OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llebre corsa

La llebre corsa o, en alguerès, llebre corsegana (Lepus corsicanus) és una espècie de llebre originària d'Itàlia i de l'illa de Còrsega (França). Viu en hàbitats de tipus mediterrani, a altituds de fins a 1.500 metres.
Ha estat perjudicada per la introducció en els seus hàbitats de la llebre comuna (Lepus europaeus), no només per la competició que representa sinó perquè l'espècie introduïda és portadora de malalties que estan matant exemplars de L. corsicanus. A més, tot i ser una espècie protegida, la dificultat de distingir al camp les dues espècies fa que L. corsicanus acabi essent abatuda pels caçadors en els llocs on coincideix amb L. europaeus, que sí que es pot caçar.
Les seves poblacions també estan amenaçades per la reducció de l'hàbitat.

## Referències

* ↑ «Llebre «corsegana»». Diccionari de alguerés. [Consulta: 3 novembre 2011].
* 1 2 3 4 Conservazione e gestione della lepre italica (Lepus corsicanus) Arxivat 2006-05-11 a Wayback Machine. (italià)
Espècies vivents de lagomorfs :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Euarchontoglires :
Ochotonidae :
Leporidae :
Categoria :
# Llengües nyulnyulanes

Les llengües nyulnyulanes són una petita família de llengües aborígens australianes, estretament emparentades i parlades al nord-est d'Austràlia.
Les llengües nyulnyulanes formen dues branques establertes sobre la base d'innovacions lèxiques i morfològiques.
       Nyulnyul, Bardi-Djawi, Dyaberdyaber, Nimanburru.
       Jukun, Yawuru, Warrwa, Nyigina, Ngumbarl.

## Comparació lèxica

Els numerals en les diverses llengües nyulnyulanes són:
| GLOSSA | occidental | occidental | occidental | occidental | occidental | oriental | oriental | oriental | proto-nyulnyulà |
| GLOSSA | Nyulnyul | Djawi | Bardi | Dyaberdyaber | Nimanbur | Yawuru | Nyigina | Warrwa | proto-nyulnyulà |
| '1' | war | wandjari | aRindji | | | waranyjarri | wingair | wanyjarri | * wanyjarri / * waɲɟari / |
| '2' | kujarr | kuyarra | gudjara | gudjara | kujarr | gujarra | kutjara | kujarra | * kutjarra / * kucara / |
| '3' | irrjiwar | edjar | | | | Gudit-i | 2 + 1 | | * irrdji-wanyjarr / * irɟi-waɲɟar / (?) |
| '4' | kujarra kujarr | 2 + 2 | | | 2 + 2 | | 2 + 2 | | * 2 + 2 |

## Referències

* ↑ Bowern 2004: Bardi Verb Morphology in Historical Perspective PhD, Harvard University
* ↑ [Australian Numbers (M. Rosenfelder)]

## Bibliografia

* Bowern, Clara. 2004: Bardi Verb Morphology in Historical Perspective PhD, Harvard University Stokes, B; McGregor, W. B.. «Classification and subclassification of the Nyulnyulan languages». A: N. Evans. The Non-Pama–Nyungan Languages of Northern Australia: Comparative Studies of the Continent’s Most Linguistically Complex Region. Canberra: Pacific Linguistics, 2003, p. 29–74.
# Lli (teixit)

El lli, tela de lli o teixit de lli és una tela teixida a partir del lli cultivat.

## Història

Sembla que aquest és un dels cultius més antics de fibra tèxtil i hi ha petjades de la seu de fa 5.000 anys a l'Àsia Menor, que tendeix a fer suposar que es tracta del seu origen. Va ser introduït a Europa fa 2.000 anys. No obstant això, segons un recent descobriment, els més antics rastres de la costura del lli es remunten a fa més de 36.000 anys, a la Geòrgia occidental.
Els babilonis i egipcis usaven cordes de lli. Les tires que envolten les mòmies dels faraons es van fer també de lli. Calia gairebé un quilòmetre de fil per momificar un adult.
En època romana les veles dels vaixells es feien de lli.

## Característiques

Es tracta d'una fibra vegetal amb un cultiu que necessita fertilitzants i pesticides.
La seva qualitat de fibra natural en fa un teixit hipoalergènic i li dona la propietat de ser un bon regulador tèrmic (aïllament l'hivern, transpirable l'estiu).

## Fabricació

Aquest teixit s'obté mitjançant la maceració de les tiges del cultiu del lli enterrades sota l'acció del temps, per tal d'extreure'n fibres tèxtils. Aquestes fibres es raspen i molen per treure'n la part llenyosa (espadilles) i finalment es pentinen de manera que es puguin filar i després es teixeixen per formar una tela.
França és el país líder a Europa en el cultiu del lli, sobretot a Picardia, Normandia, Bretanya i al Pas-de-Calais. També se'n fa a Flandes.
Una part important de la producció es realitza a l'est d'Europa, però encara hi ha una producció d'alta qualitat localitzada a Irlanda, Itàlia i Bèlgica.
S'han desenvolupat tècniques de processament que són respectuoses amb el medi ambient i no produeixen productes de rebuig, sinó productes derivats com pasta de paper palla, de llavors i oli de llinosa, etc.
Gràcies als nous tractaments com l'acabat easy care incloent els suavitzants, el lli manté les seves qualitats amb el temps, no es deforma i no fa borrim o borrissol.
Avui en dia, aquesta tela s'utilitza per a la confecció de vestits, roba de la llar o tapisseria.

## Vegeu també

* Lli
* Biso
* Gènere Linum

## Referències

* ↑ Les fibres tèxtils més antigues trobades a Geòrgia de Le Figaro;11de setembre de 2009
* ↑ Histoire naturelle de Pline. F. Didot freres, fils et cie, 1865, p. 711–.
Viccionari
# Lli blau

El lli blau o lli de Narbona (Linum narbonense) és una espècie de lli silvestre. La seva distribució és latemediterrània, és autòctona als Països Catalans però no es troba a les Illes Balears.

## Descripció

Camèfit herbaci de bas més o menys lignificada i amb diverses tiges, de 20 50 cm d'alt. Bràctees i sèpals àmpliament escariosos al marge; pètals d'un blau viu de 25 a 40 mm; sèpals de 8-14 mm.les seves fulles són alternades i lanceolades, amb un únic nervi, sèssils o gairebé sense pecíol. Les flors són solitàries, terminals, pentàmeres de cinc pètals). Floreix de març a agost.

## Hàbitat

Pasturatges mesoxeròfils (mitjanament secs) joncedes. Viu des del nivell del mar fins als 1700 metres d'altitud.

## Sinònims

* Linum reflexum Aiton [1789]
* Linum barrasii Pau [1894]
* Linum paniculatum Moench [1802]
* Linum acuminatum Moench
* «Linum narbonense L., 1753 - Taxon n°3764 - BDNFF v4.02». Arxivat de l'original el 2009-11-05. [Consulta: 17 abril 2011].

## Referències

* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països Catalans
# Lihir

Lihir, en llengua nativa Niolam, és una illa volcànica de Papua-Nova Guinea situada al nord de Nova Irlanda en l'arxipèlag Bismarck.

## Geografia

És la principal illa d'un grup d'illes dites "illes Lihir". Està incorporada administrativament a la província de Nova Irlanda.

## Economia

El 1982 es va descobrir or a l'illa i es va començar a explotar el 1997. Dos jaciments, "Minifie" i "Lienetz", estan situats en el cràter d'un volcà inactiu anomenat Luise Caldera en la costa est d'aquesta illa.

## Erradicació del pian

L'illa de Lihir es coneix pel fet de ser el lloc on l'epidemiòleg Oriol Mitjà va realitzar els seus estudis per a l'erradicació del pian, una MTD d'origen bacterià. Mitjà, que hi treballava des de 2010, va trobar una enorme prevalença de la infecció entre els menors de l'illa, per la qual cosa va assajar un nou tractament molt més barat i fàcil d'administrar, consistent en una sola dosi d'azitromicina en forma de pastilla. Amb aquest descobriment va idear un projecte, amb el suport de l'OMS, per erradicar el pian, amb la qual cosa podria esdevenir la segona malaltia humana erradicada completament.

## Referències

* ↑ http://volcano.si.edu/volcano.cfm?vn=254010
* ↑ Muller, Daniel; Leander Franz; Sven Petersen; Peter Herzig; Mark Hannington «Comparison between magmatic activity and gold mineralization at Conical Seamount and Lihir Island, Papua New Guinea». Mineralogy and Petrology, 79, 2003, pàg. 259–283.
* ↑ «Lihir gold mines». Arxivat de l'original el 2008-09-07. [Consulta: 20 juliol 2021].
* ↑ «Submarine Volcanoes». Department of Geosciences, Oregon State University. [Consulta: 9 març 2011].
* ↑ A. M. Y.. «El metge Oriol Mitjà, premi Príncep de Girona de ciència». El Periódico, 04-04-2013. [Consulta: 11 abril 2020].
* ↑ Mitjà Villar, Oriol. Strategies to control Yaws and other Neglected Tropical Diseases in the South Pacific Islands / Estrategias para el control del Pián y otras Enfermedades Tropicales Desatendidas en Islas del Pacífico Sur (Tesi: Doctorat). Universitat de Barcelona, 2012-06-01.

## Vegeu també

* Illes Lihir
* Llista de volcans

## Enllaços externs

* Fotos Illa de Lihir
* Mina d'or de Lihir Arxivat 2008-09-07 a Wayback Machine.
# Liu Chuang

Liu Chuang –en xinès, 劉闖– (27 de desembre de 1974) és una esportista xinesa que va competir en judo, guanyadora d'una medalla de bronze als Jocs Asiàtics de 1994, i una medalla de bronze al Campionat Asiàtic de Judo de 1995.

## Palmarès internacional

Jocs Asiàtics :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 1994 | Hiroshima ( Japó) | 3 | –56 kg |
| Campionat Asiàtic ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 1995 | Nova Delhi ( Índia) | 3 | –56 kg |

## Referències

* ↑ Liu Chuang Arxivat 2012-12-15 a Wayback Machine. en Sports-reference.com (SR/Olympic Sports) (anglès)
* ↑ Liu Chuang en Judoinside.com (anglès)
# Lleys

Lleys és el nom dels següents personatges:
* Jaume-Joan Lleys i Agramont (Figueres, 1803-Castelló d'Empúries, 1853), mestre de capella i compositor
* Isidre Lleys i Pagès (Figueres, 1837-1922), organista i sacerdot, nebot de Jaume-Joan Lleys
# Llac Cross

El llac Cross és un llac de Manitoba, al Canadà. Es troba al curs del riu Nelson, al nord del llac Winnipeg. És llarg i estret i s'estén 102 km en direcció est-nord-est. La seva superfície és de 590 km², cosa que el converteix en el novè llac més gran a la província. Hi ha nombroses illes al seu interior.
Les comunitats de les Primeres Nacions de Cross Lake i Cross Lake First Nation es troben a la vora del llac.

## Referències

* ↑ Atlas of Canada. «Rivers in Canada». Arxivat de l'original el 10 abril 2007. [Consulta: 17 març 2015].
* ↑ «Google Maps Distance Calculator». [Consulta: 7 gener 2015].
* ↑ «World Lake Database (Cross Lake)». Arxivat de l'original el 2012-07-16. [Consulta: 29 agost 2014].
* ↑ «Natural Resources Canada-Canadian Geographical Names (Cross Lake)». [Consulta: 29 agost 2014].
* ↑ «Atlas of Canada Toporama». [Consulta: 29 agost 2014].
# Lliri de Sant Pere

El lliri de Sant Pere, lliri bord, calabruixa o pipiu blanc (Ornithogalum narbonense L.) és una planta perenne del gènere Ornithogalum, dins la família de les asparagàcies, que viu a erms i garrigues de la conca mediterrània i en particular, als Països Catalans, a les illes de Mallorca, Menorca, Eivissa i Formentera. Els seus bulbs tenen propietats diürètiques i laxants. Es reconeix per la seva inflorescència que és un raïm allargat de flors. Les altres espècies del gènere tenen la inflorescència en forma de falsa umbel·la (corimbe), pel que no és possible la confusió. (Vegeu, per exemple, el vicaris, per comparar). És una herba de trenta a setanta centímetres d'alçada, amb un bulb subterrani i fulles allargades amb forma d'espasa. Floreix d'abril a juny. Les peces florals són de color blanc per dintre i amb una línia verda per defora. Les flors van obrint-se de forma seqüencial de baix cap a dalt de tal manera que cada dia només hi ha algunes flors obertes del conjunt de la inflorescència. Els fruits queden erectes. Viu a camps secs, voreres de camins i terrenys rocallosos.

## Referències

* ↑ «Ornithogalum narbonense» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 23 abril 2023].
* 1 2 3 Ornithogalum narbonense Herbari Virtual de la Mediterrània Occidental
* ↑ «Ornithogalum narbonense». Arxivat de l'original el 2010-08-23. [Consulta: 10 setembre 2010].
# Llengua VSO

Una llengua VSO o llengua Verb Subjecte Objecte (sent l'últim un sinònim de complement directe), és aquella que, més sovint, disposa els elements de l'oració en aquest ordre, per exemple: Menja el noi les taronges. S'ha de tenir en compte que moltes llengües permeten diversos ordres dels constituents, però típicament es pot discernir un ordre bàsic, i és segons aquest que una llengua es classifica.
Llengües VSO inclouen l'àrab clàssic i l'estàndard modern, les llengües celtes vives (però no el còrnic, el qual és extint o reviscut), les llengües amazigues, la llengua maia clàssica, el tagàlog, el cebuà, el maori, el malgaix, i el tongalès.
Aquest concepte pertany a la tipologia, la categorització de les llengües segons característics compartits, un d'aquests característics sent l'ordre dels sintagmes de la frase.
Segons un estudi de 402 llengües, l'ordre VSO és el tercer més comú dels sis possibles ordres, amb un 9,20% de les llengües estudiades. L'ordre més comú és el SOV, amb el 44,78% de les llengües estudiades, lleugerament més comú que l'ordre SVO. Aquests dos ordres representen més del 85% de les llengües del món, un fet sociolingüísticament interessant atès que hi ha fins a sis possibles ordres bàsics de constituents.

## Exemples

En gal·lès, en una frase amb un verb simple, el verb es troba al principi de la frase, seguit pel subjecte i els compliments (si n'hi ha). Un exemple és:
| Frase | Siaradodd Aled y Gymraeg | Siaradodd Aled y Gymraeg | Siaradodd Aled y Gymraeg |
| Paraules | Siaradodd | Aled | y Gymraeg |
| Glose | parlà | Aled | DEF gal·lès |
| Parts | Verb | Subjecte | CD |
| Traducció | N'Aled parlà gal·lès | N'Aled parlà gal·lès | N'Aled parlà gal·lès |
En els temps composts, el verb auxiliar (el verb conjugat), típicament bod (ésser), precedeix el subjecte i els altres verbs el segueixen. Complements (si n'hi ha) els segueixen. Es forma habitualment el temps present així:
| Frase | Mae Aled yn siarad y Gymraeg | Mae Aled yn siarad y Gymraeg | Mae Aled yn siarad y Gymraeg |
| Paraules | Mae | Aled | yn siarad | y Gymraeg |
| Glose | és | Aled | parla | DEF gal·lès |
| Parts | verb auxiliar | subjecte | verb principal | CD |
| Tranducció | N'Aled parla gal·lès | N'Aled parla gal·lès | N'Aled parla gal·lès |

## Inversió a SVO

En qüestions, algunes llengües SVO permeten o requereixen que el verb sigui mogut al principi de la frase; exemples inclouen el català i el castellà, en què és possible però no necessari. Llengües en què és obligatori (llevat les qüestions per a confirmar una cosa dita per l'altra persona) inclouen el francès i algunes llengües germàniques, com ara l'anglès.

## Vegeu també

* Llengua SOV
* Llengua SVO
* Llengua OVS
* Llengua VOS
* Llengua OSV

## Referències

* ↑ Tomlin, Russel S. Basic Word Order: Functional Principles (en anglès). Londres: Croom Helm, 1986. ISBN 0709924992.
# Lepturella

Lepturella és un gènere de plantes de la subfamília de les cloridòidies, família de les poàcies. És originari de l'oest tropical d'Àfrica.
Va ser descrit per Albert Spear Hitchcock a Journal of the Washington Academy of Sciences 23(10): 452. 1933.
Alguns autors ho inclouen en el gènere Oropetium.

## Taxonomia

* Lepturella aristata Stapf 1912
* Lepturella capensis (Stapf) Stapf

## Referències

* 1 2 Watson L, Dallwitz MJ. «The grass genera of the world: descriptions, illustrations, identification, and information retrieval; including synonyms, morphology, anatomy, physiology, phytochemistry, cytology, classification, pathogens, world and local distribution, and references». The Grass Genera of the World, 2008. Arxivat de l'original el 2014-11-01. [Consulta: 4 març 2010].
* 1 2 3 «Lepturella». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 1r novembre 2014].
# Lepturopetium

Lepturopetium és un gènere de plantes de la subfamília de les cloridòidies, família de les poàcies. És originari de Nova Caledònia, Illes Marshall i les Illes Cocos. El nom del gènere deriva de la combinació dels noms de dos gèneres de la família Lepturus i Oropetium.

## Taxonomia

* Lepturopetium kuniense (Morat a Adansonia 20(4): 378, t. 1 1981)
* Lepturopetium marshallense (Fosberg i Sachet, 1984)

## Referències

* ↑ Watson L, Dallwitz MJ. «The grass genera of the world: descriptions, illustrations, identification, and information retrieval; including synonyms, morphology, anatomy, physiology, phytochemistry, cytology, classification, pathogens, world and local distribution, and references». The Grass Genera of the World, 2008. Arxivat de l'original el 2006-02-22. [Consulta: 3 febrer 2010].
* ↑ «Lepturopetium». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 6 febrer 2010].

## Enllaços externs

* Grassbase - The World Online Grass Flora
# Llista d'alcaldes de Santa Eulàlia de Ronçana

Llista d'alcaldes de Santa Eulàlia de Ronçana:
* Josep Riera i Camp (1897 - 1902)
* Mateu Dantí i Artigues (1902 - 1904)
* Josep Margenat i Poch (1904 - 1904)
* Francesc Brustenga i Màrgens (1904 - 1909)
* Josep Riera i Camp (1909 - 1916)
* Josep Uñó i Calderó (1916 - 1918)
* Josep Riera i Camp (1918 - 1923)
* Enric Gubern i Pineda (1923 - 1924)
* Jaume Dantí i Puigdomènech (1924 - 1930)
* Josep Brustenga i Oller (1930 - 1934)
* Pere Riera i Pujol (1934 - 1935)
* Josep Ciurans i Rocasalbas (1935 - 1936)
* Pere Riera i Pujol (1936 - 1936)
* Esteve Moret i Cuscó (1936 - 1936)
* Lluís Dantí i Bonet (1936 - 1936)
* Jesús Jorba i Pons (1936 - 1937)
* Joan Puigdomènech i Palà (1937 - 1937)
* Esteve Moret i Cuscó (1937 - 1937)
* Joan Francàs i Ventura (1937 - 1939)
* Pere Codina i Torruella (1939 - 1939)
* Joan Duran i Rocasalbas (1939 - 1951)
* Esteve Barbany i Casabayó (1951 - 1956)
* Jaume Maspons i Barbany (1956 - 1973)
* Francesc Brustenga i Galceran (1973 - 1979)
* Jaume Valls Bassa (1979 - 1983)
* Francesc Brustenga i Galceran (1983 - 1987)
* Josep Uñó i Ciurans (1987 - 2003)
* Jaume Dantí i Riu (2003 - 2007)
* Enric Barbany i Bages (2007 - 2011)
* Joaquim Brustenga i Etxauri (2011 - 2015)
* Francesc Bonet i Nieto (2015 -)

## Enllaços externs

* Diccionari biogràfic d'alcaldes i alcaldesses del Vallès Oriental, del Museu de Granollers, amb les biografies dels alcaldes
# Llista d'alcaldes de Tagamanent

Llista d'alcaldes de Tagamanent:
* Segimon Portet i Collell (1901 - 1911)
* Cristòfol Grau i Esteve (1912 - 1916)
* Josep Grau i Casals (1917 - 1923)
* Miquel Marsal i Espinàs (1923 - 1925)
* Josep Grau i Casals (1926 - 1932)
* Àngel Torndelacreu i Moncau (1933 - 1936)
* Bonaventura Brillàs i Robert (1936 - 1937)
* Ramon Mateu i Sans (1937 - 1938)
* Joan Portet i Massó (1939 - 1954)
* Francesc Grau i Sentias (1954 - 1968)
* Valentí Leiro i Paz (1968 - 1979)
* Josep Vila i Sans (1979 - 1987)
* Núria Jordà i Vila (1987 - 1988)
* Jaume Font i Rosell (1988 - 2007)
* Jordi Morera i Cortines (2007 - 2011)
* Ignasi Martínez i Murciano (2011 -

## Enllaços externs

* Diccionari biogràfic d'alcaldes i alcaldesses del Vallès Oriental, del Museu de Granollers, amb les biografies dels alcaldes
# Les Oliveres (Marfà)

Les Oliveres és un paratge del terme municipal de Castellcir, a la comarca del Moianès. Pertany a l'enclavament de la Vall de Marfà.
Estan situades al nord de la casa de Marfà, a la dreta de la Riera de Marfà. És a llevant dels Camps de Marfà, a migdia de l'extrem sud-oest de la Solella de la Datzira i al nord-oest de la Tosca.

## Enllaços externs

* Les Oliveres en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Les Obagues

«Les Obagues» té aquests significats:
# Leòfron

Leòfron (grec antic: Λεόφρων, llatí: Leophron), fill d'Anaxilau, fou un tirà de Règion.
Segons Dionís d'Halicarnàs va succeir al seu pare com a tirà. Probablement era el fill gran dels dos fills d'Anaxilau, però encara era menor quan el pare va morir, car va exercir la regència en nom seu Mícit fins que Leòfron va arribar al poder amb el suport de Hieró I de Siracusa, que va destituir Mícit. Dionís no esmenta els noms de cap dels fills d'Anaxilau, però diu que van regnar sis anys del 467 aC al 461 aC, fins que els va enderrocar una revolta popular que va esclatar a Règion i Zancle el 461 aC.
Altres autors, com Justí i Ateneu de Nàucratis, parlen de Leòfron conduint la guerra contra la veïna ciutat de Locres i mostrant la seva magnificència en els Jocs Olímpics davant de la multitud reunida. La seva victòria en els jocs va ser celebrada per Simònides de Ceos.

## Referències

* ↑ Leophron a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 760
# Alyaksandr Kulchy

Alyaksandr Kulchy (Hòmiel, 1 de novembre de 1973) és un exfutbolista belarús de la dècada de 1990.
Fou 102 cops internacional amb la selecció de Belarús.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Dynamo Moscow i Shinnik Yaroslavl.

## Referències

* ↑ Футбольныя зборныя Беларусі і Літвы згулялі ўнічыю 1:1
* ↑ Belarus – Record International Players
* ↑ Alyaksandr Kulchy Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Profile (rus)
* ↑ Alyaksandr Kulchy a National-Football-Teams.com (anglès)
# Lepturidium

Lepturidium és un gènere monotípic de plantes de la subfamília de les cloridòidies, família de les poàcies. La seva única espècie: Lepturidium insulare Hitchc. i Ekman, és originària de Cuba de l'Illa de Pinos. És una espècie halòfila que creix en les sorres blanques de l'illa.
Alguns autors ho inclouen en el gènere Brachyachne.

## Referències

* 1 2 Watson L, Dallwitz MJ. «The grass genera of the world: descriptions, illustrations, identification, and information retrieval; including synonyms, morphology, anatomy, physiology, phytochemistry, cytology, classification, pathogens, world and local distribution, and references». The Grass Genera of the World, 2008. Arxivat de l'original el 2006-11-01. [Consulta: 3 febrer 2010].
* ↑ «Lepturidium». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 6 febrer 2010].

## Enllaços externs

* Grassbase - The World Online Grass Flora
# Marc Nevi

Marc Nevi (en llatí Marcus Naevius) va ser un magistrat i polític romà del segle ii aC. Formava part de la gens Nèvia, una gens romana d'origen plebeu.
Va ser elegit tribú de la plebs a finals de l'any 185 aC per exercir el càrrec durant l'any 184 aC. En iniciar el període i a instigació de Marc Porci Cató, que llavors era censor, va acusar Escipió Africà el Vell d'haver estat subornat a Antíoc III el Gran per obtenir avantatges en els tractats de pau amb els romans. Un fragment del discurs que Escipió va fer en defensa seva, l'ha conservat Aule Gel·li, encara que diu que en una altra versió (o potser en una altra ocasió) els acusadors d'Escipió el Vell van ser uns tribuns anomenats Petilii instigats també per Cató. El resultat final de l'acusació no se sap.

## Referències

* ↑ Aule Gel·li. Les nits àtiques IV,18
* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/1145?rgn=full+text;view=image;q1=NaeviusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 1135-1136. ]