OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rubén García Santos

Rubén García Santos (14 de juliol de 1993) és un futbolista professional valencià que juga com a mitjapunta pel CA Osasuna.

## Carrera esportiva

Nascut a València, García va començar a jugar a les categories inferiors del Llevant UE, fins que va debutar al Llevant UE B a tercera divisió. El 2011 se'l va relacionar amb un possible traspàs al València CF, però finalment no es va signar el contracte; el 31 de gener de l'any següent va signar un contracte professional amb el Llevant, fins al 2016.
El 2 de setembre de 2012 García va fer el seu debut a La Liga, quan va entrar en substitució de Nabil El Zhar en una victòria per 3 a 2 contra el RCD Espanyol. El 21 d'octubre, en la mateixa competició, va fer l'assistència a Míchel que va significar l'únic gol del partit contra el Getafe CF.
El 9 de desembre de 2012 García el seu primer gol a la màxima categoria, en una victòria a casa per 4 a 0 contra el RCD Mallorca. El gener de l'any següent fou definitivament ascendit al primer equip, i se li va assignar el dorsal 11.
El 28 de juliol de 2017, després d'haver jugat 17 partits, sense gols, i d'arribar a la promoció a primera, García fou cedit a l'Sporting de Gijón de Segona Divisió per un any. El 20 d'agost de l'any següent, va signar contracte per tres anys amb el CA Osasuna també de segona; el Llevant mantenia el 50% dels seus drets federatius.

## Internacional

El 19 de gener de 2012, García fou convocat per a entrenar-se amb la selecció espanyola sub-19.

## Palmarès

Llevant
* Segona Divisió: 2016–17
Osasuna
* Segona Divisió: 2018–19

## Referències

* ↑ El Valencia quiere a la última perla del Levante; Super Deporte, 4 de novembre de 2011 (castellà)
* ↑ Rubén García renueva con el Levante UD hasta 2016 Arxivat 2014-02-21 a Wayback Machine.; Web del Llevant, 31 de gener de 2012 (castellà)
* ↑ Levante up and running in thrilling fashion Arxivat 2013-01-03 at Archive.is; ESPN FC, 2 de setembre de 2012 (anglès)
* ↑ Michel stunner lights up dour contest Arxivat 2013-01-03 at Archive.is; ESPN FC, 21 d'octubre de 2012 (anglès)
* ↑ Mallorca can't live with Martins; ESPN FC, 9 desembre 2012 (anglès)
* ↑ El extremo Rubén García llega al Sporting cedido por el Levante; ABC, 28 juliol 2017 (en castellà)
* ↑ Ruben García, nueva incorporación para el ataque rojiblanco (Rubén García, new addition for the red-and-white attack) Arxivat 2020-03-23 a Wayback Machine.; Sporting Gijón, 28 juliol 2017 (en castellà)
* ↑ «Rubén García, nuevo jugador de Osasuna» (en castellà). CA Osasuna, 20-08-2018. Arxivat de l'original el 2018-08-20. [Consulta: 20 agost 2018].
* ↑ Omar y Rubén García sustituyen a Rafinha y Alcácer (Omar and Rubén García replace Rafinha and Alcácer); Marca, 19 de gener de 2012 (en castellà)
* ↑ Sanzol, Pablo «Los goles del Osasuna campeón» (en castellà). Marca, 18-06-2019 [Consulta: 21 juny 2019].

## Enllaços externs

* Fitxa al web del Llevant Arxivat 2013-01-30 a Wayback Machine. (castellà)
* Fitxa a BDFutbol
* Fitxa a Futbolme (castellà)
* Fitxa a Soccerway
# Rugrats

«Rugrats» té aquests significats:
# Rugudja

Rugudja (en rus: Ругуджа) és un poble del Daguestan, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 1.641 habitants. Pertany al districte rural de Gunib.

## Referències

* ↑ Закон Республики Дагестан от 13 января 2005 года № 6 «О статусе и границах муниципальных образований Республики Дагестан»
# Saloni de Ginebra

Saloni (Salonius) fou bisbe de Ginebra a la meitat del segle v.
Era fill d'Euqueri, bisbe de Lió i deixeble de Salvià. Se suposa que va morir vers el 475, ja que en aquest any ja signa les actes del concili d'Arle un bisbe de Ginebra de nom Teoflast.
Es conserva una obra seva de nom Expositio Mystica in Parabolas Salonmonis et Ecclesiasten, o també In Parabolas Salomonis Dialogi II, o In Parabolas et Ecclesiasten Salomonis Dialogi. També se'n conserva una carta dirigida al papa Lleó I el Gran o el Magne.

## Referències

* ↑ «0453-0453- Salonius Viennensis Episcopus\ - Operum Omnium Conspectus seu 'Index of available Writings'». [Consulta: 3 abril 2022].
* ↑ Frederick George Holweck, A Biographical Dictionary of the Saints. 1924.
# Salonik (diari)

Salonik era un diari en judeoespanyol publicat a Tessalònica, a l'Imperi Otomà (actualment, Grècia) entre 1869 i 1874. S'escrivia en alfabet hebreu. Fou un dels primers diaris jueus d'aquesta ciutat, que aleshores era de majoria jueva.

## Referències

* ↑ Ιστορία της πόλης της Θεσσαλονίκης, 1870-1920
# Salvatore Crippa

Salvatore Crippa (Monza, Llombardia, 2 de novembre de 1914 - Monza, 30 de novembre de 1971) va ser un ciclista italià que fou professional entre 1936 i 1950. En el seu palmarès destaca una victòria d'etapa del Giro d'Itàlia de 1938.

## Palmarès

* 1936
** 1r al Piccolo Giro de Lombardia
* 1937
** 1r a la Coppa del Re
** 1r a la Targa d'Oro Città de Legnano
* 1938
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 1944
** 1r a la Coppa d'Inverno
* 1945
** 1r a la Coppa d'Inverno
* 1946
** 1r a la Coppa d'Inverno

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1938. Abandona (10a etapa). Vencedor d'una etapa
* 1939. 6è de la classificació general
* 1940. 16è de la classificació general
* 1946. 4t de la classificació general
* 1947. 8è de la classificació general

## Referències

* ↑ «CRIPPA Salvatore». [Consulta: 22 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Salvatore CRIPPA» (en italià). [Consulta: 22 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Salvatore Crippa a sitiodeciclismo.net
# San Agustín del Pozo

San Agustín del Pozo és un municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 225 | 223 | 212 | 202 |
# San Andreas (Califòrnia)

San Andreas és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 2.615 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, San Andreas tenia 2.615 habitants, 1.097 habitatges, i 652 famílies. La densitat de població era de 115,5 habitants/km².
Dels 1.097 habitatges en un 28% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 41,9% hi vivien parelles casades, en un 13,8% dones solteres, i en un 40,5% no eren unitats familiars. En el 34,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,24 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,85.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,2% tenia menys de 18 anys, un 7,6% entre 18 i 24, un 21,6% entre 25 i 44, un 22,6% de 45 a 60 i un 23,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.500 $ i la renda mediana per família de 37.969 $. Els homes tenien una renda mediana de 39.583 $ mentre que les dones 24.500 $. La renda per capita de la població era de 16.813 $. Entorn del 14,4% de les famílies i el 14,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- San Andreas». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- San Andreas». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Salts als Jocs Olímpics d'Estiu de 1932 - Trampolí de 3 metres femení

Salts als Jocs Olímpics d'Estiu de 1932 :
| Trampolí de 3 m. | homes | dones |
| Palanca de 10 m. | homes | dones |
| < 1928 1936 > |||||
El salt de trampolí de 3 metres femení fou una de les quatre proves de salts que es disputà dins el programa dels Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles del 1932. La prova es va disputar el 10 d'agost de 1932. Hi van prendre part 8 saltadors de 6 països diferents.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Georgia Coleman (USA) | Katherine Rawls (USA) | Jane Fauntz (USA) |

## Resultats

Les saltadores havien de fer sis salts, tres d'obligatoris i tres de lliures. En ser sols 8 saltadores es va disputar la final directa.
| Posició | Atleta | País | Salt | Salt | Salt | Salt | Salt | Salt | Total |
| Posició | Atleta | País | #1 | #2 | #3 | #4 | #5 | #6 | Total |
| 1 | Georgia Coleman | Estats Units | 11,48 | 12,80 | 13,94 | 16,00 | 18,48 | 14,82 | 87,52 |
| 2 | Katherine Rawls | Estats Units | 11,48 | 12,16 | 14,62 | 14,80 | 16,20 | 13,30 | 82,56 |
| 3 | Jane Fauntz | Estats Units | 11,20 | 13,12 | 14,96 | 15,20 | 12,16 | 15,48 | 82,12 |
| 4. | Olga Jensch-Jordan | Alemanya | 8,96 | 11,84 | 12,58 | 15,20 | 14,96 | 14,06 | 77,60 |
| 5. | Doris Ogilvie | Canadà | 9,80 | 11,52 | 9,52 | 12,96 | 12,60 | 13,60 | 70,00 |
| 6. | Magdalene Epply-Staudinger | Àustria | 7,84 | 11,52 | 9,86 | 11,88 | 10,00 | 12,60 | 63,70 |
| 7. | Etsuko Kamakura | Japó | 9,52 | 11,20 | 7,48 | 13,30 | 10,64 | 8,64 | 60,78 |
| 8. | Ingrid Larsen | Dinamarca | 7,56 | 12,48 | 6,46 | 9,00 | 12,96 | 8,80 | 57,26 |

## Referències

* ↑ «Olympedia – Springboard, Women». [Consulta: 26 agost 2024].

## Bibliografia

* Xth Olympiad Committee of the Games of Los Angeles, U.S.A. 1932, Ltd.. «The Games of the Xth Olympiad Los Angeles 1932 - Official Report» p. 665. Xth Olympiad Committee of the Games of Los Angeles, U.S.A. 1932, Ltd., 1933. [Consulta: 30 December 2006].
# Rèmul

Segons la mitologia romana, Rèmul va ser un rei d'Alba Longa, fill de Tiberí. Va morir fulminat i el va succeir el seu germà Àcrota. Podria ser el mateix que Ròmul Silvi.

## Referències

* ↑ Parramon i Blasco, Jordi. Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 192. ISBN 8429741461.
# Sant Esteve de Pontellà

Sant Esteve de Pontellà és l'església parroquial del poble rossellonès de Pontellà i Nyils, a la Catalunya del Nord.
L'església està situada a l'extrem meridional de la cellera originària del poble. Antigament estava en part envoltada pel cementiri parroquial, actualment convertit en plaça.

## Història

La parròquia de Sant Esteve és esmentada a la documentació per primer cop el 1020, malgrat que el lloc de Pontiliano ja és conegut el 876. Tanmateix, el primer esment directe de l'església és del 1115, en una donació al capítol d'Elna dels delmes d'aquesta església. El 1163 també consta que en la parròquia de Pontellà hi havia possessions de Sant Martí de Canigó.

## Arquitectura

L'església romànica ha estat molt modificada al llarg dels segles, però se'n conserva encara una bona part. És d'una sola nau, capçada a llevant per un absis semicircular, i amb diverses capelles laterals. El fet que estigui mig integrada en el recinte defensiu del poble de Pontellà ha provocat nombroses alteracions en l'església, originalment romànica.
Conserva tres làpides sepulcrals anteriors al 1300.

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Pontellà». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Gavín, Josep M. «Ros 229. Sant Esteve de Pontellà». A: Inventari d'esglésies 3** Capcir-Cerdanya-Conflent-Vallespir-Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies). ISBN 84-85180-13-5.
* Mallet, Géraldine. Églises romanes oubliées du Roussillon. Toulouse-Barcelone: Les Presses du Languedoc, 2003. ISBN 2859982442. P. 145-146
* Ponsich, Pere; Badia i Homs, Joan. «Pontellà: Sant Esteve de Pontellà». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Notes i referències

* ↑ L'església de Sant Esteve, en els ortofotomapes de l'IGN
# Sant Esteve de Raons

Sant Esteve de Raons era l'església del poble de Raons, de l'antic terme de Llesp, actualment pertanyent al terme del Pont de Suert.
Era una església romànica d'una nau, amb espadanya a ponent; un bell exemplar del romànic popular. El 1982 s'enfonsà, i ara és un munt de ruïnes.

## Bibliografia

* BOIX I POCIELLO, Jordi. "Sant Esteve de Raons". Dins Catalunya romànica. XVI. La Ribagorça. Barcelona: 1996, Enciclopèdia Catalana. ISBN 84-412-2511-7
* GAVÍN, Josep M. Inventari d'esglésies. 2. Baixa Ribagorça, Alta Ribagorça, Vall d'Aran. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978. ISBN 84-85180-09-7

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Pagrus africanus

El pagre roig o Pagrus africanus és un peix teleosti de la família dels espàrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Pot arribar als 75 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de l'Atlàntic oriental (des del Senegal fins a Angola).

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Pagrus auriga

El pagre de bandes (Pagrus auriga) és un peix teleosti de la família dels espàrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Pot arribar als 80 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de l'Atlàntic oriental (des de Portugal fins a Angola, incloent-hi el sud-oest de la Mediterrània, l'Arxipèlag de Madeira i les Illes Canàries). És rar a la Mediterrània, però s'han vist exemplars fins a Grècia o Palestina/Israel (per veure fes clic aquí)

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Pangasius conchophilus

Pangasius conchophilus és una espècie de peix de la família dels pangàsids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 120 cm de llargària total.

## Alimentació

Els exemplars immadurs es nodreixen de gambes i insectes, mentre que els adults també hi afegeixen mol·luscs i plantes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: conques dels rius Mekong i Chao Phraya.

## Vàlua econòmica

Es comercialitza fresc.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Baird, I.G., V. Inthaphaisy, P. Kisouvannalath, B. Phylavanh i B. Mounsouphom 1999. The fishes of southern Lao. Lao Community Fisheries and Dolphin Protection Project. Ministry of Agriculture and Forestry, Lao PDR.161 p.
* ↑ Roberts, T.R. i C. Vidthayanon 1991. Systematic revision of the Asian catfish family Pangasiidae, with biological observations and descriptions of three new species. Proc. Acad. Nat. Sci. Philad. 143:97-144.
* ↑ Roberts, T.R. 1993. Artisanal fisheries and fish ecology below the great waterfalls of the Mekong River in southern Laos. Nat. Hist. Bull. Siam Soc. 41:31-62.
* ↑ Rainboth, W.J. 1996. Fishes of the Cambodian Mekong. FAO Species Identification Field Guide for Fishery Purposes. FAO, Roma, Itàlia. 265 p.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Panacea

Una panacea és un remei que cura qualsevol mal o situació difícil. En farmacologia es fa servir per indicar una mescla de substàncies molt diverses. Figuradament es diu d'una solució senzilla presentada com la solució de tots els mals.
En l'alquimia medieval, l'anomenada «panacea universal» era una mítica medicina capaç de guarir totes les malalties i també de perllongar indefinidament la vida. Tots la cercaven sense fruit. El metge veronès Giuseppe Gazola (1661-1715) en el seu parlament contra la pseudociència i la medicina tradicional, amb el títol –traduït– El món enganyat pels metges falsos dona la seva recepta, que roman d'actualitat. Segons Gazola, els quatre antidots que formen el remei universal contra qualsevol malaltia curable són «la dieta, la tranquil·litat, el temps i la tolerància».
El mot prové d'una dessa grega Πανάκεια, llatinitzat com a Panacea i que vol dir ‘remei universal'. És compost del prefix 'pan-' (que vol dir tot) i 'akeia' (del verb άκειομαι, curar, remeiar, reparar).
Ramon Llull i Arnau de Vilanova escrigueren sobre la panacea des de punts de vista diversos i susceptibles d’interès.

## Referències

* 1 2 «Panacea». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Panacea». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Giuseppe, Gazola; Masgrau i Bartis, Miquel. El mundo engañado por los falsos médicos. Discurso del Dr. Josef Gazola: veronés, médico, académico (en castellà). 25a. edició en castellà de 1997. Barcelona: Acanto, 1716. ISBN 84-86673-68-2.
* ↑ de Rosa, Raffaella. «Gazola, Giuseppe». A: Dizionario Biografico degli Italiani (en italià). Volum 52, 1999 [Consulta: 30 gener 2022].
* ↑ Gazola, G.; Mayer, Giovanni. Il mondo ingannato da falsi medici. Discorsi del dottor Giuseppe Gazola ... Opera postuma (en italià). per Giovanni Mayer, 1716, p. 146.
* ↑ Gazola, Giuseppe; citat per: Masgrou i Bartis, Miquel. «Los cuatro ingredientes de la panacea universal» (en castellà), 1716.
* ↑ Atsma, Aaron J. «Panacea (Panakeia) - Greek Goddess of Cures & Panaceas» (en anglès). Theoi Project, Data incorrecta. [Consulta: 30 gener 2022].
* ↑ Pabón S. de Urbina, José M.; Reglà i Jiménez et alii, Vicenç. «άκειομαι». A: Diccionari manual grec clàssic-català, 2011, p. 19. ISBN 978-84-7153-909-0.
* ↑ Bages, J.T.. Obres completes (en castellà). Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 1994, p. 746 (Biblioteca Abat Oliba). ISBN 978-84-7826-489-6.
* ↑ Vian, A. Manual de alquimia para la nueva era (en castellà). Ediciones LEA, p. 18 (Armonía). ISBN 978-987-634-929-1.
# Sant Salvador d'Altadill

Sant Salvador d'Altadill és una obra del poble d'Altadill, al municipi de Sant Guim de Freixenet (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una ermita situada vora el camí ens porta al petit nucli d'Altadill, completament aïllada. Es tracta d'un edifici de planta rectangular, d'una sola nau, capçalera plana i coberta a doble vessant.
A la façana principal s'obre la porta d'accés, d'arc rebaixat i amb la data incisa "1894" sota un segell, ambdós situats a la clau d'arc. Per damunt es disposa un òcul motllurat i finalment corona un campanar d'espadanya d'un ull.

## Història

Es coneix l'existència d'una primitiva capella d'origen romànic en un lloc molt proper a l'actual edifici, però només en resten algunes pedres disperses. L'ermita de Sant Salvador està sota la dependència de l'església parroquial de Santa Maria de Freixenet, però pertany al nucli d'Altadill.

## Referències

* 1 2 3 «Sant Salvador d'Altadill». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
# Sant Pere de Monistrol (Gaià)

Sant Pere de Monistrol, també conegut com a Sant Pere de la Roca o Sant Pere de les Cigales són unes runes d'una antiga església barroca, situada al municipi de Gaià (el Bages), inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Església aterrada d'una sola nau amb un absis semicircular i amb la façana a ponent. Les restes conservades són de la construcció del s.XVIII; es conserva encara l'arc triomfal de mig punt amb unes cornises i motllures a les impostes. Dues capelles laterals a banda i banda de la nau.

## Història

Aquest conjunt arquitectònic tant malmès no és tan important per les restes que conserva de la construcció del s.XVIII, sinó perquè la toponímia "St. Pere de Monistrol"ens indica que en aquest lloc fou probablement establiment d'un antic cenobi possiblement d'època visigòtica. La construcció del s.XVIII aprofità l'antic establiment.

## Referències

* 1 2 «Església de Sant Pere de les Cigales». pat.mapa. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 novembre 2014].
# Paschalococos disperta

Paschalococos disperta (palmera de l'illa de Pasqua o palmera Rapa Nui), sinònim: Jubaea disperta, és una espècie extinta de palmeres originària de l'illa de Pasqua. Aquesta espècie va desaparèixer cap a l'any 1650 dC de l'estudi dels grans de pol·len.

## Taxonomia

No se sap si aquest gènere és diferent de Jubaea, però tampoc no n'hi ha evidències del contrari. De fet, els teixits tous utilitzats per a la identificació dels gèneres de palmeres no s'han conservat. Les úniques restes supervivents són els grans de pol·len del llit del llac, els endocarps buits que es troben en una cova i els motlles d'arrels.
El botànic britànic de palmeres John Dransfield va remetre l'espècie a un nou gènere en part per evitar donar credibilitat a la suposició comuna, però especulativa, que les palmeres pertanyien a l'espècie Jubaea chilensis i que havien estat utilitzades com a rodets per moure els moai, estàtues monumentals de l'illa de Pasqua.

## Causes de l'extinció

Va ser la Superpoblació humana durant el període 800-1600 el que va provocar l'extinció d'aquesta palmera. Segons Michael Hogan, la desaparició de la palmera de l'illa de Pasqua, juntament amb la d'altres organismes, ha contribuït al col·lapse de la societat humana a l'illa. John Dransfield suggereix que les plantes s'han extingit a causa de la seva explotació per proporcionar cors de palma comestibles, destinats a donar suport als habitants d'una illa superpoblada.
També és probable que es talessin moltes palmeres per construir canoes per pescar.
Una altra hipòtesi és que la rata de la Polinèsia, portada per colons polinesis que van arribar entre el 800 i 1000, va consumir els fruits secs d'aquesta palma, deixant un nombre insuficient per assegurar la ressembra de l'illa.
Tot i la seva extinció, sembla que aquesta palmera es va representar, dos segles després, als signes Rongo-rongo de l’illa de Pasqua, pels següents glifs .

## Referències

* ↑ Dransfield, John. «Paschalococos disperta». Palm & Cycad Society of Australia (PACSOA), 2008. Arxivat de l'original el 2013-09-20. [Consulta: 20 maig 2021].
* ↑ Hogan, Michael. «Chilean Wine Palm: Jubaea chilensis» (en anglès). GlobalTwitcher.com, ed. N. Stromberg, 2008. Arxivat de l'original el 2012-10-17. [Consulta: 20 maig 2021].
* ↑ Maugh II, Thomas H. (en anglès) Easter Island has stone heads, but little else. What happened?, 20-06-2012 [Consulta: 20 maig 2021].

## Enllaços externs

* «Paschalococos disperta». [Consulta: 20 maig 2021].
* (anglès) Arecaceae Paschalococos disperta J.Dransf., IPNI.