OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Firthcliffe

Firthcliffe és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 4.970 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Firthcliffe tenia 4.970 habitants, 1.965 habitatges, i 1.349 famílies. La densitat de població era de 637,5 habitants/km².
Dels 1.965 habitatges en un 34,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,6% hi vivien parelles casades, en un 9,9% dones solteres, i en un 31,3% no eren unitats familiars. En el 27,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,51 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27% tenia menys de 18 anys, un 5,3% entre 18 i 24, un 29,9% entre 25 i 44, un 22,9% de 45 a 60 i un 15% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 55.125 $ i la renda mediana per família de 65.795 $. Els homes tenien una renda mediana de 46.742 $ mentre que les dones 32.476 $. La renda per capita de la població era de 24.894 $. Entorn del 4,4% de les famílies i el 6,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Firthcliffe». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Firthcliffe». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Font del Toscar (Esplugafreda)

La Font del Toscar és una font del terme municipal de Tremp, del Pallars Jussà, a l'antic terme de Sapeira, en territori de l'antic poble d'Esplugafreda. Cal no confondre-la amb la Font del Toscar, propera al poble de Gurp.
Està situada a 805 m d'altitud, al nord d'Esplugafreda, a l'esquerra i bastant a prop del barranc d'Esplugafreda, i al sud-oest de Sapeira, que queda enlairada per damunt de la font, a la carena del nord de la vall. El lloc on es troba la font s'anomena les Ribes del Prat, a l'extrem oriental de les partides de Colladotes i lo Prat.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Flebitis

La flebitis és una inflamació d'una vena, generalment a la cama.
Quan la flebitis s'associa amb la formació de coàguls sanguinis (trombosi), generalment en les venes profundes de les cames, l'afecció es denomina tromboflebitis. Aquests coàguls poden viatjar als pulmons, causant un tromboembolisme pulmonar (TEP) que pot ser fatal.

## Etiologia

* Vasculitis: per exemple, lupus.
* Bacteriana: organismes patògens poden tenir accés i estimular la inflamació.
* Química: causada per irritants o solucions vesicants.
* Mecànica: El trauma físic de la punció de la pell i el moviment de la cànula en la vena durant la inserció, qualsevol manipulació posterior i el moviment de la cànula, la coagulació; o una cànula excessivament gran.
* Medicaments: celecoxib, olanzapina, antidepressius, i altres.
* Genètics, com es coneix en donar-se en famílies.
* Abús d'alcohol

## Signes i símptomes

* Vermellor (eritema) i calor amb una elevació de la temperatura d'un grau o més per sobre de la línia de base
* Dolor o cremor al llarg de la vena
* Inflor (edema)
* La vena es torna dura, i en forma de corda
* Si es produeix a causa d'una perfusió intravenosa, després disminueix la velocitat d'infusió

## Massatge

* Aquesta condició es considera una contraindicació, per la qual cosa no s'ha de realitzar cap massatge pel riscos de despendre's un coàgul que després podria viatjar al cor o als pulmons (embolisme pulmonar).

## Referències

Intravenous Infusion Therapy for Nurses (Second Edition) by Dianne L. Josephson (ISBN 1-4018-0935-9)
# Flebografia

La flebografia (també anomenada venografia) és un procediment en què es fa una radiografia de les venes, un venograma, després d'injectar un colorant especial a les venes o a la medul·la òssia. El colorant s'ha d'injectar constantment mitjançant un catèter, per la qual cosa és un procediment invasiu. Normalment, el catèter s'insereix per l'engonal i es trasllada al lloc adequat navegant pel sistema vascular.
La flebografia de contrast és l'estàndard d'or per jutjar els mètodes d'imatge de diagnòstic per a la trombosi venosa profunda; encara que, a causa del seu cost, invasivitat i altres limitacions, rarament s'utilitza aquesta prova.
La flebografia també es pot utilitzar per distingir els coàguls de sang de les obstruccions a les venes, per avaluar problemes congènits de les venes, per veure com funcionen les vàlvules de les venes profundes de les cames o per identificar una vena per fer un empelt de bypass arterial.
Les àrees del sistema venós que es poden investigar inclouen les extremitats inferiors, la vena cava inferior i les extremitats superiors.

## Referències

* ↑ «Diagnosis of DVT: Antithrombotic Therapy and Prevention of Thrombosis, 9th ed: American College of Chest Physicians Evidence-Based Clinical Practice Guidelines». Chest, 141, suppl 2, 2012, pàg. e383S. DOI: 10.1378/chest.11-2299. PMC: 3278048. PMID: 22315267.
# Francesc Viaplana i Manresa

Francesc Viaplana i Manresa (la Seu d'Urgell, 1981) és un enginyer tècnic forestal, polític català com a alcalde a la Seu d'Urgell entre 2021 i 2023, càrrec al qual va accedir el setembre de 2021 (seguint el pacte segons el qual ell i Jordi Fàbrega, de Junts per Catalunya, es repartien l'alcaldia a parts iguals).
Va néixer a la Seu d'Urgell el 17 de desembre de 1981, ciutat on va créixer. Les seves arrels es reparteixen entre el Pallars Sobirà, l'Alt Urgell, Andorra i Barcelona.
Va estudiar Enginyeria Tècnica Forestal a Lleida. Un cop va acabar la carrera va fer un breu pas per l'administració, i s'incorporà com a soci d'una empresa forestal, tant realitzant projectes com executant treballs forestals. Va patir des de l'empresa privada els anys més durs de la crisis econòmica. Va estat a l'atur i més tard tingué una feina temporal a l'administració coma enginyer tècnic forestal.
És regidor a l'Ajuntament de la Seu d'Urgell des del maig del 2015 i fou president d'Esquerra Republicana de Catalunya a l'Alt Pirineu i l'Aran des de l'any 2012 fins a l'any 2019. També és el president i portaveu d'ERC a l'Ajuntament de la Seu d'Urgell. Va ser membre i vicepresident del Consell Comarcal de l'Alt Urgell fins que ho va deixar per motius polítics.
A les eleccions al Parlament de Catalunya de 2017, en que fou número quatre per Lleida, fou escollit diputat amb la llista d'Esquerra Republicana de Catalunya. El 2021 no es va tornar a presentar a les eleccions al Parlament.

## Referències

* 1 2 «Francesc Viaplana, nou president d'ERC a l'Alt Pirineu». El Periòdic, 07-02-2012 [Consulta: 19 novembre 2017].
* ↑ «Composició del Parlament - Resultats provisionals - Eleccions al Parlament de Catalunya 2017». Arxivat de l'original el 2017-12-22. [Consulta: 22 desembre 2017].
* ↑ Alemany, Jordi «Un mínim de 18 diputats no repetiran escó». El Punt Avui, 25-12-2020, p. 12.
# Francesc Vilanova

«Francesc Vilanova» té aquests significats:
* Francesc Vilanova i Bayó, (1968-2014) entrenador català
* Francesc Vilanova i Vila-Abadal, (1962) historiador català
# Francesc de Paula Bové i Trius

Francesc de Paula Bové i Trius (Vilafranca del Penedès, 1876 - Vilafranca del Penedès, 1950) fou mestre de capella i compositor.
El seu pare, Magí Bové, era ebenista i havia construït diferents tipus d'instruments de corda com ara guitarres, violins, llaüts i bandúrries. Francesc es va casar amb Rosa Prats i Pié, junts van obrir una botiga de música al centre de Vilafranca. Fou deixeble del músic i folklorista vilafranquí Antoni Insenser i estudià al Conservatori de Barcelona amb els professors Joaquim Malats i Joan Lamote de Grignon.
Va fer de professor de música amb acadèmia pròpia (i com a professor al Col·legi Sant Ramon aplicant el mètode Dalcroze), va dirigir la Capella de Música de Santa Maria, l'Agrupació Musical Vilafranca, l'Orfeó Vilafranquí, la Schola Cantorum, la Societat Coral el Penedès, la Coral Sarroca Nova, la Societat Coral Artesans de Gelida.
A banda de conferenciant sobre temes de música, va ser membre de la Junta Directiva del Museu de Vilafranca i Regidor de Cultura de l'Ajuntament de Vilafranca del Penedès. Des del Museu, l'any 1942, va impulsar la creació de l'Arxiu Musical, en el qual (des de l'any 1991) s'hi conserven els seus fons musicals.
Autor de diverses obres corals, de música religiosa, de ballables per a gralla, de lied i de sardanes, va publicar El Penedès. Folklore dels balls, danses i comparses populars (1926), reeditada el 1990. Fou sepultat al Cementiri de Vilafranca del Penedès.

## Referències

* ↑ Llibre de baptismes de la parròquia de Santa Maria de Vilafranca del Penedès.
* ↑ Volum Societat Coral Artesans Agrupació Coral Intimitat 1897-1997 Cent anys de música i cultura, pàg. 45. d'Enric Carafí i Morera.
* ↑ Llista de sardanes a Sardanista.cat
* ↑ «Francesc de Paula Bové i Trius | enciclopedia.cat». [Consulta: 21 maig 2022].
# František Rauch

František Rauch (Plzeň, 4 de febrer de 1910 - Praga, 23 de setembre de 1996) fou un pianista i professor de música txec.

## Vida i carrera

Nascut a Plzeň, fill d'un comerciant d'instruments de música, Rauch va assistir a una escola de negocis a Plzeň abans d'estudiar piano al Conservatori de Praga i composició amb Vítězslav Novák. Abans d'iniciar la seva carrera com a pianista, va treballar durant diversos mesos a la fàbrica de piano d'August Förster.
Rauch es va fer conegut com a músic de cambra, inclòs com a pianista del "Praszke Trio" amb Bruno Bělčík (violí), i František Smetana violoncel, i com a pianista de concerts. El seu repertori es va centrar en composicions de Beethoven, Smetana, Liszt, Schumann i el seu professor Novák. A Polònia va exercir com a intèrpret de les obres de Chopin.
Rauch va realitzar al voltant de 60 enregistraments. Com a president de la Societat Chopin Txeca, va ser el promotor del Festival Chopin de Mariánské Lázně. Va ensenyar al Conservatori de Praga Des de 1939 durant més de quaranta anys i va ser professor de músics com Petr Eben, Valentina Kameníková, Ivan Klánský i la clavicembalista Zuzana Růžičková.
Rauch va morir a Praga als 86 anys.

## Referències

* 1 2 3 4 Manethove, Eva. "Frantisek Rauch va formar un pléyade d'extraordinaris intérpretes" (en castellà). Ràdio Praga. Recuperat el 29 de juny de 2019.
* 1 2 Frantisek Rauch (1910 - 1996) / pianista txec". forte-piano-pianissimo.com/. Recuperat el 29 de juny de 2019.
# Davidijordania yabei

Davidijordania yabei és una espècie de peix de la família dels zoàrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 15,7 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 118-125.

## Hàbitat

És un peix marí i de clima temperat que viu entre 2-80 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Japó.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Popov A. M., 1931. On a new genus of fish Davidijordania (Zoarcidae, Pisces) from the Pacific. C. R. Acad. Sci. Leningrad 1931. 210-215.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Anderson, M.E. & Imamura, H., 2008. Two New Gymneline Eelpouts (Perciformes: Zoarcidae) from Hokkaido, Japan. Bulletin of the National Science Museum, Series A (Zoology), Supplement 2: 59-67.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Anderson, M.E., 1994. Systematics and osteology of the Zoarcidae (Teleostei: Perciformes). Ichthyol. Bull. J.L.B. Smith Inst. Ichthyol. 60:120 p.
* Anderson, M.E. i V.V. Fedorov, 2004. Family Zoarcidae (Swainson, 1839). Eelpouts. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (34):58.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Hipòclides

Hipòclides（en grec antic Ἱπποκλείδης Hippoclides), fill de Tisansdre, va ser un atenenc descendent dels Cipsèlides, que tenien per origen Cípsel de Corint. Era un noble atenenc que el 566-565 aC. va ser arcont epònim.
Durant el seu mandat es va construir l'Estàtua d'Atena Prómakhos a Atenes amb motiu del festival de les Panatenees.
De jove va anar a la cort de Clístenes com un dels pretendents de la seva filla Agarista. Com que era ric i d'aspecte agraciat, Clístenes estava disposat a donar-li preferència. Al final de les competicions només quedaven ell i Megacles. Heròdot explica que durant un Simpòsium on també hi participava Clístenes, es va emborratxar i va ballar damunt d'una taula unes danses espartanes que imitaven marxes militars i unes altres d'atenenques, i, amb el cap sobre la taula, va aixecar les cames seguint la música de la flauta. Això es va considerar indecent i es va descartar la boda amb Agarista. Hipòclides, quan ho va saber, va dir: οὐ φροντὶς 'Ιπποκλείδῃ, (a Hipòclides no l'importa això).
El militar anglès T. E. Lawrence tenia la frase οὐ φροντίς escrita damunt de la seva porta.

## Referències

* ↑ Heròdot. Histories, VI, 129-130.
# Tetrosomus stellifer

Tetrosomus stellifer és una espècie de peix de la família dels ostràcids i de l'ordre dels tetraodontiformes.

## Hàbitat

És un peix marí i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Amèrica.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Swainson W., 1839. The natural history and classification of fishes, amphibians, & reptiles, or monocardian animals. Londres. Nat. Hist. & Class. v. 2. i-vi + 1-448.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Bloch, M. E. & J. G. Schneider. 1801. M. E. Blochii, Systema Ichthyologiae iconibus cx illustratum. Post obitum auctoris opus inchoatum absolvit, correxit, interpolavit Jo. Gottlob Schneider, Saxo. Berolini. Sumtibus Auctoris Impressum et Bibliopolio Sanderiano Commissum. Systema Ichthyol.: i-lx + 1-584, Pls. 1-110.
* ↑ «Tetrosomus stellifer». Catalogue of Life. (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hutchins, J.B., 1984. Ostraciidae. A: W. Fischer i G. Bianchi (eds.) FAO species identification sheets for fishery purposes. Western Indian Ocean (Fishing area 51). Vol. 3, FAO, Roma.
* Matsuura, K., 2001. Ostraciidae. Boxfishes. p. 3948-3951. A: K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Tyler, J.C., 1978. Ostraciidae. A: W. Fischer (ed.) FAO species identification sheets for fishery purposes. West Atlantic (Fishing Area 31). Vol. 3. (pag. var.). FAO, Roma.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Phalempin

Phalempin és un municipi francès al departament del Nord (regió dels Alts de França). L'any 2006 tenia 4.390 habitants. Limita al nord amb Seclin, a l'est amb Attiches, al sud-est amb La Neuville, al sud amb Wahagnies, al sud-oest amb Libercourt, a l'oest amb Camphin-en-Carembault i al nord-oest amb Chemy.
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 3.001 | 3.457 | 4.070 | 4.377 | 4.678 | 4.615 | 4.390 |
| Des de 1962: Població sense dobles comptes |||||||
Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1934-1945 | Jean Pipelart | |
| 1945-1950 | Raymond Péchon | |
| 1950-1959 | Édouard Lancel | |
| 1959-1971 | Maurice Watrelot | |
| 1971-1991 | Louis Flinois | |
| 1991-2000 | Albert Lefebvre | |
| 2000- | Thierry Lazaro | UMP |

## Enllaços externs

* Societat Històrica de Phalempin Arxivat 2011-11-04 a Wayback Machine. i la seva biblioteca Arxivat 2011-07-21 a Wayback Machine.
# Hipòbole

Hipòbole és un terme encunyat per a retre en català el terme anglès Understatement, que denota una figura retòrica que consisteix a disminuir el pes o la gravetat d'un cert fet més enllà de la versemblança, de manera irònica o per crear un efecte de comicitat que neix de la paradoxa.
El terme anglès Understatement fou introduït en el panorama lingüístic per la lingüística cognitiva. Pot ésser considerat el contrari exacte de la figura retòrica denominada hipèrbole.
No s'ha pas de confondre amb la figura retòrica de l'eufemisme que consisteix en l'ús d'una paraula o d'una perífrasi en comptes d'una altra paraula de connotacions més dures, amb la finalitat d'atenuar l'ofensivitat o la cruesa del que es diu.
Els límits de la hipòbole amb la lítote són, de vegades, fluids.
Exemple d'ús de la 'hipòbole:
# Hipòcrates (escriptor)

Hipòcrates (en llatí Hippocrates, en grec Ἱπποκράτης) fou un escriptor grec que va escriure sobre temes de veterinària, i que se suposa que hauria viscut a la meitat del segle iv. Els seus escrits es troben a la col·lecció sobre el tema publicada en llatí per Ruellius a París el 1530 i en grec per Simon Grynaeus a Basilea el 1537.

## Referències

* ↑ 8.Hippocrates a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 482
# Huracà Hattie

Huracà Hattie va ser un poderós huracà de categoria 5 que va colpejar l'Amèrica Central durant la temporada d'huracans de l'Atlàntic de 1961. Hattie va provocar un total de 319 víctimes mortals i va causar destrosses de fins a $60,3 milions de dòlars (1961 USD).

## Enllaços externs

* (anglès) Gordon E. Dunn and Staff. «The Hurricane Season of 1961» (PDF). Monthly Weather Review p. 107–119, 01-03-1962. [Consulta: 13 abril 2009].
* (anglès) Effects of Hurricane Hattie on the British Honduras Reefs and Cays Arxivat 2011-06-04 a Wayback Machine.
# Huracà Gracie

Huracà Gracie va ser un gran huracà que es va formar el setembre de 1959, el més fort de la temporada d'huracans de l'Atlàntic de 1959 i el més intens que va colpejar els Estats Units des de l'huracà Hazel el 1954. El sistema primerament era una àrea de tempesta a l'est de les Petites Antilles que es va moure al nord de les Antilles majors, intensificant-se de pressa en un huracà el 22 de setembre. Gracie era una tempesta molt difícil de preveure on els seus moviments eren imprevisibles. Després de cinc dies de moviment erràtic, Gracie es convertia en un gran huracà que colpejava Carolina del Sud, i es debilitava mentre es movia cap amunt dels Apalatxes, deixant molta pluja en una regió turmentada per la sequera. Molta de la destrucció relacionada amb Gracie es va centrar a Beaufort. Gracie es convertia en un cicló extratropical el 30 de setembre mentre es movia a través dels Estats Units Orientals.

## Referències

* ↑ National Hurricane Center. Preliminary Report on Hurricane Gracie: September 22-October 1, 1959. Retrieved on 2008-01-07.
* ↑ Allan Huffman Hurricane Gracie. Arxivat 2009-05-09 a Wayback Machine. Retrieved on 2008-01-07.
Ciclons tropicals de la temporada d'huracans de l'Atlàntic de 1959 :
| A | B | 3 | C | D | E | F | G | H | I | J |
Escala Saffir-Simpson :
| TD | TS | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
# Huracà Helene (1958)

Huracà Helene va ser l'huracà més fort de la temporada d'huracans de l'Atlàntic de 1958 que va generar uns vets màxims de 217 km/h i va conviure amb l'huracà Ilsa durant bona part de la seva existència. El sistema passava al nord de les Indies oest i resseguia la costa sud-est dels Estats Units abans de moure's a través de les rutes de navegació atlàntiques de Terranova en alta mar. Helene va ser l'únic huracà de la temporada en recalar als Estats Units. Com l'huracà va romandre prop de la costa, els vents i les precipitacions es limitaren a la línia més immediata de la costa de Carolina del Nord. El danys ascendiren als $11 milions de dòlars ($83 milions en 2009 USD), convertint Helene la tempesta més costosa de la temporada.

## Referències

* ↑ National Hurricane Center. Atlantic Hurricane Database. Retrieved on 2008-08-13.
# Huracà Greta–Olivia

Huracà Greta-Olivia va ser un huracà de categoria 4 que va travessar l'Amèrica Central, canviant de nom en arribar en les aigües del Pacífic Est durant la temporada d'huracans de l'Atlàntic i del Pacífic de 1978. Greta amenaçava repetir els efectes devastadors que l'huracà Fifi havia provocat només feia quatre anys, tanmateix l'huracà només va causar un total de 5 morts. Greta és un dels pocs huracans que ha aconseguit creuar d'una conca a un altre.
# Heo Jeong

Heo Jeong (coreà: 허정) (Busan, 8 d'abril de 1896 - Seül, 18 de setembre de 1988) va ser un polític i activista sud-coreà que va servir com el sisè primer ministre de Corea del Sud durant la Segona República del país.
Ell va servir també com a Cap d'Estat provisional durant la revolució d'abril de 1960 que va esfondrar la primera república. A més, va dirigir un òrgan vigilant del govern per un breu temps després del 1960 Revolució d'Abril, que va enderrocar la Primera República. Heo també era conegut pel sobrenom, "Uyang" (Korean: 우양; Hanja: 友洋; literalment "amic dels mars"), i un nom alternatiu, Heo Sung-su (Korean: 허성수; Hanja: 許聖洙).

## Biografia

Heo Jeong va nàixer a Busan, província de Gyeongsang Sud. So pare, Heo Mun-il, era un comerciant ric. El 1922 Heo es va posar en asil polític donant un colp de mà a Syngman Rhee. De 1922 a 1936, Heo va participar en els moviments de resistència coreans. El 2 de setembre de 1945, es va incorporar al Partit Democràtic de Corea (한국 민주당, 韓國民主黨). En 1950 va ser nomenat primer ministre interí i més tard el 1951, va ser a més Ministre de Salut de Corea del Sud fins a 1952. De 1957 fins a 1959 va ser nomenat per alcalde de Seül, després va ser enviat al Japó i el seu títol va ser enviat especial sud-coreà al Japó. En 16 d'abril va ser ministre de Relacions Exteriors. El 25 d'abril, va ser nomenat primer ministre interí de manera que l'endemà de la renúncia del president Syngman Rhee, Heo Jeong va ser president interí fins al 18 d'agost. El 16 de juliol de 1960, va ser nomenat com el sisè primer ministre, per l'Assemblea Nacional de Corea del Sud. Ell es va mantenir com a president interí de Corea del Sud fins que va ser triat com a president el seu successor Yun Bo-seon.
En 1919 va conèixer a Syngman Rhee, una església metodista de Seül. Des d'aquest moment fins a 1960 Heo Jeong va ser un seguidor entusiasta de Syngman Rhee.

## Bibliografia

* 《For After Day's Testimony》(내일을 위한 증언) (SaemTer; 1979)

## Referències

* ↑ «Yahu! Baekgwasajeon 야후! 백과사전 In Korean: [Yahoo! Encyclopedia], s.v. "Heo Jeong" (허정)». Arxivat de l'original el 2012-07-14. [Consulta: 7 abril 2014].

## Enllaços externs

* Heo Jeong Arxivat 2013-07-20 at Archive.is (coreà)