OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hisenda

Hom denomina hisenda una finca agrícola, heretat, de grans dimensions, generalment una explotació de caràcter latifundista, amb un nucli d'habitatges, normalment d'alt valor arquitectònic. Sistema de propietat d'origen andalús, el model va ser exportat a Amèrica durant l'època colonial (vegeu l'article "hisenda colonial").
El Diccionario de Autoridades, primer diccionari de la llengua castellana editat per la Real Academia Española l'any 1734, la defineix com les heretats del camp i terres de labor que es treballen perquè fructifiquin.

## La hisenda andalusa

És la forma de major monumentalitat entre les diferents formes d'hàbitat rural d'Andalusia, amb freqüència confosa amb els cortijos (el mas). En els termes de la distinció metodològica que fa Ackerman, entre residència senyorial campestre, associada a una gran explotació agrària, i la granja o hàbitat de caràcter purament agrícola, en la qual l'amo pot tenir, o no, habitatge, la Hisenda pertany claríssimament al primer grup.
La hisenda andalusa s'assenta, com a model, a partir de l'ocupació de la Vall del Guadalquivir pels castellans, entre els segles xiv i xvi, molt influïda per l'adopció de la idea social de la nostàlgia pel camp, pròpia de la transició al Renaixement.
En eixe procés, la hisenda es va conformar amb unes característiques concretes, condicionada pels processos històrics del règim de tinença de la terra i de l'estructura de la propietat privada, encara que diversos autors (Nicolás Torices i Eduardo Zurita, per exemple) entenen que, en la conformació de les característiques de l'arquitectura rústica andalusa, tingué un important paper, precisament, l'adopció de l'ideal social de la nostàlgia del camp per part de les classes terratinents, que va fer que l'explotació agropecuària assumira la forma arquitectònica de vila campestre.

## Referències

* ↑ Ackerman, J.S.: La villa. Forma e ideología de la casa de campo, Akal Ed., Madrid, 1997, pàgs. 17 i ss
* ↑ Torices Abarca, Nicolás & Zurita Povedano, Eduardo: La arquitectura agraria en la provincia de Granada, en Cortijos, Haciendas y Lagares en la provincia de Granada, Consejería de Obras Públicas, Sevilla, 2003, pag. 58
* ↑ Torices & Zurita: Op.Cit., pag.58

## Vegeu també

* Estancia
* Llogaret
# Esfenacodontoïdeus

Els esfenacodontoïdeus (Sphenacodontoidea) són un clade de sinàpsids que aparegueren durant el Carbonífer superior. Inclouen els teràpsids i, per tant, els mamífers. Tenen les dents encara més diferenciades que els pelicosaures que els precediren. Així mateix, canvien la postura eixancarrada de les potes en els «rèptils» mamiferoides per les potes erectes que tenen els mamífers moderns (excepte els monotremes).

## Referències

* ↑ Boenigk, Wodniok i Glücksman, 2015, p. 116.

## Bibliografia

* Boenigk, J.; Wodniok, S; Glücksman, E. Biodiversity and Earth History (en anglès). Springer, 2015. ISBN 9783662463949.
# Ramon Crusi i Moré

Ramon Crusi i Moré (Portbou, 9 de febrer de 1926 - 10 de març de 2013) fou un escriptor i jugador d'escacs català, que destacà en la disciplina dels escacs per correspondència, en què va assolir el títol de Mestre Internacional de la ICCF el 1994. Col·laborà en revistes especialitzades tant nacionals com estrangeres. Fou guardonat per la Generalitat amb la medalla de Forjador de la Història Esportiva de Catalunya. La Federació Catalana d'Escacs el va incorporar a l'equip tècnic i a la redacció del Butlletí d'escacs. Va ser entrenador de Pepita Ferrer Lucas, diverses vegades campiona d'Espanya.

## Obres

* 101 Minipartidas, editorial Escaques, 1970.
* ABC completo de ajedrez, editorial Círculo de Lectores, ISBN 8422610353, 1978.
* El Gambito Letón, editorial Ramón Crusi i Moré, 1978.
* Minipartidas, editorial Ramón Crusi i Moré.
* Minidefensas, editorial Ramón Crusi i Moré, ISBN 978-84-604-2378-2.
* El Ruy López en minipartides, editorial El Llamp, ISBN 978-84-7781-070-4, 1992.
* Mini partidas del peon de dama, de flanco, contragambitos, gambitos, india de rey y de dama. 102 partidas comentadas, 130 complementarias y 102 diagramas. Teoria El Gambito Schara Hennig D32, editorial Hurope, 1993.
* Ataques contra el enroque, editorial Paidotribo, ISBN 84-8019-245-3, 1999.
* Ataques al rey, editorial Paidotribo, ISBN 84-8019-404-9, 2001.
* Ajedrez brillante, editorial Paidotribo, ISBN 84-8019-521-5, 2001.
* Mates típicos, editorial Paidotribo, ISBN 978-84-8019-043-5, 2008.

## Referències

* ↑ http://www.xn--enciclopdia-59a.cat/EC-EEC-4400.xml%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ «Biografia i partides de Ramon Crusi i Moré» (en castellà). Arxivat de l'original el 2012-12-18. [Consulta: 14 març 2013].

## Enllaços externs

* Fitxa de Ramon Crusi al web de la ICCF (anglès)
# EUNSA

EUNSA (Ediciones Universidad de Navarra) és una editorial de la Universitat de Navarra fundada l'any 1967.
Es tracta d'una editorial científica, acadèmica i tècnica que compta al voltant de 1200 títols vius al catàleg.

## Referències

* ↑ «Ediciones Universidad de Navarra, S.A. - EUNSA». Portal de Hispanismo. Instituto Cervantes. [Consulta: 7 octubre 2018].

## Enllaços externs

* EUNSA (Ediciones Universidad de Navarra)
# Manuel Cusachs i Xivillé

Manuel Cusachs i Xivillé (Mataró, Maresme 18 d'agost de 1933 - 14 de febrer de 2019) fou un escultor català.

## Biografia

Estudià dibuix i pintura, però es decantà per l'escultura. El 1962 va fer la primera exposició individual. Impulsà el cicle d'exposicions Volta a Catalunya d'un escultor (1976-1983). Va fer nombrosos retrats i monuments dedicats a personatges il·lustres: Josep Pla (1976), Josep Vallverdú (1977), Salvador Espriu (1979), Josep Maria Flotats (1980), Joan Fuster (1983) i Miquel Martí i Pol (1995). Va ser amic de Josep Pla i Ricard Opisso.
Altres obres seves són la Nova verge de Meritxell, de Canillo (1980), les escultures que il·lustren poemes d'El caminant i el mur, de Salvador Espriu (1979-1989), i Dotze senyes de Catalunya (1983), amb texts de Joan Fuster. També és autor els retrats que decoren vuit dels capitells del nou claustre de la Seu d'Urgell, dissenyat per Lluís Racionero (1987), les peces monumentals Mataró (1991), L'abat Oliba (1993, a Montserrat), el Monument a l'11 de setembre de 1714 a Granollers (1995) i el conjunt L'interludi dels bibelots (1993). Va exposar a Boston (1987), Estrasburg (1988) i Roma (1988), i el 2001 va rebre la Creu de Sant Jordi.
El 1983 el cineasta Jordi Gigó li va dedicar un documental, Cusachs, intimitats d'una escultura.

## Referències

* ↑ Ekaizer, Ernesto «Manuel Cusachs, la memòria del gest». Ara, 15-02-2019 [Consulta: 15 febrer 2019].
* 1 2 «S'ha mort l'escultor Manuel Cusachs». Vilaweb, 15-02-2019 [Consulta: 2 setembre 2021].
* ↑ «Mor Manuel Cusachs, autor del bust del bisbe Guitart i de la santa Bàrbara d'Ordino». Bondia, 20-02-2019 [Consulta: 25 febrer 2019].

## Enllaços externs

* La pàgina web d'en Manuel Cusachs
# Sorbo San Basile

San Sostene (en calabrès 'U Sorvu) és un municipi italià, situat a la regió de Calàbria i a la província de Catanzaro. L'any 2023 tenia 754 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1r gener 2017 | 1r gener 2018 | 1r gener 2023 |
| 802 | 790 | 754 |

## Administració

Llista d'alcaldes i alcaldesses :
| Dates mandat | Nom de l'alcalde/ssa | Causa finalització |

## Referències

* ↑ Dizionario Di Toponomastica: Storia E Significato Dei Nomi Geografici Italiani. Garzanti, 1990.
# Fering

El fering és un dialecte del frisó septentrional parlat a l'illa de Föhr (districte de Nordfriesland. Fering es refereix al nom frisó de l'illa de Föhr, Feer. Juntament amb l'Öömrang, söl'ring, i l'helgolandès forma part del grup insular de dialectes del frisó septentrional i és molt similar a l'Öömrang. És parlat aproximadament per uns 3.000 dels 8.700 habitants de l'illa, i suposa un terç dels parlants de frisó septentrional.

## Enllaços externs

* Pàgina d'Ocke-Schwen Bohn Arxivat 2006-10-02 a Wayback Machine.
# Hiserøyna

Hiserøyna O Hisarøyna és una illa del municipi de Gulen al comtat de Vestland, Noruega. Té una superfície de 18,7 km² i es troba a uns 600 metres a l'oest del continent i a uns 2,5 quilòmetres a l'oest del poble d'Eivindvik, el centre municipal de Gulen. L'illa es troba al sud del Sognesjøen, la part més externa del Sognefjord. El 2001 hi vivien 43 persones.
La costa és rocosa i té diversos fiords que tallen l'illa. La part sud-est està dominada pel mont Veten de 313 metres d'alçada, mentre que la resta de l'illa és relativament plana, amb algunes zones de terres baixes pantanoses. La major part de l'illa no és apta per a viure-hi. Els habitants de l'illa viuen en les escasses zones agrícoles, en les localitats de Nyhammer, Straume, Stevnebø i Vilsvika.
El setembre de 2013 es va obrir una connexió de transbordador per cable que connectava Hisarøyna amb el continent. La ruta regular del transbordador triga uns 8 minuts a creuar l'estret i pot dur fins a 6 automòbils o un camió gran.

## Referències

* 1 2 «Hisarøy». A: Geir Thorsnæs. Store norske leksikon (en norwegian). Kunnskapsforlaget, 2017-06-17 [Consulta: 1r desembre 2019].
* ↑ «Sjøsette første batteriferja i landet» (en norwegian). Firda Posten [Consulta: 19 desembre 2013].
# Qucs

Qucs (acrònim anglès de Quite Universal Circuit Simulator) és un programari de codi obert per a la simulació de circuits electrònics. Qucs et dona l'habilitat d'establir un circuits amb una interfície gràfica d'usuari i la possibilitat de simular el comportament en petit, mig, gran senyal i soroll (corrent continu, corrent altern, paràmetres S, anàlisi de soroll). Qucs està sotà llicència GNU GPL.

## Característiques

* Interfície d'usuari gràfica.
* Representació dels resultats en diferents tipus de diagrama incloent carta d'Smith, cartesià, tabular, polar, diagrama de temps i taula de veritat.
* Altres funcionalitats : calculadora de línies de transmissió, síntesi de filtres, eina de carta d'Smith.
* Categories dels components :
** Components en model concentrat: resistència, inductor, condensador, amplificador, desplaçador de fase, etc.
** Fonts de tensió o corrent.
** Sondes de tensió o corrent.
** Línies de transmissió.
** Components no lineals (diodes, transistors, etc)
** Components digitals.
** Arxius de dades (taules).
** Imatges.

## Referències

* ↑ Jahn, Stefan. «Qucs project: Quite Universal Circuit Simulator» (en anglès). http://qucs.sourceforge.ne.+[Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Quite Universal Circuit Simulator 0.0.16 Free Download» (en anglès). Soft112. [Consulta: 17 desembre 2017].
* ↑ «Quite Universal Circuit Simulator» (en anglès). https://apps.ubuntu.com.+[Consulta: 17 desembre 2017].

## Vegeu també

* Llista de simuladors gratuïts de circuits electrònics
# Djidà

Djidà (en rus: Джида) és un poble de la República de Buriàtia, a Rússia, segons el cens del 2020 tenia 3.065 habitants.

## Referències

* ↑ Карта Джидинского района Бурятии
* ↑ Численность населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2017 года Arxivat 2017-07-31 a Wayback Machine. Plantilla:Retrieved
* ↑ Расстояние от Алцака до Петропавловки 73 км
# Manuel Gallego Calatayud

Manuel Gallego Calatayud va ser un militar espanyol, que va participar en la Guerra civil espanyola.

## Biografia

Militar de carrera, pertanyia a l'arma d'artilleria. Quan es va produir l'esclat de la Guerra civil, ostentava la graduació de capità. Va arribar a combatre al front de Terol al costat de les milícies, i durant la batalla de Terol va ser cap de l'artilleria republicana. Més endavant va exercir el comandament del XIII Cos d'Exèrcit i, posteriorment, del VI Cos d'Exèrcit. Durant la contesa aconseguiria el rang de tinent coronel.

## Referències

* ↑ Alpert, 1989, p. 370.
* ↑ Martínez Bande, 1977, p. 48.
* ↑ Martínez Bande, 1981, p. 249.

## Bibliografia

* Alpert, Michael. El ejército republicano en la guerra civil. Siglo XXI Editores, 1989.
* Martínez Bande, José Manuel. La ofensiva sobre Valencia. Madrid: Editorial San Martín, 1977.
* Martínez Bande, José Manuel. La batalla de Pozoblanco y el cierre de la bolsa de Mérida. Madrid: Editorial San Martín, 1981.
# Sorbothane

Sorbothane® és el nom comercial d'un polímer de poliuretà viscoelàstic sintètic usat com un amortidor i reductor de vibracions. És fabricat per Sorbothane Inc, amb seu a Ohio, Estats Units.

## Història

El Sorbothane® va ser inventat i patentat el 1982 pel Dr. Maurice Hiles, un inventor britànic, barrejant poliol i isocianat. La seva investigació de les propietats de dissipació d'energia dels teixits tous humans va revelar una estructura molt similar a una xarxa polimèrica de interpenetració. Això va portar a la seva síntesi de la primera xarxa de interpenetració simultània comercial, la qual va anomenar com Sorbothane®. El Dr. Hiles va escriure en el seu patent: “El polímer sòlid resultant es comporta com un quasi líquid, sent molt fàcil de deformar per una força aplicada i amb una lenta recuperació, tot i que en absència d'una força ocupa una forma i volum definits".

## Propietats

El material combina algunes de les propietats del cautxú, la silicona, i altres polímers elàstics. Es considera que és un material amb un bon amortiment de les vibracions, un aïllant acústic, i molt durador. Una inusualment alta quantitat de l'energia d'un objecte llençat sobre Sorbothane® és absorbida. La sensació i qualitats d'amortiment de Sorbothane® han estat comparats amb els de la carn.

## Aplicacions

El Sorbothane® té moltes aplicacions industrials, des de protecció acústica fins als muntatges de maquinària. S'utilitza en ordinadors silenciosos rodejant al disc dur i altres components sorollosos, i per aïllar els subwoofers dels altaveus. Ha estat utilitzat per la NASA per aïllar les vibracions en els transbordadors. S'utilitza en plantilles plantars per absorbir els impactes durant activitats esportives, i és un producte eficaç per ajudar a alleujar els símptomes de la fasciïtis plantar. També s'utilitza en els coixinets d'entrada d'armes de foc.

## Bibliografia

* New Scientist. Reed Business Information. Desembre 1979. ISSN 0262-4079.
* "A biomechanical evaluation of sorbothane.". Pubmed. Juny 2012.
* James Russell (Gener 1998). Precision Shooting: The Trapshooter's Bible: for the Advanced Trapshooter & Those who Strive to be .... James Russell. ISBN 978-0-916367-10-7

## Enllaços externs

* www.sorbothane.com/material-properties.php Arxivat 2014-03-11 a Wayback Machine.
* www.tendoneaseusa.com/p-faq.html
# Dionís I de Constantinoble

Dionís I (en grec Διονύσιος Α') va ser patriarca de Constantinoble dues vegades, de l'any 1466 al 1471 i del 1489 al 1491.
Va néixer a Dimitsana, al Peloponès, i va ser monjo a un monestir de Constantinoble, on Marc Eugènic el va consagrar diaca i sacerdot. A la caiguda de Constantinoble, els otomans el van fer presoner i va ser tancat a Adrianòpolis, però el va alliberar un noble anomenat Kiritzis, un dels secretaris grecs del sultà Mehmet II. El patriarca Gennadi II el va nomenar metropolità de Filipòpolis. L'any 1466 va ser nomenat patriarca de Constantinoble amb la protecció de Mara Branković, la madrastra cristiana del sultà Murat II, càrrec que va mantindre fins al 1471.
Difamat, ja que es va dir que mentre era presoner a Adrianòpolis havia apostatat, va dimitir, i demostrada la seva innocència va tornar a la seu patriarcal l'any 1489, recolzat pels fidels i per part del clergat.
Va dimitir l'any 1491 i es va retirar a un monestir, on va portar vida retirada fins a la seva mort l'any 1492. L'Església Ortodoxa el considera sant i celebra la seva festa el 23 de novembre.

## Referències

* ↑ «Dionysios I» (en anglès). [Consulta: 25 juliol 2023].
# Ferizaj

Ferizaj (en albanès) o Uroševac (en serbi) és una municipalitat a Kosovo. És la tercera ciutat més gran de Kosovo i el centre administratiu del districte homònim.
Geogràficament, està ubicat a la part sud-est de Kosovo, a meitat de camí entre les ciutats de Pristina (Kosovo) i Skopje (Macedònia). Està a uns 230 quilòmetres al nord-est de Tirana, 55 quilòmetres al nord de Skopje, 300 quilòmetres a l'est de Sofia, 35 quilòmetres al sud de Pristina i 300 quilòmetres a l'est de Podgorica.
# Heterolamium

Heterolamium és un gènere d'angiospermes que pertany a la família de les lamiàcies.

## Taxonomia

* H. debile
* H. flaviforum
# Esfenosucs

Els esfenosucs (Sphenosuchia) són un clade basal de rèptils cocodrilomorfs que visqueren des de finals del període Triàsic, en el Carnià, fa aproximadament entre 228 milions d'anys, i a finals el Juràssic, en el Kimeridgià, fa aproximadament 150 milions d'anys.

## Definició

El tàxon aquesta ancorada a un dels seus membres derivats, Terrestrisuchus gracilis, i inclou en el seu nom, no obstant això més basal, Sphenosuchus acutus. D'aquesta manera, l'ús del tàxon Sphenosuchia, ha estat inclòs en la seva classificació, per contenir l'essència del nom. La definició proposada per Paul Serè en 2005 ho nomena com el clade més inclusiu que conté a Terrestrisuchus gracilis (Crush, 1984) de però no a Crocodylus niloticus i que inclou el Sphenosuchus acutus (Haughton, 1915).

## Característiques

Encara que la monofilia del grup es discuteix, diverses sinapomorfías caracteritzen el clade, incloent membres extremadament prims, un carp compacte i un procés coracoideu allargat. Es caracteritzen pel que sembla per l'absència de caràcters derivats, una neumatització limitada, el procés posterior del prefrontal es torna sobre la superfície orbital del frontal on s'insereix en un solc, més que mantenint la seva posició superficial respecte al sostre dorsal del crani, una vora en marge lateral de la fossa supratemporal, escamós arquejat, amb la superfície articular pel postorbital i amb el procés posterior bifurcat, un procés paroccipital que munta a cavall; el quadrat no entra en contacte amb la paret lateral la caixa craniana i poc o gens de paladar secundari.

## Referències

* ↑ Laurenti, Josephus Nicolaus. Specimen medicum, exhibens Synopsin Reptilium Emendatam cum Experimentis circa venena (en llatí), 1768.
# Ramon Masagué i Petit

Ramon Masagué i Petit (Montcada i Reixac, 17 de març de 1916 - Montcada i Reixac, 28 d'abril de 1977) fou un futbolista català de la dècada de 1940.
Jugava a la posició d'interior. Després de la Guerra Civil fou jugador del Reial Madrid (1939-40), amb el qual jugà dos partits a primera divisió. La temporada 1942-43 jugà al CF Badalona i la següent al CE Europa. Durant la temporada 1943-44 fitxà pel RCD Espanyol, però no gaudí de massa minuts. El 1944 marxà a la UE Sants, passant a continuació a la UE Sant Andreu i acabant la seva trajectòria al CE Sant Celoni el 1949.

## Referències

* ↑ Juan Pedro Martínez; Xavi Ensenyat. Cor Perico. RCD Espanyol, 2018.
* ↑ «Masagué». elaguanis.com. [Consulta: 9 abril 2019].
* 1 2 3 «Fitxa de Masagué». Periquito.cat. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ Ramon Masagué i Petit a BDFutbol
* ↑ «Masagué ha fichado por el Sans». Mundo Deportivo, 03-12-1944. [Consulta: 9 abril 2019].
# Manuel Gallent Nicola

Manuel Gallent Nicola (València, 1948) és un advocat i polític valencià.

## Trajectòria

Es llicencià en dret internacional per la Universitat de Valladolid, La Sorbona i el Trinity College de Dublín, i diplomat en dret comparat per la Universitat de Varsòvia.
Va treballar com a canceller a l'ambaixada espanyola a Varsòvia i ha estat membre de l'Associació Internacional de Joves Advocats. Fou elegit diputat per la província de València a les eleccions generals espanyoles de 1982 dins les files de la Coalició Popular. Fou vocal de la Comissió de Defensa del Congrés dels Diputats. A mitjana legislatura, quan es trencà la coalició, passà al Grup Mixt i fou president valencià del Partit Demòcrata Popular (PDP)

## Referències

* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.225. ISBN 9788495484802.
* ↑ Quien es quien en el nuevo Congreso de Diputados a ABC, 24 de novembre de 1982
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ El País, 5-6-1984
# Senyoria d'Aach

La senyoria d'Aach fou un domini feudal sobre la vila d'Aach avui al Baden-Württemberg que va pertànyer a Àustria.
S'esmenta al segle xi encara amb el nom llatí d'Oppidum Ach in Hegovia. El 1283 la vila d'Aach va rebre drets de Rodolf I d'Alemanya; va formar part del districte d'Àustria Anterior, i va pertànyer als Habsburg en els segles següents. El 1499 s'hi van lliurar algunes batalles durant la guerra de Suàbia; el 1525 la revolta dels camperols va afectar la ciutat que era refugi dels aristòcrates fugits de les poblacions més afectades; els camperols la van ocupar breument. El 25 de març de 1799 fou teatre de la batalla d'Ach entre els francesos i els imperials, amb victòria de Napoleó; llavors la ciutat va quedar inclosa al gran ducat de Baden, que el 1871 va ingressar a la confederació Alemanya. Després de la II Guerra Mundial va passar a Baden-Württemberg.

## Referències

* Història al lloc web oficial Arxivat 2010-01-28 a Wayback Machine.
# Dionís Vergonyós

Dionís Vergonyós fou un artista del metall català nascut a la Selva del Camp a finals del segle xv o començaments del XVI.
La seva família es dedicava a l'art del metall i Dionís en fou el més destacat dels seus membres. Va refondre una campana de la parròquia, fou mestre del rec que havia de conduir les aigües des de l'Albiol i clotada del Mas Ripoll fins a la vila, participà en l'obra de les portes de la Seu de Tarragona i altres encàrrecs d'obres per part del capítol de Tarragona.
Probablement l'ibre més coneguda i conservada és la llauna que fou posada sobre el vas d'enterrament de l'arquebisbe Gonçal d'Herèdia, situat dins de la seu tarragonina i a tocar de la porta d'entrada. Era una composició de bronze de 235 x 116, en què destacava l'arquebisbe Herèdia vestit de pontifical, les virtuts cardinals, les virtuts teologals, l'escut d'armes de l'arquebisbe i una inscripció.
Va morir al segle xvi.

## Referències

* Dionís Vergonyós al web de l'Ajuntament de la Selva del Camp.
# Ferik Ibrahim Paixà

Ferik İbrahim Paşa o Major General İbrahim Paixà (Istanbul, 1815-1891) fou un militar-enginyer otomà i es considera el primer pintor turc.
L'any 1835 es gradua com a enginyer i tinent de 2a de l'Escola Imperial d'Enginyeria otomà (avui Istanbul Teknik Üniversitesi). El 1856 es envia a Europa per estudis de disseny i pintura que va fer a París, Viena i Berlín. No es conoceix la data de la seva retorn al país, però se sap que va fer un retrat del Sultà Abdulmecid (regne 1839-1862). Generalment va fer paisatges i natura morta.
A la seva carrera militar va arribar a ser membre del Consell Militar otomà, com ferik (major general). El paixà va morir a la seva casa d'Üsküdar, Istanbul a l'edat de 76 anys.

## Referències

* ↑ S. Pertev Boyar. Türk ressamları: hayatları ve eserleri; Osmanlı imparatorluğu ve Türkiye cumhuriyeti devirlerinde. Jandarma Basımevi, 1948.
* ↑ Sezer Tansuğ. Çağdaş Türk Sanatı. Remzi Kitabevi, 1986.
# Euparkerella robusta

Euparkerella robusta és una espècie d'amfibi que viu al Brasil.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Silvano, D. & Peixoto, O.L. 2004. Euparkerella robusta. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 12 d'abril del 2008.