OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# The Yeomen of the Guard

The Yeomen of the Guard és una òpera del Savoy, amb música d'Arthur Sullivan i llibret en anglès de W. S. Gilbert. Es va estrenar al Teatre Savoy el 3 d'octubre de 1888, i va arribar a les 423 representacions. Aquesta va ser l'onzena col·laboració de les catorze entre Gilbert i Sullivan.
L'òpera s'ambienta a la Torre de Londres, durant el segle xvi, i és la més fosca, i potser la més atractiva emocionalment, de les òperes del Savoy, i acaba amb un personatge principal amb el cor trencat i dos compromisos molt reticents, més que els usuals nombrosos matrimonis. El llibret conté considerable humor, però la típica sàtira de Gilbert i les desordenades complicacions de la trama estan atenuades en comparació d'altres òperes de Gilbert i Sullivan. El diàleg, encara que està en prosa, és gairebé shakespearià, o d'estil anglès modern primerenc.
Els crítics consideren que la partitura és la millor de Sullivan, incloent la seva obertura, que és més aviat en forma sonata, en comptes d'un popurri seqüencial de balades de l'òpera, com en la major part de les altres obertures de Gilbert i Sullivan. Aquesta és la primera òpera del Savoy que va usar l'orquestra més àmplia de Sullivan, incloent un segon fagot i un tercer trombó. La major part de les òperes posteriors de Sullivan, incloent aquelles no compostes amb Gilbert com a llibretista, usen aquesta orquestra més gran.
# Torno a casa de la meva mare

Torno a casa de la meva mare (originalment en francès, Retour chez ma mère) és una comèdia francesa escrita per Héctor Cabello Reyes i Eric Lavaine, dirigida per Éric Lavaine, i estrenada l'any 2016. S'ha doblat al català.

## Argument

Amb 40 anys, Stéphanie està obligada a tornar a viure a casa de la seva mare. És acollida amb els braços oberts: les alegries del pis al la calefacció molt forta, les partides de Scrabble endimoniades i preciosos consells maternals sobre la manera de comportar-se a taula i de portar la seva vida. Cadascuna ha de fer prova d'una infinita paciència per donar suport a aquesta nova vida plegades. I quan la resta de la família desembarca per un sopar, ajustos de comptes i secrets de família van desencadenant-se.

## Repartiment

* Josiane Balasko: Jacqueline Mazerin, mare de Stéphanie, Carole i de Nicolas, àvia de Léo.
* Alexandra Lamy: Stéphanie Mazerin, filla de Jacqueline, germana de Carole i Nicolas, ex de Philippe, mare de Léo.
* Mathilde Seigner: Carole Mazerin, filla de Jacqueline, germana de Stéphanie i Nicolas, tia de Léo.
* Philippe Lefebvre: Nicolas Mazerin, fill de Jacqueline, germà de Stéphanie i Carole, oncle de Léo.
* Jérôme Commandeur: Alain, marit de Carole.
* Cécile Rebboah: Charlotte, millor amiga de Stéphanie.
* Didier Flamenc: Jean, amant secret de Jacqueline, qui viu al 4t pis.
* Patrick Bosso: l'agent de l'oficina de col·locació.
* Galaad Schnerb: Léo, fill de Stéphanie i Philippe, net de Jacqueline, nebot de Carole i Nicolas.
* Marc Fayet: Phillipe, ex de Stéphanie, pare de Léo.
* Sophie Garagnon: Empleat SNCF.

## Critica

* "Comèdia (...) de gràcia lleu i esporàdics moments de talent en la rèplica col·loquial. (...) Lavant, també coguionista, abusa d'aquest efecte redemptor de guionista astut (...) en el traçat dels personatges dona de ple en la diana"
* "Posseeix una premissa d'indubtables possibilitats tant per a la comèdia com per al drama (...) que desafortunadament, malgrat alguns diàlegs puntualment eficaços, no arriben a materialitzar-se. (...) Puntuació: ★★ (sobre 5)"
* "Tot a Torno a casa de la meva mare és amabilitat, lleugeresa i producte pensat per agradar a tothom, no molestar a ningú. (...) Puntuació: ★★★ (sobre 5)"

## Taquilla

El pressupost total del film ha estat estimat en aproximadament 8,59 milions d'euros. El film ha quedat tres setmanes al capdavant del box-office francès amb 1.381.387 entrades durant aquest període.

## Referències

* ↑ «Torno a casa de la meva mare». ésAdir. [Consulta: 24 juny 2022].
* ↑ «Retour chez ma mère». Allociné.
* ↑ Ocaña, Javier «El nou recer econòmic». El País.
* ↑ Salvá, Nando «Retour chez ma mère». El Periódico.
* ↑ Fernández, Fausto «Retour chez ma mère». Fotogramas.
* 1 2 «Retour chez ma mère (2016)» (en anglès).
# Tornio

Tornio (nom oficial en finès: Tornion kaupunki; en sami del nord:Duortnus; en suec:Torneå) és un municipi de Finlàndia a Lapònia. Ocupa una superfície de 1.348,55 km² dels quals 161.59 km² són d'aigua. Té 22.525 habitants (31 de gener de 2014). Fa frontera amb el municipi de Suècia anomenat Haparanda

## Història

El delta del riu Torne va estar habitat des del final de la darrera era glacial i actualment compta amb 16 assentaments (boplatsvallar) similars als trobats a Vuollerim (cap a 6000–5000 aC). No és correcta la teoria que la zona estava deshabitada i va ser colonitzada en l'època dels vikings.
La part de dalt de l'església de Tornio va ser un dels punts usats per de Maupertuis en els seus mesuraments. Aquesta esglesia va ser construïda el 1686 per Matti Joosepinpoika Härmä.
Fins al final del segle xix, els habitants dels voltants parlaven finès i sami de Kemi, mentre que a la ciutat mateixa predominava l'idioma suec.
El nom de 'Tornio' és una paraula de l'antic finès i significa llança de guerra: la ciutat rep aquest nom pel riu Tornio. En suec es diu Torneå per Torne å, un altre nom del riu.
La ciutat va ser fundada a l'illa de Suensaari (1621) Durant molts anys només tenia 500 habitants.
Durant el segle xviii va ser visitada per diverses expedicions cap a l'Àrtic. La més notable va ser la d'un membre de l'Académie française, Pierre Louis Moreau de Maupertuis, qui hi va mesurar l'arc de meridià.
Després de la independència de Finlàndia el 1917 Tornio va perdre la guarnició militar de l'època russa i va entrar en declivi. Durant la guerra de Lapònia, aquesta ciutat va ser escenari de forts combats però es va salvar de ser incendiada pels alemanys.
Després de la Segona Guerra Mundial a Tprnio es va instal·lar la popular fàbrica de cerveses Lapin Kulta (literalment: l'or de Lapònia) i el molí d'acer inoxidable Outokumpu. També hi ha turisme atret per ser una frontera. La ciutat és el centre educatiu de la Lapònia occidental i compta amb la universitat Kemi-Tornio.

## Referències

* ↑ Vahtola, Jouko. Studia Historica Sptentrionalia 3 (en finnish), 1980, p. 102–107. ISBN 951-95472-1-5.

## Enllaços externs

* Town of Tornio – Official website
* Rajalla – På Gränsen Arxivat 2007-06-28 a Wayback Machine.
# Timòcrates (polític segle IV aC)

Timòcrates (en llatí Timocrates, en grec antic Τιμοκράτης) fou un polític atenenc que va proposar una llei per la que els deutors quedaven exclosos de l'empresonament si donaven seguretats sobre el pagament en un determinat termini.
Per aquesta llei Diodor i Euctemó van encausar a Timòcrates, i per a ells, Demòstenes va escriure el discurs Κατὰ Τιμοκράτους (Contra Timòcrates), que va ser llegit per Diodor l'any 353 aC.

## Referències

* ↑ 7.Timocrates a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1137
# Timòcaris

Timòcaris (en llatí Timocharis, en grec antic Τιμόχαρις) fou un escultor grec nascut a Eleuterna a Creta.
El seu nom es coneix per una inscripció trobada a Astipàlea, que indica que era l'autor d'una estàtua que havia dedicat a Asclepi un cert Arquimènid fill d'Aritmi. L'estil de les lletres de la inscripció és del temps de la dominació romana a Creta. El nom també apareix a una altra inscripció a Lindos ( Rodes) com a autor d'una estàtua de Niasidam, sacerdot d'Atena Líndia, i en una altra inscripció també a Rodes, com a autor d'una estàtua d'un cert Xenofant.

## Referències

* ↑ Timocharis a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1136
# Tor (Monforte de Lemos)

San Xoán de Tor és una parròquia i entitat de població del municipi gallec de Monforte de Lemos, a la província de Lugo. Limita amb les parròquies d'Ousende al nord, Fiolleda i Baamorto a l'est, San Xillao de Tor al sud i Toiriz a l'oest.
Tenia una població de 51 habitants l'any 2015, 22 homes i 29 dones, agrupats a les entitats d'O Campo, Carrouba, A Eirexe, Frieira, A Rañada, Tor i Vilanova.
Cal destacar el Pazo de Tor, construcció del segle xviii.

## Referències

* ↑ Instituto Galego de Estatística
# Torrent del Barbot

El torrent del Barbot és un torrent del terme municipal de Sant Quirze Safaja, a la comarca del Moianès.
És en el sector central del terme; es forma per la unió del Racó de la Creu i del Sot del Noi, a ponent de la masia del Serrà, des d'on davalla cap a migdia deixant a llevant aquella masia. És paral·lel a llevant del torrent de Seldasses. S'aboca en el Tenes just a llevant de la resclosa que hi ha en aquell lloc.

## Enllaços externs

* El torrent del Barbot en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Torrent del Barranc d'Algendar

El torrent del Barranc d'Algendar és el corrent d'aigua més notable a l'illa de Menorca, que no té rius ni llacs. Aquest torrent s'alimenta durant tot l'any de les deus que hi ha al llarg del seu recorregut i desemboca a la cala Galdana.

## Referències

* ↑ «Barranc d'Algendar». Equilibri natural. menorca.es. [Consulta: 22 octubre 2016].
* ↑ «Barranc d'Algendar». Menorcaweb. menorca. [Consulta: 22 octubre 2016].
# Tour de Valònia 2016

El Tour de Valònia 2016, 43a edició del Tour de Valònia, es disputà entre el 23 i el 27 de juliol de 2016 sobre un recorregut de 931,9 km distribuïts en cinc etapes. La cursa formava part del calendari de l'UCI Europa Tour 2016, amb una categoria 2.HC.
El vencedor de la classificació general fou el belga Dries Devenyns (IAM Cycling), gràcies a la victòria de la darrera etapa. En segona posició finalitzà el també belga Gianni Meersman (Etixx-Quick Step), mentre el rus Viatxeslav Kouznetsov (Team Katusha) fou tercer.

## Equips

L'organització convidà a prendre part en la cursa a sis equips World Tour, set equips continentals professionals i cinc equips continentals:

## Etapes

| Etapa | Data | Ciutats d'etapa | type | Distància (km) | Vencedor de l'etapa | Líder de la general |
| 1a etapa | 23 de jul | Charleroi – Mettet | etapa plana | 178,3 | Tom Boonen | Tom Boonen |
| 2a etapa | 24 de jul | Villers-Saint-Ghislain – Le Rœulx | etapa plana | 183,7 | Boris Vallée | Tom Boonen |
| 3a etapa | 25 de jul | Braine-l'Alleud – Vielsalm | etapa accidentada | 200,6 | Dimitri Claeys | Gianni Meersman |
| 4a etapa | 26 de jul | Aubel – Herstal | etapa accidentada | 180 | Matteo Trentin | Gianni Meersman |
| 5a etapa | 27 de jul | Engis – Dison | etapa accidentada | 189,3 | Dries Devenyns | Dries Devenyns |

### 1a etapa

Font: ProCyclingStats :
Font: ProCyclingStats :

### 2a etapa

Font: ProCyclingStats :
Font: ProCyclingStats :

### 3a etapa

Font: ProCyclingStats :
Font: ProCyclingStats :

### 4a etapa

Font: ProCyclingStats :
Font: ProCyclingStats :

### 5a etapa

Font: ProCyclingStats :

## Classificació final

Font: ProCyclingStats :

## Evolució de les classificacions

| Etapa | Vencedor | Classificació general | Classificació per punts | Classificació de la muntanya | Classificació dels esprints | Classificació dels joves | Classificació de la combativitat | Classificació per equips |
| 1 | Tom Boonen | Tom Boonen | Tom Boonen | Thomas Deruette | Viatcheslav Kouznetsov | Loïc Chetout | Guillaume Bonnafond | Etixx-Quick Step |
| 2 | Boris Vallée | Tom Boonen | Tom Boonen | Antoine Warnier | Viatcheslav Kouznetsov | Boris Vallée | Ludovic Robeet | Etixx-Quick Step |
| 3 | Dimitri Claeys | Gianni Meersman | Tom Boonen | Thomas Deruette | Viatcheslav Kouznetsov | Antoine Warnier | Vladimir Isaychev | IAM Cycling |
| 4 | Matteo Trentin | Gianni Meersman | Matteo Trentin | Baptiste Planckaert | Viatcheslav Kouznetsov | Antoine Warnier | | Wanty-Groupe Gobert |
| 5 | Dries Devenyns | Dries Devenyns | Matteo Trentin | Baptiste Planckaert | Viatcheslav Kouznetsov | Florian Sénéchal | Baptiste Planckaert | Topsport Vlaanderen-Baloise |
| Classificacions finals | Classificacions finals | Dries Devenyns | Matteo Trentin | Baptiste Planckaert | Viatcheslav Kouznetsov | Florian Sénéchal | No atorgat | Topsport Vlaanderen-Baloise |

## Referències

* ↑ ProCyclingStats. «Tour de Wallonie 2016 - General Classification». procyclingstats.com.

## Enllaços externs

* (francès) Web oficial
# Trasibul de Siracusa

Trasibul (en grec antic: Θρασύβουλος, llatí: Thrasybulus) fou un home d'estat i militar siracusà, germà de Geló I de Siracusa (491-478 aC).
Quan Geló va morir, Trasibul era menor d'edat i el poder va passar al germà del difunt, Hieró I (478-466 aC). A la mort del seu oncle el va succeir (466-465 aC) segons uns com a legítim hereu però segons altres com a regent del fill de Hieró, el germà del qual, Polizel de Siracusa, ja havia mort.
Una vegada en el poder es va mostrar avariciós i cruel i aviat va provocar una revolta. Va poder resistir algun temps a l'Acradina i l'illa, amb l'ajut de mercenaris i algunes tropes enviades per Etna i Catana (en total uns 15000 homes) però el poble va cridar en ajut a Gela, Acragant, Selinunt i Hímera i algunes ciutats de l'interior de Sicília, que van prestar ràpidament la seva ajuda. Trasibul va ser derrotat decisivament tant per mar com per terra quan aquestes forces van arribar. Va iniciar una negociació amb els seus antics súbdits i se li va permetre abdicar i retirar-se a l'exili. Se'n va anar a Locres Epizefiris on va morir en data desconeguda. Va ser el darrer representant de la dinastia.

## Referències

* ↑ 7.Thrasybulus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1109
# Tractat de Kiakhta

Tractat de Kiakhta té aquests significats:
* Tractat de Kiakhta (1727)
* Tractat de Kiakhta (1915)
# Tinocor de Bodaert

El tinocor de Bodaert (Attagis malouinus) és una espècie d'ocell de la família dels tinocòrids (Thinocoridae) que habita praderies del sud de Xile i de l'Argentina, cap al sud fins Terra del Foc, Cap d'Hornos i l'Illa de Los Estados.
# Trial de Sant Llorenç 1984

L'edició de 1984 del Trial de Sant Llorenç fou la 18a d'aquesta prova, organitzada pel Motor Club Terrassa. El trial era la primera prova del Campionat del Món d'aquell any i tingué lloc el 4 de març a Olot, Garrotxa. Hi participaren vora 50 pilots, els quals hagueren de superar 21 zones repartides al llarg d'un recorregut que calia completar 2 vegades.
La dificultat de les zones fou considerable, essent-hi els elements predominants l'aigua i la roca, amb força còdols, així com diverses pujades fortes.

## Classificació

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Thierry Michaud | Fantic | 66 |
| 2 | Eddy Lejeune | Honda | 68 |
| 3 | Bernie Schreiber | SWM | 68 |
| 4 | Philippe Berlatier | Italjet | 75 |
| 5 | Andreu Codina | Montesa | 79 |
| 6 | Gilles Burgat | Fantic | 84 |
| 7 | Steve Saunders | Armstrong | 86 |
| 8 | Lluís Gallach | Merlin | 87 |
| 9 | John Lampkin | Fantic | 87 |
| 10 | Toni Gorgot | JJ Cobas | 90 |

## Referències

* ↑ «Michaud (Fantic) se impuso en el Trial de Sant Llorenç» (PDF) (en castellà). Hemeroteca. El Mundo Deportivo, 05-03-1984. [Consulta: 14 gener 2014].
* «Trial World Championship 1984 - G.P. Spain - Espagne» (PDF) (en anglès). trialonline.org. Arxivat de l'original el 2014-08-10. [Consulta: 20 març 2011].
# Tàumacos

Tàumacos (grec antic: Θαυμακός) era una ciutat del districte de la Ftiòtida, a Tessàlia. Estava situada al pas de Cela a la via que anava de les Termòpiles al golf Malíac, passant per Làmia.
En aquest lloc, diu Titus Livi, el viatger, després de recórrer complicats passos de muntanya i valls accidentades arriba a una plana immensa, ampla i tranquil·la, de la que quasi no es veu el final. D'aquesta sorpresa, diu Livi, en va venir el nom, ja que en grec Θαυμα vol dir 'meravella' o 'miracle'.
La ciutat descansava sobre una roca elevada rodejada de precipicis. L'any 199 aC la va assetjar Filip V de Macedònia, però van arribar reforços de la Lliga Etòlia que van ajuntar-se als defensors, i Filip es va haver de retirar. Uns anys després va ser ocupada per sorpresa pel cònsol romà Mani Acili Glabrió en la guerra contra el rei selèucida Antíoc el 191 aC.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Thaumaci». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 4 gener 2021].
# Triclorur de vanadi

El clorur de vanadi(III) o triclorur de vanadi és el compost inorgànic amb la fórmula química VCl$_3$. És una sal porpra precursora d'altres complexos de vanadi(III). El VCl$_3$ es prepara per escalfament del VCl$_4$ a 160–170 °C sota un flux de gas inert, el qual allibera el Cl$_2$.
       2 VCl₃ + H₂ → 2 VCl₂ + 2 HCl

## Referències

* ↑ Holleman, A. F.; Wiberg, E. Inorganic Chemistry Academic Press: San Diego, 2001. ISBN 0-12-352651-5
* ↑ Young, R. C.; Smith, M. E. "Vanadium(III) Chloride" Inorganic Syntheses volume IV, page 128–130, 1953. doi:10.1002/9780470132357.ch43
# Tricodactílids

Els tricodactílids (Trichodactylidae) són una família de crustacis decàpodes de l'infraordre Brachyura que habita aigües dolces de Sud-amèrica i Centreamèrica a menys de 300 m d'altitud.

## Gèneres
### Subfamília Dilocarcininae Pretzmann, 1978

* Bottiella Magalhães & Türkay, 1996
* Dilocarcinus H. Milne-Edwards, 1853
* Forsteria Bott, 1969
* Fredilocarcinus Pretzmann, 1978
* Goyazana Bott, 1969
* Melocarcinus Magalhães & Türkay, 1996
* Moreirocarcinus Magalhães & Türkay, 1996
* Poppiana Bott, 1969
* Rotundovaldivia Pretzmann, 1968
* Sylviocarcinus H. Milne-Edwards, 1853
* Valdivia White, 1847
* Zilchiopsis Bott, 1969

### Subfamília Trichodactylinae H. Milne-Edwards, 1853

* Avotrichodactylus Pretzmann, 1968
* Rodriguezia Bott, 1969
* Trichodactylus Latreille, 1829

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Trichodactylidae H. Milne Edwards, 1853». [Consulta: 17 octubre 2021].
# Troços

Troços fou una revista avantguardista publicada per primer cop l'any 1916. Troços era una revista dedicada a la literatura i a les notícies d'art. Josep Maria Junoy era un defensor de França (el context històric correspon a la Primera Guerra Mundial i aquest sentiment el mostra en la presentació de la segona època de la revista quan escriu Vive la France en una nota preliminar on explica que es continua Troços tot i l'aturada. A la revista s'hi van publicar traduccions d'autors estrangers com Pierre-Albert Birot, Philippe Soupault, Egio Bolongaro i Pierre Reverdy. Així mateix, es van publicar obres originals de Josep Maria Junoy i Muns, Joaquim Folguera i J. V. Foix. També hi havia dibuixos de Pere Ynglada, Joan Miró, Cels Lagar, Frank Burty, Albert Gleizes i Enric C. Ricart. La revista Troços, malgrat els pocs números que se'n van editar, té una vàlua bibliogràfica molt gran i és una gran font per a l'Avantguardisme europeu.
Estava dirigida per Josep Maria Junoy i Muns, el qual al mateix temps n'era el propietari. En aquest primer moment se'n va editar únicament un número del qual se'n van fer 101 exemplars Aquest número tenia 8 pàgines i unes dimensions de 223x135 mm. La seva impressió era de qualitat i es feia a la casa Oliva de Vilanova. El seu preu era de 2,50 pessetes.
Un any més tard, el 1917, apareix el mateix títol dirigit pel mateix Josep Maria Junoy i Muns. Com a excepció, el número 4 d'aquesta nova tirada va ser dirigit per J.V. Foix. La revista tenia en aquell moment un format una mica més petit (193x149mm) i també tenia 8 pàgines. Va estar impresa a la casa can Galve i la redacció estava a Galeries Dalmau, al carrer Portaferrissa, 18 de Barcelona. La revista en aquests moments tenia una periodicitat mensual tot i que hi va haver una aturada de 4 mesos. El número valia 45 cèntims de pesseta.

## Referències

* 1 2 GIVANEL, Joan. Bibliografia catalana: premsa. Barcelona: Institució Patxot, 1931-1937 (878, 905)
* 1 2 TORRENT, Joan; TASIS, Rafael. Història de la premsa catalana. Barcelona: Bruguera, 1966.(volum I- pàg.529)

## Enllaços externs

* Digitalització disponible al portal ARCA (Arxiu de Revistes Catalanes Antigues)
# Tossal de les Cases

El Tossal de les Cases és una muntanya de 239 metres que es troba al municipi de Corbins, a la comarca catalana del Segrià.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Uintacrinus

Uintacrinus és un gènere extint de crinoïdeu que va viure en el període Cretaci superior, fa 75 milions d'anys, en el que avui és l'est dels Estats Units. Era semblant a gèneres de l'Ordovicià i Silurià; vivia en grans grups al voltant dels esculls cretàcics; tenia aspecte d'orquídia, amb 5 parells de braços amb filaments; quan reposava semblava una copa. Va viure en esculls de corall característics del Cretaci, juntament amb espècies d'esponges i coralls, a més d'algues, anemones i altres crinoïdeus; hi havia gran varietat de rèptils i aus marines, així com ammonits i belemnits.

## Referències

* 1 2 Mike Everhart, (2004). http://www.oceansofkansas.com/Uintacrinus.html
# Turn- und Spielvereinigung Koblenz 1911

La TuS Koblenz, nom complet, Turn- und Spielvereinigung Koblenz 1911 e. V., és un club de futbol alemany de la ciutat de Coblença, a Renània-Palatinat.

## Plantilla 2010–2011

| N. | Pos. | Nac. | Jugador |
| 1 | POR | [[Fitxer:Flag of Germany.svg|23x15px|border |alt=Alemanya|link=Selecció de futbol d'Alemanya|{{#if:|]] | Dieter Paucken |
| 2 | DEF | [[Fitxer:Flag of Germany.svg|23x15px|border |alt=Alemanya|link=Selecció de futbol d'Alemanya|{{#if:|]] | Dennis Brinkmann (1r) |
| 4 | DEF | [[Fitxer:Flag of Germany.svg|23x15px|border |alt=Alemanya|link=Selecció de futbol d'Alemanya|{{#if:|]] | Manuel Hornig |
| 5 | DEF | [[Fitxer:Flag of Germany.svg|23x15px|border |alt=Alemanya|link=Selecció de futbol d'Alemanya|{{#if:|]] | Ole Kittner |
| 6 | MIG | [[Fitxer:Flag of Germany.svg|23x15px|border |alt=Alemanya|link=Selecció de futbol d'Alemanya|{{#if:|]] | Lukas Nottbeck |
| 7 | MIG | [[Fitxer:Flag of Germany.svg|23x15px|border |alt=Alemanya|link=Selecció de futbol d'Alemanya|{{#if:|]] | Lars Bender |
| 8 | MIG | [[Fitxer:Flag of Germany.svg|23x15px|border |alt=Alemanya|link=Selecció de futbol d'Alemanya|{{#if:|]] | Christian Pospischil |
| 9 | DAV | [[Fitxer:Flag of Germany.svg|23x15px|border |alt=Alemanya|link=Selecció de futbol d'Alemanya|{{#if:|]] | Marcus Steegmann |
| 10 | DAV | [[Fitxer:Flag of Italy.svg|23x15px|border |alt=Itàlia|link=Selecció de futbol d'Itàlia|{{#if:|]] | Massimo Cannizzaro |
| 11 | MIG | [[Fitxer:Flag of Germany.svg|23x15px|border |alt=Alemanya|link=Selecció de futbol d'Alemanya|{{#if:|]] | Thomas Klasen |
| 13 | MIG | [[Fitxer:Flag of Germany.svg|23x15px|border |alt=Alemanya|link=Selecció de futbol d'Alemanya|{{#if:|]] | Johannes Rahn |
| N. | Pos. | Nac. | Jugador |
| 14 | DEF | [[Fitxer:Flag of Germany.svg|23x15px|border |alt=Alemanya|link=Selecció de futbol d'Alemanya|{{#if:|]] | Stefan Haben |
| 15 | DEF | [[Fitxer:Flag of Germany.svg|23x15px|border |alt=Alemanya|link=Selecció de futbol d'Alemanya|{{#if:|]] | Eike Mund |
| 17 | DEF | [[Fitxer:Flag of Germany.svg|23x15px|border |alt=Alemanya|link=Selecció de futbol d'Alemanya|{{#if:|]] | Thomas Gentner |
| 18 | MIG | [[Fitxer:Flag of Germany.svg|23x15px|border |alt=Alemanya|link=Selecció de futbol d'Alemanya|{{#if:|]] | Dennis Riemer |
| 19 | MIG | [[Fitxer:Flag of Germany.svg|23x15px|border |alt=Alemanya|link=Selecció de futbol d'Alemanya|{{#if:|]] | Oliver Laux |
| 20 | DAV | [[Fitxer:Flag of Germany.svg|23x15px|border |alt=Alemanya|link=Selecció de futbol d'Alemanya|{{#if:|]] | Tobias Bauer |
| 21 | MIG | [[Fitxer:Flag of Germany.svg|23x15px|border |alt=Alemanya|link=Selecció de futbol d'Alemanya|{{#if:|]] | Patrick Schmidt |
| 22 | MIG | [[Fitxer:Flag of Germany.svg|23x15px|border |alt=Alemanya|link=Selecció de futbol d'Alemanya|{{#if:|]] | Michael Stahl |
| 24 | DAV | [[Fitxer:Flag of Germany.svg|23x15px|border |alt=Alemanya|link=Selecció de futbol d'Alemanya|{{#if:|]] | Jan Hawel |
| 33 | POR | [[Fitxer:Flag of Germany.svg|23x15px|border |alt=Alemanya|link=Selecció de futbol d'Alemanya|{{#if:|]] | André Weis |

## Palmarès

* Sense títols destacats

## Enllaços externs

* Web oficial del club