prosopography of the Later Roman Empire. Volum 2, ISBN 0521201594
* Barbara E. Borg: Paideia: The World of the Second Sophistic, 2004, ISBN 3110204711
# Konstandinos Kharalambidis

Konstandinos Kharalambidis (grec: Κωνσταντίνος Χαραλαμπίδης) (Nicòsia, 25 de juliol de 1981) és un exfutbolista xipriota de la dècada de 2000.
Fou 78 cops internacional amb la selecció xipriota.
Pel que fa a clubs, fou jugador, entre d'altres, de APOEL FC, Panathinaikos FC, PAOK Salònica FC i FC Carl Zeiss Jena.

## Referències

* ↑ «Cyprus – Record International Players». rsssf.com, 29-02-2012. [Consulta: 8 abril 2012].
* ↑ «Charalambides, Kostas». National Football Teams. [Consulta: 13 març 2017].
* ↑ (en greek) APOEL F.C, 27-01-2008 [Consulta: 8 abril 2012].
* ↑ APOEL official profile
* ↑ Konstandinos Kharalambidis, Fitxa a Soccerway
# Grímur Kamban

Grímur Kamban (en nòrdic antic Grímr Kamban) va ser, segons la tradició, el primer home que va posar els peus a les illes Fèroe.
L'origen d'aquest personatge és controvertit i envoltat de llegenda. La Saga dels feroesos explica que Grímur era un jove viking norueg que fugia de la tiranía del rei Harald I. Segons aquesta font s'hauria instal·lat en el que ara és Funningur a l'illa d'Eysturoy. Tanmateix, no coincideixen les dades històriques amb el que diu aquest text, ja que el regnat del rei Harald va ser a finals del segle ix, mentre que els primers assentaments de les illes documentats són força anteriors: es remunten al 825 dC. Per un altre costat, també s'ha relacionat el nom Kamban amb un origen cèltic, cosa que el convertiria molt probablement en un escandinau del Regne d Dublín, Man o els territoris vikings de les Illes del Nord. Encara una altra teoria sosté que hauria pogut ser un dels primers noruecs convertits al cristianisme sota la influència dels monjos irlandesos de la zona.
La saga de Njál cita a Gudmundur Eyjólfsson, un influent bóndi d'Islàndia del segle x, com un descendent de Grímur.
Grímur Kamban va tenir un fill, Þorsteinn Grímsson (n. 786) que va romadre a les Fèroe com a colon.

## Referències

* ↑ Islenzkar æviskrár frá landnámstímum til ársloka 1940 (1948-1976), Páll Eggert Ólason, Jón Guðnason, and Ólafur Þ. Kristjánsson, (6 volumes. Reykjavík : Hid Íslenzka Bókmenntafélags, 1948-1952, 1976), FHL book 949.12 D3p., Vol 1, p. 108, 109.
* ↑ Saga de Njál, cap. 113
* ↑ Staðarbræður og Skaraðssystur : niðjatal (1953), Óskar Einarsson, (Reykjavík, Iceland : Ísafoldarprentsmiðja H.F., 1953), FHL book 929.24912 J738e., pt. 3, br. 29.