OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Carles Sierra

Carles Sierra (Barcelona, 1963) és un científic i professor i investigador català, director de l'Institut d'Investigació en Intel·ligència Artificial (IIIA) del Consell Superior d'Investigacions Científiques.
Professor d'Investigació del CSIC i director de l'Institut d'Investigació en Intel·ligència Artificial des del 2019, també és professor adjunt de la Universitat de Tecnologia de Sydney (UTS). Ha treballat prèviament en diferents universitats del Regne Unit i d'Austràlia. La seva recerca se centra actualment en els sistemes intel·ligents distribuïts i en les tecnologies de l'acord.
Ha participat en més de quaranta projectes de recerca finançats per la Unió Europea i diferents governs i ha publicat més de tres-cents articles en revistes i congressos científics. És editor en cap de la revista Journal of Autonomous Agents and Multiagent Systems i membre del comitè editorial de revistes d'intel·ligència artificial.
El 2019 va rebre el Premi de Recerca d'Agents Autònoms ACM/SIGAI.

## Referències

* ↑ «Carles Sierra». Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CCCB). [Consulta: 8 agost 2020].
* ↑ «Carles Sierra». Revista Idees. Centre d'Estudis de Temes Contemporanis de la Generalitat de Catalunya, Núm. 48, 2020 [Consulta: 8 agost 2020].
* ↑ «Carles Sierra». B·Debate. Biocat - Obra Social “la Caixa”. [Consulta: 8 agost 2020].
# Cascades Tjaynera

Les cascades Tjaynera són unes cascades del rierol Sandy que es troba al Parc Nacional de Litchfield, al Territori del Nord d'Austràlia.

## Localització i característiques

L'aigua baixa des d'una elevació de 103 m sobre el nivell del mar en una caiguda d'aigua que oscil·la entre els 35 i els 48 metres d'altura.
Accessible per un camí amb un vehicle tot terreny, les cascades es troben a la part occidental del parc, 90 km al sud de Darwin.

## Referències

* ↑ «Map of Tjaynera Falls, NT». Bonzle Digital Atlas of Australia. [Consulta: 17 maig 2014].
* ↑ «Map of Tjaynera (Sandy Creek) Falls, NT». Bonzle Digital Atlas of Australia. [Consulta: 17 maig 2014].

## Vegeu també

* Llista de cascades
* Llista de cascades d'Austràlia

## Enllaços externs

* «Litchfield National Park: Fact sheet». Parks & Wildlife Commission of the Northern Territory. Government of the Northern Territory, 01-04-2014. Arxivat de l'original el 17 maig 2014.
* «Litchfield National Park». Parks and Wildlife Commission NT. Government of the Northern Territory, 01-05-2014.
* «Litchfield National Park». Australia 4 Wheel Drive Rentals and Goholi Pty Limited, 01-03-2014.
# Cascades Tolmer

Les cascades Tolmer són unes cascades que pertanyen al rierol Tolmer, situat al Parc Nacional de Litchfield, al Territori del Nord d'Austràlia.

## Localització i característiques

L'aigua cau des d'una elevació de 102 m sobre el nivell del mar, en dues caigudes que oscil·len entre els 32 i 42 m, cap a una piscina situada a la base de les cascades. Accedint per camins tancats, les cascades estan a prop del límit occidental del parc nacional, a uns 85 km al sud de Darwin.
Les cascades van ser nomenades per l'explorador Frederick Henry Litchfield en honor del company del seu pare de la South Australia Police, el comissari Alexander Tolmer.

## Referències

* ↑ «Map of Tolmer Falls, NT». Bonzle Digital Atlas of Australia. [Consulta: 17 maig 2014].

## Vegeu també

* Llista de cascades
* Llista de cascades d'Austràlia

## Enllaços externs

* «Litchfield National Park: Fact sheet». Parks & Wildlife Commission of the Northern Territory. Government of the Northern Territory, 01-04-2014. Arxivat de l'original el 17 maig 2014.
* «Litchfield National Park». Parks and Wildlife Commission NT. Government of the Northern Territory, 01-05-2014.
* «Litchfield National Park». Australia 4 Wheel Drive Rentals and Goholi Pty Limited, 01-03-2014.
* «Tolmer Falls». World of Waterfalls. Johnny T. Cheng, 05-06-2006.
# Cascades Tully

Les cascades Tully són unes cascades del riu Tully que es troben als Tròpics humits de Queensland (declarats Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO), a la regió del Far North de Queensland, Austràlia.
És la frontera oriental del territori del poble Dyirbal.

## Localització i característiques

Des de l'altiplà Atherton, a una altitud aproximada de 698 m sobre el nivell del mar, l'aigua descendeix entre 180 i 210 m en el Parc Nacional de Tully Gorge, a prop de la ciutat de Ravenshoe. L'accés a les cataractes es fa a través d'un camí de forta pendent d'1,6 km.
La major part de l'aigua que fluïa cap a les cascades s'ha desviat cap a la central hidroelèctrica de Kareeya Hydro i emmagatzemada per la presa de Koombooloomba. Com a resultat, l'aigua només cau per les cascades durant una gran estació humida.

## Referències

* ↑ «Map of Tully Falls, QLD (the town)». Bonzle Digital Atlas of Australia. [Consulta: 30 maig 2014].
* ↑ «Tully Falls». World Waterfall Database, 21-05-2011. [Consulta: 30 maig 2014].
* 1 2 «Things to Do Tully Falls». Wet Tropics Management Authority. Arxivat de l'original el 17 de setembre 2008. [Consulta: 29 gener 2008].

## Vegeu també

* Llista de cascades
* Llista de cascades d'Austràlia
# Castilla-La Mancha Televisión 2

Castilla-La Mancha TV 2, o anomenat simplement CMT2, va ser un canal de l'ens públic Radiotelevisió de Castella-La Manxa. Va començar a emetre el 9 de febrer del 2009 i la seva senyal es difonia únicament per TDT.
La seva programació va estar pensada per a completar l'oferta televisiva del seu canal germà, CMT, i emetia principalment programació infantil, juvenil i esportiva, a més d'oferir la repetició d'alguns programes de CMT. Destacava l'emissió, els caps de setmana, de la lliga ACB i partits de la lliga de 2a B de futbol, així com de la Superlliga femenina de Voleibol.
El 2 de desembre de 2011, el govern de Castella-La Manxa, presidit per María Dolores de Cospedal, va decidir tancar les emissions de CMT2 per a poder estalviar d'aquesta manera 1.300.000 Euros.

## Enllaços externs

* Web oficial de RTVCM Arxivat 2009-02-27 a Wayback Machine.
* Centres d'emissió digitals de RTVCM Arxivat 2009-02-27 a Wayback Machine.
# Castillejo

* No s'ha de confondre amb Castillejos.
«Castillejo» té aquests significats:
* Castillejo de Iniesta, municipi a la província de Conca (Castella la Manxa)
* Castillejo de Martín Viejo, municipi a la província de Salamanca (Castella i Lleó)
* Castillejo de Mesleón, municipi a la província de Segòvia (Castella i Lleó)
* Castillejo de Robledo, municipi a la província de Sòria (Castella i Lleó)
* Castillejo-Sierra, municipi de la província de Conca (Castella-La Manxa)
* Adelina Castillejo i Garnés (Barcelona, 1952), periodista
* Bernat Castillejo i Garnés (Lleida, 1961), flautista i intèrpret de flabiol català
* Carles Castillejo i Salvador (Barcelona, 1978), atleta que competeix en proves de llarga distància i de camp a través
* José Castillejo Duarte (Ciudad Real, 1877 - Londres, 1945), jurista i pedagog espanyol del Krausisme, creador de l'Instituto Escuela i de l'Escola Internacional
* Miguel Castillejo Gorráiz (Fuente Obejuna, Còrdova, 1930- Còrdova, 2016), President de la Caja de Ahorros y Monte de Piedad de Córdoba
* Pilar Castillejo i Medina (Ripollet, 1969), física i política catalana
* Samuel Castillejo Azuaga o Samu Castillejo (Màlaga, 1995), futbolista andalús que ocupa la posició d'extrem esquerre
* Santiago Castillejo Castillejo (Valtierra, 1971), futbolista i actualment entrenador navarrès
# Cap de Cala Figuera

El Cap de Cala Figuera és un cap de l'illa de Mallorca. Es troba al municipi de Calvià i és el límit occidental de la badia de Palma. Compta amb una torre, la Torre de Cala Figuera, construïda entre 1579 i 1582, i amb un far. Al mateix lloc s'hi troben les abandonades instal·lacions militars de l'Acuartelamiento de Artilleria de costa de Mallorca. El far data de l'any 1860 i obra de l'enginyer Emili Pou.
Pren el nom de la cala veïna, Cala Figuera. Antigament s'anomenava Trefalempa o Punta de Trefalempa, un topònim d'origen aràbic que prové de Traf al-Empa 'el cap més elevat'.

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 5. Palma: Promomallorca, p. 309. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ Noguerol Mulet, Josep «Alguns topònims històrics de la costa calvianera». Bolletí de la Societat Arqueològica Lul·liana, 55, 1999, pàg. 399 [Consulta: 1r març 2020].
# Carme Giralt i Rosés

Carme Giralt i Rosés (el Masnou, 4 de setembre del 1940 - 3 de setembre de 2022) és una mestra catalana que va treballar per a la coeducació, l'escoltisme laic i la política local.
De pare pintor i mare cosidora, va estudiar a les Escolàpies del Masnou. Quan tenia 16 anys va entrar a l'agrupament escolta Foc Nou. L'any 1974 forma part de la unificació de l'escoltisme laic amb el naixement d'Escoltes Catalans, entitat que va presidir durant sis anys. L'any 1984 va esdevenir vicepresidenta de Guiatge Català i del CEGE a escala internacional. Més endavant, va crear els Amics i Antics Escoltes del Masnou. L'octubre del 1968, amb uns quants amics, va fundar al Masnou l'Escola Bergantí, un centre educatiu català, laic i basat en la coeducació. L'any 1979 va encapçalar la llista política del PSC al Masnou i fou escollida tinenta d'alcalde. Va ser la primera dona que va entrar al consistori masnoví. Es va encarregar durant quatre anys de les regidories d'Ensenyament, Cultura i Esports.
El 2019 va rebre la Creu de Sant Jordi "per la seva tasca a favor de la coeducació, així com per la seva contribució a la unificació de l'escoltisme laic amb la creació d'Escoltes Catalans i la fundació de l'Escola Bergantí, tot un referent pedagògic a Catalunya. Defensora de la igualtat d'oportunitats entre homes i dones, va ser la primera dona a entrar al consistori del Masnou, on durant quatre anys va assumir les carteres d'Ensenyament, Cultura i Esports".
L'any 2022 va ser nomenada filla predilecta del Masnou per la seva a trajectòria professional com a pedagoga i per haver estat la primera dona regidora del consistori.

## Referències

* ↑ «L'Ajuntament lamenta la defunció de Carme Giralt». Ajuntament del Masnou, 03-09-2022. [Consulta: 26 setembre 2022].
* 1 2 «Carme Giralt i Rosés | Escola Bergantí» (en anglès). [Consulta: 30 abril 2019].
* ↑ Ericsson Navarro, Paula. «L'educadora del futur». La Mira, 06-05-2019. [Consulta: 11 juliol 2020].
* ↑ «El Govern distingeix amb la Creu de Sant Jordi 29 personalitats i 15 entitats». Web oficial de la Generalitat de Catalunya, 30-04-2019. [Consulta: 30 abril 2019].
* ↑ «Carme Giralt és nomenada Filla Predilecta del Masnou». Ajuntament del Masnou, 01-07-2022. [Consulta: 26 setembre 2022].
# Caterina de Courtenay

Caterina de Courtenay o Caterina I de Constantinoble (25 de novembre del 1274 – 11 d'octubre del 1307), fou emperadriu nominal de l'Imperi Llatí del 1283 al 1307, encara que sempre va viure en l'exili.

## Biografia

Caterina va néixer el 25 de novembre del 1274 i era l'única filla de l'emperador titular Felip de Courtenay i de la seva esposa Beatriu d'Anjou-Nàpols.. La seva mare va morir l'any següent.
A la mort del seu pare, esdevinguda el 15 de desembre del 1283, Caterina va heretar els drets successoris al tron del desaparegut Imperi Llatí. Caterina va estar promesa amb tres pretendents, amb els quals no es va casar, entre ells Jaume de Mallorca. De petita va viure a la cort de Carles I d'Anjou, l'avi matern, al Regne de Nàpols. Quan Carles va morir, el 1285, va anar a viure amb Margarida de Borgonya, la vídua del seu avi, que es va retirar a Tonnerre. El 1294, va anar a viure a la cort de Felip IV de França.
El 28 de febrer del 1301 al priorat de Saint Cloud, a prop de París, es va casar amb el comte Carles I de Valois, fill del rei Felip III de França. El 23 d'abril del mateix any, el marit de Caterina va ser reconegut també com a emperador de Constantinoble, títol que va portar fins a la mort d'ella, l'11 d'octubre del 1307. Va ser sepultada l'endemà, a l'abadia de Maubuisson, Jacques de Molay, gran mestre templer, va ser un dels oficiants de la cerimònia.

## Descendència

Caterina i Carles van tenir quatre fills:
* Joan, comte de Chartres (1302–1308).
* Caterina (1303 – 1346), emperadriu de Constantinoble i princesa d'Acaia, pel seu matrimoni amb Felip I de Tàrent.
* Joana (1304 – 1363), que es va casar amb el comte Robert III d'Artois.
* Isabel (1305 – 1349), abadessa de Fontevrault.

## Referències

* ↑ Setton, 1976, p. 105.
* ↑ Bowers, 2007, p. 82.
* ↑ Saunier-Séïté, 1998, p. 197.
* ↑ Leroux, 1907, p. 448-449.

## Bibliografia

* Bowers, Barbara S. The Medieval Hospital and Medical Practice. Ashgate Publishing, 2007.
* Leroux, Ernest «Catherine de Valois». Revue archéologique, juliol-desembre 1907.
* Saunier-Séïté, Alice. Les Courtenay: destin d'une illustre famille bourguignonne. Editions France-Empire, 1998.
* Setton, Kenneth M. The Papacy and the Levant, 1204-1571: The thirteenth and fourteenth centuries. American Philosophical Society, 1976.
# Carles I de Hessen-Philippsthal

Carles I de Hessen-Phillipsthal (en alemany Karl I von Hessen-Phillippsthal) va néixer a Schmalkalden (Alemanya) el 23 de setembre de 1682 i va morir a Philippsthal el 8 de maig de 1770. Era fill de Felip de Hessen-Philippsthal (1655-1721) i de Caterina Amàlia de Solms-Laubach (1654-1736).

## Matrimoni i fills

El 24 de novembre de 1725 es va casar a Eisenach amb Caterina Cristina de Saxònia-Eisenach (1699-1743), filla del duc Joan Guillem de Saxònia-Eisenach (1666-1729) i de Cristina Juliana de Baden-Durlach (1678-1707). El matrimoni va tenir sis fills:
* Guillem (1726-1810), casat amb la princesa Ulrica Elionor de Hessen-Philippsthal-Barchfeld (1732-1795).
* Carolina (1728-1746)
* Frederic (1729-1751)
* Carlota Amàlia (1730-1801), casada amb Antoni Ulric de Saxònia-Meiningen (1687-1763)
* Felipa (1731-1762)

## Bibliografia

* Carl Eduard Vehse: Geschichte der deutschen Höfe seit der Reformation S. 319

## Enllaços externs

* genroy.free.fr Arxivat 2013-10-29 a Wayback Machine.
* http://www.geneall.net/D/per_page.php?id=4637
# Carles I de Savoia

Carles I de Savoia, anomenat el Guerrer, (Carignano, Savoia, 29 de març de 1468 - Pignerol, 13 de març de 1490) fou el duc de Savoia entre 1482 i 1490 i rei titular de Xipre, Jerusalem i Armènia entre 1485 i 1490.

## Família

Fou fill del duc Amadeu IX de Savoia i Violant de Valois. Era net per línia paterna de Lluís I de Savoia i Anna de Lusignan, i per línia materna del rei Carles VII de França i Maria d'Anjou.
Fou germà del també duc Filibert I de Savoia, al qual succeí, i cunyat de Frederic III de Nàpols.
Es casà l'1 de març de 1485 amb Blanca de Montferrat, filla del duc Guillem III de Montferrat i Elisabet Maria Sforza. D'aquesta unió nasqueren:
* Violant Lluïsa de Savoia (1487-1499), casada el 1496 amb el cosí del seu pare Filibert II de Savoia
* Carles II de Savoia (1490-1496), duc de Savoia

## Ascens al tron ducal

A la mort sense descendents del seu germà Filibert I de Savoia fou nomenat duc de Savoia el 1482 als 14 anys, tenint la tutela del seu oncle Felip de Savoia.
L'any 1485 rebé de mans de Carlota de Xipre els drets dinàstics sobre el Regne de Xipre, Jerusalem i Armènia, si bé aquests drets foren ratificats pel papa Innocenci VIII sobre aquests territoris governà de facto el germanastre de Carlota, Jaume II de Lusignan.
El 1487 obtingué el marquesat de Saluzzo.
# Cau

«Cau o la Cau» té aquests significats:
* CAU, revista del Col·legi Oficial d'Aparelladors i Arquitectes Tècnics de Catalunya i Balears
* Cau (animals), espai, més o menys amagat i protegit de les inclemències de la meteorologia, que li serveix de refugi i on pot reposar
* Cau, recau i Sant Vicent, joc de cartes en què es juga per equips de dues persones
* Memòria cau, memòria d'alta velocitat instal·lada en el mateix processador
* Toponímia:
** Cau (Llíber), partida de Llíber, localitat que pertany al territori d'Aixa, a la comarca valenciana de la Marina Alta
** La Cau (la Vall d'en Bas), gran casal a la Vall d'en Bas (la Garrotxa)
** La Cau (Sant Hilari Sacalm), masia aïllada a Sant Hilari Sacalm (la Selva)
** La Cau (mas a Sant Joan les Fonts) a la Garrotxa
** Armons e lo Cau, municipi francès al departament del Gers (regió d'Occitània)
** Cala del Cau, cala al nord del cap de Sant Sebastià, entre Llafranc i Tamariu (Palafrugell, el Baix Empordà)
** Mas la Cau (Tavertet), masia a Tavertet (Osona)
** Puig de la Cau, muntanya al municipi de Sant Joan les Fonts (la Garrotxa)
** Riu Cau, municipi francès al departament de la Gironda (regió de la Nova Aquitània)
** Turó de la Cau, muntanya al municipi de Sant Hilari Sacalm (la Selva)
* Biografies:
** Jean Cau (Tourcoing, Nord, 1875 - ?), remer francès que va competir a primers del segle XX
** Josep Cau (Barcelona, 1770 - 1812), mestre de capella i compositor del Classicisme
# Catúfol

Un catúfol, caduf, cadup o alcaduf és un recipient destinat al transport d'aigua o de materials. Solen estar fabricats en diversos materials: ceràmica, acer, o plàstics com niló, polietilè o uretà.
Es troben integrats, mitjançant cintes o cadenes, dins dels elevadors de catúfols o de sínies. El seu ús principal és en sínies, elevant aigua per a regar els camps de conreu. També en plantes de cereals, on les llavors són elevades per aquest mitjà de transport per a dipositar-les dins de les sitges d'emmagatzematge. A més a més, té moltes aplicacions en diverses indústries, formant part de tota mena de màquines.
En alguns pobles mariners també s'anomenen catúfols els recipients emprats per a pescar pops.

## Tipus

* Profunds: confeccionats per a materials que no s'endureixen. Tenen normalment un llavi reforçat a la vora, davant i als cantons, la qual cosa els proporciona una bona resistència a la deformació durant la càrrega de materials pesats o sorrencs.
* Poc profunds: per al transport de materials que es troben endurits o humits.
* D'escata: catúfols amb base sense arrodonir usats en elevadors amb descàrrega dirigida per gravetat.

## Referències

* ↑ «catúfol». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ «catúfol» Diccionari Normatiu Valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua.
* ↑ «caduf». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ «caduf» Diccionari Normatiu Valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua.
* ↑ «cadup». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ «cadup» Diccionari Normatiu Valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua.
* ↑ «alcaduf». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ «alcaduf» Diccionari Normatiu Valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua.
* ↑ «Catúfol». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* Sínia
* Estació de bombament
* Molí
Viccionari
# Catòlics irlandesos

Catòlics irlandesos (Irish-Catholics) és un terme usat per descriure a persones d'Irlanda o persones d'ascendència irlandesa que són de religió catòlica. No es tracta d'un credo o secta separada en el sentit de l'anglocatolicisme, els antics catòlics o els ortodoxos orientals. No hi ha autonomia en els ritus ("sui iuris"), a l'estil dels catòlics grecs o catòlics caldeus.
Les divisions entre els catòlics irlandesos i els irlandeses protestants (aquells que s'anomenaven domini protestant i els protestants de posicions socials més humils) han exercit un paper important en la història d'Irlanda des del segle xvi (especialment el moviment de la Reforma a Irlanda) fins al segle XX (sobretot durant Na Trioblóidí). Però mentre que la religió marca la delimitació d'aquestes divisions, les conteses eren relacionades principalment amb l'accés al poder. Per exemple, mentre que la majoria dels catòlics irlandesos es consideraven com una identitat independent de la Gran Bretanya, i eren exclosos del poder, molts dels instigadors de la revolta contra el domini britànic eren protestants. Durant la rebel·lió irlandesa de 1798, tant catòlics com protestants van fer causa comuna, ja que van patir discriminació per la raó que no formaven part de l'església establerta.
Els catòlics irlandesos es poden trobar escampats a les antigues colònies de l'Imperi Britànic, conformant la diàspora irlandesa. Això va ocórrer particularment durant la Gran Fam Irlandesa de la dècada de 1840. El terme s'utilitza actualment a Gran Bretanya, Estats Units, Canadà, Austràlia i Nova Zelanda. Aquestes nacions són en la seva majoria protestants, i el ser irlandès o catòlic segregava a les persones de la majoria cultural. Als Estats Units l'hostilitat cap a aquests dos aspectes van ser expressats a través del Moviment No-Saben-Res (Know-Nothing) i en general pel Nativisme.

## Referències

* ↑ Smith, W. Flags through the Ages and across the World, McGraw-Hill Book Co., 1975.
* ↑ Znamierowski, A. The World Encyclopedia of Flags, Lorenz Books, 1999, 2007.

## Vegeu també

* Cristianisme celta
* Església catòlica a Irlanda
* Diàspora irlandesa
* Irlandesos dels Estats Units

## Bibliografia

* The Irish Cultural, Political, Social, and Religious Heritages
* Ireland: The Rise of Irish Nationalism, 1801-1850
* Emigrants and Immigrants
* Communities in Conflict: American Nativists and Irish Catholics
* Irish-American Politics
* Irish America and the Course of Irish Nationalism
* From Ghetto to Suburbs: From Someplace to Noplace?

## Enllaços externs

* Terra.es El líder dels catòlics irlandesos ressalta el paper de Benet XVI en la recerca d'un món més just.
* Llibreria del Congrés
* St. Colman Mac Duagh
* Catòlics irlandesos d'Austràlia Arxivat 2006-02-02 a Wayback Machine.
# Casa a la plaça Gran, 13 (Peralada)

La Casa a la plaça Gran, 13 és una obra de Peralada (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de planta baixa i dos pisos, situada a la plaça Gran. L'entrada presenta porxo amb gran arc rebaixat. Al primer pis dues obertures allindades donen a un balcó corregut, i en el segon es repeteixen les dues obertures, en aquest cas amb balcons independents. La façana es corona amb un nínxol al centre de la barana del terrat. El terrat es troba flanquejat per dues torres. Els pisos superiors es troben emmarcats per una motllura. Entre les obertures trobem una motllura decorativa.

## Referències

* ↑ «Casa a la plaça Gran, 13». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 octubre 2017].
# Casa a la plaça Major, 2 (la Vajol)

La Casa a la plaça Major, 2 és una obra de la Vajol (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada dins del nucli urbà de la població de La Vajol, delimitada per la plaça Major, la de l'Església i el carrer Nou.
Edifici cantoner de planta irregular, amb la coberta plana i distribuït en planta baixa i pis. Totes les obertures de l'edifici són d'arc rebaixat, amb els emmarcaments arrebossats i pintats. La façana principal, orientada a la plaça Major, presenta un gran portal d'accés a l'interior emmarcat per dues finestres a banda i banda. Damunt del portal hi ha una incripció : "S. CAMELIA". Al pis, les finestres són balconeres i compten amb petites barabes de ferro treballat. També hi ha un altre portal d'accés a l'interior des del carrer Nou.
La construcció està arrebossada i pintada.

## Referències

* 1 2 3 «Casa a la plaça Major, 2». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 maig 2020].