OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Amenia (Dakota del Nord)

Amenia és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 89 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Amenia tenia 89 habitants, 35 habitatges, i 26 famílies. La densitat de població era de 24,2 hab./km².
Dels 35 habitatges en un 37,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62,9% hi vivien parelles casades, en un 2,9% dones solteres, i en un 25,7% no eren unitats familiars. En el 25,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,54 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,2% tenia menys de 18 anys, un 5,6% entre 18 i 24, un 23,6% entre 25 i 44, un 25,8% de 45 a 60 i un 15,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 125 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.250 $ i la renda mediana per família de 51.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.250 $ mentre que les dones 18.438 $. La renda per capita de la població era de 16.462 $. Cap de les famílies i el 2,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Amenia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Amenia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
# Amenirdis II

Amenirdis II (Jmn-'jr-dj-sj) va ser una princesa i sacerdotessa núbia de l'antic Egipte. Era filla del faraó cuixita Taharqa de la XXV dinastia. Va ser adoptada per Xepenupet II, filla del rei Piye, per a convertir-se en la Divina Adoratriu d'Amon, càrrec que va ocupar des del 650 aC fins al 640 aC, durant la XXVI dinastia. Amenirdis II, per la seva banda, va adoptar Nitocris I, filla del faraó Psamètic I, per esdevenir la seva successora. Potser estava casada amb un dels fills de Taharqa, el rei Atlanersa.

## Referències

* ↑ von Beckerath, 1999, p. 210-11.
* ↑ Dodson, 2017, p. 184.
* ↑ Dodson, 2017, p. 188.
* ↑ Morkot, 1999, p. 200.

## Vegeu també

* La dona a l'antic Egipte

## Bibliografia

* Dodson, Aidan. Monarchs of the Nile (en anglès). El Caire: American Univ in Cairo Press, 2017. ISBN 978-1-61-797733-6.
* Morkot, Robert. Wenig, Steffen, Studien zum antiken Sudan. Kingship and Kinship in the Empire of Kush (en anglès). 15. Wiesbaden: Harrassowitz Verlag, 1999. ISBN 3447041390.
* von Beckerath, Jürgen. Handbuch der Ägyptischen Königsnamen. Von Zabern, 1999. ISBN 3-8053-2591-6.
# Anales de Ciencias Naturales

Els Anales de Ciencias Naturales (abreujat Anales Ci. Nat.) va ser la primera publicació periòdica dedicada en exclusiva a les ciències naturals que apareix a Espanya. Es va publicar per primera vegada a l'octubre de 1799 amb el títol d'Anales de Historia Natural, encara que en el seu setè número es va canviar al d'Anales de Ciencias Naturales el gener de 1801, justificant-ho per l'ampliació dels objectius inicials de la revista. Els científics responsables de l'edició inicial dels Anales van ser el mineralogista alemany Christian Herrgen, el químic francès Joseph Louis Proust, el químic burgalès Domingo García Fernández i el botànic valencià Antonio José de Cavanilles.
Es van arribar a publicar 21 números d'entre 100 i 150 pàgines cadascuna, d'elaboració molt acurada, i que apareixien irregularment cada pocs mesos. Els treballs eren majoritàriament originals, i van ser les contribucions botàniques, amb Cavanilles al capdavant amb 48 articles, les que van ocupar el major nombre de pàgines. També abunden els articles de mineralogia de Herrgen i els seus deixebles, així com els de zoologia, física, medicina, astronomia, hidrografia i història de la ciència. Altres autors rellevants que van contribuir a la revista van ser el naturalista alemany Alexander von Humboldt, Ignacio Jordán Claudio de Asso y del Río, Andrés Manuel del Río i Luis Née. L'últim número va aparèixer a l'abril de 1804.

## Referències

* ↑ A Tropicos
* ↑ Martínez Ruiz, Enrique. Ilustración, ciencia y técnica en el siglo XVIII español (en castellà). Universitat de València, 2011, p. 115. ISBN 8437084466.

## Enllaços externs

* a IPNI
# Anales del Jardín Botánico de Madrid

Anales del Jardín Botánico de Madrid, (abreujat Anales Jard. Bot. Madrid), (Annals del Jardí Botànic de Madrid), és una revista científica il·lustrada amb descripcions botàniques que és editada pel Reial Jardí Botànic de Madrid. El seu primer número va aparèixer l'any 1941 i es continua publicant en l'actualitat. Els volums 10 al 35, dels anys 1951 a 1980, es van publicar amb el nom d'Anales Inst. Bot. Cavanilles.

## Referències

* ↑ a Tropicos

## Enllaços externs

* Anales del Jardín Botánico de Madrid - Lloc web oficial
# Allardt

Allardt és una població dels Estats Units a l'estat de Tennessee. Segons el cens del 2000 tenia 642 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Allardt tenia 642 habitants, 259 habitatges, i 197 famílies. La densitat de població era de 65,6 habitants/km².
Dels 259 habitatges en un 31,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 64,5% hi vivien parelles casades, en un 9,7% dones solteres, i en un 23,9% no eren unitats familiars. En el 21,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 10% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,85.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,7% tenia menys de 18 anys, un 6,1% entre 18 i 24, un 26% entre 25 i 44, un 25,9% de 45 a 60 i un 19,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.412 $ i la renda mediana per família de 35.938 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.333 $ mentre que les dones 18.929 $. La renda per capita de la població era de 18.382 $. Entorn del 7,6% de les famílies i el 9,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Allardt». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Allardt». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Allargador elèctric

Un allargador elèctric o prolongador elèctric , és un tros de cable elèctric flexible, amb un connector en un dels seus extrems i un o més endolls o preses de corrent en l'altre (normalment del mateix tipus). El terme s'usa habitualment per a extensions de cable elèctric per a ús domèstic, però també n'hi ha per altres tipus de cable. Si el connector d'un dels extrems és d'un tipus diferent al de l'altre extrem, més que un allargador es tractaria d'un cable adaptador .
Es poden posar en cascada un a l'extrem d'un altre per aconseguir distàncies més llargues
També es denomina habitualment com allargador elèctric a un allargador múltiple que és el conjunt format per un endoll múltiple (un bloc de diverses preses de corrent normalment 3 o més col·locades en línia) amb un cable de diferents llargàries.

## Varietats d'allargadors de cable elèctric

Es fabriquen també altres tipus d'extensions de cable eléctric (d'antena de TV, de cable de xarxa, de cable telefònic, de cable USB, ...).

## Avís de seguretat

En els tipus que són debobina enrotllable, si s'utilitzen per a potències altes (especialment amb càrregues inductives), per a evitar el sobreescalfament del cable, es recomana desenrotllar-lo totalment.

## Vegeu també

* Endoll
* Presa múltiple
* IEC 60320
* IEC 60309
* Schuko

## Enllaços externs

* http://www.tecnocem.com/alargadores-enrolladores-cable.htm
# Ambarres

Els ambarres (en llatí Ambarri) van ser un poble gal a qui Juli Cèsar anomena aliat i parent dels hedus, dels que probablement n'eren una tribu.
Ocupaven la regió del Roine a l'angle amb el Saona. Tenien a l'est als al·lòbroges. Titus Livi diu que van ser una de les tribus que van creuar els Alps per entrar a Itàlia en temps de Tarquini Prisc.

## Referències

* ↑ Cèsar, Juli. «Llibre I, XXI.1». A: Guerra de les Gàl·lies (en llatí i català). Traducció: Icart, Joaquim. 3 vol. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 1974, p. 87. DL B. 48252-1974. ISBN 8472250938.
* ↑ Venceslas Kruta, Les Celtes, Histoire et Dictionnaire, p. 408
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, V, 34
# Ambasmestas

Ambasmestas és una localitat del municipi de Vega de Valcarce a la comarca del Bierzo, província de Lleó, Comunitat Autònoma de Castella i Lleó, Espanya.
Està situada en el camí de Sant Jaume i era lloc de pas de l'antiga Nacional VI Madrid-La Corunya. Els seus termes limiten amb els pobles de Vega de Valcarce (capital municipal), La Portela de Valcarce i Soto Gayoso.
El seu nom oficial, en gallec, en la seva traducció al castellà, pot concloure's com a barreja d'aigües, similar a altres pobles anomenats "Ambasaguas" en confluir en les seves bogues les aigües dels rius Valcarce i Balboa. L'església de la localitat està dedicada a Sant Pere L'Apostol. Els seus termes limiten amb els pobles de Vega de Valcarce (capital municipal), La Portela de Valcarce i Soto Gayoso. Té com un màxim de 40 persones que viuen allà però sol haver més gent a l'estiu.

## Referències

* ↑ Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar Tomo 3. Pág. 21
# Anell factorial

Un anell factorial (també dit anell de factorització única o domini de factorització única) és un anell íntegre en què tot element descompon de forma única com a producte de primers, és a dir, un anell on es compleix una versió anàloga del teorema fonamental de l'aritmètica. En els anells factorials es verifica que un element és primer si, i només si, és irreductible. És fàcil veure que en alguns anells com ara $\mathbb {Z} [{\sqrt {-5}}]$ certs elements admeten més d'una factorització. Així, en aquest anell, $6=2\cdot 3=(1+{\sqrt {-5}})\cdot (1-{\sqrt {-5}})$, i els quatre factors són irreductibles.
Un resultat important d'aquest tipus d'anells és que si A és un anell factorial aleshores l'anell de polinomis A[X] també ho és.

## Definició

Un anell íntegre A es diu que és un anell de factorització única quan tot element x de A que no és l'element neutre de la suma i no és una unitat, s'escriu com un producte d'elements irreductibles:
    x= p$_1$ p₂ ⋅⋅⋅ p$_n$
i aquesta representació és única en el sentit que si existeix una altra descomposició de x com a producte d'elements irreductibles de A
    x= q$_1$ q₂ ⋅⋅⋅ q$_m$
Aleshores n = m i hi ha una permutació φ : {1,...,n} → {1,...,n} tal que p$_k$ = u$_k$ q$_{φ(k)}$ per a tot k de {1,...,n} i on els elements u$_k$ són unitats de A (això és, que p$_k$ i q$_{φ(k)}$ són elements associats per a qualsevol k).
Una definició alternativa, que no exigeix unicitat, és la següent: un anell és factorial si tots els seus elements no invertibles diferents de zero es poden escriure com a producte d'elements primers de A.

## Exemples
### Anells de factorització única

* L'anell dels nombres enters, gràcies al teorema fonamental de l'aritmètica.
* De fet, tot anell principal és factorial. Això comporta que els cossos i els anells euclidians siguin també factorials.
* Si A és un anell factorial aleshores l'anell de polinomis en una variable A[X] també ho és.
* Fent inducció sobre la propietat anterior, si A és un anell factorial aleshores l'anell de polinomis en n variables A[X$_1$, ..., X$_n$] també ho és. Si n > 1 tenim exemples d'anells factorials que no són principals.
* L'anell A[[X$_1$, ..., X$_n$]] de sèries de potències a coeficients en un anell íntegre A és un anell factorial.

## Vegeu també

* Anell íntegre
* Anell principal
* Anell euclidià
# Anibal Samuel Matellán

Aníbal Samuel Matellán (General Villegas, 8 de maig de 1977) és un exfutbolista professional argentí, que ocupava la posició de defensa.

## Trajectòria

Comença la seua carrera al Boca Juniors, on guanyaria diversos títols sota la direcció de Carlos Bianchi. Hi romandria cinc anys al club de Buenos Aires abans de donar el salt a l'equip alemany del FC Schalke 04, on s'imposa a la Copa Pokal del 2002.
El 2005 retorna al Boca Juniors, tot continuant el seguit de triomfs i títols de la dècada dels 90. De nou al continent europeu, entre 2005 i 2007 recala en dos modestos clubs de la primera divisió espanyola, el Getafe CF i el Nàstic de Tarragona. Finalitzada la campanya 06/07 retorna a l'Argentina per militar a l'Arsenal de Sarandí. Amb aquest conjunt s'hi imposa a la Copa Sudamericana del 2007, en la qual Matellán marcaria en el partit d'anada de la final, davant Club América.

## Palmarès

* Primera divisió argentina: Apertura 1998, Clausura 1999, Apertura 2000
* Copa Libertadores: 2000, 2001
* Copa Intercontinental: 2001
* Copa Pokal: 2002
* Copa Sudamericana: 2004, 2007
# Antonio Muñoz

Antonio Muñoz és el nom dels següents personatges:
* Antonio Muñoz Degrain (València, 1840 - Màlaga, 1924), pintor valencià del corrent eclèctic
* Antonio Muñoz Molina
* Antonio Muñoz Sánchez, historiador especialitzat en els espanyols víctimes de la persecució nazi
* Antonio Muñoz (tennista) (1951), tennista professional de Barcelona
# Anell de Bishop

Un anell de Bishop és un hipotètic hàbitat espacial giratori proposat originalment el 1997 per Forrest Bishop. Igual que passa en altres dissenys d'hàbitats espacials, l'anell de Bishop giraria per produir gravetat artificial per mitjà de la força centrífuga. La principal diferència respecte dels dissenys clàssics produïts a la dècada de 1970 per Gerard K. O'Neill i la NASA, és que utilitzaria nanotubs de carboni en comptes d'acer, la qual cosa permet construir un hàbitat espacial molt més gran. En la proposta original, l'hàbitat seria d'uns 1.000 quilòmetres (620 milles) de radi i 500 quilòmetres (310 milles) d'ample, la qual cosa suposa 3 milions de quilòmetres quadrats (1,2 milions de milles quadrades) d'espai habitable, comparable en grandària a països com Argentina o l'Índia.
A causa de la seva enorme escala, l'anell de Bishop no hauria d'estar tancat com l'Stanford Torus sinó que podria ser construït sense "sostre", amb l'atmosfera retinguda per la gravetat artificial i parets d'uns 200 km (120 milles) d'altura. L'hàbitat seria orientat amb el seu eix de rotació perpendicular al pla de la seva òrbita, ja sigui amb una disposició de miralls per reflectir la llum solar sobre la vora interna o una font de llum artificial en el mitjà, alimentada per una combinació de panells solars en l'exterior de la llanda i satèl·lits d'energia solar.
També a diferència de la dècada de 1970 les propostes de la NASA, on els hàbitats es col·locarien a l'espai cislunar o en els punts de Lagrange L4 o L5 del sistema Terra-Lluna, Forrest Bishop va proposar els punts Lagrange L4 o L5 del sistema Terra com a llocs d'ubicació dels hàbitats.

## Vegeu també

* Cilindre O'Neill

## Referències

* ↑ Institute of Atomic-Scale Engineering: Open Air Space Habitats
# Antonio Bordoni

Antonio Maria Bordoni (1789-1860) fou un matemàtic italià, conegut pels seus llibres de text. Va publicar llibres i articles sobre anàlisi matemàtica, càlcul infinitesimal i mecànica, en la tradició de Lagrange.
Després d'estudiar a la Universitat de Pavia, on es va graduar el 1807, va ser professor de matemàtiques a l'Escola Militar de Pavia, fundada per Napoleó mentre governava la Itàlia septentrional. El 1815, amb la caiguda de Napoleó, ve ser destituït pel nou govern del Regne Llombardovènet, sota el regnat de Francesc I d'Àustria, però aviat va tenir un nou lloc com a professor de la universitat de Pavia. El 1818, en morir el seu mestre, Vincenzo Brunacci el va substituir com a catedràtic de matemàtiques.
Entre 1827 i 1828 va ser degà de la universitat i el 1854, en establir-se oficialment la facultat de Matemàtiques, en va ser el cap d'estudis. La seva tasca renovadora del estudi de les matemàtiques a Pavia va donar importants fruits, amb un notable col·lecció de matemàtics fins al segle xx.
Va morir el 1860, just un mes després d'haver estat nomenat senador.
* Sul moto discreto di un corpo, 1816
* Sull'acqua uscente da una bocca, 1853

## Referències

* ↑ Capecchi & Ruta, pàgina 84.
* ↑ Nagliati, pàgina 210.

## Bibliografia

* Capecchi, Danilo; Ruta, Giuseppe. Strength of Materials and Theory of Elasticity in 19th Century Italy (en anglès). Springer, 2015. ISBN 978-3-319-05523-7.
* Capecchi, Danilo «Mathematical Physics in Italy in the XIX Century: The Theory of Elasticity» (en anglès). History of Mechanism and Machine Science, Vol. 16, 2013, pàg. 59-78. DOI: 10.1007/978-94-007-5380-8_3. ISSN: 1875-3442.
* Nagliati, Iolanda. Maria Teresa Borgato (tutor). L'internazionalizzazione degli studi matematici in Italia a metà Ottocento (en italià). Universitat de Ferrara (Tesi doctoral), 2013 [Consulta: 28 maig 2016]. Arxivat 2016-07-01 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Antonio Bordoni» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* «Bordóni, Antonio Maria». Treccani, La Cultura Italiana. [Consulta: 28 maig 2016].
# Antonio Blanco Conde

Antonio Blanco Conde (nascut el 23 de juliol de 2000) és un futbolista espanyol que juga principalment com a migcampista defensiu al Deportivo Alavés. També juga a la selecció espanyola. Va ser inclòs a "Next Generation 2017" de The Guardian.

## Carrera de club

Va debutar a la Lliga amb el Reial Madrid el 18 d'abril de 2021, en un empat sense gols contra el Getafe CF, entrant com a suplent. Tres dies després va tenir la seva primera titularitat, en la victòria per 3-0 contra el Cadis. L'agost de 2022, es va traslladar a Cadis amb un contracte de cessió per tota la temporada.

## Carrera internacional

A causa de l'aïllament d'alguns jugadors de la selecció després de la prova positiva de la COVID-19 de Sergio Busquets, la selecció espanyola sub-21 va ser convocada per a l'amistós internacional contra Lituània el 8 de juny de 2021. Blanco va fer el seu debut sènior al partit, en què Espanya va guanyar 4-0.

## Palmarès

Reial Madrid
* UEFA Youth League: 2019-20
* UEFA Champions League: 2021–22
Internacional

### Espanya sub-17

* Campionat d'Europa sub-17 de la UEFA: 2017
* Copa del Món Sub-17 de la FIFA: Subcampió 2017

### Espanya sub-19

* Campionat d'Europa sub-19 de la UEFA: 2019

## Referències

* ↑ «Next Generation 2017: 60 of the best young talents in world football». The Guardian, 04-10-2017. [Consulta: 30 desembre 2019].
* ↑ «Real Madrid lose momentum in title race with Getafe draw». eurosport.com, 18-04-2021.
* ↑ «Karim Benzema hits brace as Real Madrid ease past Cadiz and go top of La Liga». eurosport.com, 21-04-2021.
* ↑ , 18-08-2022 [Consulta: 18 agost 2022].
* ↑ , 18-08-2022 [Consulta: 18 agost 2022].
* ↑ (en castellà) , 06-06-2021 [Consulta: 7 juny 2021]. Arxivat 8 October 2021$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2021-10-08. [Consulta: 9 setembre 2022].
* ↑ «Spain youngsters impress in Lithuania rout». MARCA, 08-06-2021. [Consulta: 8 juny 2021].

## Enllaços externs

* Antonio Blanco al Web del Deportivo Alavés
# Sis dies de Hannover

Els Sis dies de Hannover era una cursa de ciclisme en pista, de la modalitat de sis dies, que es corria a Hannover (Alemanya). La seva primera edició data del 1913, però no es va repetir fins al 1950. L'última edició es va córrer el 1981. Émile Carrara, amb dues victòries, és el ciclista que més vegades ha guanyat la cursa.

## Palmarès

| Any | Primers | Segons | Tercers |
| 1913 | Willy Lorenz Karl Saldow | Erich Aberger Willy Techmer | Willy Arend Karl Ehlert |
| 1914-49 | No disputats |
| 1950 (1) | Gustav Kilian Heinz Vopel | Severino Rigoni Ferdinando Terruzzi | Harry Saager Heinrich Schwarzer |
| 1950 (2) | Hugo Koblet Armin von Büren | Gustav Kilian Jean Roth | Harry Saager Guy Lapebie |
| 1951 (1) | Émile Carrara Guy Lapebie | Severino Rigoni Ferdinando Terruzzi | Gustav Kilian Heinz Vöpel |
| 1951 (2) | Ludwig Hoermann Jean Schorn | Theo Intra Jean Roth | Ferdi Kübler Harry Saager |
| 1952 | Émile Carrara Georges Senfftleben | Lucien Gillen Gustav Kilian | Dominique Forlini Hans Preiskeit |
| 1953 | Oskar Plattner Hans Preiskeit | Lucien Acou Arie van Vliet | Waldemar Knoke Armin von Büren |
| 1954-78 | No disputats |
| 1979 | Albert Fritz Patrick Sercu | Günther Schumacher René Pijnen | Horst Schütz Wilfried Peffgen |
| 1980 | Donald Allan Danny Clark | Dietrich Thurau Patrick Sercu | Albert Fritz Günther Schumacher |
| 1981 | Roman Hermann Horst Schütz | Gert Frank Patrick Sercu | Udo Hempel Günther Schumacher |

## Referències

* 1 2 «6 jours de Hanovre / Hanover (Allemagne)». [Consulta: 19 desembre 2022].
# Siagne

El Siagne és un riu curt de França que desemboca en el mar Mediterrani a Mandelieu-la-Napoule. Neix a l'oest del departament dels Alps Marítims, a la comuna de Saint Vallier-de-Thiey, a prop del llogarret de Bail, just al costat del límit amb Var. La seva longitud és de 44,4 km i drena una petita conca de 550 km². El Siagne dibuixa en parts del seu curs el límit entre Var i els Alps Marítims. A través del Canal de la Siagne es proporciona aigua potable a les ciutats de Grass i Canes.

## Enllaços externs

* Medi ambient Arxivat 2006-11-23 a Wayback Machine.
* Vall del Siagne
# Cantó de Saint-Georges-lès-Baillargeaux

El cantó de Saint-Georges-lès-Baillargeaux és un cantó francès del departament de la Viena, situat al districte de Poitiers. Té 4 municipis i el cap és Saint-Georges-lès-Baillargeaux.

## Municipis

* Dissay
* Jaunay-Clan
* Saint-Cyr
* Saint-Georges-lès-Baillargeaux

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1951-1973 | Gérard Girault | Independent |
| 1973- | Francis Girault | UDF-PR, després divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2008 |
| 5.996 | 6.505 | 8.338 | 10.144 | 10.994 | 12.223 | 13.544 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Karnei Shomron

Karnei Shomron (en hebreu: קרני שומרון) és un assentament israelià localitzat a l'Àrea de Judea i Samaria. Fundat el 1976, va ser declarat consell local el 1991. Segons l'Oficina Central d'Estadístiques d'Israel, el desembre de 2010 comptava amb una població de 6.200 habitants.

## Referències

* ↑ «TABLE 3. - POPULATION(1) OF LOCALITIES NUMBERING ABOVE 2,000 RESIDENTS». Israel Central Bureau of Statistics, 30-06-2010. [Consulta: 11 juny 2012].

## Enllaços externs

* Website del Consell local (hebreu)