OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mondovi (Wisconsin)

Mondovi és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 2.634 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mondovi tenia 2.634 habitants, 1.122 habitatges, i 657 famílies. La densitat de població era de 268,3 habitants per km².
Dels 1.122 habitatges en un 27% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,5% hi vivien parelles casades, en un 9,5% dones solteres, i en un 41,4% no eren unitats familiars. En el 36,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 21,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,26 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,5% tenia menys de 18 anys, un 8% entre 18 i 24, un 24,8% entre 25 i 44, un 20,2% de 45 a 60 i un 23,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.000 $ i la renda mediana per família de 40.954 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.947 $ mentre que les dones 21.434 $. La renda per capita de la població era de 17.023 $. Aproximadament el 8,8% de les famílies i l'11,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mondovi» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mondovi». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Arc-voltaic

* No s'ha de confondre amb arc voltaic.
Arc-voltaic va ser una revista catalana de poesia d'avantguarda publicada a la ciutat de Barcelona, de la qual només se'n va publicar un número que va sortir el febrer de 1918. L'autorització per a la seva publicació va ser donada a nom de Josep Maria de Sucre.

## Naixement

Arc-Voltaic va ser una revista catalana de poesia que va ser publicada l'any 1918, dirigida i redactada per Joan Salvat-Papasseit (1894 – 1924) sent la portada dissenyada pel pintor Joan Miró. La revista va ser creada amb la intenció d'expressar l'activitat literària i pictòrica de l'època.
Comptava amb 8 pàgines en total en un format de 195 x 135 mm, a més només es va publicar un sol número de la revista que va costar quaranta-cinc cèntims.

## Història

Arc-Voltaic va recollir principalment poemes de Joan Salvat-Papasseit, però també va haver-hi altres col·laboradors com ara d'Emili Eroles, Joaquim Folguera, Antoni de Ignacios, Joaquim Torres i Garcia, etc. Que van fer publicacions relacionades sobre art i literatura relacionades amb el corrent avantguardista, també va suposar una gran difusió del corrent anomenat “vibracionisme” iniciada pel pintor Rafael Barradas que es va encarregar de realitzar les il·lustracions d'Arc-Voltaic.
La revista va ser impresa al carrer Provença 204 de Barcelona on es troba la casa “d'Art”. Només es va realitzar un número que va sortir el febrer de 1918, però no es va realitzar noves publicacions i la revista es va dissoldre aquest mateix any.

## Final

Arc-Voltaic només va recollir una publicació que es va realitzar al 1918 de febrer, però no es van realitzar més publicacions i la revista va finalitzar aquest mateix any.
No se saben les raons principals per les quals només es va fer un número de la revista.

## Relació de directors, redactors i col·laboradors

Principals directors, redactors i col·laboradors :
| Joan Salvat-Papasseit | 16 maig 1894 - 7 agost 1924 |
| Joaquim Folguera i Poal | 25 octubre 1893 - 23 febrer 1919 |
| Emili Eroles | 1895 - 1983 |
| Josep María de Sucre i de Grau | 23 març 1886 - 22 novembre 1969 |
| Antoni de Ignacios | 4 juliol 1893 - 5 febrer 1963 |
| Rafael Barradas | 4 gener 1890 - 12 febrer 1929 |
| Joaquim Torres i García | 28 juliol 1874 - 8 agost 1949 |
| Joan Miró i Ferrà | 20 abril 1893 - 25 desembre 1983 |

## Referències

1. GIVANEL, Joan. Bibliografia catalana: premsa. Barcelona: Institució Patxot, 1931-1937 (927)
2. TORRENT, Joan; TASIS, Rafael. Història de la premsa catalana. Barcelona: Bruguera, 1966.(volum I- pàg. 531)
3. [enllaç sense format] {{format ref}} http://www.enciclopedia.cat/enciclop%C3%A8dies/gran-enciclop%C3%A8dia-catalana/EC-GEC-0237820.xml?s.q=arc+voltaic#.Uvn_n2J5P7A

## Enllaços externs

* Digitalització disponible d'Arc-voltaic al portal ARCA (Arxiu de Revistes Catalanes Antigues)
* http://www.cervantesvirtual.com/portales/arc_voltaic/presentacion/
# Kasr Manu

Kasr Manu és una antiga localitat de Líbia, a la part occidental de la Tripolitana, probablement l'antiga Ad Ammonem, situada uns 30 km a l'oest de Sabratha, l'antiga Sabra dels àrabs, i a la plana de la Jafara.
És famosa perquè aquí va tenir lloc la batalla entre els amazics nafuses, ibadites, i les forces de l'emir aglàbida, el 986/897. El 879/880 era imam del Jabal Nafusa (designat per l'imam rustàmida de Tahert) Abu-Mansur Ilyàs an-Nafussí que era al mateix temps el xeic dels nafuses i governava la major part de Tripolitana excepte una part de la plana de Djafara i la ciutat de Trípoli que era aglàbida; aquesta ciutat fou atacada pel tulúnida d'Egipte al-Abbas (o Abu l-Abbas) Ahmad ibn Tulun que la va assetjar durant 43 dies; els habitants van demanar ajut a l'imam; Abu Mansur va marxar cap a Trípoli amb 12000 homes i va a atacar a les forces d'Ahmad ibn Tulun a l'exterior de la ciutat i el va derrotar. Setze anys després, no se sap qui era imam i xeic dels nafuses, l'emir aglàbida Abu-Ishaq Ibrahim ibn Àhmad va fer una expedició a Egipte, i els nafuses, que controlaven la ruta entre Ifríqiya i Trípoli (i després Egipte), li van barrar el pas a Kasr Manu; en la sagnant batalla que va seguir els nafueses foren derrotats i aniquilats i el poder del grup damnat per sempre. Els nafuses es van retirar a les muntanyes i ja no van tornar a dominar la plana de Djafara.

## Bibliografia

* Ibn Khaldoun, Histoire des Berbères et des dynasties musulmanes de l'Afrique septentrionale, 1852-1856, traducció de William Mac Guckin de Slane, Imprimerie du Gouvernement, Alger, volums I, II i III, en línia a Google Llibres, aquí i aquí
# Sant Martí de Riudellots de la Creu

Sant Martí de Riudellots de la Creu és la vella església parroquial del poble de Riudellots de la Creu, de cases disseminades, agregat al municipi de Palol de Revardit. És dedicada a Sant Martí. És una obra de Palol de Revardit (Pla de l'Estany) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Història

Aquesta antiga església parroquial pertanyé al bisbat i comtat de Girona. És esmentada per primer cop l'any 1058 quan la comtessa Ermessenda, esposa del comte de Barcelona Ramon Borrell, restituí les terres de la parròquia de «Sancti Martini de Rivoluti» al bisbe de Girona Berenguer. El topònim fa referència a les quantitats de sediments que arrossega el rierol anomenat «Rivo David» (Revardit) quan provoca riuades. El 1209 aquest lloc se'l coneixia amb el nom de «Rivolutorum de Cruce», forma que ha donat pas al nom actual. L'any 1362, l'església és esmentada en el «Llibre verd dels feus» del bisbat de Girona.

## Arquitectura

Construcció d'una sola nau de planta rectangular amb volta lleugerament apuntada, amb un cos adossat a la banda de llevant, la sagristia i una capella al cantó de ponent. L'absis semicircular que probablement existia en l'església romànica primitiva fou substituït per una capçalera plana en alguna reforma posterior. Al mur de migdia, l'aparell és irregular, amb pedra desbastada rectangular i no segueix les filades. En els altres murs, l'aparell és regular amb carreus de pedra sorrenca. Les capelles laterals s'obren a través d'arcs tardans. La nau és sobrealçada i la porta d'entrada, situada al nord, és formada per un arc de mig punt amb muntants i dovelles de pedra de girona. Sobre aquesta porta hi ha un senzill rosetó emmarcat amb pedra. A la part superior de la façana principal s'alça un campanar d'espadanya, amb dos ulls i un tercer sobre l'eix dels anterior, d'arc de mig punt. La coberta, volada, és de teula àrab. La datació de l'antiga construcció romànica s'hauria de situar entre el final del segle xii i la primeria del segle xiii. Posteriorment el temple ha sofert nombroses modificacions, que han deixat pràcticament oculta la fàbrica romànica. Es va fortificar, augmentant l'alçada dels seus murs i construint les dues trones o garites de vigilància situades a les cantonades nord-oest i sud-est. Les últimes modificacions correspondrien als segles XVII i XVIII.

## Referències

* ↑ «Sant Martí de Riudellots de la Creu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 juliol 2017].
* 1 2 Moner i Codina, Jeroni; Riera i Micaló, Jaume; Auladell i Marquès, Jordi. «Sant Martí de Riudellots de la Creu». A: El Gironès La Selva El Pla de l'Estany. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1991, p. 439 (Catalunya Romànica, V). ISBN 84-7739-262-5.

## Enllaços externs

* Museus de Banyoles
# Montesclado

Montesclado és un poble del terme municipal de Farrera, a la comarca del Pallars Sobirà.
Està situat al nord-oest del terme, a migdia de Tírvia, a ponent de Glorieta i de Burg, i al nord-oest d'Alendo, Farrera i Mallolís.

## Etimologia

Joan Coromines explica el topònim Montesclado com un dels topònims no preromans de la zona. Procedeix de dos mots llatins esdevinguts ja catalans: mont (muntanya) i usclat (cremat, socarrat).

## Geografia
### El poble de Montesclado

Montesclado és un altre dels pobles dels entorns que s'estenen de forma esglaonada en una carena o en un vessant de muntanya. Té la forma d'un poble compacte, tot i que no arriba a formar en el seu interior carrers convencionals. L'església de Sant Esteve és a la part baixa del poble al costat occidental i va substituir Sant Esteve vell de Montesclado situada al nord-est de la població i que avui està en ruïnes.

#### Les cases del poble

| Casa Badià Casa Barber Casa Batllevell Casa Burgueto | Casa Cardaire Casa Copet Casa Gorra Casa Goserans | Casa Marçol Casa Nyerro Casa Padolla Casa Pedescoll | Casa Pere Casa Peri Casa Poblador La Rectoria | Casa Roc Casa Roi Casa Sellui Casa Tomasó |
* Casa Mingo

## Història
### Edat contemporània

Pascual Madoz dedica un article del seu Diccionario geográfico... a Montesclado. S'hi pot llegir que és una localitat amb ajuntament, situada en el cim d'un turonet, envoltada de muntanyes més altes al sud. El clima hi és fred, i hi regnen els vents del nord. S'hi pateixen reumes aguts i crònics i inflamacions. Tenia en aquell moment 10 cases, una font i l'església parroquial de Sant Esteve, que comprèn la de Glorieta, amb rector diocesà ordinari. El territori és pedregós i muntanyós, amb la muntanya de Sant Andreu poblada de pins i arbusts. S'hi collia poc blat, sègol, patates, fajol, llegums, hortalisses i herba. Hi havia bestiar de cabres i vacum i cacera de perdius i llebres. Comptava amb 12 veïns (caps de casa) i 40 ànimes (habitants).

## Referències

* ↑ Coromines 1995.
* ↑ Montaña 2004.
* ↑ Madoz 1845.

## Bibliografia

* Coromines, Joan. «Montesclado». A: Onomasticon cataloniae. V L - N. Barcelona: Curial Edicions Catalanes i Caixa d'Estalvis i Pensions de Barcelona La Caixa, 1996. ISBN 84-7256-844-X.
* Lloret, Teresa; Castilló, Arcadi. «Farrera de Pallars». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.
* Madoz, Pascual. Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar. Madrid: Establecimiento Literario Topográfico, 1845. Edició facsímil: Articles sobre El Principat de Catalunya, Andorra i zona de parla catalana del Regne d'Aragó al <<Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar>> de Pascual Madoz, V. 1. Barcelona: Curial Edicions Catalanes, 1985. ISBN 84-7256-256-5.
* Montaña, Silvio. Noms de cases antigues de la comarca del Pallars Sobirà. Espot: Silvio Montaña, 2004. ISBN 84-609-3099-8.

## Enllaços externs

* Montesclado en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Arnaud Michel d'Abbadie

Arnaud-Michel d'Abbadie (24 de juliol de 1815 – 8 de novembre de 1893) va ser un geògraf francès. Al costat del seu germà gran Antoine Thomson d'Abbadie va fer notables viatges a Etiòpia.

## Biografia

El pare, Michel-Arnauld, un noble menor del País Basc, originari d'Ürrüstoi-Larrabile, havia fugit la França revolucionària el 1791, primer a Espanya i després a Irlanda on es va casar amb Eliza Thompson of Park (1779-1865) el 1807. Arnaud i Antoine van néixer a Dublín. La família va emigrar a França el 1818, i ambdós germans hi van rebre una acurada educació científica.
El jove Arnaud va passar un temps a Algèria abans que tots dos germans, el 1837, iniciessin el seu viatge a Etiòpia, desembarcant a Massawa el febrer de 1838.
Ensems van visitar diverses parts del país, incloent els llavors poc coneguts districtes de Ennarea i Kaffa, de vegades al costat del seu germà, i en altres ocasions per separat. Tots dos germans van enfrontar diverses dificultats i moltes aventures, i es van veure embolicats en intrigues polítiques, especialment Antoine, el qual va exercir gran influència en favor de França i els missioners catòlics. Després de recol·lectar valuosa informació sobre geografia, geologia, arqueologia i història natural d'Etiòpia, tots dos van tornar a França en 1848, moment en què van començar a preparar els seus materials per a publicació.
Arnaud va realitzar una altra visita a Etiòpia el 1853.
Tots dos germans van rebre la gran medalla de la Societat Geogràfica de Paris el 1850.

## Obra destacada

El relat general dels viatges d'ambdós germans va ser publicat per Arnaud el 1868 amb el títol de:
* Douze ans de séjour dans la Haute Éthiopie

## Referències

* ↑ Thorne, Johne. Chambers biographical dictionary (en anglès). Rev. ed., reprinted. Cambridge: Cambridge University Press, 1988, p. 1. ISBN 978-0-550-18022-3.
* ↑ «d'Abbadie, Antoine Thomson» (en anglès). Shellers From the Past and the Present. Conchology.
* ↑ d'Arnély «Arnauld d'Abbadie, explorateur de l'Ethyopie (1815-1893)». Les Contemporains, 310, 1898, pàg. 1-2.
* ↑ Goyhenetche Etxamendi, 1998, p. 197-208.
* ↑ Bitard, Adolphe Louis Émile. «Abbadie (d', Arnaud Michel, voyageur français». A: Dictionnaire de biographie contemporaine; française et étrangère. Paris A. Lévy, 1886.
* ↑ «Antoine-Thomson d'Abbadie and Arnaud-Michel d'Abbadie | Explorers, Ethnographers, Basque Country» (en anglès). Encyclopædia Britannica. [Consulta: 14 gener 2024].
* ↑ d'Abbadie, Arnauld. Douze ans dans la Haute-Ethiopie[...] (en francès). París: L. Hachette, 1868.

## Bibliografia

* Álvarez del Real, María Eloísa. 12.000 minibiografías (en castellà). Panamà: America, S.A., 1991, p. 9.
* Goyhenetche Etxamendi, Manex «Antoine d'Abbadie intermédiaire social et culturel du Pays Basque du xixe siécle?». Antoine d'Abbadie 1897-1997: Congrès International 1997, 1998, pàg. 978-84-8951671-7.
# Kurilsk

Kurilsk (en rus Курильск) és una ciutat de l'óblast de Sakhalín, a Rússia. És a l'illa Iturup. La ciutat fou fundada a les acaballes del segle xviii pels pioners russos en un assentament dels ainu, que aleshores s'anomenava Xana. El 1800 les tropes japoneses van prendre la ciutat. El 1855 l'illa Iturup fou transferida al Japó mitjançant el tractat de Simodski, i el 1945 retornà a Rússia.
# Liceras

Liceras és un municipi de la província de Sòria, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Referències

* ↑ «Provincia de Soria (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].
# Khawasa

Khawasa fou un estat tributari protegit de l'Índia, una thikana feudataria de Jhabua, governada per una família rajput rathor. Fou fundada el 1826 per Moti Singh, segon fill de Bhim Singh de Jhabua.

## Llista de maharajas

* Maharaj MOTI SINGH 1826-?
* Maharaj RAGHUNATH SINGH (adoptat)
* Maharaj HIMMAT SINGH (fill)
* Maharaj BAHADUR SINGH (nebot, fill del germà Kesar Singh)
* Maharaj VIKRAM SINGH

## Referències

* Genealogia
# Apple Maps

Apple Maps és un servei de mapes proporcionat per Apple Inc als dispositius amb iOS, incloent l'iPhone i l'iPad. Va ser introduït al setembre de 2012 en tots els dispositius nous i amb totes les actualitzacions del sistema com a reemplaçament del Google Maps.

## Errades greus

Després del seu llançament, els usuaris van trobar errades greus al programari per a una varietat de raons:
* Errors greus sobre la ubicació incorrecta de certs llocs. Per exemple: "situava l'Alhambra a Granollers".
* L'aplicació també ha estat criticada per la seva falta de certes característiques que figuren a "Google Maps", com Street View i les directrius de ruta per anar a un lloc.

## Referències

* ↑ Apple situa l'Alhambra a Granollers

## Vegeu també

* iPhone 5

## Enllaços externs

* Apple Maps vs. <google Maps
* Apple Maps Arxivat 2020-09-15 a Wayback Machine.
# Salvelinus profundus

Salvelinus profundus és una espècie de peix de la família dels salmònids i de l'ordre dels salmoniformes.
L'espècie es creia extingida des-de 1970 a causa de l'eutrofització del llac de Constança. Al 2016 durant el 'Project Lac' que va investigar les profunditats del llac es varen trobar alguns individus vius.

## Hàbitat

Viu a les zones profundes del llac de Constança, un llac d'aigua dolça situat en un clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac de Constança.

## Referències

* ↑ Richardson J. 1836. The Fish. A Fauna Boreali-Americana; or the zoology of the northern parts of British America: containing descriptions of the objects of natural history collected on the late northern land expeditions, under the command of Sir John Franklin, R.N. Fauna Boreali-Americana Part 3. i-xv + 1-327.
* ↑ Schillinger, A., 1901. Der Tiefseeaibling. Allgem. Fischerei Zeitg.: 149-151.
* ↑ «Salvelinus profundus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ ‘Extinct’ fish found in Lake Constance
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Beamish, F.W.H., 1980. Swimming performance and oxygen consumption of the charrs. p. 739-748. A E.K. Balon (ed.) Perspectives in vertebrae science: charrs, salmonid fishes of the genus Salvelinus. Chapter 24. W. Junk, Dordrecht, Països Baixos.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Freyhof, J. i M. Kottelat, 2005. Salvelinus evasus sp. n., a charr from deep waters of Lake Ammersee, southern Germany (Teleostei: Salmonidae), with comments on two extinct species. Rev. Suisse Zool. 112(1): 253-269.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kottelat, M., 1997. European freshwater fishes. Biologia 52, Suppl. 5:1-271.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Phillips, R.B. i P.E. Ihssen, 1985. Chromosome banding in salmonid fish: Nucleolar organizer regions in Salmo and Salvelinus. Canad. J. Genet. Cytol.. 27:433-440.
* Phillips, R.B., K.A. Pleyte i P.E. Ihssen, 1989. Patterns of chromosomal nucleolar organizer region (NOR) variation in fishes of the genus Salvelinus. Copeia 1989:47-53.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.

## Enllaços externs

* AQUATAB (anglès)
# Kraievski

Kraievski (en rus: Краевский) és un poble del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 no tenia cap habitant.

## Referències

* ↑ Законодательное собрание Приморского края. Сборник «Муниципальные образования Приморского края»
# Antoni Pagès i Millet

Antoni Pagès i Millet (el Masnou, Maresme, 23 de gener de 1885 - Canal de Bahama, costa de Florida, 9 de setembre de 1919) fou un capità de vaixell català.
Fill de Francesc Pagès i Sensat, mariner, i de Rosa Millet i Oliver. Va fer els primers estudis de Nàutica al Masnou, després continuà els estudis a Mèxic, on va rebre el títol de capità de la marina mercant amb 24 anys. Tenia un excel·lent currículum, fet que el dugué a portar grans vaixells de vapor de diverses companyies americans. Va morir en naufragi a bord del vapor estatunidenc Corydon quan un huracà (anomenat 1919 Florida Keys hurricane) engolí el vaixell i tripulació a la costa de Florida. En total moriren 27 tripulants.
L'any 1931 l'Ajuntament del Masnou decidí posar el seu nom a un carrer (carrer del Capità Antoni Pagès Millet). Aquest carrer s'havia anomenat fins aleshores carrer de Sant Josep. L'any 1957 el carrer recuperà el nom original i es posa el nom del capità a un nou carrer, el qual manté el nom actualment.

## Referències

* ↑ «Obituari - funerals - Antoni Pagès i Millet». La Veu de Catalunya, 28-01-1920.
* ↑ «Corydon Cargo Ship 1918-1919». Wrecksite.
* ↑ Muray, Joan «Nomenclàtor del Masnou - 1». Gent del Masnou, 379, Novembre de.
* ↑ «Llista dels canvis de nom dels carrers del Masnou». Arxiu Municipal del Masnou.
* ↑ Actes del ple de l'Ajuntament del Masnou (1825-1960): buidatge. El Masnou: Ajuntament del Masnou, 2019.
# Karl Schirra

Karl Schirra (16 d'octubre de 1928 - 12 de setembre de 2010) va ser un futbolista alemany que va jugar al Borussia Neunkirchen, el 1. Fußball-Club Saarbrücken i a la selecció del Sarre com a davanter.

## Referències

* ↑ Martin Neu. «Die Spieler der saarländischen Fußball-Nationalmannschaft» (en german). Saar Nostalgie. [Consulta: 7 maig 2017].
* ↑ «Karl Schirra». National Football Teams. [Consulta: 22 gener 2017].
# Andrí Piàtov

Andrí Piàtov (en ucraïnès: Андрій Валерійович П'ятов) (28 de juny de 1984 a Kirovohrad, Ucraïna) és un futbolista professional ucraïnès que juga com a porter al FC Xakhtar Donetsk de la Lliga Premier d'Ucraïna.

## Trajectòria
### Clubs

El 2002 va començar la seva marxa en el Vorskla Poltava des d'on va ser traspassat al Shajtar el 2007 per 880.000 lliures. Durant la temporada 2006-07 va jugar en qualitat de cedit fins que en la temporada següent va substituir Bohdan Shust com a porter titular jugant lliga, copa i Lliga de Campions. En la seva primera temporada va aconseguir el triplet (Lliga, Copa i Supercopa d'Ucraïna), mentre que en la segona campanya va aconseguir la Copa de la UEFA, el major assoliment del futbol ucraïnès en la seva història. En 2011 va demostrar una gran exhibició després de salvar set accions de perill davant el Barça en la Lliga de Campions malgrat rebre un gol de Lionel Messi, no obstant això van salvar un punt. No obstant això, la seva actuació no va impedir que el conjunt català es classifiqués en detriment del seu. Així i tot, va aconseguir portar l'equip a quarts de final de la lliga de Campions, sent el segon equip ucraïnès a aconseguir aquesta fita a Europa.

### Selecció internacional

Com a membre de la selecció nacional va debutar amb la Sub 21, en la qual va jugar 20 partits internacionals. En 2006 participaria en el Mundial de 2006 amb l'absoluta on van arribar a quarts de final. En 23 partits solament va rebre 4 gols mantenint-se imbatut davant Polònia, Suècia, Croàcia i Fèroe. Per al classificatori pel mundial de 2010 va tornar a mostrar-se imbatible permetent així la victòria de la seva selecció davant Belarús per 1:0. Davant Croàcia, Luka Modrić tampoc va ser capaç de batre el porter en dues ocasions salvant així un punt per al conjunt ucraïnès.

## Palmarès

* Campionat de Lliga (4) (2009, 2010, 2011, 2012)
* Copa d'Ucraïna (3) (2008, 2011, 2012)
* Supercopa d'Ucraïna (3) (2009, 2010, 2012)
* Copa de la UEFA (1) (2009)

## Referències

* ↑ http://shakhtar.com/en/team/player/?id=424
* ↑ Llavors: RSS d'Ucraïna
* ↑ https://web.archive.org/web/20131121081616/http://www.transfermarkt.co.uk/en/andriy-pyatov/transfers/spieler_39996.html

## Enllaços externs

* Profile at Official Shajtar website
* National-football-teams Profile