OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Weinan

Weinan (xinès: 渭南; pinyin: Wèinán) és una ciutat a nivell de prefectura a la província de Shaanxi, al centre-est de la República Popular de la Xina. La ciutat es troba a la secció baixa de la confluència del riu Wei amb el riu Groc, a uns 60 km a l'est de la capital provincial Xi'an, i limita amb les províncies de Shanxi i Henan a l'est.
El nom "Weinan", que literalment significa "al sud del riu Wei", descriu la ubicació dels districtes urbans de la ciutat que es troben principalment al sud del riu Wei, encara que la majoria de la seva àrea metropolitana es troba en realitat al costat nord del riu.

## Història

Com a zona important entre l'antiga capital xinesa Xi'an i Luoyang, Weinan té una llarga història.

### Antiga

L'antic home de Dali vivia a la zona moderna de Weinan. El comtat de Xiagui va ser establert l'any 668 aC per l'estat de Qin. Weinan va rebre el seu nom l'any 360 per l'antic estat de Qin. A la dinastia Tang, 10 emperadors van ser enterrats a Weinan després de la seva mort. El matí del 23 de gener de 1556, el terratrèmol més mortífer registrat amb el seu epicentre a Huaxian va matar aproximadament 830.000 persones, destruint una àrea d'uns 840 quilòmetres d'ample.

### Moderna

La ciutat-prefectura de Weinan es va establir el 1995, en substitució de la prefectura de Weinan. A causa de la construcció de la presa de Sanmenxia, l'economia de la ciutat es va limitar a les seccions agrícoles i, per tant, el nivell de desenvolupament de la ciutat és molt inferior al d'altres ciutats de la província. La ciutat es va desenvolupar ràpidament després de la reforma econòmica a la Xina. La part est de la plana de Guanzhong ara pertany a la ciutat, fent de Weinan la segona ciutat més poblada de la província de Shaanxi, després de la capital Xi'an.

## Referències

* ↑ «China's History of Massive Earthquakes», 12-05-2008. Arxivat de l'original el 14 May 2008. [Consulta: 16 juny 2008].
# Granátula de Calatrava

Granátula de Calatrava és un municipi de la província de Ciudad Real a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Referències

* ↑ Diccionario geográfico-estadístico-historico de España y sus posesiones de ultramar [XIX-2263] (en castellà), p. 572.
# Tàngara andina de ventre castany

El tàngara andina de ventre castany (Dubusia castaneoventris) és un ocell de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial dels Andes a l'est del Perú i centre de Bolívia.

## Referències

* ↑ «Tàngara andina de ventre castany». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Arcesilau

Arcesilau és el nom dels següents personatges:
* Arcesilau el beoci, líder beoci a Troia
* Arcesilau fou el nom de quatre reis de Cirene de la dinastia dels batiades
** Arcesilau I vers 590- vers 574 aC
** Arcesilau II el cruel vers 554- vers 544 aC
** Arcesilau III vers 530-515 aC (vassall de Pèrsia vers 515 aC)
** Arcesilau IV 465-450 aC
* Arcesilau de Siracusa, militar siracusà
* Arcesilau fou un ambaixador enviat a Roma pels exiliats lacedemonis vers el 183 aC. En el camí fou interceptat pels pirates i assassinat.
* Arcesilau de Megalòpolis, polític aqueu.
* Arcesilau de Pítana, Filòsof grec
* Arcesilau (poeta) fou un poeta atenenc còmic de la vella comèdia.
* Arcesilau fou un escultor que va florir vers el 500 aC que va fer una estàtua de Diana
* Arcesilau de Paros fou un pintor esmentat per Plini el Vell, contemporani de Polignotos (vers 460 aC)
* Arcesilau fou un pintor, fill de l'escultor Tisícrates que va florir vers el 280 o 270 aC
* Arcesilau, escultor grec.
# Solana de Pedraficada

La Solana de Pedraficada és una solana del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, al Pallars Jussà, en territori que havia estat de l'antic poble de Senyús.
Està situada al sud-est de la Torre de Senyús, a migdia del Forant Negre i al sud-oest del Pletiu del Duc, al nord de l'Obaga de Pedra Ficada, a la dreta de la llau de Pedra Ficada.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Shihab al-Din Ahmad I

Ahmad I Wali Shah Ali Shihab al-Din (? - 17 d'abril de 1436) fou un sultà bahmànida del Dècan a Bidar, que va regnar de 1422 a 1436. Succeí son germà Tadj al-Din Firuz Shah que va abdicar el 22 de setembre de 1422. Va ampliar el territori del sultanat amb diverses victòries contra els rages hindús. El 1425, va traslladar la seva capital a Bidar des de Gulbarga. Després d'un atac contra Malwa al començament del seu regnat, els dos sultanats van estar en pau. El 1429, Ahmad Shah va llençar el seu exèrcit contra el Gujarat i fou rebutjat. Va tenir com a primer ministre (wakil-e-saltanate) a Khalaf Hasan Basri. Va fer la guerra contra Vijayanagar on renava Vijayaraya I. Morí de malaltia deixant com a successor al seu fill Ala al-Din Ahmad II al que ja havia cedit de fet el poder uns mesos abans.

## Notes

* ↑ The Kingdom of Ahmadnagar, per Radhey Shyam, Motilal Banarsidass Publ., 1966 ISBN 8120826515 i ISBN 9788120826519

## Bibliografia

* History of Delhi Sultanate, per M. H. Syed Editor, Anmol Publications PVT. LTD., 2004 ISBN 812611830X i ISBN 9788126118304
* Cambridge History of India, volum III, 1937

## Enllaços externs

* Dinastia Bahmànida Arxivat 2006-10-19 a Wayback Machine. (anglès)
# Graphiurus murinus

Graphiurus murinus és una espècie de mamífer rosegador esciüromorf de la família Gliridae. És una espècia endèmica de Sud-àfrica. Es troba de forma limitada com a part del tràfic d'animals de companyia, i té uns requisits per a tenir-ne cura complicats en comparació amb altres rosegadors que hi ha com a mascota.

## Hàbitat

Els seus hàbitats naturals són els boscos de munyana humits i rius, tant subtropicals com tropicals.

## Referències

* ↑ African Pygmy Dormouse Care at Crittery http://www.crittery.co.uk/index.php/species-index/dormice/african-pygmy-dormice
* ↑ Baxter, R.. «Graphiurus murinus» (en anglès). Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura (UICN). [Consulta: 16 novembre 2015].
* Holden, M. E.. 2005. Family Gliridae. Pp. 819-841 in Mammal Species of the World a Taxonomic and Geographic Reference. D. E. Wilson and D. M. Reeder eds. Johns Hopkins University Press, Baltimore.
Espècies vivents de lirons :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Glirinae :
Graphiurinae :
Leithiinae :
Categoria :
# Josep Moliner i Florensa

Josep Moliner i Florensa (Puigcerdà, 4 de març de 1936) és un empresari i polític català, diputat al Parlament de Catalunya durant tres legislatures.

## Biografia

Ha treballat en com a cap de recepció en un hotel de 1950 a 1960, i com a agent de duanes de 1961 a 1975. El 1976 ha estat director d'una sucursal bancària de Puigcerdà, ciutat de què fou alcalde pel terç familiar de febrer de 1974 a abril de 1979. Durant el mateix període fou diputat de la Diputació de Girona i president de la Mancomunitat de Municipis de la Cerdanya
Ha exercit càrrecs directius a la Societat de Caça i Pesca de la Cerdanya (1962-1970), al Club d'Esquí Puigcerdà (1970-1973), Centre d'Iniciatives i Turisme de Puigcerdà (1967-1975), Club Polisportiu de Puigcerdà (1977-1988), Federació Provincial de Pesca de Girona (1979-1984) i l'Associació de Pares de l'Institut de Batxillerat de Puigcerdà (1982-1986). També ha escrit un estudi sobre la fecundació artificial de les truites i un altre sobre la contaminació de les aigües de la Cerdanya.
Posteriorment ingressà a Convergència Democràtica de Catalunya (CDC), de la qual el 1983 fou nomenat secretari del comitè executiu de la Baixa Cerdanya. Fou elegit diputat per la circumscripció de Girona a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1984, 1988 i 1992 per les llistes de Convergència i Unió (CiU). Dins del Parlament de Catalunya ha estat Secretari de la Comissió per al Seguiment del Procés d'Integració de l'Estat Espanyol en les Comunitats Europees (1986-1988) i vicepresident de la Comissió d'Agricultura, Ramaderia i Pesca (1988-1992).
De 1988 a 1994 ha estat delegat de Catalunya a la Conferència Permanent dels Poders Locals i Regionals del Consell d'Europa. És membre de l'Associació d'Antics Diputats del Parlament de Catalunya.
President del Patronat del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici (1991-1996)

## Enllaços externs

* ↑ Diputats II Legislatura
* ↑ Diputats III Legislatura

## Enllaços externs

* Diputats al Parlament a La Vanguardia, 3 de maig de 1984
* Associació d'Antics Diputats Arxivat 2013-02-28 a Wayback Machine.
# Whitney Wolfe Herd

Whitney Wolfe Herd (Salt Lake City, 1 de juliol de 1989) és una emprenedora estatunidenca. És la directora executiva de Bumble, i cofundadora de l'aplicació de cites Tinder. Bumble va néixer quan el fundador de Badoo va contactar a Wolfe Herd per crear una plataforma de cites i es va associar amb ella en 2011. Segons Forbes, la companyia està valorada en més de mil milions de dòlars.
Wolfe Herd va ser nomenada com una de les 30 dones més influents menors de 30 en tecnologia en 2014. En 2016, va ser nomenada com una de les Dones en tecnologia d'Elle. Wolfe Herd també va ser nomenada com una de les 30 menors de 30 de Forbes en 2017 i 2018. A més, va ser nomenada com una de les 15 dones emprenedores d'Inc en 2.017, i ha estat en les portades de Forbes, Fast Company i Wired l'abril de 2018 va figurar a la llista Time 100.

## Referències

* ↑ Gispert, Blanca «Whitney Wolfe: el valor de dar el primer paso. Detrás de la empresa Con 31 años, se ha convertido en la multimillonaria más joven que ha logrado su fortuna por si sola tras la salida a bolsa de su empresa, Bumble, una aplicación de citas donde solo las mujeres inician conversación». La Vanguardia, 21-02-2021 [Consulta: 10 juny 2021].
* ↑ Mora, Mercedes «Whitney Wolfe, consejera delegada de Bumble: la reina de corazones». La Voz de Galicia, 01-03-2021 [Consulta: 10 juny 2021].
* ↑ Rubio, Isabel «Whitney Wolfe, la empresaria que empoderó a las mujeres con su ‘app’ de citas. La emprendedora demandó a Tinder por acoso y fundó Bumble, donde solo ellas inician la conversación. Su salida a bolsa la ha convertido en millonaria a los 31 años». El País, 02-03-2021 [Consulta: 10 juny 2021].
* ↑ O'Connor, Clare «Billion-Dollar Bumble: How Whitney Wolfe Herd Built America's Fastest-Growing Dating App». Forbes, 14-11-2017 [Consulta: 10 juny 2021].
* 1 2 «https://www.forbes.com/sites/forbespr/2017/11/14/forbes-releases-2018-edition-of-the-30-under-30-list/#738d186d33ca». Forbes, 14-11-2017 [Consulta: 10 juny 2021].
* ↑ Hendricks, Drew. «15 Female Entrepreneurs to Watch Out For in 2017. These 15 females are at the top of their field». INC. [Consulta: 10 juny 2021].
* ↑ Sarkeesian, Anita «Whitney Wolfe Herd». Time, 2018 [Consulta: 10 juny 2021].
# Anna Artobolévskaia

Anna Danílovna Artobolévskaia, rus: Анна Даниловна Артоболевская (Kíiv, 4 d'octubre de 1905 – Moscou, 2 de maig de 1988) fou una pianista soviètica ucraïnesa, professora a Conservatori Txaikovski de Moscou, un professora de música de Moscou de l'Escola Central, i professora emèrita de la Federació Soviètica de Rússia República Socialista Russa. Va ser una de les personalitats destacades de l'escola de piano Soviètica.
Es va graduar al Conservatori de Kíev el 1924 (classe de Vladímir Pukhalski i la de Leningrad a la dècada de 1930 (classe de Maria Iúdina). A continuació, fou professora de piano a les escoles de música de Leningrad i realitza concerts en solitari. De 1944 a 1953, va ensenyar al Conservatori Superior de Música de la Facultat Militar (actual Conservatori Militar) i a l'Escola de Música Gnessin.
Poden ser contats entre els seus alumnes Aleksei Liubímov, Aleksei Nassedkin, Iuri Rozum, el compositor Serguei Slonimski, Roza Tamàrkina. És coneguda pel seu treball en la pedagogia del piano.

## Referències

* ↑ «Одержимость музыкой — это главное» (en rus). МЖ, 1, 1976.
* ↑ Биографический энциклопедический словарь (en rus), 2007.
* ↑ Артоболеская А. Д. // Московская консерватория от истоков до наших дней. 1866—2006 (A. D. Artobolevskaïa // Le conservatoire de Moscou de l'origine à nos jours. 1866 - 2006)
* ↑ АРТОБОЛЕВСКАЯ в музыкальном словаре
# Tàngara andina dorsidaurada

La tàngara andina dorsidaurada (Cnemathraupis aureodorsalis) és una espècie d'ocell de la família dels tràupids (Thraupidae) que habita ls Andes del centre del Perú.

## Referències

* ↑ «Tàngara andina dorsidaurada». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Sini (cal·ligrafia)

La cal·ligrafia sini és una forma d'escriptura àrab dels xinesos musulmans. Encara que sini pot fer referència a qualsevol tipografia àrab xinesa, sol acotar-se a una àmpliament utilitzada en les mesquites de l'est de la Xina. La cal·ligrafia sini té evidents influències de la xinesa i s'escriu amb pinzells de crinera de cavall.
S'ha solgut emprar amb motius florals i formes abstractes que no contrarien als ensenyaments de l'islam.

## Vegeu també

* Alfabet àrab
* Art islàmic
* Grafologia
* Cal·ligrafia xinesa
* Thúluth
* Tughra

## Referències

* ↑ Stevenson Bennett, James. Crescent moon: Islamic art & civilisation in Southeast Àsia (en anglès). Art Gallery of South Austràlia, 2005, p. 295. ISBN 978-07-30830306.
* ↑ De Guise, Lucien. The message & the Monsoon: Islamic art of Southeast Àsia: from the collection of the Islamic Arts Museum Malaysia (en anglès). Islamic Arts Museum Malaysia, 2005, p. 19. ISBN 978-98-34084578.
# Simonkol·leïta

La simonkol·leïta és un mineral de la classe dels halurs. Rep el seu nom en honor de Werner Simon (1939-), impressora i empresari alemany, i Kurt Kolle (1949), tots dos recol·lectors de minerals de Cornberg, prop de Michelsdorf, qui van enviar les mostres per a la seva investigació.

## Característiques

La simonkol·leïta és un halur de fórmula química Zn₅Cl₂(OH)₈·H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1983. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 1,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la simonkol·leïta pertany a «03.DA: Oxihalurs, hidroxihalurs i halurs amb doble enllaç, amb Cu, etc., sense Pb» juntament amb els següents minerals: atacamita, melanotal·lita, botallackita, clinoatacamita, hibbingita, kempita, paratacamita, belloïta, herbertsmithita, kapellasita, gillardita, haydeeïta, anatacamita, claringbul·lita, barlowita, buttgenbachita, connel·lita, abhurita, ponomarevita, anthonyita, calumetita, khaidarkanita, bobkingita, avdoninita i droninoïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a l'escombrera de la foneria Richelsdorf, a la localitat de Süss, al districte de Richelsdorf, Hessen, Alemanya. També ha estat descrita en altres localitats alemanyes, tant a l'estat de Hessen com als estats de Baixa Saxònia i Rin del Nord-Westfàlia. Se n'ha trobat simonkol·leïta també a Bèlgica, Suïssa i als estats nord-americans de Nova Jersey i Arizona.

## Referències

* ↑ «Simonkolleite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 18 novembre 2017].
# Víkar

Víkar [ˈvʊikaɹ] és un poble abandonat situat a l'illa de Vágar, a les illes Fèroe. Forma part del municipi de Sørvágur. Víkar significa "cales" en feroès, un nom amb un significat similar al que té l'illa Vágar.
Víkar està situat està situat a la costa nord de l'illa de Vágar. La localitat s'assentava en un terreny relativament pla prop de la desembocadura del riu Stórá. Altes muntanyes l'aïllen el lloc de la resta de l'illa. L'Árnafjall, de 722 metres d'alçada, o el Djúpidalur, de 715, el separen de Gásadalur i de la costa sud-occidental de Vágar.
Víkar es va fundar el 1837 molt a prop al poble de Gásadalur, situat més al sud. Encara avui hi ha un camí que continua connectant els dos nuclis. Tot i que el territori era molt favorable, Víkar ja havia estat abandonat cap al 1910 perquè era massa difícil d'arribar-hi. El veí assentament de Slættanes, que també l'havien fundat durant el mateix període, va patir la mateixa sort als anys 1960.

## Referències

* ↑ «Fjøll» (en feroès). Arxivat de l'original el 2011-07-20. [Consulta: 11 desembre 2019]. «Llista de muntanyes de les Fèroe per alçada»
* ↑ «Mapa de les Fèroe» (en danès). Trap Danmark. [Consulta: 11 desembre 2019].
* ↑ «Vága sýsla» (en feroès). Heimabeiti. Arxivat de l'original el 2015-07-15. [Consulta: 24 desembre 2019].

## Vegeu també

* Llista de municipis de les Illes Fèroe.
* Fjallavatn.

## Enllaços externs

* Web de l'ajuntament de Sørvágur. (feroès)
* Pàgina oficial de l'Aeroport de Vágar (feroès) (anglès)
# Guillem I

Guillem I és el nom dels següents personatges:
* Guillem I d'Anglaterra (1066 - 1087), i Duc de Normandia (1035 - 1087)
* Guillem I de Besalú dit “el Gras” (? - 1052), comte de Besalú (1020 - 1052) i comte de Ripoll (1003 - 1020)
* Guillem I de Carcassona (? - 1034), comte de Carcassona (1012 - 1034)
* Guillem I de Castellvell, senyor de Castellví de Rosanes, Voltrera, Mata, Llavaneres i la Guàrdia de Montserrat (1011 - 1041)
* Guillem I de Cerdanya (~1068 - 1095), comte de Berga (1068 - 1094) i comte de Cerdanya i de Conflent (1068 - 1095)
* Guillem I de Dampierre (~1130 - 1161), senyor de Dampierre, Saint-Dizier i Moëslains
* Guillem I de Nevers (~1029- 1098/1100), comte de Nevers, Auxerre i Tonnere (1046-1100)
* Guillem I d'Orange-Nassau (1533 - 1584), príncep d'Orange
* Guillem I d'Osona (1028 - ?), comte d'Osona (1035 - 1054)
* Guillem I de Pallars (? - segle x), comte de Pallars (947-950)
* Guillem I dels Països Baixos (La Haia, 1772 - Berlín, 1843), rei del Regne Unit dels Països Baixos i després del Regne dels Països Baixos
* Guillem I de Provença comte de Provença i d'Arles (968 - 993)
* Guillem I de Prússia (Berlín, 1797 - 1888), rei de Prússia
* Guillem I de Sicília o Guillem I el Dolent (1131-1166), rei de Sicília
* Guillem I Tocco (? - abans de 1330), comte de Cefalònia
* Guillem I de Tolosa (~742 - 812), comte de Tolosa
* Guillem I de Württemberg (Lüben 1781 - Castell de Rosenstein, 1864), Rei de Württemberg
* Guillem I de Hessen-Kassel
* Guillem I de Wittelsbach (Frankfurt, 1330 - 1389, Le Quesnoy), duc de Baviera, de la Baixa Baviera i de Baviera-Straubing
# Vicenta Gutiérrez Vergara

Vicenta Gutiérrez Vergara (Bogotà, 27 d'abril de 1815 - 16 de gener de 1861) va ser una filantropa colombiana.
Va néixer el 27 d'abril de 1815. Juntament amb altres dones, com Francisca Pineda, Ana Josefa Quijano, Virginia García, Juana Lago, entre d'altres, va ser fundadora de la societat anomenada Germanes de la Caritat de Bogotà el 1857, sota el patronatge de Sant Vicenç de Paül i el suport de la Societat de Beneficència.
Hom afirma que en va ser directora i que amb la societat es va fer càrrec de l'hospital de beneficència de San Juan de Dios, on ella es va instal·lar per viure, deixant les comoditats de casa seva, situada al carrer Real. Tanmateix, segons Ana Luisa Velandia, la seva directora i la que es va fer càrrec de l'administració de l'hospital va ser Vicenta Yanguas de Galvis. En tot cas, Gutiérrez va morir el 16 de gener de 1861, víctima del tifus que va contraure a l'hospital.

## Referències

* ↑ Vergara y Vergara, Julio C. Don Antonio de Vergara Azcárate y sus descendientes (en castellà). Madrid: Imprenta J. Pueyo, 1952, p. 39.
* 1 2 3 Velandia Mora, Ana Luisa. Historia de la enfermería en Colombia (en castellà). Universidad Nacional de Colombia: Bogotà, 2016. ISBN 978-958-775-700-2.
* ↑ Cortés, José Domingo. Diccionario biográfico americano (en castellà). París: Tipografia Lahure, 1876, p. 223.
* ↑ Gómez Barrientos, Estanislao. Don Mariano Ospina y su época (en castellà). vol. 1. Medellín: Imprenta Editorial, 1913, p. 284.
* ↑ Gutiérrez Ponce, Ignacio. Vida de Don Ignacio Gutiérrez Vergara y episodios históricos de su tiempo (1806-1877) (en castellà). Londres: Imp. de Bradbury, Agnew & Cia, 1973, p. 324.
* ↑ Restrepo Sáenz, José María. Genealogías de Santa Fe de Bogotá (en castellà). vol. 4. Bogotà: Editorial Presencia, 1995, p. 82.
# Singèn

Un singèn o grup d'aparellament és un conjunt d'organismes que són capaços d'aparellar-se sexualment i transferir-se gens. És un concepte encunyat per primer cop l'any 1957 pel biòleg estatunidenc Tracy Morton Sonneborn que s'utilitza especialment en l'àrea de la protozoologia i en sub-camps com la ficologia.
Els singens depenen fortament de factors com la mida i la forma dels individus, la ràtio de divisió cel·lular, la tolerància a diferents rangs de temperatura, les propietats antigèniques o el comportament durant el procés de conjugació. Per altra banda, el nombre de tipus d'aparellaments dins un mateix singèn pot variar molt. Per exemple, els sistemes polars es caracteritzen per l'existència de només dos tipus d'aparellaments en cada singèn.

## Referències

* ↑ Ichimura, Terunobu «Genome rearrangement and speciation in freshwater algae» (en anglès). Hydrobiologia, 336, 1996, pàg. 1-17.
* 1 2 3 Grell, 1973, p. 213.
* ↑ Allen, Sally Liman; Byrne, Bruce C.; Cronkite, Donald L. «Intersyngenic Variations in the Esterases of Bacterized Paramecium aurelia» (en anglès). Biochemical Genetics, 5, 1970, pàg. 135-150.
* ↑ Sonneborn, 1957.

## Bibliografia

* Grell, Karl Gottlieb. «E. Fertilization and Sexuality». A: Protozoology (en anglès). Berlín: Springer-Verlag, 1973, p. 153-228. ISBN 9783642619601.
* Sonneborn, Tracy Morton. Breeding Systems, Reproductive Methods, and Species Problems in Protozoa (en anglès). American Association for the Advancement of Science, 1957.
# Sitophilus

Sitophilus es un gènere de coleòpters polífags de la família dels drioftòrids.
El nom científic es compon del grec σιτος, sitos = gra i φιλος, philos = aficionat, el que resumeix una de les propietats caràcterístiques del gènere: les femelles ponen els ous dins una cariopsi de cereals, de pseudocereals, de faves o altres llavors com les glans. Els corcs es nodreixen del contingut del gra o del llavor i utilitzen el capoll o clafoll per fer la pupa. En conseqüència, l'imago adult mai no és més gran que l'hoste.
El 1993, hi ha unes catorze espècies conegudes. Els més comuns i més temuts en l'agricultura són el corc del blat (S. granarius), corc de l'arròs (S. oryzae Corc de l'arròs) i corc del blat de moro (S. zeamais) que poden causar danys considerables als cereals emmagatzemats in condicions higièniques deficients.

## Bibliografia

* Bourtzis, Kostas; Miller, Thomas A. «The Biology of Sitophilus ssp. Symbiosis». A: Insect Symbiosi (en anglès). CRC Press, 2003, p. 368. ISBN 9780203009918.

## Referències

* ↑ Plarre, R «An attempt to reconstruct the natural and cultural history of the granary weevil, Sitophilus granarius (Coleoptera: Curculionidae)» (pdf) (en anglès). European Journal of Entomology, 2010, pàg. 1-11.
# Arnaud Montebourg

Arnaud Montebourg (Clamecy (Nièvre), 30 d'octubre de 1962) és un polític francès socialista. Va ser nomenat el 16 de maig de 2012 ministre de Recuperació productiva del Govern Jean-Marc Ayrault. Es va presentar a les primàries socialistes celebrades el 2017.

## Referències

* ↑ «França.- Valls encara com favorit les primàries però Montebourg té opcions». VilaWeb, 8 desembre 2016. [Consulta: 10 juliol 2022].

## Vegeu també

* Olivier Ferrand
# José María Irujo

José María Irujo és un periodista, llicenciat en Ciències de la Informació per la Universidat de Navarra. Ha treballat al Diario de Navarra, a El Globo, a Cambio 16 i a Diario 16. Des de 1997 exerceix com a redactor en cap d'investigació del diari El País. És autor dels llibres ETA, la derrota de las armas (Actualidad y Libros, 1993), Roldán, un botín a la sombra del tricornio (Temas de Hoy, 1995), Comisión ilegal: negocios y sobornos al amparo del estado (Temas de Hoy, 1996), La lista negra. Los espías nazis protegidos por Franco y la Iglesia (Aguilar, 2003) i El Agujero. España invadida por la yihad (Aguilar, 2005), investigació sobre els atemptats de l'11M considerada per la revista Foreing Policy com el millor treball periodístic sobre l'atac. Ha rebut nombrosos premis per les seves investigacions i és conferenciant a diversos fòrums, institucions i universitats europees i nord-americanes com a expert en terrorisme internacional.

## Referències

* ↑ «José María Irujo». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 23 març 2016].