OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Natació als Jocs Olímpics d'estiu de 1928 - 100 metres esquena femenins

Natació als Jocs Olímpics d'estiu de 1928 :
| Lliures |||||
| 100 metres | homes | dones |
| 400 metres | homes | dones |
| 1.500 metres | homes | |
| Esquena |||||
| 100 metres | homes | dones |
| Braça |||||
| 200 metres | homes | dones |
| Relleus lliures |||||
| 4×100 metres | | dones |
| 4×200 metres | homes |
| < 1924 1932 > |||||
Els 100 metres esquena femenins va ser una de les onze proves de natació que es disputaren als Jocs Olímpics d'Amsterdam de 1928. La competició es disputà entre el 9 i l'11 d'agost de 1928. Hi van prendre part 12 nedadores procedents de 7 països.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Marie Braun (NED) | Ellen King (GBR) | Joyce Cooper (GBR) |

## Rècords

Aquests eren els rècords del món i olímpic que hi havia abans de la celebració dels Jocs Olímpics de 1928.
| Rècord del Món | 1:22.0 | Willy den Turk | Rotterdam (NED) | 10 juliol 1927 |
| Rècord Olímpic | 1:23.2 | Sybil Bauer | París (FRA) | 20 juliol 1924 |
En la primera sèrie Ellen King igualà el primer rècord del món amb un temps de 1:22.0 minuts. En la segona sèrie Marie Braun millorà el rècord del món i el deixà en 1:21.6 minuts.

## Resultats
### Semifinals

Les dues nedadores més ràpides de cada semifinal i la millor tercera passaren a la final. Es disputaren el 9 d'agost de 1928.
Semifinal 1
| Pos. | Nedadora | Temps | Qual. |
| 1 | Ellen King (GBR) | 1:22.0 | QF =WR |
| 2 | Marian Gilman (USA) | 1:24.0 | QF |
| 3 | Ena Stockley (NZL) | 1:25.4 | qf |
Semifinal 1
| Pos. | Nedadora | Temps | Qual. |
| 1 | Marie Braun (NED) | 1:21.6 | QF WR |
| 2 | Lisa Lindstrom (USA) | 1:23.0 | QF |
| 3 | Phyllis Harding (GBR) | 1:27.8 | |
| 4 | Bonnie Mealing (AUS) | | |
Semifinal 1
| Pos. | Nedadora | Temps | Qual. |
| 1 | Eleanor Holm (USA) | 1:23.6 | QF |
| 2 | Joyce Cooper (GBR) | 1:24.2 | QF |
| 3 | Jeanne Grendel (NED) | 1:26.2 | |
| 4 | Else Jacobsen (DEN) | 1:31.5 | |
| 5 | Marie-Jeanne Bernard (LUX) | | |

### Final

Es disputà l'11 d'agost de 1928.
| Place | Swimmer | Time |
| 1 | Marie Braun (NED) | 1:22.0 |
| 2 | Ellen King (GBR) | 1:22.2 |
| 3 | Joyce Cooper (GBR) | 1:22.8 |
| 4 | Marian Gilman (USA) | 1:24.2 |
| 5 | Eleanor Holm (USA) | 1:24.4 |
| 5 | Lisa Lindstrom (USA) | 1:24.4 |
| 7 | Ena Stockley (NZL) | 1:24.4 |

## Referències

* ↑ «Swimming at the 1928 Amsterdam Summer Games: Women's 100 metres Backstroke». Sports Reference. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 2 febrer 2019].
# Família mínima

La família mínima és el conjunt de grups i comunitats catòliques (instituts de vida consagrada o grups de seglars) que segueixen regles inspirades per l'obra de sant Francesc de Paula. Tenen el seu origen en l'Orde dels Mínims, orde mendicant fundat per aquest sant entre 1435 i 1444. Es caracteritza per una gran austeritat i rigor en la disciplina. L'Orde Mínim vol arribar a la perfecció a partir de l'ascetisme, però sense fer vida eremítica. L'anomenada vida quaresmal (viure sempre practicant l'abstinència i les penitències pròpies de la quaresma) constitueix el quart vot dels ordes de mínims. Avui dia, la família mínima és composta per tres ordes bàsics:
* L'orde primer (Orde dels Mínims), masculí, format pels frares dedicats a l'apostolat i la predicació, fundat entre 1435 i 1444 a Paola.
* L'orde segon (Monges de l'Orde dels Mínims), femení, format per les germanes, monges de clausura dedicades a la vida contemplativa. Fou fundat en 1495 a Andújar (Andalusia), amb regla del mateix sant.
* L'orde tercer (Tercer Orde dels Mínims), format pels laics i seglars que viuen al món però segueixen la regla i les directrius de vida dels frares. Els fundà el mateix Francesc de Paola en 1501.

## Bibliografia

* Família mínima, al lloc web de l'orde. Arxivat 2011-07-09 a Wayback Machine.
# Andris Bērziņš (President)

Andris Bērziņš (Nītaure, RSS Letònia, Unió Soviètica, -actual República de Letònia-, 10 de desembre de 1944) és un empresari i polític letó, President de Letònia entre 2011 i 2015. Des de 1993 fins a 2004 Bērziņš va ser el president del banc Unibanka. A part de la seva llengua natal, parla també anglès, alemany i rus.
Andris Bērziņš va estudiar a la Facultat d'Economia de la Universitat de Letònia a Riga, on es va graduar el 1988. El 1990 va ser escollit membre del Consell Suprem de la República de Letònia en representació de Valmiera, on es va unir al Front Popular de Letònia, el 4 de maig de 1990 es va votar a favor sobre la Declaració sobre la Restauració de la Independència de la República de Letònia. Després de la finalització del seu mandat com a diputat el 1993, Bērziņš es va convertir en president del Fons de Privatització del Banc de Letònia. També en president de Latvijas Unibanka -una societat anònima des de 1993 a 2004-. Andris Bērziņš va tornar a la política el 2005, quan va intentar sense èxit ocupar el càrrec d'alcalde de Riga per la llista del partit Unió de Verds i Agricultors. El 2010 va ser diputat electe del Saeima de la llista presentada per Unió de Verds i Agricultors, cinc diputats del mateix partit, el 23 de maig de 2011 el van nominar com candidat presidencial.
A la primera ronda de l'elecció el 2 de juny de 2011, Bērziņš va rebre 50 vots a favor, mentre que Valdis Zatlers en va aconseguir 43, com el mínim de vots a favor devia ser de 51, i cap dels candidats els va assolir, es va fer una nova votació el mateix dia en la qual Bērziņš en va rebre 53, prenent posició com a President de Letònia el 8 de juliol de 2011.

## Referències

* ↑ «Newly-elected President of Latvia Berzins married» (en letó), 04-07-2011. [Consulta: 28 febrer 2015].
* ↑ «Berzins to start fulfilling President of Latvia duties» (en letó). BNN, 08-07-2011. [Consulta: 28 febrer 2015].
* ↑ «Kas ir jaunais prezidents Andris Bērziņš?» (en letó). Arxivat de l'original el 2011-10-02. [Consulta: 28 febrer 2015].
* ↑ «Saeima to elect Latvia President on June 2» (en anglès), 30-05-2011. [Consulta: 28 febrer 2015].
* ↑ «Prezidentu pirmajā balsojumā neievēl: par Zatleru 43, Bērziņam - 50» (en letó), 02-06-2011. [Consulta: 28 febrer 2015].
* ↑ «Prezidenta vēlēšanu pirmajā balsojumā 'izgāž' gan Zatleru, gan Bērziņu» (en letó). Delfi, 02-06-2011. [Consulta: 28 febrer 2015].
* ↑ «Bērziņu ievēlē par Valsts prezidentu» (en letó). TVNET, 02-06-2011. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 28 febrer 2015].
* ↑ «Bērziņš nodod svinīgo solījumu un oficiāli stājas prezidenta amatā» (en letó), 08-07-2011. [Consulta: 28 febrer 2015].

## Enllaços externs

* Cancelleria del President de Letònia (anglès)
# Campanhan

Campanhan (en francès Campagnan) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Camil Alabern i Casas

Camil Alabern i Casas (Barcelona, 1825 - Madrid, 14 de setembre de 1876) fou un gravador català.

## Biografia

Va néixer a Barcelona, fill del gravador Pau Alabern i Moles, de qui va ser deixeble. Fou també deixeble d'Antoni Roca i de diversos professors estrangers. Als disset anys va gravar sobre acer algunes làmines de devoció per a l'editor madrileny Romeral i, des de llavors, es va dedicar a l'estudi i recerque dels millors sistemes de gravació, fent progressar els coneixements sobre aquesta matèria. Va il·lustrar diverses publicacions oficials i particulars i va tenir al seu càrrec el gravat topogràfic de l'Atles Geogràfic d'Espanya, publicat per Coello, la qual cosa li va proporcionar força renom.
Sabent que l'aparició de la fotografia perjudicava molt el gravat, va tractar de donar-li als gravats noves aplicacions.
Es va dedicar a buscar un mètode que impedís que es falsifiquessin els bitllets i els documents de crèdit. En l'Exposició de Viena de 1873 va donar a conèixer la seva novetat, coneguda com a «miratge». El seu sistema de grimpat de segells de correus li va causar problemes i va provocar l'aixecament d'un extens expedient. Així i tot, va comptar amb l'ocasió de manifestar-se i explicar-se davant una comissió de la ja llavors extingida associació d'enginyers industrials.
Va morir a Madrid el 14 de setembre de 1876.

## Obres destacades

Entre les seves obres s'hi troben:
* Atles geogràfics, publicats a Barcelona en 1846 i 1860;
* Galeria de quadres escollits del Real Museu de pintures de Madrid, gravada pel sistema alemany-francès i publicada a Madrid en 1860;
* Atles històric universal, Madrid, 1852; i
* diversos gravats per a obres de religió i literatura, així com els presentats en diverses exposicions de Belles Arts de Madrid.

## Família

Pertanyia a una família d'importants gravadors barcelonins. Era fill de Pau Alabern i Moles, germà de Ramon Alabern i Casas i nebot de Ramon Alabern i Moles, conegut per elaborar el primer daguerreotip fet a Espanya, l'any 1839.

## Referències

* 1 2 3 4 Ossorio y Bernard, 1868, p. 13.
* 1 2 3 4 Manuel Pérez Nespereira «Camilo Alabern y Casas». Diccionario biográfico español. Real Academia de la Historia [Consulta: 24 març 2019].
* ↑ Ossorio y Bernard, 1868, p. 14.
* Aquest article és una obra derivada de Galería biográfica de artistas españoles del siglo XIX, una obra de Manuel Ossorio y Bernard publicada a Espanya en 1868, disponible sense restriccions conegudes de dret d'autor. Aquesta obra derivada es troba disponible sota les llicències GNU Free Documentation License i Creative Commons Atribución-CompartirIgual 3.0 Unported.

## Bibliografia

* Ossorio y Bernard, Manuel. «Alabern y Casas (D. Camilo)». A: Galería biográfica de artistas españoles del siglo XIX. I. Madrid: Imprenta de Ramón Moreno, 1868.
# Cromosoma artificial humà

El cromosoma artificial humà, CAH (en anglès: human artificial chromosome, abreujat HAC) és un microcromosoma que actua com a nou cromosoma en una població de cèl·lules humanes. Això és que, en lloc de 46 cromosomes, a cèl·lula en podria tenir 47 amb el 47è essent molt petit, aproximadament de 6-10 megabases de mida, i capaç de portar nous gens introduïts pel científics. Abans que els cromosomes artificials humans (de 1997) se n'havien creat dels llevats i dels bacteris.
Els cromosomes artificials humans són útils per elucidar la funció dels cromosomes. Quan creixen en cèl·lules HT1080 són mitòticament i citogenèticament estables durant sis mesos.

## Història

John J. Harrington, Gil Van Bokkelen, Robert W. Mays, Karen Gustashaw & Huntington F. Willard de la Universitat Case Western Reserve van publicar el primer informe sobre CAH el 1997. Els van sintetitzar combinat porcions d'alfa ADN satèl·lit amb ADN telomèrici genòmic dins de cromosomes linears.

## Referències

* Formation of de novo centromeres and construction of first-generation human artificial microchromosomes in Nature Genetics 15, 345 - 355 (1997) Harrington and Bokkelen et al.
# Ana María Solsona

Ana María Solsona (Barcelona, 3 de març de 1943) és una presentadora de televisió i actriu de doblatge catalana.
Va desenvolupar la seva carrera professional en Televisió Espanyola i va arribar a convertir-se en un personatge molt popular en Espanya a principis dels anys 60, quan va presentar, al costat de Carmina Alonso, un dels primers programes musicals de la televisió espanyola, que va aconseguir una enorme repercussió en el seu moment: Gran parada (1959-1963). El 1959 fou nomenada pubilla de la ciutat de Barcelona.
Encara que és recordada fonamentalment per aquest espai, també va participar en anys successius en les labors de presentació d'altres programes com Revista para hombres (1963), amb Montserrat Cierco o Noticiario Femenino (1963). També la hi recordarà per ser la que acompanyava el personatge Topo Gigio en les seves primeres aparicions en TVE dins de l'espai Amigos del martes.
Era a més un rostre habitual en la presentació de gales i certàmens musicals retransmesos per la televisió del moment, com el Festival de la Cançó Mediterrània, que va presentar en la seva segona edició (1960) amb Federico Gallo i Isabel Bauzá i en la cinquena (1963) amb el mateix Federico Gallo i Carmina Alonso.
Posteriorment es va retirar de les pantalles, i entre 1978-1995 es va dedicar al doblatge.

## Reconeixements

* Premi Antena de Oro en 1962.

## Referències

* ↑ Entrevista a Ana María Solsona a Santanyí, 1963
* ↑ Topo Gigio en TVE a carta-de-ajuste.blogspot
* ↑ Fitxa de Ana María Solsona a ElDoblaje.

## Enllaços externs

* Ana Maria Solsona, pionera e historia viva de Radio Televisión Española per Francisco Barbachano
* Ellas fueron locutoras de continuidad. Quinta parte. al bloc "La ficha rosa del trivial"
# Eugeni Gassull i Duro

Eugeni Gassull i Duró (Reus, 1936 - Barcelona, 2013) va ser músic i enginyer químic
Als 10 anys ingressà a l'Escolania de Montserrat on aprengué música, violí i cant. Al sortir de l'escolania dirigí el Cor d'Antics Escolans i va fer concerts per tot Catalunya. Va ser deixeble de Cristòfor Taltabull. Estudià enginyeria química a l'Institut Químic de Sarrià, entitat de la que en fou professor. Presidí també l'Associació de Químics de l'IQS. Compaginà les feines professionals amb la música, i dirigí el Cor de Cambra de Barcelona, catalogà i anotà diverses col·leccions musicals, com la Col·lecció Martorell - Solanic, a la Universitat de Barcelona. Va tenir relació amb la Universitat de Lleida, que li publicà el 2011 Guia per a l'elaboració de plans estratègics a la Universitat, feta en col·laboració amb Joan Assens.

## Referències

* ↑ «Mort Eugeni Gassull». Arxivat de l'original el 2014-07-17. [Consulta: 1-VII-2014].
* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 310.
* ↑ «Base de dades de la Col·lecció Martorell-Solanic. UB».
# Ana Paula Polegatch

Ana Paula Polegatch (Guarapuava, estat de Paranà, 21 d'octubre de 1988) és una ciclista brasilera. Del seu palmarès destaquen els dos Campionats nacionals en contrarellotge.

## Palmarès

* 2014
** Campiona del Brasil en contrarellotge
* 2017
** Campiona del Brasil en contrarellotge

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Can Patxot

Can Patxot, coneguda com a Masia Mariona és una masia noucentista de Fogars de Montclús (Vallès Oriental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

La masia Mariona va ser edificada entre 1927 i 1931 per iniciativa de Rafael Patxot i Jubert com a residència d'estiu, sota la direcció de l'arquitecte Josep Danés i Torras, que també va dissenyar la fusteria i la forja, així com el rellotge de sol de ceràmica, col·locat a la façana principal. La casa està formada per planta baixa i dos pisos, amb una torre annexa de planta quadrada i solana porticada.
L'aspecte exterior de l'edifici s'inspira en les masies clàssiques, amb galeries i torre mirador, encara que la distribució interior s'adequa a les necessitats pròpies d'una luxosa residència d'estiu. El jardí que envolta la casa també el va dissenyar per Danés, seguint criteris paisatgístics d'acord amb les característiques del terreny.
Des de l'exili, Rafel Patxot va fer gravar a les dovelles del portal d'entrada la frase "Hostes vindran que de la casa us trauran - 3 d'agost de 1936 - Adéu-siau".

## Història

La masia Mariona va ser edificada entre 1927 i 1931. Durant la Guerra Civil la casa va patir desperfectes i a causa d'un incendi va perdre la majoria del mobiliari.
L'any 2005 es va fer efectiva la donació de la casa a la Diputació de Barcelona per part del seu propietari Rafel Carreras i Patxot, condicionada a l'execució del projecte museogràfic i de trasllat de la seu del parc. Actualment és la seu de l'Oficina del Parc Natural del Montseny. Reserva de la Biosfera i de l'exposició permanent "Univers Patxot"

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Patxot». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 octubre 2017].
# Camfè

El camfè o camfé és un monoterpè bicíclic. És un component minoritari d'alguns olis essencials, com la trementina, l'oli de flor de taronger. S'obté industrialment per isomerització catalítica de l'alfa-pinè. És un dels monoterpens més generalitzats. Pel que fa als altres terpens, és insoluble en aigua, inflamable, incolor i té una olor picant. És un component minoritari d'alguns olis essencials, com la trementina, l'oli de flor de taronger, oli de xiprer, oli de càmfora, oli de citronel·la, neroli, oli de gingebre, valeriana i mango. S'obté industrialment per isomerització catalítica de l'alfa-pinè. El canfene s'utilitza en la preparació de fragàncies i com a additiu alimentari per aromatitzar.
El canfene es biosintetitza a partir de geranil pirofosfat.

## Referències

* ↑ Camfé segons la pronúncia occidental i camfè segons la pronúncia oriental. Per a més informació, consulteu el Llibre d'estil
* ↑ Eggersdorfer, Manfred. Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry (en anglès). Weinheim, Alemanya: Wiley-VCH, 2005. DOI 10.1002/14356007.a26_205. «Terpenes»
* ↑ Pino, Jorge A.; Mesa, Judith; Muñoz, Yamilie; Martí, M. Pilar; Marbot, Rolando «Volatile Components from Mango (Mangifera indicaL.) Cultivars». Journal of Agricultural and Food Chemistry, 53, 6, 2005, pàg. 2213–2223. DOI: 10.1021/jf0402633. PMID: 15769159.
* ↑ Croteau, R.; Satterwhite, D. M.; Cane, D. E.; Chang, C. C. «Biosynthesis of monoterpenes. Enantioselectivity in the enzymatic cyclization of (+)- and (-)-linalyl pyrophosphate to (+)- and (-)-pinene and (+)- and (-)-camphene». The Journal of Biological Chemistry, 263, 21, 1988, pàg. 10063–71. PMID: 3392006.
# Cromosoma en anell

El cromosoma en anell és aquell cromosoma resultant d'una mutació estructural d'un cromosoma lineal. El cromosoma lineal perd els extrems (deleció) i aquests s'uneixen entre si. Així doncs el cromosoma en anell donarà lloc a una monosomia parcial.

## Referències

* ↑ «Anomalías estructurales cromosómicas». Arxivat de l'original el 2018-09-29. [Consulta: 3 octubre 2018].
# Ameghiniana

Ameghiniana és una revista científica sobre paleontologia publicada per l'Associació Paleontològica Argentina. Presenta articles avaluats per experts de recerca original i té com a objectiu tractar tots els aspectes de la paleontologia. Des del 2013 surt sis vegades a l'any.
Fou fundada el 1957 i anomenada en honor del naturalista i paleontòleg argentí Florentino Ameghino.

## Referències

* ↑ «Ameghiniana» (en castellà). Associació Paleontològica Argentina. [Consulta: 13 octubre 2016].
* ↑ «Archives» (en anglès). [Consulta: 1 febrer 2020].
* ↑ Damborenea, S. «Historia de Ameghiniana» (en castellà). PE-APA, 10, 1, 2005.
# Limnonectes plicatellus

Limnonectes plicatellus és una espècie de granota que viu a Malàisia, Singapur i Tailàndia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Yaakob, N., Sukumaran, J., Tzi Ming, L. & Chuaynkern, Y. 2004. Limnonectes plicatellus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 18 d'abril del 2008.
# Can Torrent

«Can Torrent» té aquests significats:
* Can Torrent (Arbúcies),
* Can Torrent (Camallera), casa a Camallera (Alt Empordà)
* Can Torrent (Camprodon), casa de Camprodon
* Can Torrent (Espinelves),
* Can Torrent (Sant Esteve de Palautordera),
* Can Torrent (Santa Susanna), casa a Santa Susanna (Maresme)
# Cabra salvatge de Creta

La Cabra salvatge de Creta o kri-kri (Capra aegagrus creticus), que es considera generalment una subespècie de la cabra salvatge asiàtica, només es troba a la Gorja de Samarià a l'illa de Creta, i als tres petits illots vora Creta de Dia (davant Iràklio), Àgii Theódori (vora Khanià), i Agi Pandes (davant Àgios Nikólaos).
Segons les anàlisis genètiques, sembla que el kri-kri, no seria pròpiament una subespècie diferent de la cabra, sinó que seria un descendent tornat salvatge de les primeres cabres domesticades a la Mediterrània oriental al voltant del 9è mil·lenni aC. De fet, en llibertat s'ha creuat repetidament amb les cabres domèstiques.
De tota manera, sigui quin sigui el seu estatus taxonòmic, el kri-kri és un important símbol de la identitat cretenca.

## Referències

* Bar-Gal, G. K. et al. (2002): «Genetic evidence for the origin of the agrimi goat (Capra aegagrus cretica)». Journal of Zoology, 256: 369-377. DOI:10.1017/S0952836902000407
* Manceau, V. et al. (1999): «Systematics of the genus Capra inferred from mitochondrial DNA sequence data». Molecular Phylogenetics and Evolution, 13: 504-510
# Anacroneuria reedi

Anacroneuria reedi és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Descripció

* L'exemplar adult fa 9,5 mm de llargària total amb una envergadura alar de 12,5.
* Els adults presenten els palps foscos, les antenes completament groguenques, la part dorsal del cap vermell groguenc amb taques més fosques al voltant dels ocels negres, els ulls compostos negres, el pronot marró fosc i rugós amb una ratlla groguenca, el mesonot groc fosc, el metanot completament groc fosc, les potes principalment groc clar, les membranes de les ales anteriors iridescents amb la nervadura groga, l'abdomen groc (tot i que esdevé més fosc vers l'àpex) i els cercs grocs clars.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: l'Argentina.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Navàs, 1919. Mem. Pont. Accad. Nuovi Lincei 2 5:4.
* 1 2 Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Cabo, L.I. & I.R. de Wais, 1988: Anacroneuria reedi (Navàs, 1919) in the Province of Catamarca, Argentina (Plecoptera: Perlidae). Spheniscus, 6:10.

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):169.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:491.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 1r desembre 2011].
# Fernández Díaz

«Fernández Díaz» té aquests significats:
* Cas Fernández Díaz, conjunt de filtracions publicades el 2016 entre Jorge Fernández Díaz i Daniel de Alfonso
* Biografies:
** Alberto Fernández Díaz, president del Partit Popular de Catalunya (1996 - 2002), regidor i president del grup municipal del PP a l'Ajuntament de Barcelona
** Antonio Fernández Díaz "Fosforito" (Puente Genil, Còrdova, 1932), cantaor flamenc
** Fausto Fernández Díaz (Alía, 1956), polític espanyol, alcalde de Rivas-Vaciamadrid i diputat
** Francisco Javier Fernández Díaz (Almeria, 1980), entrenador i director esportiu andalús
** Jorge Fernández Díaz (Valladolid, 1950), polític del PP i Ministre de l'Interior d'Espanya (2011 - 16)
** Jovino Fernández Díaz (Astúries, 1898- Paterna, 1939), alcalde-president del Consell Municipal de Xàtiva durant la Guerra Civil
** Roberto Fernández Díaz (l'Hospitalet de Llobregat, 1954), historiador català, catedràtic d'història moderna de la Universitat de Lleida