OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ole-Johan Dahl

Ole-Johan Dahl (12 d'octubre de 1931 – 29 de juny de 2002) fou un informàtic noruec que es considera un dels pares de Simula i de la programació orientada a objectes juntament amb Kristen Nygaard.

## Carrera professional

Dahl, amb Kristen Nygaard, va crear les idees inicials de la programació orientada a objectes durant la dècada de 1960 al Centre Informàtic de Noruega, com a part dels llenguatges de programació Simula I (1961-1965) i Simula67 (1965–1968), orientats a la simulació. Dahl i Nygaard van ser els primers que van desenvolupar els conceptes of classe, subclasse (que permetés ocultació d'informació implícita), herència, creació dinàmica d'objectes, etc., tots ells aspectes importants del paradigma orientat a objectes. Un objecte és un component autocontingut (amb una estructura de dades i procediments o mètodes associats a ell) en un sistema de programari. Els objectes es combinen per formar un sistema complet. L'estil orientat a objectes és ubic en el desenvolupament de programari modern, i inclou llenguatges de programació imperatius d'ús general com Java i C++.
Dahl va aconseguir ser professor titular de la Universitat d'Oslo el 1968 i era apreciat com a bon professor i investigador. Aquí va treballar en Hierarchical Program Structures, que probablement fou la seva publicació més influent, perquè va aparèixer (amb C. A. R. Hoare com a coautor) en l'influent llibre Structured Programming de 1972 de Dahl, Edsger Dijkstra i Hoare, que fou possiblement el llibre acadèmic sobre programari més conegut de la dècada de 1970.
A mesura que avançava la seva carrera, Dahl es va anar interessant en l'ús de mètodes formals per raonar rigorosament sobre l'orientació a objectes, per exemple. Era expert tant en l'aplicació pràctica de les idees com en la seva base matemàtica formal per assegurar la validesa del raonament.
Va rebre el Premi Turing de 2001 (juntament amb Kristen Nygaard). També amb Nygaard va rebre la Medalla John von Neumann de l'IEEE el 2002 i fou nomenat comandant del Reial Orde Noruec de Sant Olaf el 2000.

## Referències

* ↑ Recipients IEEE John von Neumann Medal
* ↑ Pàgina d'homenatge

## Bibliografia

* From Object-Orientation to Formal Methods: Essays in Memory of Ole-Johan Dahl, Olaf Owe, Stein Krogdahl and Tom Lyche (eds.), Springer, Lecture Notes in Computer Science, Volume 2635, 2004. ISBN 3-540-21366-X. doi:10.1007/b96089.
* Pioneer who Prepared the Ground for Road to Java, Jonathan Bowen. The Times Higher Education Supplement, 1677:34, 4 de febrer de 2005.

## Enllaços externs

* Pàgina personal — Gran quantitat d'informació, fotos, i bibliografia Arxivat 2018-10-23 a Wayback Machine.
* Referència Arxivat 2002-08-19 a Wayback Machine.
# Casanova Lerrone

Casanova Lerrone (en ligur Casanêuva) és un comune italià, situat a la regió de la Ligúria i a la província de Savona. El 2015 tenia 749 habitants.

## Geografia

Té una superfície de 24,23 km² i les frazioni de Borgo, Bosco, Degna, Marmoreo i Vellego. Limita amb Borghetto d'Arroscia, Cesio, Garlenda, Onzo, Ortovero, Ranzo, Stellanello, Testico, Vessalico i Villanova d'Albenga.

## Evolució demogràfica

* Gràfica d'evolució de Casanova Lerrone entre 1861 i 2011
* Font: ISTAT

## Referències

* ↑ Frisoni, Gaetano. Nomi propri di città, borghi e villaggi della Liguria del Dizionario Genovese-Italiano e Italiano-Genovese. Gènova: Nuova Editrice Genovese.
* ↑ «Dato Istat al 31 desembre 2015». Arxivat de l'original el 2 de maig 2017. [Consulta: 19 d’abril 2017].
# Fitxer de hosts

El fitxer de hosts és un fitxer informàtic que fa servir un sistema operatiu per mapar noms d'ordinadors cap a adreces IP. Aquest mètode és un dels sistemes per dirigir-se per nom als ordinadors que hi ha a una xarxa informàtica. En alguns sistemes operatius, el fitxer de host es fa servir abans que els altres mètodes, tal com el servei de Domain Name System (DNS). Al contrari que les DNS, el fitxer de host és editable per l'administrador de l'ordinador. El fitxer de hosts és un fitxer de text pla i normalment es diu hosts.
La localització del fitxer de hosts en alguns sistemes:
| Sistema Operatiu | Versió | Ruta |
| Windows | 95 / 98 / Me | C:\Windows\hosts |
| Windows | NT / 2000 | C:\WINNT\System32\drivers\etc\hosts |
| Windows | XP / 2003 / Vista / 7 | C:\Windows\System32\drivers\etc\hosts |
| Mac OS | | /private/etc/hosts o bé /etc/hosts (aquest segon és un enllaç simbòlic) |
| Unix / Linux / BSD | | /etc/hosts |
| Novell NetWare | | SYS:etc\hosts |
| OS/2 / eComStation | | "bootdrive":\mptn\etc\ |
| BeOS | | /boot/beos/etc/hosts |
| Symbian OS | Versions 6.1-9.0 | C:\system\data\hosts |
| Symbian OS | Symbian OS 9.1+ | C:\private\10000882\hosts |
| Android | | /system/etc/hosts (o /etc/hosts, ja que /etc. és un enllaç simbòlic a /system/etc.) |
| iOS (només amb jailbreak) | iOS 2.0 o més nous | /private/etc/hosts (o /etc/hosts, ja que /etc. és un enllaç simbòlic a /private/etc. |

## Format

* S'ha d'introduir l'adreça IP a la que es resoldrà, un o més espais o tabulacions i el domini d'Internet a resoldre.
* Es pot introduir més d'un domini a resoldre a la mateixa línia separats per un o més espais o tabulacions.
* Cada correspondència d'adreça IP i domini ha d'anar en una línia diferent.
* Les línies que comencen per # es consideren comentaris i no tenen cap efecte.
* Les línies en blanc tampoc tenen cap efecte-
Un fitxer de hosts vàlid podria ser:
Les línies del fitxer de hosts es poden eliminar de manera segura.

## Enllaços externs

* http://www.microsoft.com/technet/prodtechnol/windows2000serv/reskit/prork/prcc_tcp_lesj.mspx?mfr=true
* http://support.microsoft.com/kb/172218
* http://www.mvps.org/winhelp2002/hosts.htm
# Can Vila (Montcada i Reixac)

Can Vila és una casa de Montcada i Reixac (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'estat actual de l'edifici no té res a veure amb l'inicial, que tenia un jardí amb porta reixada de gran vàlua al costat esquerre de la casa, donant bona part al carrer.
Can Vila era una de les cases d'estiueig més reeixides del carrer Major. Malgrat tot, ha conservat a la façana l'empremta modernista. D'aquesta part encara conservada, i en la façana fotografiada des del carrer Major, hi ha dos cossos, el sobresortit com a torre mirador amb un altre cos de més baix.
La distribució de plantes corresponia en aquest cas un segon pis, un tercer pis i la galeria. Se suposa que originàriament no seria d'aquesta manera. En el primer registre esmentat presenta dues finestres rectangulars amb ampit de maó. La del costat esquerre té sortida de balcó de barana de ferro forjat on a la part superior presenta un emmarcament de maó decoratiu de doble motllura d'arc conopial. La del costat dret presenta les mateixes característiques, però la finestra es troba partida en dues parts iguals per una columna de maó disposat en forma helicoïdal fins a la línia de capitell. Al següent nivell, hi ha una finestra de les mateixes característiques ja descrites, però més estreta i a mà dreta, sota la teulada, en voladís sostinguda per modillons, una galeria tancada de tres obertures, separades per columnes de la mateixa tipologia helicoidal i de maó, d'arcs rebaixats. Al registre superior del cos sobresortit, per sota el voladís de la galeria té cinc obertures de la mateixa factura que l'anterior. En aquesta zona el parament és de factura de maó vist. La coberta és de teules amb quatre tremujals.

## Història

És una casa construïda l'any 1891. És probable que hi intervingués Enric Sagnier i Villavecchia, de la mateixa manera que ho va fer en el projecte per a la reixa de la tanca.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Vila». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
# Roc de la Pedra

El Roc de la Pedra és un tossal rocós de 1.065,1 metres d'altitud del municipi de la Coma i la Pedra al Solsonès que es troba damunt mateix del poble de la Pedra. Al cim del Roc de la Pedra s'hi va edificar el Castell de la Pedra del qual n'hi ha constància documental des del segle X i del qual actualment tan sols en resta el fragment d'un mur. Aquest topònim és del tot desconegut pels habitants del poble els quals es refereixen al tossal rocós amb el topònim d'El Castell.

## Referències

* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).. S'ha de ressenyar, però, que en aquest mapa ni el Roc de la Pedra ni el castell estan ubicats en el lloc exacte doncs se'ls situa el segon al sud de l'església de Sant Serni i el primer a ponent de l'esmentada església. La realitat és que tant el castell com el Roc de la Pedra s'aixequen al nord-oest de la citada església. El cim de 1.006,5 que al mapa de l'ICC és assenyalat com el Roc de la Pedra en realitat és la Penya de la Rectoria que és la casa que té adossada pràcticament al vessant de llevant
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ Bach, Antoni. Masies del Solsonès. Consell Comarcal del Solsonès, abril 1995. D.L.: L-418/95. , a la pàg. 226 s'hi troba aquesta cita: ...segons document del mateix arxiu d'Urgell, el bisbe Guisard II va reconciliar el 962 l'església de Sant Sadurní, que estava in pago Lordense in locum vocitatum Castro de Petra Fulgenti
* ↑ Informació obtinguda in situ a base de preguntar a unes quantes persones grans que viuen al poble
# Palazzo Adriano

Palazzo Adriano (sicilià Palazzu Adrianu) és un municipi italià, dins de la ciutat metropolitana de Palerm. L'any 2007 tenia 2.332 habitants. Limita amb els municipis de Bivona (AG), Burgio (AG), Castronovo di Sicilia (Pa), Chiusa Sclafani (PA), Corleone (PA), Lucca Sicula (AG), Prizzi.
Entre els productes agrícoles conreats en la seva majoria són els cereals, olives, raïm i tunes. És notable la cria de bestiar i ovelles, i també la transformació de productes lactis.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2006- | Salvatore Masaracchia | Llista cívica |
# Font de la plaça Fabini

La font de la plaça Fabini (castellà: Fuente de la plaza Fabini o plaza del Entrevero) és un monument de la ciutat de Montevideo, capital de l'Uruguai.
Va ser fundada el 1967, en homenatge al polític i enginyer italouruguaià Juan Pedro Fabini. La font està composta per figures que fan referència als gautxos i als amerindis que van lluitar per la independència uruguaiana. Per la particular forma de l'estàtua de la font, la plaça rebre vulgarment el nom de plaza del Entrevero ("barreja").

## Referències

* ↑ Pàgina de la Intendència Municipal de Montevideo Arxivat 2011-05-14 a Wayback Machine. (castellà)
# Bzince pod Javorinou

Bzince pod Javorinou és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1332.
# KGeography

El KGeography és un joc educatiu lliure i de codi obert. Forma part del KDE. La versió actual es distribueix amb el KDE Education Project 3.5.

## Aprendre

Fulleja els mapes clicant a una divisió de mapes per veure'n el seu nom. També es mostraran la bandera de la nació i la capital.

## Avaluació

A part dels fins educatius, el KGeography pot ser utilitzat per avaluar el coneixement de cadascú. Ara mateix té cinc jocs:
* El joc et diu una divisió del mapa i l'has de clicar.
* El joc et diu una capital i n'has d'encertar la divisió en què pertany.
* El joc et diu una divisió i n'has d'encertar la capital.
* El joc t'ensenya una bandera d'una divisió de mapes i n'has d'encertar el nom.
* El joc et diu el nom d'una divisió de mapes i n'has d'encertar la bandera.

## Enllaços externs

* KGeography - Lloc web oficial
# Creel

Creel és una ciutat de l'estat de Chihuahua amb 5.000 habitants. És a la Serra Tarahumara a 1.150 metres d'altitud. El nom original de la ciutat era "Norogachi", que en català vol dir "El Pas Gran". La ciutat va créixer molt en les últimes dècades, sobretot en l'àrea turística, en ser declarada Pueblo Mágico (Poble Màgic).

## Enllaços externs

* Instituto Nacional para el Federalismo y el Desarrollo Municipal, Secretaría de Gobernación. «Enciclopedia de los Municipios de México» (en castellà), 2005. Arxivat de l'original el 2007-03-17. [Consulta: 7 gener 2011].
# Riera de Vallmanya (Maresme)

La Riera de Vallmanya és un curs fluvial que neix al sector oriental del massís del Montnegre i passa pel llogaret de Vallmanya, dintre del terme municipal de Tordera. És afluent per la dreta de la Tordera.

## Referències

* ↑ «Riera de Vallmanya (Maresme)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Vall de la Riera de Vallmanya al Bloc "La Natura a la Baixa Tordera"
# Opció inserida

Una opció inserida és un opció lligada a un bo, o a qualsevol altre valor financer, que dona a l'emissor, o al tenedor del bo, el dret de recomprar, o revendre, el bo segons el tipus d'opció inserida. Hi ha diversos tipus d'opcions que poden ser inserides en bo, donant lloc entre els més comuns a un bo amb opció de recompra, un bo amb opció de revenda, un bo convertible, un bo extensible, o un bo intercanviable. Cal tenir present, a més, que donat que les opcions no són mútuament excloents, poden tenir més d'un tipus d'opció inserida.
Altrament, altres de valors financers poden tenir opcions inserides, com és el cas de les accions preferencials convertibles i les accions preferencials intercanviables.
La valoració financera d'aquest actius combina d'una banda la valoració de bons o valoració d'accions segons el cas, amb la valoració d'opcions. En el cas dels bons, hi ha dos enfocaments: (1) Segons el tipus d'opció, la prima d'opció calculada emprant la fórmula Black Scholes, és sumada o restada del preu d'un bo simple, i el total és aleshores el valor del bo. (2) Alternativament, amb el model de valoració binomial d'opcions pot ser construït en el qual l'efecte de l'opció és incorporat a l'arbre reflectint-hi el preu del bo o de l'opció.

## Referències

* ↑ Embedded Option
* ↑ «Embedded Option». Arxivat de l'original el 2010-04-21. [Consulta: 24 juny 2011].
* ↑ Embedded Option
* 1 2 «Bonds: Bond Types». Arxivat de l'original el 2008-12-19. [Consulta: 24 juny 2011].
# Cedric Tiberghien

Cedric Tiberghien (francès: Cédric Tiberghien) (5 de maig de 1975) és un pianista francès.

## Biografia

Tiberghien va començar a aprendre a tocar el piano als 5 anys amb Michèle Perrier a Noyon, va estudiar al Conservatori de París amb Frédéric Aguessy i Gérard Frémy, on el 1992 va rebre el primer premi a 17 anys.
De molt jove es va inspirar en pianistes com Arthur Rubinstein, a qui considerava un dels pianistes més grans i dedica una gran admiració a artistes com Artur Schnabel en obres de Beethoven, Richter i encara més Emil Gilels.
Tiberghien guanya nombrosos premis internacionals. Segon premi a Bremen el 1993 i a Dublín el 1994, sisè premi al concurs internacional de piano Arthur Rubinstein 1995 a Tel-Aviv, tercer premi a Ginebra el 1996. El 1998 va guanyar el Primer Gran Premi i cinc premis especials al Concurs Long-Thibaud-Crespin.
Per a "Harmonia Mundi" va realitzar diversos enregistraments en solitari: obres de piano de Debussy, Eroica, Variations de Beethoven, partitas de Bach, ballades de Chopin i Brahms. també va gravar el Concert per a piano número 1 de Brahms amb l'Orquestra Simfònica de la BBC dirigida per Jiří Bělohlávek.
Del 2005 al 2007, Tiberghien va formar part de la selecció "New Generation Artists de la BBC".

## Referències

* ↑ Simon Corley (August 2009). "Cédric Tiberghien (piano)". ConcertoNet.com. Archived from the original on 2012-10-17. Consultat 25 Maig 2018.

## Enllaços externs

* https://www.cedrictiberghien.com/
* https://wigmore-hall.org.uk/whats-on/calendar
* https://www.bbc.co.uk/programmes/articles/BHmrZF1Z7JDckzFSZ9cl7l/changes-to-the-bbc-music-website
* https://www.worldcat.org/identities/lccn-no2002034200/
# Font de la carretera de Vic

La Font de la carretera de Vic és una obra noucentista de Sant Fruitós de Bages inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Mobiliari urbà, de procedència barcelonina, sense cap arrelament a l'entorn.
La font consta d'una senzilla estructura feta tota de pedra, d'uns 2,5 m d'alçada aproximadament. La base és quadrada i el mig es va aprimant fins a formar un pilar de forma prismàtica on hi ha el brollador, metàl·lic, que imita una flor. A sobre l'escut de Barcelona, en pedra, coronat per un ratpenat, i un placa de bronze amb la següent inscripció "Donació dels fills d'aquest poble residents a Barcelona, abril 1914". La font queda coronada per un pinacle formant quatre fulles estilitzades imitant una espècie de llanterna.

## Història

El poble s'ha caracteritzat des de sempre com un municipi dèbilment drenat, que aprofitava les aigües de dos rierols (Riu d'Or i torrent Bo). La necessitat de comptar amb un sistema propi d'avituallament d'aigua s'incrementà al tombant de segle. La seva població s'assortia de les aigües del Llobregat, captades a les Brucardes, i eren pujades mitjançant una bomba fins al dipòsit d la muntanya Tolega. Aquest sistema de distribució data del 1913 i funcionà fins al 1933. La font s'aixecà poc després de l'arribada d'aigües al poble.

## Referències

* 1 2 3 «Font de la carretera de Vic». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 octubre 2017].
# Bzou

Bzou (en àrab بزو, Bzū; en amazic ⴱⵣⴻ) és una comuna rural de la província d'Azilal, a la regió de Béni Mellal-Khénifra, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 14.072 persones. La població és predominantment amaziga (una barreja de chelja i tamazight).

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# L'illa de despús-ahir

L'illa de despús-ahir (en l'edició original en italià: L'isola del giorno prima) és una novel·la d'Umberto Eco publicada el 1994.
Està ambientada al segle xvii. El protagonista, un jove aristòcrata italià nàufrag al Pacífic, es refugia en un vaixell abandonat al costat de la línia de canvi de data. En la solitud rememora les seues vivències i el seu passat.

## Argument

Roberto de la Grive, entre juliol i agost de 1643, després d'un naufragi, vaga durant dies en una bassa fins a trobar una nau, la Daphne, que és en una badia a una milla d'una illa. La nau és aparentment deserta. A poc a poc, mentre duu a terme la inspecció del vaixell, observant l'entorn, recupera les forces i escriu cartes a una «senyora» narrant els successos esdevinguts i els episodis passats.

## Vegeu també

* Història de la longitud.

## Referències

* ↑ Warner, Marina. «Inside the Big Mind: Umberto Eco's dazzling blend of science and fantasy comes perilously close to pedagogy». LA Times, 17-12-1995.
* ↑ Monmany, Mercedes. «Atrapado en el tiempo». ABC, 21-05-2004.
# Comtat de Lavern

El comtat de Lavern és un títol nobiliari creat el 4 de gener de 1912 (Reial decret de 25 de desembre de 1911) pel rei Alfons XIII a favor de Pere Guerau Maristany i Oliver, diputat a Corts i president de l'Ateneu Barcelonès.
La seva denominació fa referència a la localitat de Lavern, pertanyent al municipi de Subirats, a l'Alt Penedès, província de Barcelona.

## Comtes de Lavern

| | Titular | Període |
| Creació per Alfons XIII |||
| I | Pere Guerau Maristany i Oliver | 1912-1926 |
| II | Francesc de Paula Maristany i Maristany | 1927-1942 |
| III | Jacint Maristany i Maristany | 1942-1969 |
| IV | Jacint Maristany i de Ibarra | 1970-actual titular |

## Història dels comtes de Lavern

* Pere Guerau Maristany i Oliver, I comte de Lavern.
* Es va casar amb Antònia Maristany i Viladevall. El va succeir el seu fill:
* Francesc de Paula Maristany i Maristany, II comte de Lavern.
* Es va casar amb Maria Sitjà Quiroga. Sense descendents. El va succeir el seu germà:
* Jacint Maristany i Maristany, III comte de Lavern.
* Es va casar amb María de la Concepción de Ibarra y Montís. El va succeir el seu fill:
* Jacint Maristany i de Ibarra, IV comte de Lavern.
* Es va casar amb Juana Ara Peris.

## Referències

* ↑ Elenco de Grandezas y Títulos Nobiliarios Españoles. Instituto "Salazar y Castro", C.S.I.C.
* ↑ «Notes barcelonines». La Ilustració catalana, 394, 25-12-1910, pàg. 17 [Consulta: 8 gener 2021].
# Roc del Comptador

El Roc del Comptador és un pic a cavall del terme municipal de Maçanet de Cabrenys, a la comarca de l'Alt Empordà i del terme comunal de Ceret, a la del Vallespir.
Està situat a prop de l'extrem sud-occidental del terme de Ceret, prop del límit anb el terme comunal de Reiners, i a l'extrem nord del terme municipal de Maçanet de Cabrenys. Queda a llevant del Roc de Fraussa i a ponent del Moixer.
És el punt culminant (1.451 metres) de la serra de les Salines i de la comarca de l'Alt Empordà. És, així mateix, el punt més elevat de tot l'Empordà. Els francesos en diuen Roc de France, val a dir que sovint, aquesta fita s'atribueix de manera errònia als veïns Roc de Frausa (1.421 metres) o el Moixer (1.443 metres), que disten uns pocs centenars de metres del Roc del Comptador i són més coneguts.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC, així com en diverses rutes excursionistes per aquesta zona dels Pirineus.

## Referències

* ↑ El Roc del Comptador en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ «La ruta dels mils». turismealtemporda.org. Arxivat de l'original el 17 de maig 2014. [Consulta: 31 agost 2011].
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].
* ↑ Una ruta de Wikiloc

## Bibliografia

* Becat, Joan. «37 - Ceret». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan. «96-Morellàs i les Illes». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Morellàs i les Illes i Ceret». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Enllaços externs

* «Ressenya Roc del Comptador». [Consulta: 31 agost 2011].
# Cyclorana maculosa

Cyclorana maculosa és una espècie de granota endèmica d'Austràlia.

## Referències

* Fordham et al (2006). Cyclorana maculosa. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 1 gener 2008 (en anglès). (anglès)