OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Guerau Gener

Guerau Gener (Barcelona ~1369 — Barcelona, ~1408/11) Pintor gòtic català representant de les primeres tendències del gòtic internacional a Catalunya, tot i que amb una forta influència germànica i italiana.

## Biografia

Fill d'un mercader del mateix nom es considera que es formà com a pintor a València i que esdevingué col·laborador autoritzat de Marçal de Sax com de Gonçal Peris.
Va tenir un primer contacte amb Lluís Borrassà l'any 1391. La primera obra documentada és a Barcelona i realitzada l'any 1401 del retaule de Sant Bartomeu i Santa Isabel per a la catedral.
Cap a 1407 se li van encarregar gairebé simultàniament els retaules per a la catedral de Monreale (Sicília) i el retaule major del monestir de Santes Creus.
El retaule de la catedral de Monreale (Sicília) fou encarregat el 4 de març de 1407 pel noble Pere de Queralt i devia mesurar 4,6 x 5 metres aproximadament. Va ser realitzat entre 1407 i 1409.
El retaule de Santes Creus es va realitzar entre 1407 - 1410 i va ser iniciat per Pere Serra i finalitzat per Lluís Borrassà, sent Guerau Gener el màxim responsable de la majoria de les escenes.
La seva mort es va produir al voltant de l'any 1410.

## Obra

* Retaule gòtic del Monestir de Santes Creus, iniciat el 1403 per Pere Serra, continuat per Guerau Gener i acabat per Lluís Borrassà; avui tres taules corresponents a un mateix carrer són al Museu Nacional d'Art de Catalunya i la resta a la catedral de Tarragona.
* Retaule de Santa Isabel i Sant Bartomeu (1401), a la Catedral de Barcelona.
* Santo Domingo de Guzmán, tremp sobre taula, 155 x 87 cm, 1405-1407, en col·laboració amb Gonçal Peris, al Museo del Prado.
* Sant Joan Baptista, 46x56.7 cm Tèmpera i or sobre tauler de pi.1368? Col·lecció Karolina Lanckorocka, Palau Reial de Wawel, Cracòvia http://3d.wawel.krakow.pl/

## Referències

* ↑ «Guerau Gener». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Lacarra, pàgines 157 i 158
* ↑ José i Pitarch i Alcolea, 2004, p. 104.
* ↑ Museo del Prado: Enciclopedia online Gener, Guerau

## Bibliografia

* Barral i Altet, Xavier. «Pintura antiga i medieval». A: Art de Catalunya. vol.8. Edicions L'isard, 1998. ISBN 978-84-89931-06-0.
* José i Pitarch, Antoni; Alcolea, Santiago. «Les santes màrtirs d'un compartiment de la predel·la». A: La Guàrdia dels Prats i la seva església: treballs en el VII centenari de la mort de sant Pere Ermengol (1304-2004). Cossetània Edicions, 2004, p. 108–. ISBN 978-84-9791-027-9 [Consulta: 3 juny 2012].
* Lacarra Ducay, María Carmen (coord) «La pintura gótica durante el siglo XV en tierras de Aragón y en otros territorios peninsulares» (PDF) (en castellà). institución "Fernando el Católico" [Saragossa], núm 2.706, 2007. ISBN 978-84-7820-903-3 [Consulta: 13 novembre 2011].
# Trachinotus stilbe

Trachinotus stilbe és una espècie de peix de la família dels caràngids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 34 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Equador i el Perú, incloent-hi les Illes Galápagos.

## Referències

* ↑ ITIS
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Jordan, D. S. & B. W. Evermann. 1898. The fishes of North and Middle America: a descriptive catalogue of the species of fish-like vertebrates found in the waters of North America north of the Isthmus of Panama. Part III. Bull. U. S. Natl. Mus. Núm. 47: i-xxiv + 2183a-3136.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Alfredo Brilhante da Costa

Alfredo Brilhante da Costa (5 de novembre de 1904 - 8 de juny de 1980) fou un futbolista brasiler.

## Selecció del Brasil

Va formar part de l'equip brasiler a la Copa del Món de 1930.

## Palmarès

* Campionat carioca (2):
** Vasco da Gama: 1924, 1929

## Referències

* ↑ Alfredo Brilhante da Costa Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Alfredo Brilhante da Costa a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Perfil a sambafoot
* ↑ «Todos os brasileiros - 1930» (en portuguès). FolhaOnline, 09-12-2005. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Jerbu

«Jerbu» té aquests significats:

## Zoologia

* Dipòdids o jerbus pròpiament dits, com el jerbu egipci, també anomenat simplement «jerbu».
* Gerbil·lins, també anomenats jerbus petits, com el jerbu petit pàl·lid o el jerbu petit de Mongòlia.
* Entre els marsupials, el jerbu marsupial
# Ivan Ladislau de Bulgària

Ivan Ladislau (eslau eclesiàstic: Їѡаннъ Владиславъ; búlgar: Иван Владислав) fou emperador (tsar) de Bulgària entre agost o setembre del 1015 i febrer del 1018. Es desconeix la seva data de naixement. Nasqué com a mínim una dècada abans del 987, però segurament no gaire abans.
El 1015, Ivan Ladislau assassinà el seu cosí, l'emperador Gabriel Radomir, que el 976 li havia salvat la vida, i s'emparà del tron búlgar. Estant l'Imperi en una situació desesperada com a resultat de dècades de conflicte amb l'Imperi Romà d'Orient, provà de negociar una treva amb l'emperador romà, Basili II, per consolidar la seva posició. Les negociacions fracassaren i Ivan Ladislau mantingué la resistència en un intent fallit de fer recular els romans. Durant el seu regnat, intentà reforçar l'exèrcit búlgar, reconstruí nombroses fortaleses búlgares i fins i tot llançà un contraatac, però acabà perdent la vida el 1018 a la batalla de Dirràquium. Després de la seva mort, la seva vídua, l'emperadriu Maria, es rendí finalment a Basili II juntament amb el patriarca i la majoria dels nobles. Ben aviat, l'emperador romà extingí els últims focus de resistència i posà fi al Primer Imperi Búlgar.
Ivan Ladislau deixà un llegat amb llums i ombres, d'una banda com a assassí despietat i de l'altra com a heroi que defensà el seu país amb totes les seves forces. Els seus descendents s'integraren en la noblesa romana d'Orient i arribaren als punts més alts de la seva jerarquia. Dues dones de la seva família es convertiren en emperadrius romanes i altres membres de la nissaga esdevingueren comandants militars o alts funcionaris. Ivan Ladislau fou un dels avantpassats de l'emperador romà Joan II Comnè.

## Referències

* ↑ Kajdan, 1991, p. 1.071.

## Bibliografia

* Kajdan, A. The Oxford Dictionary of Byzantium (en anglès). Oxford University Press, 1991. ISBN 0-19-504652-8.
# Jesús Felipe Armendáriz Ormaechea

Jesús Felipe Armendáriz Ormaechea (Gernika, Biscaia, 1945 - Barcelona, 2012) és un sindicalista i polític català d'origen basc.

## Trajectòria

Establert a Catalunya, treballà com a obrer metal·lúrgic a la Seat (1977-1980) i fou secretari de Formació d'UGT-Baix Llobregat el 1980, secretari de Política Informativa d'UGT de Catalunya el 1982, secretari d'organització de la UGT al barri de Sants i secretari d'Organització i Administració d'UGT de Catalunya.
A les eleccions generals espanyoles de 1982 fou escollit senador per la província de Barcelona en substitució del finat Alexandre Cirici i Pellicer dins les llistes del PSC-PSOE. De 1982 a 1986 fou vocal en les Comissions del Senat d'Espanya d'Economia i Hisenda, Pressupostos, Justícia, Treball i de Seguiment del Fons de Compensació Interterritorial del Grup Socialista

## Referències

* ↑ «Esquela de la seva mort a rememori.com». Arxivat de l'original el 2014-08-14. [Consulta: 31 juliol 2014].
* ↑ Fundación Juan March. «Archivo Linz de la Transición Española».
* ↑ senado.es. «ARMENDÁRIZ ORMAECHEA, JESÚS FELIPE».
# Joan Antoni Oltra Soler

Joan Antoni Oltra Soler (Elx, 1954) és un ex-polític valencià, diputat a les Corts Valencianes a la 4a i 5a legislatures (1999-2007) per Alacant a les llistes d'Esquerra Unida del País Valencià (EUPV), partit on va militar.
Graduat social, Oltra ha treballat en el comerç tradicional i d'administratiu. Ha militat en el Partit Comunista del País Valencià des de 1977 a 1991. Ha militat en EUPV des de la seua fundació, en 1986. Ha ocupat càrrecs orgànics a diferents nivells territorials. Ha sigut regidor a l'Ajuntament d'Elx i portaveu des de 1983 a 1999. En la legislatura 1995-1999 va estar de Primer Tinent d'Alcalde d'Elx i regidor de Medi Ambient. A les eleccions autonòmiques de 1999 i 2003 va ser cap de llista per Alacant de la llista d'EUPV i l'Entesa de 2003.
# Joaquim Agrasot Juan

Joaquim Agrasot Juan (Joaquim Agrassot, segons les fonts) (Oriola, 24 de desembre de 1836 - València, 8 de gener de 1919) va ser un pintor valencià.

## Biografia

Molt jove es va traslladar a València, on va estudiar pintura amb Francisco Martínez Yago, pare de també pintor Salvador Martínez Cubells. Va estudiar a la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Carles per continuar els seus estudis artístics. La seua primera exposició va tenir lloc a Alacant (1860), amb ocasió de l'Exposició Agrícola, Industrial i Artística, obtenint-hi una medalla de bronze.
La Diputació d'Alacant el va becar per a ampliar estudis a Roma, a on va traslladar-se l'any 1861. A Roma va entrar en contacte amb Eduardo Rosales, José Casado del Alisal i Marià Fortuny amb el qual va establir una sòlida relació d'amistat i que exerciria una important influència en l'obra d'Agrasot. Des de Roma va trametre a Madrid el quadre Una escola d'aldea als Estats Pontificis. Aquest quadre va ser exposat a l'Exposició de Belles Arts de Barcelona de 1866 junt amb un altre anomenat Una bugadera de la Scarpa, que obtindria una tercera medalla en l'esmentat certamen.
Després d'una estada de tres anys a Roma, va tornar a Oriola, des d'on va continuar trametent obres a diferents certàmens, obtenint diverses distincions i consolidant el seu prestigi artístic.
Va tornar de nou a Roma, on va romandre fins a l'any 1875, després de la mort del seu estimat Fortuny, circumstància que li va causar una profunda pena. Es va instal·lar a València, on va viure la resta de la seua vida i on va nàixer-li un fill que també seria pintor: Ricard Agrasot Zaragozà.
L'any 1876 va rebre la medalla d'art de l'Exposició Universal de Filadèlfia i el 1888 la segona medalla de l'Exposició Universal de Barcelona de l'any 1888.
Els seus quadres d'història van donar-li gran fama; l'Estat va adquirir La mort de l'Excm. Marquès del Duero (1884) per a l'edifici del Senat i L'entrada de Carles V al Monestir de Yuste, exhibit en l'Exposició Nacional de 1887.
Va ser membre de l'Acadèmia de Belles Arts de Sant Carles de València i de l'Academia de Bellas Artes de San Fernando de Madrid. És enterrat al Cementiri General de València.

## Estil

L'estil d'Agrasot s'enquadra en el realisme, amb un especial interès en la pintura de gènere i el costumisme regional, sense abandonar el nu, la temàtica oriental i el retrat. Obligat per la moda va conrear també la pintura històrica, amb la qual era possible obtenir èxits en els ambients oficials de l'art espanyol del segle xix. La influència de Marià Fortuny va ser determinant en la seua pintura.

## Pintures

* Dos amics
* Nuesa
* Baco jove

## Bibliografia

* Vicente Gascón Pelegrí. Prohombres valencianos en los últimos cien años, 1878-1978. València. Caixa d'Estalvis de València, 1978. ISBN 84-500-2630-X (castellà)
* Agramunt Lacruz, Francisco. Albatros. Diccionario de Artistas Valencianos del siglo XX (en espanyol). Albatros, 1999, p. 601. ISBN 84-7274-238-5. pàgines 18 a 20 del I volum.

## Enllaços externs

* www.art-valencia.com Arxivat 2008-01-20 a Wayback Machine.
# Mare de Déu del Roser (desambiguació)

«Mare de Déu del Roser» té aquests significats:
* Mare de Déu del Roser, advocació mariana
* Pintura:
** Mare de Déu del Roser (Murillo), pintura a l'oli de Bartolomé Esteban Murillo
* Toponímia:
** Mare de Déu del Roser de Baro, capella de Soriguera (Pallars Sobirà)
** Capella de la Mare de Déu del Roser, diversos indrets
** Mare de Déu del Roser de Casa Amill, església del poble de Bonestarre, a la comarca del Pallars Sobirà
** Capella de la Mare de Déu del Roser, diversos indrets
** Mare de Déu del Roser de Cortscastell, església del poble de Cortscastell
** Mare de Déu del Roser de Lliterà, església de Lliterà (Viacamp i Lliterà, Aragó)
** Mare de Déu del Roser de Peracalç, església del poble de Peracalç (Baix Pallars, Pallars Sobirà)
** Mare de Déu del Roser de Puigmaçana, església de Puigmaçana (Castell de Mur, Pallars Jussà)
** Mare de Déu del Roser de Pujol, església del poble de Pujol (Baix Pallars, Pallars Sobirà)
** Mare de Déu del Roser de Vallmoll, ermita del municipi de Vallmoll (Alt Camp)
** Mare de Déu del Roser o Mare de Déu de Corçà
# Alfeu Mitileneu

Alfeu Mitileneu (en llatí Alpheus Mytilenaeus, en grec Ἀλφειός Μυτιληναῖος) va ser un poeta grec nascut a Mitilene que va escriure una dotzena d'epigrames dels que hi ha inclosos a l'Antologia grega. Probablement va escriure en temps d'August pel que es dedueix dels seus propis epigrames (finals del segle I aC-segle i)

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Boston: Little, Brown and Co., 1867, p. Vol I. pàg. 134 [Consulta: 25 setembre 2009].
# Agatarc de Samos

Agatarc o Agatarcos de Samos (en llatí Agatharchus, en grec Ἀγάθαρχος) fou un pintor grec natural de Samos i fill d'Eudem. Era contemporani d'Alcibíades i del pintor Zeuxis d'Heraclea i va viure cap a la segona meitat del segle V aC.
No es coneixen les seves obres, però no sembla que fos un artista de gaire mèrit, segons diu Plutarc, i s'enorgullia d'acabar els seus quadres amb gran rapidesa. Plutarc, i sobretot Andòcides més extensament, expliquen que Alcibíades va convidar Agatarc a casa seva amb bones paraules, i que quan va arribar el va mantenir presoner durant tres mesos controlant-lo estrictament fins que no va acabar de decorar casa seva amb un pinzell. Podria ser el mateix Agatarc que va ser una mica anterior a Èsquil.

## Referències

* ↑ «Agatarc de Samos». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Agatharchus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 61
# Aleš Trčka

Aleš Trčka (Praga, 14 d'agost de 1961) va ser un ciclista txecoslovac, d'origen txec, que s'especialitzà en la pista. Va guanyar tres medalles, una d'elles d'or, als Campionats del món en Persecució per equips.

## Palmarès

* 1982
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la Baixa Saxònia
* 1986
** Campió del món en Persecució per equips (amb Teodor Černý, Pavel Soukup i Svatopluk Buchta)

## Referències

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a museociclismo.it
# Aleksandr Xuixemoin

Aleksandr Aleksàndrovitx Xuixemoin (en rus: Александр Александрович Шушемоин) (Petropavl, província del Kazakhstan Septentrional, 23 de febrer de 1987) és un ciclista kazakh. Professional des del 2008, actualment a l'equip Attaque Team Gusto.

## Palmarès

* 2006
** Vencedor d'una etapa al Way to Pekin
* 2015
** Vencedor d'una etapa al Tour de l'Iran

## Referències

* ↑ «Alexandr Shushemoin». procyclingstats.com. [Consulta: 23 agost 2017].

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
# Aleksandr Zhúkov

Aleksandr Dmítrievitx Zhúkov (rus: Алекса́ндр Дми́триевич Жу́ков; nascut l'1 de juny de 1956 a Moscou) és un economista i polític rus.

## Biografia

Va estudiar a la Universitat Harvard. Va ser membre de la Duma Estatal des de 1994 fins a 2004, quan va ser designat com a Viceprimer Ministre del govern rus. Fou vicepresident de la Duma Estatal des del 21 de desembre del 2011 i, des del 2010, president del Comitè Olímpic Rus.
Va ser designat membre del Comitè Olímpic Internacional (COI) en la 125a sessió del COI duta a terme a Buenos Aires, Argentina, al setembre de 2013. També fou president de la Federació Russa d'Escacs entre 2003 i 2009.

## Referències

* ↑ «Биография Александра Жукова» (en rus). RIA Novosti, 09-10-2013.
* ↑ «Banker hit by Russian chief's son». Metro. [Consulta: 12 novembre 2015].
* ↑ «Olympic Highlights». COI. [Consulta: 12 novembre 2015].
* ↑ «Putin calls for investigation of Russian doping allegations». The Washington Post. Arxivat de l'original el 11 de novembre de 2015. [Consulta: 12 novembre 2015].
* ↑ IOC Session elects nine new members
* ↑ "New Officials of the Russian Chess Federation". FIDE. 2003-04-18.
* ↑ Crowther, Mark (2010-05-22). "More questions than answers in the race for FIDE President". The Week in Chess.
* ↑ Alexander Zhukov. Russian Olympic Committee.
# Al-Hamadhaní

Abu-l-Fadl Àhmad ibn al-Hussayn ibn Yahya ibn Saïd Badí-az-Zaman al-Hamadhaní (àrab: أبو الفضل أحمد بن الحسين بن يحيى بن سعيد المعروف ببديع الزمان الهمذاني, Abū al-Faḍl Aḥmad b. al-Ḥusayn b. Yaḥyà ibn Saʿīd Badīʿ az-Zamān al-Hamaḏānī), més conegut senzillament per la seva nisba com a al-Hamadhaní (Hamadan, 968 - Herat, 1008), fou un escriptor persa en llengua àrab, mestre de la prosa àrab, a qui s'atribueix la creació del gènere literari de la maqama, una mena de recull de sainets que alternen prosa rimada i poesia i que van esdevenir molt presents en la literatura àrab.
Va compondre algunes poesies en les quals va destacar, però l'obra que l'ha fet passar a la posteritat és Maqamat al-Hamadhaní; dels prop de 400 sainets que va escriure se'n coneixen 52.

## Referències

Enciclopèdia de l'Islam, Vol. III, pag. 108-109
# Al-Haris Al-Maliki

L'Al-Haris Al-Maliki (àrab: فريق الحرس الملكي, Farīq al-Ḥaras al-Malikī, ‘Equip de la Guàrdia Reial’) fou un club iraquià de futbol de la ciutat de Bagdad.
Va ser fundat l'any 1947 i dissolt el 1956. Participà al primer campionat iraquià la temporada 1948-49. Guanyà set cops el campionat Central (de Bagdad).

## Palmarès

* Lliga de la Federació Central de futbol:
** 1949-50, 1950-51, 1951-52, 1952-53, 1953-54, 1954-55, 1955-56
* Copa de l'Exèrcit:
** 1948, 1950, 1955, 1956
* Copa Jamal Baban:
** 1948, 1951

## Referències

* ↑ Iraq 1948/49 RSSSF
* 1 2 «Iraq - List of Champions». RSSSF.
# Al-Harasis

Al-Harasis (singular al-Harsusi, en el seu dialecte Harsày) és una tribu àrab del sud d'Oman a la regió anomenada Djiddat al-Harasis, al sud-est del Rub al-Khali; les seves pastures arriben fins a la costa. Parlen un dialecte particular.
Les principals fraccions són els Bayt Aksit, Bayt Mutayra, Bayt Afarrim, Bayt Kadharan i Bayt Barhan, i la subfracció dels Bayt Shala. Els xeic corresponen a la fracció dels Bayt Aksit i porta el títol de mukaddamn (plural mukaddamat). El segon cap pertany a la fracció Bayt Mutayra.

## Bibliografia

* S. B. Milles, The countries ans tribes of the Persian Gulf, Londres 1919.
# Alexandre Etoli

Alexandre Etoli (en llatí Alexander Etolus, en grec antic Ἀλέξανδρος ὁ Αἰτωλός) fou un poeta i escriptor grec. L'únic representant conegut de la poesia etoliana. Era fill de Sàtir i Estratoclea, i va néixer a Pleuron a Etòlia, encara que va passar gran part de la seva vida a Alexandria, on era considerat un dels set poetes tràgics que constituïen la Plèiade tràgica. Va florir al voltant de l'any 280 aC, durant el regnat de Ptolemeu II Filadelf. El rei li va encarregar de recollir totes les tragèdies i drames satírics existents, i li va donar un despatx a la Biblioteca d'Alexandria. Va passar un temps amb Antàgores de Rodes i amb Arat a la cort d'Antígon II Gònates.

## Obres

Malgrat la distinció que va tenir com a poeta tràgic, sembla que se'l considerava més bon escriptor de poemes èpics, elegies, epigrames i cynaedi. Entre els seus poemes èpics, trobem els títols i alguns fragments de tres peces: El Pescador (ἁλιεὺς, Ateneu de Nàucratis. 7.296), Kirka o Krika (també citat per Ateneu. 7.283), que, tanmateix, diu que és dubtós i Helena. (Bekker, Anecd. Pàg. 96.)
De les seves elegies, encara en queden alguns bells fragments, conservats per Ateneu (4.170, XI. Pàg. 496, xv. Pàg. 899), Estrabó (XII. Pàg. 556, XIV. Pàg. 681) Parteni de Nicea (Erotica 4) Joan Tzetzes Ad Lycophr. 266). Els seus Cynaedi, o Ἰωνικὰ ποιήματα ("Ioniká poiémata" poemes jònics), els mencionen Estrabó i Ateneu. Alguns versos anapests en elogi d'Eurípides es va conservar Aulus Gel·li.

## Referències

* 1 2 Schmitz, Leonhard. «Alexander». A: William Smith. Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. 1. Boston: Little, Brown and Company, 1867, p. 111.
* ↑ Suides, s. v.
* ↑ Eudòxia p. 62
* ↑ Pausànies, Descripció de Grècia II. 22. § 7
* ↑ escoliasta, a Hom Il. XVI. 233

### Altres fonts

* Meineke, Analecta Alexandrina (1843)
* Bergk, Poetae Lyrici Graeci
* Auguste Couat, La Poésie alexandrine (1882).
* Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
* Smith, William (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (en anglès). 2a ed.. Boston: Little Brown and Company, 1859.
* Smith, William (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Boston: Little, Brown and Co., 1867.
# Alicio Solalinde

Alicio Solalinde (Villeta, 1 de febrer de 1952) fou un futbolista paraguaià de la dècada de 1970 i entrenador.
Fou 32 cops internacional amb la selecció del Paraguai.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Club Libertad, Club River Plate i Club Olimpia.
Com entrenador dirigí als clubs Olimpia, Club 12 de Octubre, Club 2 de Mayo, Club Atletico 3 de Febrero, Sportivo Luqueño i Independiente F.B.C..

## Referències

* ↑ Paraguay International Players at RSSSF
* 1 2 «Presentación matinal de Alicio Solalinde» (en castellà). ABC Digital, 26-08-2008. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 31 gener 2019].
* ↑ Alicio Solalinde a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «Alicio renunció y asumió Víctor Genes» (en castellà). ABC Digital, 11-03-2006. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 31 gener 2019].
* ↑ «Expectativa en Campo Grande» (en castellà). ABC Digital, 10-03-2012.
# Alsodes kaweshkari

Alsodes kaweshkari és una espècie de granota de la família dels leptodactílids. Aquesta espècie es coneix a partir de només dos exemplars trobats en dos indrets: Puerto Edén (a l'illa de Wellington) i Seno Huemules, ambdós al sud de Xile. Habita a la tundra i petits boscos compostos per Nothofagus betuloides, Embothrium coccineum, Maytenus magellanicus i Drymis winterri.
Probablement es tracta d'una espècie rara i es desconeix el volum d'individus que pot haver-hi. Afortunadament per a la seva conservació, es distribueix dins del Parc Nacional Bernardo O'Higgins.

## Referències

* 1 2 «Alsodes kaweshkari» (en anglès). IUCN Red List. Alberto Veloso, Herman Núñez, Ramón Formas. 2010. [Consulta: 26 agost 2014].
# Alex Cano Ardila

Alex Cano Ardila (Yarumal, Antioquia, 13 de març de 1983) és un ciclista colombià professional des del 2009.
És cosí del també ciclista Mauricio Ardila.

## Palmarès

* 2006
** Vencedor d'una etapa del Girobio
* 2007
** 1r al Giro de la Vall d'Aosta i vencedor de 2 etapes
* 2008
** Vencedor d'una etapa del Clásico RCN
* 2012
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Mèxic
* 2014
** 1r a la Volta a Guatemala i vencedor de 2 etapes
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Colòmbia

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2015. 53è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it