OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Alt Tatra

Alt Tatra (en eslovac i en txec: Vysoké Tatry, en polonès: Tatry Wysokie) és una serralada a les fronteres entre Eslovàquia i Polònia. Són una part de les muntanyes Tatres Orientals.

## Descripció

L'Alt Tatra, amb els seus onze pics per sobre dels 2.500 msnm són, juntament amb els Carpats Meridionals, les úniques serralades amb un caràcter alpí en tots els 1200 km de llarg dels Monts Carpats.
La major part i tots els pics més alts de les muntanyes estan situades a Eslovàquia. El punt més alt és el Gerlachovský štít amb 2.655 m. Moltes plantes i animals rars i endèmics són naturals de l'Alt Tatra. Grans depredadors, com l'os, el linx europeu, martes, llop i la guineu viuen aquí.
La zona és ben coneguda pels seus esports d'hivern. Entre les estacions d'esquí estan Štrbské pleso, Starý Smokovec i Tatranská Lomnica a Eslovàquia i Zakopane a Polònia. La ciutat de Poprad és la porta a les estacions del Tatra eslovac.
El primer parc nacional transfronterer europeu va ser creat aquí - el Parc Nacional dels Tatra - Tatranský národný park a Eslovàquia el 1948 i Tatrzański Park Narodowy a Polònia el 1954. Els parcs adjacents són protegits per la UNESCO com Tatra transfronterer Reserva de la Biosfera.

## Pics
### Pics més alts

Els quinze pics més alts de l'Alt Tatra —tots situats a Eslovàquia— són:
| Pic | Elevació (m|ft) | Elevació (m|ft) |
| Gerlachovský štít | 2.655 | 8.711 |
| Gerlachovská veuža | 2.642 | 8.668 |
| Lomnický štít | 2.633 | 8.638 |
| Ľadový štít | 2.627 | 8.619 |
| Pyšný štít | 2.623 | 8.605 |
| Zadný Gerlach | 2.616 | 8.583 |
| Lavínový štít | 2.606 | 8.550 |
| Malamentý Ľadový štít | 2.602 | 8.537 |
| Kotlový štít | 2.601 | 8.533 |
| Lavínová veuža | 2.600 | 8.530 |
| Malamentý pyšný štít | 2.591 | 8.501 |
| Veuľká Litvorová veuža | 2.581 | 8.468 |
| Strapatá veuža | 2.565 | 8.415 |
| Kežmarský štít | 2.556 | 8.386 |
| Vysoká | 2.547 | 8.356 |

### Pics notables

* Kriváň (la "més bella muntanya" d'Eslovàquia)
* Rysy (popular cim polonès-eslovac que creua la frontera)

## Llacs de muntanya
### Principals llacs

* Morskie Oko - 1.395 m, 51 m de profunditat.
* Czarny Staw pod Rysami - 1.583 m de profunditat.
* Wielki Staw Polski - 1.664 m, 79 m de profunditat.
* Štrbské pleso - 1.347 m, 20 m de profunditat.
* Veuľké Hincovo pleso - 1.945 m, 54 m de profunditat.

### Altres llacs

* Zmrzlé pleso
* Ťažké pleso
* Ľadové pleso
* Batizovské pleso
* Veuľké Spišské pleso - 2.019 m, 10 m de profunditat.
* Veuľké Žabie pleso (Mengusovské) - 1.921 m, 7 m de profunditat.
* Vysne Bielovoeske Zabie pleso - 1.699 m, 25 m de profunditat.
* Nizne Bielovodske Zabie pleso - 1.675 m, 21 m de profunditat.
* Czarny Staw Gąsienic - 1.624 m, 51 m de profunditat.

## Vegeu també

* Tatra
* Baix Tatra
* Parc Nacional dels Tatra

## Referències

* ↑ UNESCO preserves (en anglès)
* ↑ «Najvyššie pohoria Slovenska» (en eslovac), 2003. Arxivat de l'original el 2011-10-01. [Consulta: 5 desembre 2016].
# Ankudínovo

Ankudínovo (en rus: Анкудиново) és un poble del krai de Perm, a Rússia, que forma part del raion de Gaini. El 2010 tenia quatre habitants.

## Referències

* ↑ «ВПН-2010. Численность и размещение населения Пермского края» (en rus). Arxivat de l'original el 2013-07-10. [Consulta: 26 agost 2023].
# Ankum (Dalfsen)

Ankum és un poble del municipi de Dalfsen a la província d'Overijssel, al centre-est dels Països Baixos. L'1 de gener de 2021 tenia 90 habitants. El poble està situat al costat de la carretera provincial N340 que va de Zwolle a Dalfsen. Es tracta d'una localitat rural amb dues escoles: una de pública i una de protestant.

## Referències

* ↑ «Tabel: Kerncijfers wijken en buurten 2021» (en neerlandès). Oficina Central d'Estadística, 06-08-2021. [Consulta: 8 agost 2022].
# Anell

«Anell» té aquests significats:
* Anell sinònim de cercle, figura geomètrica caracteritzada per distar tots els punts una mateixa distància a un centre comú.
* Anell (joia), joia de forma circular.
* Anell planetari disc de matèria que envolta alguns planetes.
* Anell (matemàtiques), estructura algebraica.
* Anell (micologia), estructura d'alguns fongs.
* Anell (dendrologia), cada un dels cercles anuals que permeten calcular l'edat dels arbres.
Viccionari
# Aloe aculeata

Aloe aculeata és una espècie del gènere Aloe, de la família de les asfodelàcies. És originària de Sud-àfrica.

## Descripció

Aloe aculeata és fàcilment diferenciada d'altres espècies similars pel conspicu tubercle d'espines a les fulles. Sol confondre's amb Aloe peglerae quan no està en flor, però la presència d'espines a la superfície foliar és una característica exclusiva d'Aloe peglerae.
Té una sola roseta de fins a un metre d'alçada i d'ample. Les fulles són llargues i bastant amples a la base (de 120 mm d'ample), de color verd, corbades cap a l'interior atorgant a la roseta un aspecte arrodonit. El marge de la fulla està armat amb dents triangulars de color marró rogenc. Una característica distintiva de la fulla és la presència de nombroses espines a la superfície. En algunes espècies les espines són d'un color diferent al teixit circumdant que donen a la planta un aspecte motejat.
A les plantes joves la inflorescència és única, ja que la planta madura al maig i es divideix en 3 o 4 branques. Cada raïm és llarg i estret, disminuint gradualment a la punta. Les flors són de forma tubular, de 40 mm de longitud, i varien de color groc a taronja vermellós. Alguns espècimens són uniformes en color, mentre que altres són bicolors. Floreix de maig a juliol (a l'hemisferi nord).

## Distribució i hàbitat

Viu en zones de Sud-àfrica. Es pot trobar a diverses àrees de la Província de Limpopo i a l'extrem nord de Mpumalanga, estenent-se a Zimbàbue, a les zones rocoses dels prats.

## Taxonomia

Aloe aculeata va ser descrita per Illtyd Buller Pole-Evans i publicada a Transactions of the Royal Society of South Africa 5: 34. 1915.

### Etimologia

* Aloe: nom genèric d'origen molt incert: podria ser derivat del grec άλς, άλός (als, alós), "sal" - donant άλόη, ης, ή (aloé, oés) que designava tant a la planta com al seu suc - a causa del seu gust, que recorda a l'aigua del mar. D'aquí va passar al llatí ălŏē, ēs amb la mateixa acceptació, i que, en sentit figurat, significava també "amarg". S'ha proposat també un origen àrab, alloeh, que significa "la substància amarga brillant"; però és més probable un origen complex a través de l'hebreu ahal (אהל), freqüentment citat a texts bíblics.
* aculeata: epítet llatí que significa "amb espines, agullons", fa referència a les que hi ha en el marge de les fulles.

## Referències

* ↑ Dades a Suculents
* ↑ «Aloe aculeata». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 25 març 2013].
* ↑ La Llave del Mundo
* ↑ Balashon-Hebrew Language Detective
* ↑ Douglas Harper, Online Etimology Dictionary, 2001-2012
* ↑ aculeata a Epítetos Botánicos.

## Bibliografia

* Bailey, L.H. & E.Z. Bailey. 1976. Hortus Third i–xiv, 1–1290. MacMillan, New York.
* Gibbs Russell, G. E., W. G. M. Welman, E. Retief, K. L. Immelman, G. Germishuizen, B. J. Pienaar, M. Van Wyk & A. Nicholas. 1987. List of species of southern African plants. Mem. Bot. Surv. S. Africa 2(1–2): 1–152(pt. 1), 1–270(pt. 2).

## Enllaços externs

* http://www.succulents.co.za/aloes/stemless-aloes/aloe-aculeata.php
# Amadeu de Clermont el Vell

* Per a altres significats, vegeu «Amadeu de Clermont el Jove».
Amadeu de Clermont el Vell o Amadeu I de Clermont (Castell d'Hauterives, Delfinat, actual Val d'Isèra, segona meitat del segle xi - Abadia de Bonnevaux, Isèra, 1150), fou senyor d'Hauterives i pare de Sant Amadeu de Lausana. És venerat com a beat per l'Església catòlica.

## Biografia

Amadeu, de la família de Clermont-Tonnerre, era senyor d'Hauterives i de Charmes, nebot de Guigues I d'Albon i cosí de l'emperador Conrad III del Sacre Imperi Romanogermànic. Va casar-se amb Peronella de Borgonya, amb qui va tenir un fill (1110), el futur sant Amadeu de Lausana, i una filla. Molt devot, dedicava temps a la pregària i la meditació; en 1119 va decidir, amb setze cavallers, de retirar-se del món i fer-se monjo. La seva esposa també es retirà amb la seva filla al monestir de Laval-Bressieux.
Primer anà, amb aquests cavallers i el seu fill, al monestir de Bonnevaux (Isèra), sisena fundació cistercenca i sota l'abat Joan. Després d'un any de noviciat, hi feren la professió com a monjos, llevat del petit Amadeu, encara massa jove. El pare, però, veia que l'educació que rebia el seu fill no era tan completa com li havien dit, amb l'excusa que un monjo no havia de saber tant de ciències o lletres altres que les religioses. Decebut, anà llavors a l'abadia de Cluny, on els acollí l'abat Hug de Cluny que educaren millor el petit Amadeu, a Cluny i a la cort imperial.
Amadeu el Vell, però, trobava que Cluny oferia una vida massa regalada, i que l'esperit d'austeritat i pobresa original s'havia perdut (aquest allunyament del carisma fundacional va donar lloc a la recent fundació de l'Orde del Cister, molt més rigorós i auster): volent més rigor i austeritat, tornà sol a Bonnevaux, hi feu penitència i hi visqué la resta de la vida. Fou un model d'humilitat i vida ascètica. Fou enviat per fundar les abadies de Mazan, Montpeyroux (Puy-Guillaume, Alvèrnia), de Tamié (Albertville, Savoia) i de Léoncel (Droma, Roine-Alps). Morí el 14 de gener de 1150 a Bonnevaux. Fou sebollit al cementiri de l'abadia, i portat després a l'església.

## Bibliografia

* Un grand seigneur dauphinois, humble moine cistercien., amb una vida del monjo escrit cap al 1160.
* Louis Cousin. Histoire de plusieurs saints des maisons des comtes de Tonnerre et de Clermont. París: Pierre Esclassan, 1698. "Saints Amédée, père et fils", p. LXXXI-LXXXV, 1-72.
# Amadeu de Savoia-Aosta

Amadeu de Savoia-Aosta és el nom dels següents personatges:
* Amadeu I d'Espanya (1845–1890).
* Amadeu de Savoia-Aosta (III duc d'Aosta) (1898 - 1942)
* Amadeu de Savoia-Aosta (V duc d'Aosta) (1943)
# Annie Anzieu

Annie Anzieu, psicoanalista i assagista francesa, va néixer l'any 1924.
Té un maestria en filosofia i una diploma de logopeda. Al 1958, va obtenir la primera plaça que hi va haver de logopeda a l'hospital de la Salpêtrière.
Va ser membre honoraria de l'Associació Psicoanalitica de França. Juntament amb Florence Guignardm, l'any 1984, va cofundar l'Associació pel psicoanàlisi de l'infant, l'any 1994 va fundar la Societat europea per la psicoanalisi de l'infant i de l'adolescent (SEPEA). D'on ha estat la vicepresidenta i n'és membre honorari. Annie Anzieu va dirigir el departament de psicoterapia del servei de psiquiatria de l'infant de l'hospital de la Salpêtrière.

## Publicacions

* (coll.) Psicoanalisi i llenguatge. Del cos a la paraula, 1977 (ISBN 978-2040045616)
* La Dona sense qualitat. Esquisse psicoanalitic de la feminitat, Dunod, 1989 (ISBN 978-2100489138)
* La inquietant feminitat. A propósit de l'adolescència, Adolescència, 21, 1993/1, « Clínica de la vergonya ».
* Deslligament, renuncia, separació, al Diari de la psicoanalisi de l'infant, n°16, Ruptures i canvis, 1997.
* El Joc en el psicoanalisi del nen, amb Christine Anzieu-Premmereur & S. Daymas, 2000 (ISBN 978-2100508402)
* (coll.) L'envoltori psiquic, Dunod, coll. « Inconscient i cultura » (ISBN 978-2100591886)
* El Treball del psicoterapeuta de nen, Dunod, coll. « Psicoterapies», 2014 (ISBN 978-2100715725)
* El Treball del dibuix en pssicoterapia de l'infant, amb Loïse Barbey, Dunod, coll. « Psicoterapies », 2012 (ISBN 978-2100573318)

## Referències

* ↑ Entretien, Le Carnet Psy, 2004, cf. bibliographie.
* ↑ «Association psychanalytique de France» (en francès). Arxivat de l'original el 2017-08-07. [Consulta: 3 juliol 2017].
* ↑ «Sepea Présentation» (en francès). [Consulta: 3 juliol 2017].
* ↑ Annie, Anzieu,. «BnF Catalogue général» (en francès). [Consulta: 3 juliol 2017].

## Bibliografia

* Françoise Parot i Marc Richelle (dir.), Psychologues de llengua francesa: autobiographies, pàg. 254-255, París, Puf, 1992 (ISBN 978-2-13-044521-0).
* Manteniment amb Annie Anzieu per Alain Braconnier, El Carnet Psy, no 91, 2004 [llegir en línia]
* Manteniment amb Annie Anzieu per Dominique Cupa, Periòdic dels psychologues, fora-seria, 2002
# Amelia Patti

Amelia Patti (Pesaro, Itàlia, 1 de gener de 1831 - París, 8 de desembre de 1915) fou una cantant d'òpera italiana en la tessitura de soprano.

## Biografia

Amelia Patti fou la primera filla dels cantants italians Salvatore Patti, tenor, i Caterina Barili, de soltera Caterina Chiesa, soprano. Els seus germà i germanes van ser el violinista i director d'orquestra Carlo (1842-1873), la soprano Carlotta (1835-1889) i la famosa cantant Adelina Patti (1843-1919), també soprano. Per part de mare, com a fills del seu primer matrimoni amb Francesco Barili, fou germanastra d'Ettore Barili (1828-1874), baríton, Nicolo (1826-1896) i Antonio Barili (1823-1876), baixos, i Clotilde Barili (1827-1858), també soprano.
Amelia, formada per la seva mare, debutà l'any 1848 interpretant el paper d'Abigaille a l'estrena estatunidenca de Nabucco, òpera de Giuseppe Verdi, a la Astor Opera House de Nova York.
L'any següent, participà amb el seu pare en representacions de Roberto Devereux de Gaetano Donizetti.
L'any 1855, va cantar el paper de Maddalena a l'estrena estatunidenca de Rigoletto de Verdi, a l'Acadèmia de Música, on el seu germanastre Ettore Barili, interpretà el paper principal.
L'any 1852, es va casar amb el compositor i el empresari Maurice Strakosch (Moritz com a nom de naixement, 1825-1887), que havia estat l'empresari de la seva germana Adelina. Van ser pares de Giulia (Juliette) Strakosch (1858-1925), també soprano, i de Robert Strakosch (1856-*) empresari de teatres d'òpera.
Durant els seus últims anys de la seva vida va viure a París, exercint de professora de cant.
Amelia Patti va cantar papers de soprano dramàtica i de mezzosoprano als teatres d'òpera més importants d'Amèrica i d'Europa.

## Bibliografia

* Grave, Théodore de. Biographie d'Adelina Patti. Librairie du Castel, 1865.

## Referències

* ↑ Acte de defunció, que inclou la data i el lloc de naixement, 9è Districte de Paris, pàgines 30/31.
# Antena

«Antena» té aquests significats:
* Antena (biologia), apèndix present al segment frontal de molts artròpodes, normalment apariats
* Antena (nàutica), verga de les veles llatines
* Telecomunicacions:
** Antena (ràdio), element que s'encarrega d'enviar o de captar dels senyals electromagnètics tractats prèviament
** Antena d'alt guany, antena amb un estret feix d'ones de ràdio que permet una selecció més precisa del senyal de ràdio
** Antena dipol, antena amb alimentació central emprada per transmetre o rebre ones de radiofreqüència
** Antena parabòlica, antena reflectora d'alt guany, utilitzada per ràdio, televisió per satèl·lit, telecomunicacions de dades i també per radar
** Antena de plasma, tipus d'antena de ràdio actualment en estat de desenvolupament i que està formada per plasma
** Antena de televisió, antena dissenyada específicament per a la recepció de senyals de teledifusió sobre l'aire
# Amytornis

Amytornis és un gènere d'ocells de la família dels malúrids (Maluridae) que habita en zones obertes d'Austràlia.

## Llista d'espècies

Se n'han descrit 13 espècies dins aquest gènere.
* Amytornis barbatus - malur canós carablanc.
* Amytornis woodwardi - malur canós gorjablanc.
* Amytornis dorotheae - malur canós de Carpentària.
* Amytornis striatus - malur canós estriat.
* Amytornis whitei - malur canós roig.
* Amytornis rowleyi - malur canós d'Opalton.
* Amytornis merrotsyi - malur canós de Merrotsy.
* Amytornis housei - malur canós negre.
* Amytornis goyderi - malur canós de l'Eyre.
* Amytornis ballarae - malur canós kalkadoon.
* Amytornis purnelli - malur canós fosc.
* Amytornis textilis - malur canós occidental.
* Amytornis modestus - malur canós becgròs.

## Referències

* ↑ Gill, F.; Donsker, D.; Rasmussen, P. (Eds). 2021. IOC World Bird List (v11.1). doi : 10.14344/IOC.ML.11.1.
# Anders Limpar

Anders Limpar (municipi de Solna, 24 de setembre de 1965) fou un futbolista suec de la dècada de 1990.
Fou 58 cops internacional amb la selecció sueca amb la qual participà en la Copa del Món de Futbol de 1990 i a la Copa del Món de Futbol de 1994.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Arsenal FC, Everton FC i Colorado Rapids.

## Referències

* 1 2 «Anders Limpar: Stats».
* ↑ «World Cup 1994: Match for third place». Arxivat de l'original el 2018-04-06. [Consulta: 7 desembre 2018].
* ↑ «Colorado Rapids 1998/99 players stats». Infoplease.com. [Consulta: 12 setembre 2007].
* ↑ «Colorado Rapids 1999/2000 players stats». Infoplease.com. [Consulta: 12 setembre 2007].
* ↑ «Anders Limpar: Profile».
* ↑ «Anders Limpar is an Evertonian – and Cup medal donation proves it».
* ↑ Anders Limpar a National-Football-Teams.com (anglès)
Anders Limpar amb Suècia - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol de Suècia – Copa del Món de futbol de 1990
1 Andersson •
2 J. Eriksson •
3 Hysén •
4 Larsson •
5 Ljung •
6 R. Nilsson •
7 Nyhlén •
8 Schwarz •
9 Engqvist •
10 Ingesson •
11 Jansson •
12 L. Eriksson •
13 Limpar •
14 J. Nilsson •
15 Strömberg •
16 Thern •
17 Brolin •
18 Ekström •
19 Gren •
20 Magnusson •
21 Pettersson •
22 Ravelli •
Seleccionador: Nordin
Selecció de futbol de Suècia – Copa del Món de futbol de 1994
1 Ravelli •
2 R. Nilsson •
3 P. Andersson •
4 Björklund •
5 Ljung •
6 Schwarz •
7 Larsson •
8 Ingesson •
9 Thern •
10 Dahlin •
11 Brolin •
12 Eriksson •
13 M. Nilsson •
14 Kåmark •
15 Lučić •
16 Limpar •
17 Rehn •
18 Mild •
19 K. Andersson •
20 Erlingmark •
21 Blomqvist •
22 Hedman •
Seleccionador: Svensson :
# Apol·lodor de Cumes

Apol·lodor de Cumes (grec antic: Ἀπολλόδωρος, llatí: Apollodorus), fou un escriptor grec de qui es deia que havia estat el primer gramàtic i crític, tal com diu Climent d'Alexandria. Plini el Vell (Naturalis Historia VII, 37) explica que la seva fama va ser tan gran que va ser honorat per la Lliga Amfictiònica dels grecs.

## Referències

* ↑ 8.Apollodorus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 233
# Arc de triomf de Narva

L'arc de triomf de Narva (en rus Нарвские триумфальные ворота, Nàrvskie triumfàlnie vorota) és un monument erigit a la gran plaça de Narva (coneguda com a plaça Stàtxek en els anys soviètics) a Sant Petersburg el 1814, per commemorar la victòria russa sobre Napoleó Bonaparte. L'estructura de fusta va ser construïda a la carretera que duia a Narva amb el propòsit de donar la benvinguda als soldats que estaven retornant de l'estranger després de la seva victòria sobre Napoleó. L'arquitecte de l'arc de triomf original va ser Giacomo Quarenghi. L'arc de Narva se suposa que va ser la resposta a l'Arc de Triomf del Carrousel de París, aixecat originalment per celebrar la victòria de Napoleó sobre els aliats a la batalla d'Austerlitz, però el material utilitzat va ser d'un guix resistent a la intempèrie que no havia estat pensat per ser permanent.
Entre 1827 i 1834 Vassili Stàssov el va redissenyar i va reconstruir l'arc en pedra. Stàssov també havia erigit una porta similar a la carretera que condueix a Moscou. L'escultor Vassili Demut-Malinovski va ser el responsable de la decoració escultòrica de l'arc. Les escultures de Fama oferint corones de llorer, tal com és convencional als arcs des del temps de l'Imperi Romà, omplen els carcanyols de l'arc central. Nike, la deessa de la victòria en el combat, domina l'arc en un carro estirat per sis cavalls esculpits per Peter Clodt Von Jürgensburg.
L'any 1989 es va obrir un petit museu militar a l'interior de la part superior de l'arc.
A principis del segle xxi la porta va ser restaurada i, segons els experts, estava en unes condicions molt bones l'agost del 2009.

## Referències

* ↑ «Narva Gate is 175 years old rus: Нарвским воротам — 175 лет» (en rus). City. fontanka.ru, 18-08-2009 [Consulta: 21 agost 2009].

## Enllaços externs

* Fotos i altres dades de l'arc (anglès)
# Antoni Viladamor

Antoni Viladamor fou arxiver del l'Arxiu Reial de Barcelona natural de Barcelona. Va escriure un «Cronicó de Catalunya» en 1585 del manuscrit es va aprofitar molt Pujades com diu Marcillo. Nicolás Antonio diu que en 1558 era arxiver reial de Barcelona. Potser va haver de dir el 1585 com a nota el Pare Caresmar. D'Antoni de Viladamor, escriu Narcís Feliu de la Penya en els seus «Anales de Cataluñya», que es va distingir en el setge de Perpinyà l'any de 1543. Va ser contemporani o de temps poc distant de Carbonell, ja que en un manuscrit que es conserva en el reial arxiu de Barcelona, va veure Ustarroz continuades en ell al marge algunes notes de mà de Carbonell, i a més els signes d'aquest i de Viladamor.

## Bibliografia

* Torres i Amat, Fèlix. Memorias para ayudar a formar un diccionario crítico de los escritores catalanes y dar alguna idea de la antigua y moderna literatura de Cataluña (en castellà). Barcelona: Imprenta de J. Verdaguer, 1836, p. 661 [Consulta: 9 novembre 2013].

## Enllaços externs

* «Antoni Viladamor». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Antoine Vérard

Antoine Vérard va ser un editor francès actiu entre el 1485 i 1512. Edità:
* 1486 : Les Cent Nouvelles nouvelles, Bibliothèque Nationale de France, (Rés. Y².174, fol. Q 1v);
* 1488 : Le Livre des trois vertus, Christine de Pisan, Antoine Vérard in 1488;
* 1488 : Chevalier délibéré Olivier de la Marche;
* 1488 : Aristote, Ethiques, Politiques and Yconomique, traduït al francès per Nicole Oresme;
* 1490 : Les apologues et fables de Laurens Valle, tra[n]slatees de latin en francois. [Paris, Antoine Vérard, ca. 1490]. [36] leaves. woodcuts: illus. 28,5 cm. (fol.)
* 1491 : Mystère de la vengeance (Bibliothèque Nationale, Paris, Réserve Yf 72.
* 1493 : L'art de bien viure et de bien mourir, etcætera. Paris [Antoine Vérard] per André Bocard, 12 Feb. 1453 [i.e. 1493/94].
* 1496 : La Légende dorée; Jacobus de Voragine
* 1498 : De la généalogie des dieux [98] BN J 845;
* 1498 : Les regnars traversants les périlleuses voyes des folles fiances du monde, tableau en prose et en vers des abus et des fourberies dont les hommes se rendent coupables. Exhortacion où par les premières lettres des lignes, trouverez le nom de lacteur de ce présent livre et le lieu de sa nativité. Iehan Boucher Natif de Poictiers [117], Paris, Antoine Vérard, Masson in 4° 626, Catalogue BM;
* 1485 : Catholicon abbreviatum, the first French-Latin dictionary.
* 1492 : Lamentations de Matheolus
* 1498 : (?) Bible historiale complétée (text de Pierre Comestor i Guiart);
* 1500 : Les regnars... Exhortacion où par les premières lettres des lignes, trouverez le nom de lacteur de ce present livre et le lieu de sa nativité, par «Iehan Boucher Natif de Poictiers», BN Rés Yh 7, BM;
* 1502 Le Jardin de plaisance et fleur rhetorique;

## Referències

* ↑ «History of publication of the Catholicon abbreviatum». Arxivat de l'original el 2006-05-03. [Consulta: 11 octubre 2015].

## Bibliografia

* Renouard, Philippe (1965) Répertoire des imprimeurs parisiens, libraires, fondeurs de caractères, et correcteurs d'imprimerie depuis l'introduction de l'imprimerie à Paris (1470) jusqu'à la fin du seizième siècle. Paris: Minard
* Winn, Mary Beth (1997) Antoine Verard, Parisian Publisher, 1485-1512. Genève: Droz
# Antònia Febrer Santandreu

Antonia Febrer Santandreu (Manacor, Mallorca, 24 de gener de 1973) és una política mallorquina, diputada al Congrés dels Diputats en la VII Legislatura
És diplomada en Ciències Empresarials i va obtenir un màster en sistemes impositiu i procediment tributari. Ha treballat com a administrativa a Fomento de Construcciones y Contratas (FCC) i en el Col·legi Oficial d'Arquitectes de les Illes Balears. El 1994 es va afiliar a les Noves Generacions, joventuts del Partit Popular, de les que n'ha estat secretària de la secció de Manacor. A les eleccions generals espanyoles de 2000 fou escollida diputada per Mallorca i ha estat vocal de la Comissió d'Educació, Cultura i Esport, de la Comissió d'Economia i Hisenda i de la Comissió de Ciència i Tecnologia.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats