OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jämtland

Jämtland ( (?·pàg.)) o Jemtia és una de les 25 províncies històriques de Suècia (en suec: landskap ) situada al centre occidental del país, a la regió de Norrland, que limita al sud amb les províncies històriques de Härjedalen i Medelpad al sud, a l'est amb Ångermanland, amb Lapland al nord i amb la província noruega de Trøndelag a l'oest. El seu nom significa «Terra dels Jamts», en referència a la seva població nativa.
Jämtland ocupa 34.009 km, per la qual cosa era la segona major província històrica en extensió. La seva població actual és de 113.000 habitants de la majoria dels quals viuen a Storsjöbygden, l'àrea circumdant al llac Storsjön, i Östersund és la major ciutat de la província. Tot i que en l'actual organització territorial de Suècia les províncies històriques no són entitats administratives, sinó només culturals i històriques, existeix l'actual Comtat de Jämtland. Del territori d'aquest, la província històrica n'ocupa més de tres quartes parts, per bé que petites zones del nord actualment pertanyen als comtats de Västerbotten i Västernorrland.

## Referències

* ↑ Hellquist, Elof. Svensk etymologisk ordbok. Estocolm: Gleerups förlag, 1922, p. 285.
# Jätkänkynttilä

El Jätkänkynttilä o Pont de l'espelma del llenyataire i en anglès Lumberjack's Candle Bridge és probablement el paisatge urbà més significant i reconeixible de Rovaniemi. El pont que s'estén 327 m (amb un tram principal de 126 m) per sobre el riu Kemijoki va ser obert al trànsit públic el 28 de setembre de 1989 i és actualment el primer dels ponts atirantats de Finlàndia. El disseny del pont és el resultat d'un concurs dut a terme el 1982/83. El disseny guanyador ret homenatge als llenyataires de la ciutat. A la part superior de les dues columnes principals del pont hi ha 36 llums fluorescents de sodi que funcionen dia i nit i simbolitzen la llum d'una espelma de llenyataire. Els pilars més alts fan 47 m per sobre de la coberta del pont i estan suportats per 8 parells de cables posats en forma de ventall. El millor recorregut per arribar al pont és caminar cap a la riba del riu des del centre de la ciutat des d'on es veu el pont fàcilment i aleshores dirigir-se tot recte cap allà.

## Referències

* ↑ «The Jätkänkynttilä Bridge in Rovaniemi» (en anglès). Arxivat de l'original el 26 d’abril 2017. [Consulta: 16 maig 2017].
* ↑ «Lumberjack's Candle Bridge» (en anglès). [Consulta: 16 maig 2017].

## Enllaços externs

* Lumberjack's Candle Bridge (anglès)
# Kachumbari

El Kachumbari és una d'amanida de tomàquet i ceba fresca que és un plat popular a les cuines de la regió dels Grans Llacs d'Àfrica. És una amanida sense cuinar que consisteix en tomàquets picats, ceba i pebrot. Es poden trobar variacions de kachumbari a Kenya, Tanzània, Rwanda, Uganda, Burundi i als països del sud d'Àfrica de Malawi i Congo.
La paraula suahili kachumbari prové de la paraula índia cachumber.

## Usos

Kachumbari s'utilitza com a guarnició d'amanida per a un àpat principal. A Kenya, s'utilitza com a condiment servit amb pilau (pilav), mukimo, o un àpat de nyama choma (carn rostida) i ugali. A Tanzània, es menja amb arròs pilau o biryani. A Malawi, se sol menjar sol com qualsevol altre plat d'amanida, mentre que a Uganda se sol menjar amb nyama choma.

## Variacions

També s'hi poden afegir altres ingredients, com suc de llima o llimona, coriandre fresc (coriandre o dhania), julivert, alvocat o cogombre, i en alguns casos ginebra o vodka. Algunes variacions de receptes també demanen pebrots havanero o escocesos, amb un toc de pebre de caiena mòlt.
El kachumbari és popular a tota la regió dels Grans Llacs d'Àfrica i es pot menjar amb pilaf i biryani africà. Al Malawi, s'anomena sumu o shum o simplement «amanida de tomàquet i ceba».

## Referències

* ↑ Benton, G. A. «Restaurant review: Riziki Swahili Grill takes patrons on a tasty culinary trip to Africa» (en anglès americà). The Columbus Dispatch. [Consulta: 18 setembre 2021].
* 1 2 Bala, Nithu. «Kachumbari - East African Salad». nithubala.com. [Consulta: 24 juliol 2012].
* ↑ «Recipe: Mukimo». African Cook. Arxivat de l'original el 2012-06-23. [Consulta: 24 juliol 2012].

## Vegeu també

* Amanida afganesa, una amanida similar de l'Afganistan.
* Amanida àrab, una amanida semblant del món àrab.
* Çoban salatası, una amanida semblant de Turquia.
* Amanida grega, una amanida semblant de Grècia.
* Amanida israeliana, una amanida semblant d'Israel.
* Kachumber, una amanida semblant de l'Índia.
* Pico de gallo, una salsa semblant de Mèxic.
* Amanida sèrbia, una amanida semblant de Sèrbia.
* Amanida Shirazi, una amanida semblant de l'Iran.
* Amanida Shopska, una amanida similar de Bulgària.
* Llista de plats africans.
* Llista de plats de ceba.

## Enllaços externs

* «Entrada per a Kachumbari». Congocookbook.com. Arxivat de l'original el 2018-07-26. [Consulta: 21 maig 2024].
# Kelly Gough

Kelly Gough és una actriu irlandesa, coneguda pel seu paper de Kate Kelly a la sèrie de RTÉ Raw. Del 2019 al 2020, va aparéixer al drama de metges de la BBC Casualty com a Violette Spark.

## Biografia

El seu primer paper d'actuació professional va ser amb la producció del Teatre Yew Tree de Falling out of Love, escrita per John Breen i dirigida per Mikel Murfi. Posteriorment ha aparegut en produccions com Big Love per a l'Abbey Theatre, The Playboy of the Western World per a Druid Theatre Company, All in the Timing per a Inis Theatre i Extremities per a Spark to a Flame. El treball teatral posterior inclou Lady Macbeth a Macbeth dirigida per David Horan, Elizabeth a Don Carlos dirigida per Gadi Roll i Blanche a A Streetcar named Desire dirigida per Chelsea Walker, actuació que The Times va destacar.
Els crèdits televisius de Gough inclouen la temporada 3 de Marcella per a ITV i Netflix, Shadow and Bone, Strike Back, Call the Midwife, Broadchurch, The Fall, Vera, la sèrie irlandesa Scúp (per la qual va ser nominada al Premi Actor de l'Any als premis Oireachtas dels mitjans de comunicació en irlandés), The Clinic, This is Nightlive i Raw. També ha aparegut en els llargmetratges Kill Command i Out of Innocence. Els crèdits en curtmetratge inclouen Cry Rosa i Taking Stock, pels quals va ser nominada com a millor actor en un paper femení al Richard Harris International Film Festival. Del 2019 al 2020, va aparéixer a la sèrie de drama mèdic de la BBC Casualty com a Violette Spark, la germana del personatge establert Ruby Spark (Maddy Hill). També el 2020, Gough va interpretar Stacey a la tercera sèrie de la sèrie de detectius nordic noir Marcella.
És la germana petita de l'actriu Denise Gough i té una germana bessona idèntica anomenada Ciara.

## Referències

* 1 2 «Casualty is bringing in Ruby Spark's sister Violette for big Christmas story» (en anglès). Digital Spy, 26-11-2019.
* ↑ Gardner, Lyn. «A Streetcar Named Desire review – slow-burning update strips back the classic» (en anglès). The Guardian, 29-03-2018.
* ↑ Maxwell, Dominic «Theatre review: A Streetcar Named Desire at NST City, Southampton» (en anglès). The Times, 30-03-2018.
* ↑ «Broadchurch: Who plays Laura Benson?» (en anglès). Radio Times, 22-12-2017.
* ↑ Rabbitte, Eimear. «My role as Irish-language journalist is even better than being in Raw - Kelly» (en anglès). Independent.ie, 22-02-2013.
* ↑ Fennell, Hilary. «This much I know: Kelly Gough» (en anglès). Irish Examiner, 12-05-2013.
* 1 2 Blake Knox, Kirsty. «Raw actress admits her twin sister gets mistaken for her all the time» (en anglès). Independent.ie, 14-01-2013.
* ↑ «Kelly Gough» (en anglès). Independenttalent.
* ↑ Murphy, Niall. «#Festival: Nominees announced for Richard Harris International Film Festival 2018 awards» (en anglès). Scannain, 25-10-2018.
* ↑ «Marcella Season 3 Is Coming To ITV In Early 2021» (en anglès).
* ↑ «Denise Gough: from enfant terrible to queen of the West End». Evening Standard [Consulta: 16 novembre 2020].
# L'Abadia (Alcanar)

L'Abadia és una obra historicista d'Alcanar (Montsià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici entre mitger, amb planta baixa, pis, golfes i terrat com a coberta.
La façana emmarcada per dues pilastres -una a cada costat- que van de dalt a baix, està subdividida, horitzontalment, per dues cornises que donen lloc a tres registres que, a més, es corresponen a les tres plantes que el conformen. També està rematada per una balustrada.
Les tres obertures de cada pis, d'arc apuntat, estan perfectament alineades en sentit vertical, tenen dimensions decreixents a mesura que assoleixen més alçada.
Destaca el treball de forja dels balcons del primer pis.

## Història

Per poder dur a terme l'ampliació del temple i la nova Abadia, edifici que correspon a darreries del segle xix, el 1865 es va expropiar l'antiga abadia -situada al lloc de l'actual capçalera de l'església-, juntament amb dues cases més -una al carrer de Jesús i una altra al carrer dels Arcs -ara Hug de Forcalquer-.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «L'Abadia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 3 juny 2020].

## Enllaços externs

* «L'Abadia». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Koro

El Koro és una llengua sinotibetana descoberta el 2008, parlada per aproximadament entre 800 i 1200 persones al districte de Districte de Kameng Est a la part occidental d'Arunachal Pradesh, Índia. Pocs dels parlants tenen menys de 20 anys. Els parlants viuen entre els Hruso, però la seva llengua es troba molt diferenciada, amb diferents paraules per als numerals, les parts del cos, i altres paraules compreses en el vocabulari bàsic. Tot i que té semblances amb les llengües Tani que es troben més a l'est, sembla que el Koro és una branca separada de la família tibetano-birmana.
El Koro va ser descobert per l'equip lingüístic de David Harrison, Gregory Anderson, i Ganesh Murmu mentre documentaven dues llengües Hruso (Aka i Miji) com a part del projecte "Enduring Voices" de la National Geographic. Se'ls va presentar com un dialecte de l'Aka, però va resultar ser una llengua que en divergia molt.
A causa del poc nombre de parlants, així com al fet que la llengua no té representació escrita, es troba en una situació vulnerable.

## Referències

* 1 2 Morrison, Dan "Es troba una llengua amagada en una remota tribu índia". National Geographic Daily News, 5 octubre 2010, consultat 5 octubre 2010
* ↑ Schmid, Randolph E. "Researchers find previously undocumented language hidden in small villages in India" Arxivat 2010-10-07 a Wayback Machine.. Sync Retrieved on 5 October 2010
* ↑ El Periódico de Catalunya. «Identificada una nova llengua».

## Enllaços externs

* New Scientist: New Language Identified in Remote Corner of India
* Enduring Voices Project
* Living Tongues Institute For Endangered Languages
# Karl Gottfried Ritter von Leitner

Karl (o Carl) Gottfried Ritter von Leitner (18 de novembre de 1800 – 20 de juny de 1890) fou escriptor i publicista austríac. Les seves balades van servir com a text en alguns lieder de Franz Schubert com "Das Weinen" (D 926), "Der Kreuzzug" (D 932) o "Die Sterne" (D 939).
Va néixer el 18 de novembre de 1800 a Graz (Estíria, Àustria). De 1837 a 1854 va ser el primer secretari de la Propietat (landständischer Sekretär) a Estíria. Fou l'editor del diari Steiermark Zeitschrift. També va ser el conservador del Landesmuseum Joanneum (Museu Nacional Joanneum) de Graz des de 1858 al 1864, i va cofundar la Historical Association for Styrian Friendship amb Peter Rosegger.

## Obra

* Biografie von Erzherzog Johann von Österreich (1860)
* Herbstblumen, Stuttgart (1870)
* Novellen und Gedichte, Wien (1880)
* Gedichte, herausgegeben von Anton Schlossar (1909)
* Jakob Lorber Lebensbeschreibung, Zluhan Verlag (1998), ISBN 3-87495-043-3

## Referències

* ↑ Anton Schlossar: Leitner, Karl Gottfried Ritter von. In: Allgemeine Deutsche Biographie, Vol. 51, Duncker & Humblot, Leipzig 1906, pp. 629–639.

## Enllaços externs

* «Bibliografia relacionada amb Karl Gottfried Ritter von Leitner» (en alemany). Al catàleg de la Biblioteca Nacional d'Alemanya.
# L'Assumpció de la Mare de Déu del Perelló

L'Assumpció de la Mare de Déu del Perelló és una església del Perelló (Baix Ebre) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Encara que la planta a l'exterior és basilical i presenta una sola nau, a l'interior mitjançant la disposició de les capelles laterals es veu una creu llatina inscrita en el rectangle. La coberta a l'exterior és plana a dos vessants per al cos central més alt i ample, d'una vessant per a les capelles laterals. A l'interior en canvi hi ha una volta de canó sostinguda per pilars. La façana es troba formant part del cos de l'edifici del campanar. De la façana descansa l'emmarcament de la porta fent un frontó trencat al mig per un nínxol on es troba Sant Antoni.

## Història

L'església és de l'any 1946, feta per la direcció general de regions devastades. En canvi, el campanar, que va suportar els embats de la guerra des de l'any 1880.

## Referències

* 1 2 «L'Assumpció de la Mare de Déu del Perelló». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 desembre 2018].

## Enllaços externs

* «L'Assumpció de la Mare de Déu del Perelló». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# L'Assumpció de Puiggròs

L'Assumpció és una església parroquial a la vila de Puiggròs (Garrigues) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Arquitectura

L'edifici original és d'època romànica i els seus acabats són ja gòtics. Apareix documentada ja el 1364; aquesta, però, no ens ha arribat als nostres dies. La parròquia actual és fruit del segle xviii. Està dedicat a Maria Assumpta i Verge. És un edifici de gust neoclàssic amb algunes reminiscències barroques. Les seves dimensions deuen ser molt superiors a les de l'anterior.
És una església de planta basilical d'una sola nau amb capelles laterals. A la zona esquerra dels peus hi ha una torre campanar. Està coberta amb volta de canó amb arcs torals i llunetes; les cobertes són de teula àrab a dues aigües. Presenta pilastres adossades als murs, amb capitells i gruixudes cornises. El paviment és fet de mosaic i terratzo. El parament mural està fet a base de grans carreus de pedra ben escairats. La façana és d'aire clàssic, presenta un robust cloquer quadrat cobert a quatre vessants; acaba en una forma triangular amb punxons. El portal semicircular és flanquejat per pilastres i a la part superior s'obre una fornícula.
Pel que fa a l'interior, al costat de l'epístola hi ha la capella del Sant Crist. L'altar major és modern, amb la part baixa de fusta i la superior pintada imitant vidriera; ha estat decorat per Carme Benet (pintora de les Borges Blanques). L'anterior retaule barroc va ser destruït l'any 1936. Hi ha una sepultura de 1719, pertanyent a la família Cabau.

## Història

La renovació de l'església és fruit d'un moment econòmicament força pròsper que visqué la comarca. Aleshores augmentà la demografia i Puiggròs, com molts d'altres municipis que experimentaren aquesta crescuda, renovaren l'església fent-la de majors dimensions per poder donar cabuda a tots els fidels. També deuria canviar el nombre d'altars, segons explica Bellmunt, d'acord amb la notícia pastoral del dia de la fundació de l'església o de la benedicció de l'advocació.
L'església es mantingué sense massa modificacions importants fins al període de la Guerra Civil. Com en la major part dels municipis d'aquestes contrades aquests temples foren saquejats i cremats. En relació a l'estat de l'església en aquest període no sabem més que de la cita que en fa Bellmunt "imatge de St. Roc, venerada el 1885 i sempre pel poble de Puiggròs, la qual en el moment d'escriure aquestes lletres es troba al museu diocesà de Lleida. Aquesta imatge fou l'única que va salvar-se de la crema de l'any 1936, ja que les altres sí que ho foren".
Durant el s. XX l'aspecte dels voltants més immediats es modificà amb dues intervencions. La primera fou la construcció del dipòsit municipal d'aigua el 1932; la segona és l'enderroc de la sagristia adossada a l'església. Enlloc seu avui hi ha una plaça i les restes de la rèplica de l'antiga llinda.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Santa Maria Assumpta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 novembre 2015].
# L'Assumpció de la Mare de Déu de Vilanova de la Barca

L'Assumpció de la Mare de Déu de Vilanova de la Barca és una església monumentalista academicista de Vilanova de la Barca (Segrià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Església de tres naus situada en cantonera que ajuda a conformar la nova plaça del poble. Amb elements de composició de regust clàssic una mica barrejats i efectistes. La pedra artificial i l'arrebossat netegen la cara exterior d'aquesta església que el pas del temps confirmarà o desfarà.

## Història

Construït després de la guerra però queda destruït el poble.

## Referències

* 1 2 «L'Assumpció de la Mare de Déu de Vilanova de la Barca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 octubre 2018].
# La Carrera (Àvila)

La Carrera és un municipi de la província d'Àvila, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.
Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 346 | 302 | 274 | 245 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Ávila (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 16 setembre 2021].
# La Casanova de Palou

La Casanova de Palou és una obra de Torrefeta i Florejacs (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Conjunt d'edificis, amb un de principal que té funció d'habitatge i un altre que és adjunt amb aquest i també té funció d'habitatge. N'hi ha un altre que té funció agrícola. Cal destacar també una torre circular.
L'edifici principal, a la façana sud, hi ha una entrada principal amb llinda de pedra, a la seva dreta hi ha una finestra amb llinda de pedra i reixa, a l'esquerra de l'entrada hi ha tres finestres amb llinda de pedra i reixa. A la planta següent, hi ha quatre finestres amb llinda de pedra. Aquesta façana dona a un petit patí tancat, que s'hi pot accedir des del carrer per una entrada amb porta de forja.
La façana Oest està pràcticament coberta per l'edifici adjunt. La façana Est, té una finestra a la segona planta, i una a la tercera. A la façana nord hi ha dues petites finestres. La coberta és de dos vessant (nord-sud), acabada en teula.
Adjunt a la façana oest, hi ha un altre edifici, que té funció d'habitatge. A la façana que dona al patí, hi ha una entrada que dona a l'interior, coberta per un porxo. A la resta de façanes, té petites obertures. La coberta és de dos vessants (nord-sud) acabada en teula.
A la part est del patí, hi ha un petit edifici, llarg i estret, amb diverses entrades que donaven a la quadra. La coberta és d'una sola vessant, acabada amb teules.
Adjunt a la façana est de l'edifici principal, hi ha un edifici, que segurament era un paller. Té la coberta de dos vessants (Nord-Sud), acabada en teula.
A la part sud-est del conjunt, hi ha una torre circular, que segurament l'hi ha afegit més metres.
S'hi arriba pel camí que uneix Granollers de Segarra i Palou. Està situat a 1 km passat Granollers direcció a Palou.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «La Casanova de Palou». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 17 juny 2021].
# La Cometa (Toralla)

La Cometa és una petita coma del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, al Pallars Jussà, en territori del poble de Toralla.
Està situada al sud-oest de Toralla, a l'extrem nord-oriental del territori d'aquest poble. És al nord i al damunt de les Costes del Serrat, al nord-est del Serrat del Conill, a migdia de la Via i de les Planasses. És a l'esquerra del barranc de Vilanova.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Komodomys rintjanus

Komodomys rintjanus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmica de les Illes Petites de la Sonda (Indonèsia). El seu hàbitat natural són els matollars secs. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, rintjanus, significa 'de Rintja' en llatí.

## Referències

* ↑ Clayton, E. Komodomys rintjanus. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 19 març 2018.
* ↑ Entrada «Komodomys» d'Animalia (en anglès).
# Kingsholm Stadium

Kingsholm Stadium és un estadi de rugbi situat a la ciutat anglesa de Gloucester, on disputa els seus partits com a local el Gloucester RFC de la Premiership Anglesa. Té capacitat per acollir 16.500 persones; la graderia principal al costat de la línia sud de touch té capacitat per 4.500 persones assegudes.
Kingsholm ha acollit partits de la selecció de rugbi d'Anglaterra abans que Twickenham es convertís en la seu de la selecció. També va albergar un partit dels All Blacks contra la selecció de rugbi dels Estats Units durant la primera fase de la Copa del Món de Rugbi de 1991 i està previst que sigui seu de la Copa Mundial de Rugbi de 2015 que se celebrarà a Anglaterra.
List of rugby union matches at Kingsholm Stadium :
| Data | Selecció | Resultat | Selecció | Competició |
| 19 Setembre 2015 | Tonga | – | Geòrgia | Copa del Món de Rugbi de 2015 |
| 23 Setembre 2015 | Escòcia | – | Japó | Copa del Món de Rugbi de 2015 |
| 25 Setembre 2015 | Argentina | – | Geòrgia | Copa del Món de Rugbi de 2015 |
| 11 Octubre 2015 | Estats Units | – | Japó | Copa del Món de Rugbi de 2015 |
# La Grauliera

La Grauliera (en francès Lagraulière) és un municipi francès del departament de la Corresa, a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 935 | 1.072 | 980 | 1.010 | 968 | 920 | 1.060 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1989-2008 | Jean Dumoulin | PCF |
| 2008- | Françoise Laurent | PS |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana a lemosin.net i toponímia de la Corresa.
# Knutwil

Knutwil és un municipi del cantó de Lucerna (Suïssa), situat al districte de Sursee.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Kokrajhar

Kokrajhar és una ciutat d'Assam, capital del districte de Kokrajhar i del Bodoland Territorial Council, situada a la vora del riu Gourang a 26° 24′ N, 90° 16′ E﻿ / ﻿26.4°N,90.27°E﻿ / 26.4; 90.27. Segons el cens del 2001 la població era de 31.152 habitants.
Va esdevenir capital de districte el 1983.

## Enllaços externs

* Official Home page
* Inida9.com