OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Parupeneus indicus

Parupeneus indicus és una espècie de peix de la família dels múl·lids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 45 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Iemen, Golf d'Aden i sud d'Oman fins a Sud-àfrica, les Illes Carolines, Samoa, el sud del Japó i el sud de Queensland (Austràlia).

## Referències

* ↑ ITIS
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Capelleta de la Mare de Déu de l'Alegria

La Capelleta de la Mare de Déu de l'Alegria és una obra de la Ràpita (Montsià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La fornícula, amb arc de mig punt, és de les més ornades. Té circumscrit un arc trenat de mig punt, sobre impostes, cobert per un arquitrau amb coberta en pendent a sobre.
El sustenten dues columnes de fust llis amb un capitell corinti compost, tot policromat simulant jaspi amb vetes.
Es troba just sota el balcó del primer pis, una mica alçada, prop de la porta d'accés. La imatge ha estat retirada.

## Història

La imatge fou restituïda després de la guerra civil (1940).

## Referències

* 1 2 3 4 «Capelleta de la Mare de Déu de l'Alegria». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 3 juny 2020].
# Malvasia australiana

La malvasia australiana (Oxyura australis) és una espècie d'ocell de la família dels anàtids (Anatidae) que habita llacs i pantans amb densa vegetació emergent de l'oest i sud-est d'Austràlia i Tasmània.
# Aspidogastris

Els aspidogastris (Aspidogastrea, del grec aspis, "escut" i gaster, "ventre") són una subclasse de platelmints trematodes, paràsits de mol·luscs i vertebrats aquàtics. No parasiten els humans.

## Característiques

La seva longitud varia entre aproximadament 1 mm fins a diversos centímetres. Són un grup molt petit amb 60 espècies conegudes, el que contrasta molt amb l'altra subclasse de trematodes, els digenis, que té més de 7.000.
Totes les espècies són paràsites de mol·luscs i vertebrats, tant marins com d'aigua dolça, entre els quals es troben peixos ossis i cartilaginosos i tortugues. Cap espècie és paràsita dels éssers humans o causa danys econòmics, però el grup és d'un gran interès per als zoòlegs, ja que presenten moltes característiques aparentment arcaiques.

## Taxonomia

Les 60 espècies de la subclasse Aspidogastrea es classifiquen en dos ordres i quatre famílies:

### Ordre Aspidogastrida

* Família Aspidogastridae Poche, 1907
* Família Multicalycidae Gibson & Chinabut, 1984
* Família Rugogastridae Schell, 1973

### Order Stichocotylida

* Família Stichocotylidae Faust & Tang, 1936

## Referències

* ↑ Mas-Coma, S. «Història Natural dels Països Catalans, 8. Els trematodes.», 1991. [Consulta: 21 gener 2021].
* 1 2 «WoRMS - World Register of Marine Species». [Consulta: 21 gener 2021].

## Enllaços externs

* Aspidogastrea
# Cantó de Vauréal

El cantó de Vauréal és un cantó francès del departament de Val-d'Oise, situat al districte de Pontoise. Creat amb la reorganització cantonal del 2015.

## Municipis

* Aincourt
* Ambleville
* Amenucourt
* Arthies
* Avernes
* Banthelu
* Bray-et-Lû
* Buhy
* La Chapelle-en-Vexin
* Charmont
* Chaussy
* Chérence
* Cléry-en-Vexin
* Condécourt
* Courdimanche
* Frémainville
* Genainville
* Guiry-en-Vexin
* Haute-Isle
* Hodent
* Longuesse
* Magny-en-Vexin
* Maudétour-en-Vexin
* Menucourt
* Montreuil-sur-Epte
* Omerville
* La Roche-Guyon
* Sagy
* Saint-Clair-sur-Epte
* Saint-Cyr-en-Arthies
* Saint-Gervais
* Seraincourt
* Théméricourt
* Vauréal
* Vétheuil
* Vienne-en-Arthies
* Vigny
* Villers-en-Arthies
* Wy-dit-Joli-Village

## Referències

* ↑ Décret n° 2014-168 du 17 février 2014 portant délimitation des cantons dans le département du Val-d'Oise
# Austrochaperina novaebritanniae

Austrochaperina novaebritanniae és una espècie de granota que viu a Papua Nova Guinea.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Richards, S. & Allison, A. 2004. Austrochaperina novaebritanniae. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Accedit a data 1 de febrer del 2008.
# Parupeneus louise

Parupeneus louise és una espècie de peix de la família dels múl·lids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 23 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Polinèsia Francesa i a les Tuamotu.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Dheri Shahan

Dheri Shahan o Shah Dheri és una vila prop de Rāwalpindi a la província del Panjab, Pakistan. El general Alexander Cunningham l'identificà amb l'antiga Tàxila. Hi ha restes sobre uns 15 km² amb diverses restes. Hauria estat habitada pels takka dels que derivaria Tàxila o Takshasila que Arrià descrivia "com la més rica i populosa ciutat entre l'Indus i l'Hidaspes (Jhelum)". És a pocs quilòmetres del pas de Margala i hi ha restes dels principals edificis. Alexandre el Gran hi va passar tres dies. El peregrí budista Fa Hian va visitar Tàxila vers el 400. El 630 i 643 la va visitar Hwen Thsang que diu que la seu del govern s'havia traslladat a Caixmir. Les ruïnes estan formades per sis parts entre les quals la de Bir la més propera a la moderna vila, amb restes de rajoles i poteria; Hatial és proper al pas de Margala i hauria estat la ciutadella, estant rodejada per una muralla i coronada per una torre. Sir-Kap seria una fortalesa complementària unida a la fortalesa per una muralla. Kacha-Kot possiblement era el lloc dels elefants i ramats en cas de setge. Babar-Khana inclou una stupa i altres diversos edificis religiosos.

## Bibliografia

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.

## Referències

* ↑ Shastri, Ajay Mitra. Varāhamihira and his times (en anglès). Kusumanjali Prakashan, 1991, p.86.
# Capelleta de camí (Mataró)

La Capelleta de camí és una obra de Mataró (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Capelleta situada al costat dret de la carretera de Mataró a Argentona, aproximadament a 1 km de Mataró. Probablement la construcció i asfaltat de l'antic camí aïllà la capelleta en quedar en un nivell més baix que el traçat actual. Es troba a la vora d'un camp de conreu i el seu estat és d'abandó. Malgrat tot, es conserven bé els seus murs i la volta semicircular. La construcció deu ser del segle xix i per la forma en que es resol la volta, l'estil, a més de popular és clàssic, com altres esglésies o temples de devoció popular.
Aquestes capelletes servien als vianants per a fer un recés en el camí, pregar o aixoplugar-se. La seva ubicació coincideix amb el límit del terme municipal de Mataró amb Argentona.

## Referències

* 1 2 «Capelleta de camí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 juny 2020].
# Malvasia capblanca

La malvasia capblanca (Oxyura leucocephala) és un ànec de mida petita. És l'únic ànec que no s'ha aconseguit de fer viure en captivitat.
Aquests ànecs crien a la península Ibèrica i al nord d'Àfrica, amb una població més extensa a l'Àsia central i occidental. Crien en aigües amb molta vegetació de plantes aquàtiques. Es capbussen i neden sota l'aigua. Són omnívors amb predomini dels vegetals. No són propensos a volar i prefereixen nedar.
És una espècie amenaçada per la gran reducció de la població des de principi de segle i la destrucció del seu hàbitat. A Espanya, a més, s'ha hibridat molt amb l'ànec de Jamaica i s'ha organitzat a Europa un programa per erradicar aquesta espècie invasora americana, molt ben establerta al Regne Unit.

## Referències

* ↑ «Malvasia capblanca». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Ruddy ducks and white-headed ducks». Royal Society for the Protection of Birds (RSPB), 06-08-2009.

## Enllaços externs

* «White-headed Duck Oxyura leucocephala». BirdLife's Global Species Programme. Arxivat de l'original el 2007-09-29. [Consulta: 26 novembre 2010].
# Arco di Riccardo

L'Arc de Riccardo és segons algunes fonts una de les portes romanes de Trieste al segle I a.C. construït probablement sota el mandat de l'emperador August. Segons altres fonts en canvi es tracta d'un dels accessos al santuaris de la Magna Mater.

## Descripció

Consta d'un sol arc, de 7,2 metres d'alt, 5,3 de llargària i 2 de profunditat. Presenta una coronament superior, privat de decoració.

## Etimologia del nom

Una llegenda popular considera que el nom deriva de Ricard Cor de Lleó, el qual, a la tornada de Terra Santa, va ser presoner a Trieste.
Té més crèdit la versió que fa derivar el nom de la seva probable posició a l'entrada del cardo maximus, d'aquí el nom "Arc del Cardo" que hauria derivat progressivament en "Arc de Riccardo".

## Notes

* ↑ Arc de riccardo
* ↑ ISBN 8836523862
# Cantó de Vauriàs

El cantó de Vauriàs (en francès canton de Valréas) és una divisió administrativa francesa del departament de la Valclusa, situat al districte de Carpentràs. Té 4 municipis i el cap és Vauriàs.

## Municipis

* Vauriàs
* Grilhon
* Richarenchas
* Visan
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1970-1976 | M. Freynet | PS |
| 1976-1988 | Jean Duffard | PS |
| 1988-2001 | Thierry Mariani | RPR |
| 2001-2008 | Colette Jacquier | RPR, després UMP |
| 2008-2015 | Gérard Santucci | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Llista dels consellers departamantals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2015- | Jean-Marie Roussin Corinne Testud Robert | Els Republicans | |
# Avinguda d'Òscar Esplà

L'avinguda d'Òscar Esplà és una àmplia i cèntrica avinguda de la ciutat valenciana d'Alacant, disposada d'un passeig central enjardinat a manera de rambla urbana o passeig bulevard. Va ser dissenyat per l'artista alacantí Eusebio Sempere mitjançant pavimentació de figuracions geomètriques de fort caràcter plàstic, vorejades per franges laterals geometritzades amb sòbria i bella doble filera de palmeres contrapuntejada per un arbrat monocord i altern, d'una sola espècie d'arbre que es repeteix situat als extrems de cada tram de l'avinguda. Amb el seu mig quilòmetre de longitud, es perllonga de nord a sud des de la glorieta de l'Estrela fins a la plaça de l'arquitecte Miguel López (al costat del port d'Alacant), i separa els barris de Benalua (a l'oest) i Eixample Diputació (a l'est). Deu el seu nom al cèlebre compositor alacantí Òscar Esplà.

## Descripció

L'avinguda es construeix damunt del recorregut realitzat per l'antic barranc de Sant Blai i el posterior ramal de l'estació de ferrocarril al port, que va deixar de donar servei al voltant dels anys 60. A la part inferior del passeig encara es pot veure l'Estació de Benalua, terme d'aquest ramal. Des de la retirada de les vies i la seua urbanització és una dels carrers més amplis de la ciutat, destacant el seu passeig central amb tessel·les realitzades per l'artista Eusebio Sempere.
El passeig central de l'avinguda es divideix en cinc trams, separats pels carrers perpendiculars que la creuen. El passeig central està pavimentat i disposa de diverses zones enjardinades amb diferents tipus d'arbres (majoritàriament palmeres), així com un àrea de joc infantil.
Als laterals del passeig es troben les vies per al trànsit, de fins a tres carrils per sentit, i unes àmplies voreres per als vianants, en les quals també hi ha arbres. Un carril bici travessa quatre trams del passeig central. Serveix de terminal de nombroses línies de l'autobús urbà d'Alacant i de parada de moltes línies interurbanes; en l'extrem que dona al port, es troba l'estació d'autobusos d'Alacant.
La via és recorreguda per un carril bici.
Durant les festes de les Fogueres d'Alacant, una foguera (habitualment de sisena categoria) es planta en aquesta avinguda.
Entre els punts més destacables de l'avinguda es troben: la glorieta de l'Estrela, el teatre Arniches, la plaça de l'esportista Manuel Muñoz, la plaça de l'arquitecte Miguel López i la Casa del Mediterrani. En aquesta avinguda tenia la seva seu la Caixa d'Estalvis del Mediterrani, abans que fora absorbida en 2012 pel Banc Sabadell, que la va fer seu social en 2017.

## Referències

* ↑ «VisorSigPac». sigpac.mapa.es. Arxivat de l'original el 2010-09-10. [Consulta: 26 agost 2016].
* 1 2 3 4 5 6 «El Sabadell aprueba el traslado de su sede social a Alicante». La Vanguardia, 05-10-2017 [Consulta: 17 abril 2020].
# Parupeneus jansenii

Parupeneus jansenii és una espècie de peix de la família dels múl·lids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental: Indonèsia, Nova Guinea i les Filipines.

## Referències

* ↑ ITIS
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Hoz y Costean

Hoz y Costean (en aragonès: Oz y Costeán) és un municipi aragonès situat a la província d'Osca i enquadrat a la comarca del Somontano de Barbastre. Es va crear amb la fusió dels antics termes d'Hoz i de Costean, deixant com a cap del municipi Hoz de Barbastre.

## Entitats de població

Situades a les proximitats de la Serra de Salines les entitats de població del terme són:
* Hoz de Barbastre
* Salines d'Hoz
* Costean
* Montesa
* Guàrdia, avui deshabitat.

## Referències

* ↑ Ajuntament d'Hoz i Costean
* ↑ «Hoz de Barbastre, Gran Enciclopèdia Aragonesa». Arxivat de l'original el 2015-11-19. [Consulta: 19 novembre 2015].
* ↑ «Salines d'Hoz, Gran Enciclopèdia Aragonesa». Arxivat de l'original el 2015-11-20. [Consulta: 19 novembre 2015].
* ↑ «Costean, Gran Enciclopèdia Aragonesa». Arxivat de l'original el 2015-11-20. [Consulta: 19 novembre 2015].
* ↑ Montesa, Gran Enciclopèdia Aragonesa
* ↑ Informació dels municipis del Somontano
# Capelletes de carrer (Argentona)

Les Capelletes de carrer són una obra d'Argentona (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Com en moltes altres poblacions del Maresme, les capelletes de carrer a Argentona són força abundants, conservant el seu estil popular. La capelleta del carrer dels Rosers, malgrat el cobert de teula que s'aguanta mitjançant dues pedres, es troba dins una fornícula al mur. La imatge és una Mare de Déu, com a la major de les imatges de les capelletes, i és després de la de Sant Domènec de la font del mateix nom, una de les capelletes més popular. La capelleta de la Plaça de l'església està feta amb fusta, obra i trossos de rajola acolorida; no és menys popular que l'anterior, però el seu emplaçament originari segurament era en un altre edifici.

## Referències

* ↑ «Capelletes de carrer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 novembre 2016].
# Max Martini

Maximilian Carlo Martini (11 de desembre de 1969) és un actor, guionista, i director estatunidenc conegut per els seus papers com el Caporal Fred Henderson a Salvem el soldat Ryan (Saving Private Ryan), com a Wiley a Level 9, com el Sergent Primer Sid Wojo a The Great Raid, i com el Sergent Major Mack Gerhardt a la sèrie, The Unit. També va protagonitzar el film 13 Hours: The Secret Soldiers of Benghazi.

## Filmografia
### Cinema

* The Glitter Dome (1985)
* Paramedics (1988)
* Pictures of Baby Jane Doe (1995)
* "Behind Enemy Lines" (1996)
* Contact (1997)
* Salvem el soldat Ryan (Saving Private Ryan) (1998) – Caporal Henderson
* Cement (1999)
* Backroads (2000)
* Another Day (2001)
* The Great Raid (2005)
* Street Warrior (2008)
* Redbelt (2008)
* Mandrake (2010)
* The Town: ciutat de lladres (The Town) – Swat FBI/HRT
* Colombiana – Agent Special del FBI Williams
* Pacific Rim (2013) – Hercules "Herc" Hansen
* Capità Phillips (Captain Phillips) (2013) – Comandant SEAL
* Sabotage (2014) – Tom "Pyro" Roberts
* Fifty Shades of Grey (2015) – Jason Taylor
* Edge (2015)
* Spectral (2016)
* 13 Hours: The Secret Soldiers of Benghazi (2016)
* Fifty Shades Darker (2017) – Jason Taylor
* My Little Pony: The Movie (2017) – Boyle
* Fifty Shades Freed (2018) – Jason Taylor
* Eli (2019) – Paul
* Sgt. Will Gardner (2019) - Will Gardner

## Referències

* ↑ T. Cole Rachel. «Actor Max Martini Thinks We Need More 'Authentic Men' in His Business». Maxim, 20-11-2015. [Consulta: 2 setembre 2016].
# Arius microcephalus

Arius microcephalus és una espècie de peix de la família dels àrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 60 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'est de Tailàndia i a Borneo.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kailola, P.J. 1999. Ariidae (=Tachysuridae): sea catfishes (fork-tailed catfishes). p. 1827-1879. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae).
# Cantó de Monenh

El cantó de Monenh és un cantó francès del departament dels Pirineus Atlàntics, situat al districte d'Auloron. Té 8 municipis (Abòs, Cuqueron, La Horcada, Luc, Monenh, Partbaïsa, Pardias i Tarsac) i el cap és Monenh.
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1961-1967 | Jean Casabonnet | |
| 1967-1969 | Jean Prigent | |
| 1969-1979 | Marie-Louise Prigent | |
| 1979-1985 | Léopold Joly | Divers gauche |
| 1985-2004 | Maurice Bahurlet | PS |
| 2004- | Yves Salanave-Pehe | Divers gauche |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Pasquale Marchetti

Pasquale Marchetti (San Niculaiu, 1925) és un lingüista cors. Ha estat professor agregat d'italià a la Universitat de París III, a la Universitat de Bolonya i a la de Nàpols. Especialitzat en l'aprenentatge del cors, ha estat autor d'algunes gramàtiques amb el mètode assimil per a novells, desenvolupat per ell mateix amb Rinatu Coti. En els anys 1970 milità al Front Regionalista Cors (FRC) i fou coautor del manifest Main basse sur une île. També ha participat en les cròniques Le corse dans tous les sens a Corse-Matin de 1990 a 1995.

## Obres

* Intricciate è cambiarine (1971) amb Dumenicantone Geronimi
* Une visite apostolique en Corse au XVIIIème siècle (1760-1770) (1972)
* Le corse sans peine (U corsu senza strasiu) (1974)
* Codilunga e musifina (1977)
* Santu di Corsica' (1977)
* A Corsica oghje, situazione culturale è scelte pulitiche (1978)
* Une mémoire pour la Corse (1980)
* La Corsophonie, un idiome à la mer (1990), Premi del Llibre Cors
* L'Usu Corsu, dictionnaire trilingue (2001)

## Enllaços externs

* Biografia Arxivat 2008-12-01 a Wayback Machine.
# Diario de Sevilla

El Diario de Sevilla és un periòdic espanyol creat l'any 1999 a la ciutat de Sevilla. Pertany al Grupo Joly de comunicació. La seva creació formava part d'una iniciativa d'expansió regional que va comptar, també, amb la creació d'altres periòdics a Andalusia: en 2000, el Dia de Córdoba; en 2002, Huelva Información; en 2003, Granada Hoy; en 2004, Màlaga Hoy, i, en 2007, Almeria Actualidad.

## Equip

El rotatiu es troba dirigit per José Antonio Carrizosa Esquivel. L'editor és José Joly Martínez de Salazar. I compta amb un sotsdirector: Juan Manuel Marquès Perales.
Els redactors caps són: Francisco José Ortega (Esports), Juan Carlos Zambrano (Disseny), María José Guzmán (Sevilla), Manuel Barea (Andalusia); Carlos Navarro (Sevilla) i Luis Sánchez-Molini (Opinió) i els seus caps de secció són; Jesús Martínez (Edició/Tancament), Antonio Pizarro (Fotografia) i Charo Ramos (Cultura).

## Referències

* ↑ Instituto Internacional San Telmo. «Artículo de Diario de Sevilla en San Telmo.org».
# Hoytville

Hoytville és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 296 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hoytville tenia 296 habitants, 90 habitatges, i 73 famílies. La densitat de població era de 154,4 habitants per km².
Dels 90 habitatges en un 52,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62,2% hi vivien parelles casades, en un 13,3% dones solteres, i en un 17,8% no eren unitats familiars. En el 12,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,29 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,62.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 41,2% tenia menys de 18 anys, un 4,7% entre 18 i 24, un 32,1% entre 25 i 44, un 12,8% de 45 a 60 i un 9,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 27 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.250 $ i la renda mediana per família de 39.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.750 $ mentre que les dones 21.875 $. La renda per capita de la població era de 13.642 $. Aproximadament l'11,4% de les famílies i el 10,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hoytville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hoytville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Cantó de Peiralèu

El cantó de Peiralèu és un cantó francès del departament de l'Avairon, situat al districte de Millau. Té 7 municipis i el cap cantonal és Peiralèu.

## Municipis

* La Cressa
* Mostuèjols
* Peiralèu
* Ribièira de Tarn
* La Ròca
* Sent Andriu de Vesinas
* Vairau

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1988-2001 | Pierre Bloy | PS |
| 2001- | Danièle Vergonnier | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 1.422 | 1.680 | 1.569 | 1.681 | 1.730 | 1.966 | 2.120 |
# Mas de les Coves

El Mas de les Coves és un mas situat al municipi de Sallent a la comarca del Bages. La seva història es remunta com a mínim al segle xiv, quan apareix per primera vegada a les fonts. El 1576 s'hi afegí una torre que no ha sobreviscut fins a l'actualitat.

## Referències

* ↑ AA.DD. «Sallent a l'abast» (1982). Ed. FAES, pàg. 94.