OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Paul Gonzales

Paul Gonzales (Los Angeles, 18 d'abril de 1964) és un boxejador estatunidenc, ja retirat, que va competir durant la dècada de 1980.
El 1983 es proclamà campió de pes minimosca amateur dels Estats Units, alhora que també guanyà una medalla de plata als Jocs Panamericans disputats a Caracas. El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles, on guanyà la medalla d'or en la categoria del pes minimosca del programa de boxa.
L'11 d'agost de 1985 va començar la seva carrera professional. En el seu tercer combat va guanyar el títol del pes mosca de la NABF derrotant al veterà Alonzo Strongbow Gonzalez. Va defensar el seu títol una vegada, guanyant per decisió a Orlando Canizales el 20 de juliol de 1986. Després de perdre una decisió controvertida davant Ray Medel pel títol de pes mosca USBA el 17 de juny de 1988, va tornar a desafiar Canizales, aquesta vegada pel cinturó de pes gall IBF, el 10 de juny de 1990. Va perdre per KO al segon assalt. Dues derrotes més el van dur a posar punt-i-final a la seva carrera esportiva el 1991.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Paul Gonzales, Jr.». [Consulta: 25 maig 2024].
* ↑ "Mexicanos: A History of Mexicans in the United States", Manuel G. Gonzales. Page 299. Indiana University Press, 2000. ISBN 0-253-21400-9, ISBN 978-0-253-21400-3
* ↑ OLYMPICS; A Promise, a Death and a Dream – New York Times
* ↑ «Paul Gonzales» (en anglès). boxrec.com/.
# Patty Kempner

Patty Kempner (Augusta, 24 d'agost de 1942) és una nedadora estatunidenca, ja retirada, especialista en braça, que va competir durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on disputà dues proves del programa de natació. En els 4x100 metres estils, formant equip amb Lynn Burke, Carolyn Schuler i Chris von Saltza, guanyà la medalla d'or, mentre en els 200 metres braça fou setena.
Durant la seva carrera esportiva va batre dos rècords mundials, guanyà dos campionats nacionals de l'AAU de les 100 iardes braça (1957 i 1958) i guanyà una medalla de plata als Jocs Panamericans de 1959.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Patty Kempner». [Consulta: 12 juliol 2021].
* ↑ «Pan American Games - Swimming and Diving». [Consulta: 12 juliol 2021].
# Rineloricaria platyura

Rineloricaria platyura és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 14 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba als rius costaners que van des de la desembocadura del riu Amazones fins al riu Essequibo.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1862-1863. Atlas ichthyologique des Indes Orientales Néêrlandaises, publié sous les auspices du Gouvernement colonial néêrlandais. Vol. II. Siluroïdes, Chacoïdes et Hétérobranchoïdes. Amsterdam. Atlas Ichthyol. v. 2. 1-112.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Müller, J. & F. H. Troschel 1849. Fische (pp. 618-644). A Reisen in Britisch-Guiana in den Jahren 1840-1844. Im Auftrag Sr. Mäjestat des Königs von Preussen ausgeführt von Richard Schomburgk. [Versuch einer Fauna und Flora von Britisch-Guiana.] v. 3. Berlin. Reisen British Guiana.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Schaefer, S. A. (1986). Historical biology of the loricariid catfishes: phylogenetics and functional morphology. Unpublished D. Phil. Thesis, The University of Chicago, Chicago, Estats Units. 290 pp.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Efraïm de Querson

Efraïm (en llatí Ephraem o Ephraim, en grec antic Ἐφραὴμ o Ἐφραὶμ) fou un religiós que va ser bisbe de Querson a Crimea.
En el títol de la seva única obra publicada se l'anomena arquebisbe i alguns autors el qualifiquen de màrtir. Va ser l'autor d'un relat sobre un miracle de les relíquies de Climent de Roma quan va ressuscitar el cos d'un nen, ofegat mentre anava en peregrinació a veure la seva tomba submarina. Un altre relat d'Efraïm sobre els miracles de Climent el menciona Lleó Al·laci que l'anomena amb el nom d'Ephraemius.

## Referències

* ↑ 4.Ephraim a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 28
# Sonia Gutiérrez Lloret

Sonia Gutiérrez Lloret és catedràtica d'arqueologia a la Universitat d'Alacant des de 2003, sent especialista en l'estudi del territori i de la ceràmica de l'alta edat mitjana a les comarques meridionals del País Valencià i al sud-est de la península Ibèrica, i considerada una de les especialistes en arqueologia medieval d'al-Andalus mes importants d'Espanya.
Dirigeix el Projecte Domus: viure en Ilici i co-dirigeix els projectes arqueològics d'El Tolmo de Minateda i el Castellar de la Morera d'Elx. Fou directora de l'Institut Universitari d'Investigació en Arqueologia de la Universitat d'Alacant de 2014 a 2019, i és membre del Patronat del Museu Arqueològic Nacional d'Espanya des de 2022.

## Obres

* Arqueología: introducción a la historia material de las sociedades del pasado, Universitat d'Alacant, 1997. ISBN 9788479086589
* La cora de Tudmir. De la antigüedad tardía al mundo islámico: poblamiento y cultura material, Casa de Velázquez, 1996.
* Cerámica común paleoandalusí del sur de Alicante (siglos VII-X), Alacant, Caja de Ahorros Provincial, 1988. ISBN 848631450X
* El Castellar d'Elx. L'origen de la ciutat medieval: Museu Arqueològic i d'Història d'Elx "Alejandro Ramos Folqués", MAHE, 1 octubre-8 desembre 2010, Elx, 2010 (obra col·lectiva coordinada també per Pierre Guichard i J. L. Menéndez Fueyo). ISBN 8492667060 i ISBN 9788492667062

## Referències

* ↑ Martínez, Emilio. «Sonia Gutiérrez, catedrática de Arqueología de Alicante: "La desigualdad no solo existe en las ciencias puras"» (en castellà). El Español, 11-02-2022. [Consulta: 17 setembre 2022].
* ↑ Wickman, Lauren «Sonia Gutiérrez Lloret: "La arqueología española está sufriendo duramente las consecuencias de la crisis"». The Cult [Consulta: 11 maig 2015].
* ↑ Malpica Cuello, Antonio «Entrevista a Sonia Gutiérrez Lloret». Debates de Arqueología Medieval, 01-12-2013, pàg. 351-358.
* ↑ I., S. «Arranca el "Proyecto Domus" en el yacimiento de La Alcudia» (en castellà). Informacion, 20-01-2017. [Consulta: 17 setembre 2022].
* ↑ «El MARQ inicia las excavaciones en el yacimiento del Castellar de la Morera». Arqueología Medieval. [Consulta: 1r febrer 2016].
* ↑ «logo Departament de Prehistòria, Arqueologia, Història Antiga, Filologia Grega i Filologia Llatina Departaments Departament de Prehistòria, Arqueologia, Història Antiga, Filologia Grega i Filologia Llatina». Universitat d'Alacant. [Consulta: 17 setembre 2022].
* ↑ Press, Europa. «La catedrática de arqueología de la UA Sonia Gutiérrez Lloret ingresa en el Patronato del MAN», 19-07-2022. [Consulta: 17 setembre 2022].
* ↑ «Dialnet. Sonia Gutiérrez Lloret» (en castellà). Dialnet. [Consulta: 13 juny 2016].

## Enllaços externs

* «Sonia Gutiérrez Lloret. ÁREA DE ARQUEOLOGÍA» (en castellà). Universitat d'Alacant. [Consulta: 13 juny 2016].
* «Sonia Gutiérrez Lloret» (en anglès). Academia. [Consulta: 13 juny 2016].
# Sis dies de Herning

Els Sis dies de Herning era una cursa de ciclisme en pista, de la modalitat de sis dies, que es corria a Herning (Dinamarca). La seva primera edició data del 1974, i es van disputar fins al 1998 amb un parèntesi del 1984 al 1994. Gert Frank, amb cinc victòries, és el ciclista que més vegades l'ha guanyat.

## Palmarès

| Any | Primers | Segons | Tercers |
| 1974 | Leo Duyndam Ole Ritter | Klaus Bugdahl Dieter Kemper | Ferdinand Bracke Julien Stevens |
| 1975 | Leo Duyndam Ole Ritter | Klaus Bugdahl Wolfgang Schulze | Graeme Gilmore Dieter Kemper |
| 1976 | Albert Fritz Wilfried Peffgen | Donald Allan Danny Clark | Gert Frank Ole Ritter |
| 1977 | Gert Frank René Pijnen | Donald Allan Danny Clark | Patrick Sercu Ole Ritter |
| 1978 | Donald Allan Danny Clark | Gert Frank René Pijnen | Patrick Sercu Niels Fredborg |
| 1979 | Gert Frank René Pijnen | Donald Allan Danny Clark | Wilfried Peffgen Kim Gunnar Svendsen |
| 1980 | Gert Frank Patrick Sercu | Donald Allan Danny Clark | Horst Schütz Roman Hermann |
| 1981 | Gert Frank Hans-Henrik Ørsted | Donald Allan Danny Clark | Wilfried Peffgen Kim Gunnar Svendsen |
| 1982 | Donald Allan Danny Clark | René Pijnen Patrick Sercu | Gert Frank Hans-Henrik Ørsted |
| 1983 | Gert Frank Hans-Henrik Ørsted | Jørgen Marcussen René Pijnen | Josef Kristen Henri Rinklin |
| 1984-94 | No disputats |
| 1995 | Jimmi Madsen Jens Veggerby | Urs Freuler Bjarne Riis | Kurt Betschart Bruno Risi |
| 1996 | Silvio Martinello Bjarne Riis | Jimmi Madsen Jens Veggerby | Danny Clark Michael Sandstöd |
| 1997 | Jimmi Madsen Jens Veggerby | Kurt Betschart Bruno Risi | Silvio Martinello Bjarne Riis |
| 1998 | Kurt Betschart Bruno Risi | Jimmi Madsen Rolf Sørensen | Silvio Martinello Jesper Skibby |

## Referències

* 1 2 «6 jours de Herning (Danemark)». [Consulta: 18 desembre 2022].
* 1 2 «6 jours de Herning (Danemark)». Memoire du Cyclisme. [Consulta: 19 setembre 2016].
# Solana de Mascaró

La Solana de Fontana és una solana del terme municipal de Castell de Mur, dins de l'antic terme de Guàrdia de Tremp, al Pallars Jussà. Es troba en territori de l'antiga quadra de l'Espona.
Està situada a l'esquerra de la llau de Mascaró, al sud de l'Obac del Barranc de l'Espona i al nord de l'Obaga de Ponet.
# Solana de Fontana

La Solana de Fontana és una solana del terme municipal de Castell de Mur, dins de l'antic terme de Mur, al Pallars Jussà. Es troba en territori del poble de Vilamolat de Mur.
Està situada a llevant de Vilamolat de Mur, al nord de l'Arner de Petit i al sud de la llau de la Solana, al sud-oest del Solà de la Roca.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Solana de Montpedrós

La Solana de Montpedrós és una solana del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, al Pallars Jussà, en territori que havia estat de la caseria de bordes de Segan.
Es troba a llevant d'Hortoneda i a ponent de Segan, a la dreta de la llau de Lleixier, al vessant sud-oest del Montpedrós.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Solana de Nadal

Les Solanes de Nadal és una solana del terme municipal de Castell de Mur, dins de l'antic terme de Mur, al Pallars Jussà. Es troba en territori del poble de Vilamolat de Mur.
Estan situades al vessant sud-oriental de la carena on es troba Vilamolat de Mur, a llevant de la Planta de Josep i al sud de la Solana de Fontana. Discorre pel seu costat sud la llau del Clot del Roure i, de fet, aquestes solanes són el límit septentrional del Clot del Roure.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Solana de Palles

La Solana de Palles és una solana del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, al Pallars Jussà, en territori que havia estat de l'antic poble de Perauba.
Es troba a llevant d'Hortoneda, a prop del límit nord del terme municipal, proper al terme municipal de Baix Pallars, del Pallars Sobirà. És a la dreta de la llau de la Solana de Palles, al nord de l'Obaga de Sacoberta i al nord-oest del Pletiu de la Solana de Palles. És el vessant meridional del Serrat dels Trossos dels Arrendadors.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Sinhalita

La sinhalita és un mineral de la classe dels borats. Rep el seu nom del sànscrit Sinhala, que vol dir Sri Lanka, la seva localitat tipus.

## Característiques

La sinhalita és un borat de fórmula química MgAl(BO₄). Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 6,5 i 7.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la sinhalita pertany a «06.AC - Monoborats, B(O,OH)₄, amb i sense anions addicionals; 1(T), 1(T)+OH, etc.» juntament amb els següents minerals: pseudosinhalita, behierita, schiavinatoïta, frolovita, hexahidroborita, henmilita, bandylita, teepleïta, moydita-(Y), carboborita, sulfoborita, lüneburgita, seamanita i cahnita.

## Formació i jaciments

Es troba, en general, en masses irregulars a les roques metamòrfiques d'alt grau; poques vegades es formen cristalls euèdricaes en marbres mineralitzats. Va ser descoberta l'any 1952 a Sri Lanka. Sol trobar-se associada a altres minerals com: espinel·la, serendibita, ludwigita i warwickita.

## Referències

* ↑ «Sinhalite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 27 juny 2016].
* ↑ «Sinhalite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 27 juny 2016].
# Sistema elèctric de l'Estació Espacial Internacional

El sistema elèctric de l'Estació Espacial Internacional és un recurs crític per a l'Estació Espacial Internacional (ISS), ja que permet a la tripulació viure còmodament, operar amb seguretat l'estació, i per dur a terme experiments científics. El sistema elèctric de l'ISS utilitza panells solars per convertir directament la llum del sol a electricitat. Un gran nombre de cèl·lules es munten en matrius per produir alts nivells de potència. Aquest mètode d'aprofitament de l'energia solar s'anomena fotovoltaica.
El procés de recol·lecció de llum solar, convertir-la en electricitat, i administrar i distribuir aquesta electricitat acumula un excés de calor que pot danyar l'equip de les naus espacials. Aquesta calor ha de ser eliminada per a un funcionament fiable de l'estació espacial en òrbita. El sistema energètic de l'ISS utilitza radiadors per dissipar la calor lluny de les naus espacials. Els radiadors estan ombrejats de la llum solar i s'alineen cap al fred buit de l'espai profund.

## Referències

* «Power to the ISS!». NASA, November 13, 2001. Arxivat de l'original el de desembre 23, 2006. [Consulta: de març 26, 2013].
* «Powering the Future: NASA Glenn Contributions to the International Space Station (ISS) Electrical Power» (pdf). NASA, 01-11-2000. Arxivat de l'original el 2011-04-16. [Consulta: 26 març 2013].
# Sony Watchman

Sony Watchman és una marca registrada de televisió de butxaca produïda per Sony.

## Enllaços externs

* Pàgina de Reverse Time (anglès)
* La Curta Història de la TV Portàtil (anglès)
* Sony Watchman at Walkman Central (anglès)
* Vintage Micro Television Arxivat 2013-12-12 a Wayback Machine. (anglès)
# Serrat de la Gavarnera

El Serrat de la Gavarnera és un serrat del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
Està situat al nord de la vall del barranc de la Vall, al nord-est de la vila d'Abella de la Conca. És el serrat que queda emmarcat entre el barranc de Cal Calafí, a ponent, i el barranc de Cal Palateres, a llevant.
És un contrafort de la Serra de Carreu, i té al nord-oest el Serrat de les Alzineres.

## Etimologia

Joan Coromines associa Gavarnera i Gavernera a Gavarrera. Totes dues són variants diferents del nom de la planta de la gavarra, i tenen el significat de serrat embardissat. Aquest mot és d'origen iberobasc, associat amb el bas gaparra (esbarzer).

## Referències

* ↑ Coromines, 1995.

## Bibliografia

* COROMINES, Joan. "Gavarra". A Onomasticon Cataloniae. IV D-J. Barcelona: Curial Edicions Catalanes i Caixa d'Estalvis i Pensions de Barcelona "La Caixa", 1995. ISBN 84-7256-825-3.

## Enllaços externs

* El Serrat de la Gavarnera en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# St. Francis (Dakota del Sud)

St. Francis (lakota: Sápauŋ thí; "casa catòlica") és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 675 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, St. Francis tenia 675 habitants, 183 habitatges, i 131 famílies. La densitat de població era de 723,9 habitants per km².
Dels 183 habitatges en un 47,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 19,1% hi vivien parelles casades, en un 34,4% dones solteres, i en un 27,9% no eren unitats familiars. En el 21,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,5 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,12.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 42,4% tenia menys de 18 anys, un 9,9% entre 18 i 24, un 24,9% entre 25 i 44, un 14,4% de 45 a 60 i un 8,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 23 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 18.750 $ i la renda mediana per família de 20.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 18.333 $ mentre que les dones 18.750 $. La renda per capita de la població era de 7.026 $. Entorn del 48,6% de les famílies i el 57,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Ullrich, Jan F. New Lakota Dictionary. 2a edició. Bloomington, IN: Lakota Language Consortium, 2014. ISBN 978-0-9761082-9-0 [Consulta: 17 gener 2015]. Arxivat 2016-10-18 a Wayback Machine.
* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- St. Francis». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- St. Francis». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Sphodros

Sphodros és un gènere d'aranyes migalomorfes, de la família dels atípids (Atypidae). Viu als Estats Units i Mèxic. El 1980, la seva espècie tipus va sortir del gènere Atypus i ubicada en el seu propi gènere.

## Taxonomia

* Sphodros abboti Walckenaer, 1835 — EUA
* Sphodros atlanticus Gertsch & Platnick, 1980 — EUA
* Sphodros coylei Gertsch & Platnick, 1980 — EUA
* Sphodros fitchi Gertsch & Platnick, 1980 — EUA
* Sphodros niger (Hentz, 1842) — EUA, Canadà
* Sphodros paisano Gertsch & Platnick, 1980 — EUA, Mèxic
* Sphodros rufipes (Latreille, 1829) — EUA

## Notes

* ↑ Platnick 2009

## Referències

* Platnick, Norman I. (2009): The world spider catalog, version 9.5. American Museum of Natural History.
# Rallina

Rallina és un gènere d'ocells de la família dels ràl·lids (Rallidae) que habita zones humides i boscoses de l'ecozona Indomalaia, Nova Guinea, Melanèsia i Nord d'Austràlia.

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.11, 2011) aquest gènere està format per 4 espècies, si bé sovint s'inclouen a Rallina les 4 espècies que el COI ubica al gènere Rallicula.
* rasclet de les Andaman (Rallina canningi).
* rasclet de jungla (Rallina eurizonoides).
* rasclet cama-roig (Rallina fasciata).
* rasclet tricolor (Rallina tricolor).

## Referències

* ↑ El gènere Rallina a TAXONOMICON Rev. 13-10-2010 (anglès)
# Etheostoma raneyi

Etheostoma raneyi és una espècie de peix de la família dels pèrcids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a Nord-amèrica: Mississipi.

## Referències

* ↑ BioLib
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Powers, S.L. i R.L. Mayden, 2003. Etheostoma cervus: A new species from the Forked Deer River system in western Tennessee with comparison to Etheostoma pyrrhogaster (Percidae: Subgenus Ulocentra). Copeia (3):576-582.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Rumex alpinus

La paradella alpina (Rumex Alpinus) és una espècie de la família de les poligonàcies.

## Descripció

Planta herbàcia perenne amb una gran envergadura. La tija comença a ramificar-se en la part superior de la planta. Aconsegueix un creixement elevat, d'uns 50 a 100 centímetres. El gruix rizoma creix horitzontalment. Poc després que la neu es fonga apareixen uns brots amb una coloració que va des del verd-groguenc al roig. La part inferior de les fulles tenen una vora ondulada i pot atènyer fins a 50 centímetres de llargària. Aquestes són com les fulles lanceolades de tija llarga.
La planta té una llarga panícula floral densament ramificada. El fruit té la closca verda. A l'interior de la closca estan els fruits (sense dents) d'un color marró rogenc. El fruit és limitat per la closca, formada per tres peces. El període de floració és de juny a agost.

## Hàbitat

La paradella alpina creix a les muntanyes del centre i sud d'Europa. En zones elevades, entre 1200 a 2600 metres sobre el nivell del mar. L'espècie s'ha trobat establida a Escòcia i Amèrica del Nord. Prefereixen zones d'herba alta, humides i sòls rics en nitrats.

## Usos

Antigament, les fulles de la paradella alpina es coïen i es conservaven com xucrut. Ja que brindaven una valuosa quantitat de proteïnes als porcs.
En la medicina popular, el rizoma, com el del ruibarbre, s'ha utilitzat com a laxant.

## Referències

* http://www.ibiblio.org/pfaf/cgi-bin/arr_html?Rumex+alpinus
# Drongo modest

El drongo modest (Dicrurus modestus) és un ocell de la família dels dicrúrids (Dicruridae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva humida africana, des de Sierra Leone, Guinea i Libèria cap a l'est fins al sud de Camerun, l'illa de Bioko, sud de la República Centreafricana, nord, nord-est, sud-oest i centre de la República Democràtica del Congo, est de Sudan del Sud, Uganda i oest de Kenya cap al sud fins al nord-oest d'Angola, illa Príncipe.

## Referències

* ↑ «Drongo modest». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/10/2023(català)