OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Los Arcos

Los Arcos (Urantzia en basc, sense ser oficial) és un municipi de Navarra, a la comarca d'Estella Oriental, dins la merindad d'Estella. Limita al sud amb Lazagurría i Mendavia, a l'est amb Sesma, Arroitz, Barbarin i Villamayor de Monjardín, al nord amb Etaio i Sorlada, i a l'oest amb El Busto, Sansol, Mués i Desojo.

## Història

L'11 d'octubre els exèrcits carlí de Santos Ladron i liberal de Manuel Lorenzo es trobaren a la batalla de Los Arcos, i després de capturar el pont els liberals van tallar la possibilitat que fossin flanquejats, i els carlins es van replegar al poble, i finalment van fugir en desordre mentre Santos Ladron i uns pocs homes carregava sobre els liberals sent capturat.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 1 346 | 1 326 | 1 339 | 1 315 | 1 319 | 1 311 | 1 308 | 1 300 | 1 298 | 1 272 | 1 261 |
| Fonts: Los Arcos i Institut d'Estadística de Navarra |||||||||||

## Personatges il·lustres

* Manuela de Ezquerro y Sáenz de Chavarri

## Notes

* ↑ anònim. Historla de la Guerra Civil en el norte y Cataluña (en castellà). Sociedad tipográfica de Hortelano y Cía., 1846, p. 278.
# Psychoda sectiga

Psychoda sectiga és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids.

## Descripció

* La femella fa 0,81-1,20 mm de llargària a les antenes (0,95-1,32 en el cas del mascle), mentre que les ales li mesuren 1,57-2,15 de longitud (1,42-1,90 en el mascle) i 0,62-0,87 d'amplada (0,60-0,82 en el mascle).
* Les antenes presenten 16 segments.

## Distribució geogràfica

Es troba a Papua Nova Guinea.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Quate, L.W.; Quate, S.H., 1967. A monograph of Papuan Psychodidae, including Phlebotomus (Diptera). Pacific Insects Monograph, 15: 1–216.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Dina Koston

Dina Koston (1929 - Washington DC, 2009) va ser una pianista, educadora i compositora de música estatunidenca.

## Vida i carrera

Dina Koston va començar l'estudi de la música als dos anys amb la seva mare. Va continuar els seus estudis al Conservatori Americà de Música i després va estudiar amb Gavin Williamson al clavicèmbal, Mieczyslaw Horzowski i Leon Fleisher al piano, i amb Luciano Berio i Nadia Boulanger. Va passar un estiu estudiant a Darmstadt.
Koston va ser professora al "Peabody Conservatory" i a Tanglewood. Va escriure música per a produccions teatrals al "Cafè La Mama" i a l'"Stage Arena". Amb Leon Fleisher va co-fundar i codirigir els "Theatre Chamber Players" del 1968-2003, que va ser el primer conjunt de cambra resident de la "Smithsonian Institution" i del "Kennedy Center".
Koston es va casar amb el doctor Roger L. Shapiro (1927-2002), un psiquiatre i psicoanalista investigador. Dina va patir una llarga malaltia al final de la seva vida i va morir a Washington, DC. Dina deixà un llegat després de la seva mort i Roger Shapiro va establir el "Fons de Nova Música Dina Koston". Aquest fons preveu encàrrecs i actuació de música nova a la Biblioteca del Congrés de Washington, DC.

## Treballs

Koston va compondre per a diversos instruments. Les obres seleccionades inclouen:
* A la memòria de Jeannette Walters
* Trio Brasso
* Floreix
* Reflexions
* Missatges
* Solista per a clarinet
* Wordplay
* Intervals distants
El seu treball està gravat i disponible en suports, com ara:
* Leon Fleisher: Totes les coses que ets (2014)

## Referències

* ↑ Dina Koston, recuperada el 12 de juliol de 2014
* ↑ Schwendinger, Laura Elise (14 de setembre de 2009), Remembering Dina Koston, recuperat el 12 de juliol de 2014
* ↑ Downey, Charles T. (8 de març de 2012), Beckett and Koston Celebrated, recuperat el 12 de juliol de 2014
* ↑ Llista de treballs de Dina Koston, recuperada el 12 de juliol de 2014
# Comité Cisne

Comité Cisne va ser una banda valenciana de rock en castellà, nascuda en 1984 a partir de la fusió dos grups: Última Emoción de València i Garage d'Alacant.
El grup està inicialment format per Carlos Goñi com a cantant (líder fins aleshores del grup Garage), dos components del grup Última Emoción (José Luis Macias als teclats i Lino Oviaño a la guitarra) i Remi Carreres (ex component del grup Glamour) al baix.
Durant l'any següent a la seua formació, s'uneix al grup el bateria Rafael Picó i enregistren el seu primer maxi-single, Dulces horas, publicat per la discogràfica EMI. En l'any 1986 el grup firma un contracte amb la discogràfica DRO i enregistra el seu primer àlbum d'estudi, Comité Cisne, que inclou sis cançons. El disc no té la repercussió esperada i la companyia rescindeix el contracte amb el grup. Malgrat tot, el grup comença a tenir certa notorietat en l'àmbit local.
Amb el segell independent valencià Intermitente signen un nou contracte i durant 1987 publiquen el seu segon àlbum, El final del mar, i un EP nomenat Tres canciones de Lou Reed, en el que enregistren tres versions de cançons del músic estatunidenc Lou Reed, una de les principals influències del grup.
El tercer àlbum que enregistren s'anomena Beber el viento i ho fan a uns estudis d'Anglaterra el març de 1988. Durant aquest enregistrament es fan paleses les diferències entre Carlos Goñi i José Luis Macias respecte al so que deuria definir al grup, i finalment, Goñi i Rafael Picó abandonen el grup i creen un nou projecte anomenat Revólver.
La resta del grup, Macias i Carreres, van buscar a dos nous músics: el guitarrista Goyo Esteban i el vocalista Jesús Astorga, i van signar un nou contracte amb Ariola Rècords, sota el qual van publicar en 1990 l'àlbum Instinto. Poc temps després de la seua publicació, el grup es dissol definitivament.
En 2002, deu anys després de la fi de Comité Cisne, Carlos Goñi va remasteritzar i reeditar tres dels quatre treballs del grup: El final del mar, Tres canciones de Lou Reed i Beber el viento.

## Referències

* 1 2 Nacional Pop. «Comité Cisne». Arxivat de l'original el 20 de febrer de 2012. [Consulta: 24 juny 2012].
* ↑ Rafa Cervera (marzo de 2002). Notas del álbum Beber el viento.
* ↑ Manolo Rock. «Yo, M. Rock en la Valencia subterránea». Lliso Impresor. [Consulta: 15 juliol 2015].
# Eleccions regionals franceses de 1992

Les Eleccions regionals franceses de 1992 es van celebrar el 22 de març de 1992, el mateix dia que la primera volta de les eleccions cantonals. Aquestes eleccions se celebraren en una sola vola amb un escrutini proporcional de circumscripció departamental.

## Resultats

Després de molts anys on la taxa d'abstenció augmentava al fil de les eleccions, aquest cop només fou del 31%.
Els resultats consagraren la caiguda patent dels socialistes, aleshores al poder, anunciant la desfeta que es va produir a les legislatives de 1993. A vint regions metropolitanes sobre vint-i-dues hi guanyà la dreta (setze pel RPR, tres per l'UDF i una divers droite). Només el Llemosí va romandre a mans del Partit Socialista i el Nord-Pas-de-Calais per Les Verts (Marie-Christine Blandin).

### Xifres

A nivell nacional, l'oposició de dreta RPR-UDF va obtenir un resultat paradoxalment mediocre, un 37,2%. El Partit Socialista va caure al 18,3%, perdent onze punts respecte a les eleccions de 1986.
Mentre que el Partit Comunista Francès només va assolir un 8%, el Front Nacional confirma la seva progressió amb un 13,9%. A Borgonya, els vots d'extrema dreta permeteren al candidat de l'UDF Jean-Pierre Soisson d'obtenir la presidència de la regió. Tanmateix, davant l'escàndol, fou obligada a abandonar el càrrec.

## Fonts

* Jean-Jacques Becker, Crises et alternances, 1974-1995, Nouvelle histoire de la France contemporaine n°19, Seuil, Paris, 1998
# Llista de missions diplomàtiques a l'Azerbaidjan

Les missions diplomàtiques a l'Azerbaidjan són les delegacions oficials i permanents d'altres països i les organitzacions internacionals al país. En l'actualitat, la ciutat capital de Bakú acull 62 ambaixades. La següent és una llista de les ambaixades, dels consolats i les altres missions a l'Azerbaidjan:

## Ambaixades

Bakú
| Afganistan Alemanya Algèria Aràbia Saudita Argentina Àustria Bèlgica Belarús Brasil Bulgària Colòmbia Corea del Sud Croàcia Cuba Egipte Emirats Àrabs Units Espanya Estats Units Estònia França Geòrgia | Grècia Hongria Índia Indonèsia Iran Iraq Israel Itàlia  Japó Jordània Kazakhstan Kirguizstan Kuwait Letònia Líbia Lituània Malàisia Marroc Mèxic Moldàvia Noruega | Països Baixos Pakistan Palestina Polònia Portugal Qatar Regne Unit Romania Rússia Sèrbia Sudan Suècia  Suïssa Tadjikistan Turkmenistan Turquia Txèquia Ucraïna Uzbekistan R.P. de la Xina |

## Missions/Oficines de Representació

Bakú
* Unió Europea (Delegació)
* Daguestan
* Macedònia del Nord (Oficina Econòmica)
* República Turca de Xipre del Nord (Oficina de Representació)
* Tatarstan

## Consolats Generals

| Gandja Geòrgia Turquia | Nakhtxivan Iran Turquia |

## Ambaixades no residents

Els següents ambaixades no residents estan acreditats a l'Azerbaidjan:
| Ankara Albània Austràlia Bangladesh Bòsnia i Hercegovina Canadà Dinamarca Eslovènia Etiòpia Filipines Irlanda Macedònia del Nord Mongòlia Montenegro Nova Zelanda Oman Perú Sud-àfrica Tailàndia Xile | Moscou Angola Benín Camerun Costa d'Ivori Djibouti Equador Eritrea Eslovàquia Ghana Guatemala Guinea Guinea Bissau Guinea Equatorial Islàndia Madagascar Mali Malta Mauritània Nepal Paraguai Vietnam Zàmbia Zimbàbue | Teheran Bahrain Iemen Kenya Nigèria Síria Sri Lanka Uruguai Veneçuela | Altre Burkina Faso (Al-Riyad) Corea del Nord (Taixkent) Finlàndia (Hèlsinki) $^†$ Maldives (Islamabad) Saint Vincent i les Grenadines (Londres) Seychelles (Abu Dhabi) Ciutat del Vaticà (Tbilisi) $^†$Ambaixada de Geòrgia |

## Referències

* ↑ «List of Diplomatic Missions in Azerbaijan». Republic of Azerbaijan, Ministry of Foreign Affairs, State Protocol Department.

## Vegeu també

* Política de l'Azerbaidjan
* Relacions exteriors de l'Azerbaidjan
* Missions diplomàtiques de l'Azerbaidjan

## Enllaços externs

* Ministeri de Relacions Exteriors de l'Azerbaidjan (àzeri) (anglès)
# Harrisia simpsonii

Harrisia simpsonii és una espècie fanerògama que pertany a la família de les cactàcies.

## Descripció

Harrisia simpsonii creix amb tiges verticals, escampats o inclinats, sense branques o una mica ramificades i pot arribar a fer fins a 6 metres. N'hi ha de vuit a deu costelles disponibles. Té entre set a catorze espines grises que poden fer d'1 a 2,5 centímetres de llargada. Les flors fan entre 12 a 17 centímetres de llargada. El tub de la flor està cobert de pèls suaus i blancs. Els fruits són esfèrics deprimits de color vermell ataronjat aconsegueixen diàmetres de 4 a 6 centímetres.

## Distribució

Harrisia simpsonii és comú als Estats Units a l'estat de Florida als Keys de Florida i la part continental de Florida.

## Taxonomia

Harrisia simpsonii va ser descrita per (Nathaniel Lord Britton i Joseph Nelson Rose) John Kunkel Small i publicat a The Cactaceae; descriptions and illustrations of plants of the cactus family 2: 152–153, f. 223. 1920.

### Etimologia

Harrisia: nom genèric que va ser anomenat en honor del botànic irlandès William Harris, qui va ser Superintendent de jardins públics i plantacions de Jamaica.
simpsonii: epítet que fa honor al naturalista estatunidenc Charles Torrey Simpson (1846–1932).

### Sinonímia

* Cereus gracilis var. simpsonii (Small) L.D.Benson (1969).

## Referències

* ↑ «Harrisia simpsonii». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 18 novembre 2019].
* ↑ Urs Eggli, Leonard E. Newton: Etymological Dictionary of Succulent Plant Names. Springer, Berlin/Heidelberg 2010, ISBN 978-3-642-05597-3, S. 205.

## Vegeu també

* Característiques de les cactàcies

## Enllaços externs

* Fotos Arxivat 2013-06-06 a Wayback Machine.
# Principi d'escassetat d'efectes

En anàlisi estadística dels resultats de dissenys factorials, el principi d'escassetat d'efectes declara que un sistema és normalment dominat pels efectes principals i les interaccions d'ordre més baix. Amb aquest principi, és més probable que efectes principals (factors únics) i interaccions de dos factors siguin les respostes més significatives en un disseny factorial. En altres paraules, interaccions d'ordre més alt, com interaccions de tres factors, són molt rares. Aquesta observació s'anomena de vegades com a principi jeràrquic ordenant. El principi d’escassetat d’efectes confirma la idea que només uns quants efectes seran estadísticament significants en un disseny factorial.
Aquest principi és únicament vàlid en la suposició d'un espai de factors lluny d'un punt estacionari.

## Referències

* ↑ Wu, Chien-Fu. Experiments : planning, analysis, and parameter design optimization. New York: Wiley, 2000. ISBN 0-471-25511-4.
* ↑ Box, George E. P.. Statistics for experimenters : design, innovation, and discovery. 2a edició. Hoboken, N.J.: Wiley-Interscience, 2005. ISBN 0-471-71813-0.

## Vegeu també

* Navalla d'Occam
* Principi de Pareto
# Dany

Un dany en dret anglosaxó és un recurs en forma d'una indemnització monetària que s'ha de pagar a un reclamant com a compensació per pèrdues o lesions. Per justificar l'adjudicació, el reclamant ha de demostrar que l'incompliment del deure ha causat una pèrdua previsible. Per ser reconeguda per llei, la pèrdua ha d'implicar danys a la propietat o lesions mentals o físiques; rarament es reconeix la pèrdua econòmica pura per a la concessió de danys i perjudicis.
Els danys compensatoris es classifiquen a més en danys especials, que són pèrdues econòmiques com la pèrdua de guanys, danys a la propietat i despeses mèdiques, i danys generals, que són danys no econòmics com ara dolor i sofriment i angoixa. En lloc de ser compensatoris, en el dret comú els danys poden ser nominals, despectius o exemplars.

## Història

Entre els saxons, al Codi Sàlic s'assignava a cada ésser humà i a cada peça de propietat un valor monetari anomenat dourat. En cas de robatori de béns, ferits o morts algú, el culpable havia de pagar la dona com a restitució a la família de la víctima o al propietari de la propietat.

## Prova de danys
### Causa propera

La recuperació dels danys per part d'un demandant en una demanda està subjecta al principi legal que els danys s'han de causar immediatament per la conducta il·lícita del demandat. Això es coneix com el principi de causa propera. Aquest principi regeix la recuperació de tots els danys compensatoris, tant si la reclamació subjacent es basa en un contracte, un dany o ambdós. És probable que els danys es limitin als raonablement previsibles per l'acusat. Si un acusat no podria haver previst raonablement que algú podria resultar ferit per les seves accions, pot ser que no acabi tenint cap responsabilitat.
Aquesta regla no sol aplicar-se als danys intencionats (per exemple, delicte d'engany), i també té una aplicabilitat retardada en negligència on s'aplica la màxima "Les conseqüències previstes mai són massa remotes": "mai" és inexacte aquí, però recorre a conseqüències directes i naturals imprevisibles d'un acte.

### Testimoni pericial

Pot ser útil que els advocats, el demandant i/o el demandat contractin comptables forenses o algú format en l'àmbit rellevant de l'economia per donar proves sobre el valor de la pèrdua. En aquest cas, se'ls pot demanar que opinin com a pèrits judicials.

## Referències

* ↑ Garner. Trans-Lex.org. International principle (en anglès), p. 416.
* ↑ Spartan Steel & Alloys Ltd v Martin & Co (Contractors) Ltd [1973] 1 QB 27; Electrochrome v Welsh Plastics [1968] 2 All ER 205, i British Celanese v Hunt [1969] 1 WLR 959
* ↑ «How Are Damages Calculated After an Injury or Lawsuit» (en anglès). ExpertLaw, 25-07-2016. Arxivat de l'original el 13 d’abril 2019. [Consulta: 19 setembre 2017].
* ↑ «Actual Damages» (en anglès). Cornell Law School. [Consulta: 19 setembre 2017].
* ↑ «Punitive Damages» (en anglès). Cornell Law School. [Consulta: 19 setembre 2017].
* ↑ Brinig, Brian P., JD, CPA. Finance & Accounting for Lawyers. Portland, OR: BV Resources, LLC, 2011, p. 200. ISBN 978-1-935081-71-5.
# Siderazot

El siderazot és un mineral de la classe dels elements natius. Rep el seu nom del grec "sideros", ferro, i "azoton", nitrogen, referint-se a la seva composició química. De vegades també se'l coneix amb el nom de silvestrita.

## Característiques

El siderazot és un nitrur de ferro, amb fórmula química FeN$_x$ a Fe₃N$_{1,33}$, sent x ~ 0,25-0,5. Cristal·litza en el sistema hexagonal, formant una capa molt fina sobre la lava. Va ser descoberta l'any 1876 a l'Etna, a la província de Catània (Sicília, Itàlia). També se n'ha trobat al Vesuvi (Campania, Itàlia) i al volcà Krysuvik, a Islàndia.
Durant molts anys va estar classificada com una espècie qüestionable per l'Associació Mineralògica Internacional degut a la manca d'anàlisis concluents sobre la seva composició química. L'any 2021 es van obtenir noves dades químiques i estructurals. A més, es proporcionen dades de Raman i de reflectància, i el conjunt complet de dades indiquen que el siderazot posseeix l'estructura del tipus ε-Fe₃N. A la llum d’aquestes noves dades, l'estat del siderazot passa de qüestionable a redefinida.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, el siderazot pertany a «01.BC - Nitrurs» juntament amb els següents minerals: roaldita, carlsbergita, osbornita i nitrur de gal·li.

## Referències

* ↑ «Siderazot» (en anglès). Mindat. [Consulta: 15 gener 2016].
* ↑ «Siderazot» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 15 gener 2016].
* ↑ Ritsuro MIYAWAKI, Frédéric HATERT, Marco PASERO, Stuart J. MILLS «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) NEWSLETTER 61». Mineralogical Magazine, 85, 01-06-2021, pàg. 459–463 [Consulta: 30 juny 2021].

## Enllaços externs

* Foto de siderazot
# Costa del Xerpell

La Costa del Xerpell és una costa situada a l'oest de la masia de Xerpell de la Costa, al poble de Sant Climenç, municipi de Pinell de Solsonès, comarca del Solsonès.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
# Epiplatys josianae

Epiplatys josianae és una espècie de peix de la família dels aploquèilids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Sierra Leone.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 «Epiplatys josianae» (en anglès). Fishbase.

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Harrisia tortuosa

Harrisia tortuosa és una espècie fanerògama que pertany a la família de les cactàcies.

## Descripció

Harrisia tortuosa té un creixement vertical arbustiu o posterior doblat o postrat, les tiges són de color verd fosc que fan fins a 1 metre de llarg amb un diàmetre de 2 a 4 cm. En general, té set costelles arrodonides. Les arèoles conté d'una a tres espines centrals que són fortes i vermelles i amb l'edat canvien a gairebé negre. Fan de 3 a 4 cm de llarg. Les sis a deu espines radials són de colors brillants i poden arribar a fer una longitud de fins a 2 cm. Les flors poder arribar a fer una longitud de fins a 16 centímetres. Els fruits són esfèrics de color vermell amb espines i poder arribar a fer un diàmetre de 3 a 4 cm.

## Distribució

Harrisia tortuosa és endèmica de l'Uruguai, Paraguai, nord-est de l'Argentina i possiblement Bolívia en altituds baixes. És una espècie rara en la vida silvestre.

## Taxonomia

Harrisia tortuosa va ser descrita per (J.Forbes ex-Otto i A.Dietr.) Britton i Rose i publicat a The Cactaceae; descriptions and illustrations of plants of the cactus family 2: 154–155, t. 21, f. 1. 1920.

### Etimologia

Harrisia: nom genèric que va ser anomenat en honor del botànic irlandès William Harris, qui va ser Superintendent de jardins públics i plantacions de Jamaica.
tortuosa epítet llatí que significa "retorçada".

### Sinonímia

* Cereus tortuosus basiònim
* Eriocereus tortuosus
* Cereus arendtii
* Eriocereus arendtii

## Referències

* ↑ «Harrisia tortuosa». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. Arxivat de l'original el 2003-11-17. [Consulta: 20 novembre 2019].
* ↑ A Epítets Botànics
* ↑ Harrisia tortuosa a PlantList

## Vegeu també

* Característiques de les cactàcies

## Enllaços externs

* http://cactiguide.com/cactus/?genus=Harrisia&species=tortuosa
# Programa de Tolomei

Programa de Tolomei és el nom que rep el programa fet públic per Ettore Tolomei al teatre cívic de Bozen el 15 de juliol de 1923 on proposa l'assimilació i italianització de la població germanòfona del Tirol del Sud, aleshores el 90% dels habitants. Fou adoptat amb vot unànime i entusiasta pel Gran Consell del Feixisme.
Començava per prohibir l'ús del topònim Tirol per a designar la zona, substituït per Alt Adige. La toponímia local, en alemany, fou substituïda per un promptuari de noms locals de l'Alto Adige, l'autor de la qual fou Tolomei. S'hi afegí endemés la proposta d'italianitzar els cognoms alemanys, així com la retirada del monument de Walther von der Vogelweide a Bozen o la transformació dels museus a Bozen. Tota la premsa local fou suprimida i italianitzada, llevat el diari d'inspiració feixista Alpenzeitung. Per tal de suprimir el control de l'economia als germanòfons, els bancs locals foren clausurats i confiscats, i es va impulsar l'arribada de colons italians, tot i la manca de terres per a repartir.
L'administració pública restà en mans d'italians. Tolomei proposà l'acomiadament de funcionaris germanòfons i la seva substitució per italians, així com els ‘’podestà’’ feixistes i els secretaris comunals. Per tal d'impulsar-ho, Trento i Bozen s'havien de convertir en província única, cosa que al final no es va fer. Tolomei també va proposar un control policial més fort, amb un fort contingent de carabinieri i un augment de la presència de l'exèrcit. Entre 1923 i 1924 l'italià es va imposar com a llengua única a l'escola, cosa que provocà l'aparició de les Katakombenschule.