OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Medi òptic

Un medi òptic és el material a través del qual es propaguen les ones electromagnètiques. És un tipus de medi de transmissió. La permitivitat i la permeabilitat del medi defineixen com s'hi propaguen les ones electromagnètiques. El medi té una impedància intrínseca que ve donada per:
       $\eta ={E_{x} \over H_{y}}$
On $E_{x}$ i $H_{y}$ són el camp elèctric i el camp magnètic, respectivament.
En una regió sense conductivitat elèctrica, l'expressió es simplifica a:
       $\eta ={\sqrt {\mu \over \varepsilon }}\ .$
Per exemple, en l'espai lliure la impedància intrínseca s'anomena impedància característica del buit, denotada per Z$_0$, i:
       $Z_{0}={\sqrt {\mu _{0} \over \varepsilon _{0}}}\ .$
Les ones es propaguen a través del medi amb una velocitat $c_{w}=\nu \lambda$, on $\nu$ és la freqüència i $\lambda$ és la longitud d'ona de les ones electromagnètiques. Aquesta equació també es pot escriure de la següent forma:
    $c_{w}={\omega \over k}\ ,$
On $\omega$ és la freqüència angular de l'ona i $k$ és el nombre d'ona de l'ona. En enginyeria elèctrica, el símbol $\beta$, anomenat la constant de fase, se sol utilitzar en comptes de $k$.
La velocitat de propagació de les ones electromagnètiques en l'espai lliure, un estat de referència estàndard idealitzat (com el zero absolut per la temperatura) es denota per convenció per c$_0$:
    $c_{0}={1 \over {\sqrt {\varepsilon _{0}\mu _{0}}}}\ ,$
On $\varepsilon _{0}$ és la constant elèctrica i $~\mu _{0}\$ és la constant magnètica.

## Bibliografia

* Raymond Serway & Jewett J (2003). Physics for scientists and engineers (6th ed.). Belmont CA: Thomson-Brooks/Cole. ISBN 0-534-40842-7.
* John D Joannopouluos; Johnson SG; Winn JN; Meade RD (2008). Photonic crystals : molding the flow of light (2nd ed.). Princeton NJ: Princeton University Press. ISBN 978-0-691-12456-8.

## Referències

* ↑ Segpns ISO 31-5, NIST i BIPM.

## Vegeu també

* Radiació de Čerenkov
* Espectre electromagnètic
* Òptica
* Espai lliure
# Son Sala

Son Sala és una antiga possessió del terme municipal de Campos, Mallorca que confrontava amb el camí de Campos a Llucmajor, amb la possessió d'es Gomeles i la de Païssa de Llucmajor. Era coneguda com a Onxa, ja que originàriament havia estat l'alqueria Onxa musulmana. El 1576 era de Jaume Sala. El 1642 pertanyia a l'honor Bartomeu Sala “d'Onxes” i era dedicada a vinya i a conreu de cereals. Actualment en deriven, entre altres propietats menors, les possessions de Son Sala i Son Saleta.

## Construccions

Les cases de la possessió presenten una gran façana principal orientada a llevant, sobre la qual es denoten diverses reformes al llarg de la història. El portal forà, d'arc de mig punt dovellat, s'emmarca pràcticament sobre l'eix que separa el bloc més modern a l'esquerra amb el més vell de la dreta. Al bloc modern de l'esquerra s'obre un segon portal, de llinda, i a la planta superior hi ha una finestra balconera més dues petites. Més cap a l'esquerra hi ha els edificis agrícoles. El bloc primitiu compta també amb un vell portal d'arc de mig punt, amb dovelles de gran mida. Al costat de la dreta s'obren dues finestres, i dues més a damunt amb ampit. A l'esquerra hi ha dos finestrons més i un portal de llinda cegat.

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 15. Palma: Promomallorca, p. 44. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ Roser, G. i al. «Son Sala». A: Catàleg de Béns Patrimonials de Campos (pdf). III. Ajuntament de Campos, Gener 2006, p. 875-877 [Consulta: 14 setembre 2024]. Arxivat 2014-09-17 a Wayback Machine.
# Bofill

* No s'ha de confondre amb Bufill.
«Bofill» té aquests significats:
* Toponímia:
** Casa Bofill, diversos indrets
** Can Bofill, diversos indrets
** Les mines d'En Bofill, mines abandonades construïdes a principis de segle XX
* Biografies:
** Antoni Maria de Ferrater i Bofill, arquitecte membre del GATCPAC
** Gustau Bofill i Capella, industrial i polític català
** Jaume Bofill Mates (Olot, 1878 — Barcelona, 1933), escriptor, poeta noucentista i polític
** Joan Bofill i Tauler, advocat català
** Joan Maria Bofill i Roig (Figueres, 1845 - 1918), empresari, físic i polític català
** Josep Maria Bofill i Pichot (Barcelona, 1860 - Sant Julià de Vilatorta, 1938), metge i entomòleg català
** Maria Bofill (Barcelona, 1937), ceramista catalana
** Miquel Bofill i Abelló (Santiago de Xile, 1950), filòleg i polític català
** Pedro Bofill Abeilhe (Alcazarquivir, 1946), polític espanyol
** Ricard Bofill i Leví (Barcelona, 1939 - 2022), arquitecte i urbanista català
** Roser Bofill i Portabella (Barcelona, 1931- 2011), periodista catalana
# Mas Angelats i Capella de Santa Isabel d'Hongria

Mas Angelats i Capella de Santa Isabel d'Hongria és un conjunt de Campelles (Ripollès) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

La capella forma part d'un conjunt edificis presidit per un gran volum principal d'habitatge en format per dos cossos de tres plantes simètrics respecte un nucli d'unió que queda en segon pla respecte de dos volums sortints. El conjunt es troba abandonat.
La capella neoromànica està dedicada a Santa Isabel d'Hongria.

## Referències

* 1 2 «Mas Angelats i Capella de Santa Isabel d'Hongria». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 11 maig 2021].
# Les Chênes: Monographie du genre Quercus

Les Chênes. Monographie du genre Quercus, (abreujat Chênes), va ser una sèrie de volums de llibres editats per P. Lechevalier. Es van editar vuit volums, entre els anys 1934 i 1954.

## Referències

* ↑ Tropicos

## Enllaços externs

* Descripció a IPNI
# Paretroplus nourissati

Paretroplus nourissati és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Madagascar.

## Referències

* ↑ Bleeker, P. 1868. Description de trois espèces inédites de Chromidoïdes de Madagascar. Versl. Akad. Amsterdam (Ser. 2) v. 2: 307-314.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Poll, M. & J.P. Gosse 1995: Genera des poissons d'eau douce de l'Afrique. Mémoire de la Classe des Sciences. Académie royale de Belgique. 9: 1-324.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Sparks, J. 2008. Phylogeny of the cichlid subfamily Etroplinae and taxonomic revision of the malagasy cichlid genus Paretroplus (Teleostei: Cichlidae). Bulletin of the American museum of Natural history, 314: 1-151.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Brosmind Studio

Brosmind és un estudi gràfic creat el 2006, centrat en la il·lustració, situat a Barcelona. Va ser fundat pels germans Juan (1978) i Alejandro Mingarro (1981), naturals d'Osca i formats com a dissenyadors gràfic i de producte, respectivament.
El seu estil es basa fonamentalment en la combinació de fantasia i humor amb un toc renovat i optimista. Les il·lustracions de l'estudi han estat guardonats amb els premis més prestigiosos com Cannes Lions, Clio, Eurobest, Graphis, Sol, CdeC, Laus –entre d'altres. S'han convertit en els il·lustradors espanyols més publicats en Lüzer's Archive i, recentment, van ser seleccionats per a Lüzer's Archive Special 200 Best Illustrators Worldwide. Entre els seus clients hi ha noms tan coneguts com Nike, Microsoft, Virgin, Gillette, Honda, McDonald's o Kidrobot fins marques de cotxe com Honda, Land Rover, Volkswagen, etc.

## Referències

* 1 2 Llanos, Héctor «Brosmind, los hermanos ilustradores de Huesca que triunfan en el mundo» (en castellà). Huffington Post, 07-05-2015.
* ↑ «Brosmind: «El humor es un valor añadido»». Article de la revista Monográfica on Brosmind parla de la seva visió de l'humor en el disseny i la il·lustració.
* ↑ Jiménez, Jesús «'Brosmind', un estudio de diseño catalán que triunfa en todo el mundo». RTVE, 17-12-2014.
* ↑ Ávalos, Almudena; Collado, Noelia «Españoles que triunfan fuera de España». El País. Arxivat de l'original el 2021-01-30 [Consulta: 24 gener 2021].
* 1 2 «Juan y Alejandro Mingarro | CreativeMornings/BCN». Presentació dels Brosmind al web dels Creative Mornings.
# Matteo Alemanno

Matteo Alemanno (Lecce, 16 d'agost de 1967) és un autor de còmics italià. Publica els seus primers treballs durant la dècada de 1990 a la revista "Schizzo". El seu debut professional el fa en 2003 amb la sèrie Mèche Rebelle, publicada per Dupuis amb guions de Zidrou.

## Referències

* ↑ «Matteo a BéDéthèque» (en francès). [Consulta: 20 novembre 2015].
* ↑ Ceriolo, Laura. «[https://www.nikonclub.it/forum/index.php?act=attach&type=post&id=184749 TRA FUMETTO E GIOCO: DISEGNI VENEZIANI Disegni di Matteo Alemanno]» (en italià).
# Beitzà

Beitzà (en hebreu: ביצה) és un tractat de la Mixnà de l'ordre de Moed. El nom de Beitzà es refereix a la primera paraula del tractat, com és usual als llibres antics d'Orient. El terme Yom Tov, d'altra banda, resumeix el contingut principal del tractat, el tractament de les festes religioses. El tractat parla sobre les disposicions legals relatives als dies festius en els quals no s'ha de treballar, encara que la preparació d'aliments està permesa, a diferència del Shabat i el Yom Kipur. Aquests són els primers i els darrers dies de Pésaj i de Sucot, així com el Xavuot i el Roix ha-Xanà, (l'any nou jueu). Tanmateix, existeixen altres diferències al tractat entre els dies festius abans esmentats. Shabat i Yom Kipur també tenen els seus propis tractats a la Mixnà. En el primer capítol hi ha dos principis: en primer lloc, l'equip necessari per realitzar les activitats pròpies dels dies festius ha de ser preparat el dia anterior. D'altra banda, cal assegurar-se de que les activitats que es duen a terme, tant en els dies laborables com en els dies festius, es porten a terme d'una manera especial en els dies festius. El segon capítol està dedicat principalment a la preparació dels aliments, mentre que el tercer capítol se centra en el tractament de les mascotes i els animals salvatges. A continuació, la Mixnà discuteix les disposicions per al comerç d'aliments. Els capítols quart i cinquè tracten sobre les qüestions relatives al transport d'objectes. Es pot trobar més informació en la Tosefta, així com en la Guemarà de la Terra d'Israel i en el Talmud de Babilònia.

## Referències

* ↑ www.kodesh.snunit.k12.il/
Moed (סדר מועד)
Shabbat
Eruvin
Pesahim
Shekalim
Yoma
Sucà
Beitzà
Roix ha-Xanà
Taanit
Meguilà
Moed Katan
Haguigà :
# Liam O'Flaherty

Liam O'Flaherty (1896 - 1984) fou un escriptor irlandès del segle xx.

## Obra
### Novel·la

* The Wilderness, 1927
* Thy Neighbour’s Wife, 1923
* The Black Soul, 1924
* The Informer, 1925 (adaptada al cinema: El delator)
* Mr Gilhooley, 1926
* The Assassin, 1928
* The House of Gold, 1929
* The Return of the Brute, 1929
* The Puritan, 1932
* Skerrett, 1932
* The Martyr, 1933
* Hollywood Cemetery, 1935
* Famine, 1937
* Land, 1946
* Insurrection, 1950

### Narrativa curta

* Spring Sowing, 1924
* Civil War, 1925
* The Terrorist, 1926
* The Child of God, 1926
* The Tent, 1926
* The Fairy Goose, 1927
* Red Barbara and Other Stories, 1928
* The Mountain Tavern, 1929
* The Wild Swan, 1932
* The Short Stories of Liam O’Flaherty, 1937
* Two Lovely Beasts, 1948
* Dúil (en irlandès), 1953
* The Stories of Liam O’Flaherty, 1956
* Irish Portraits, 1970
* The Pedlar’s Revenge & Other Stories, 1976
* All Things Come of Age (conte infantil), 1977
* A Test of Courage (conte infantil), 1977

### Altres

* Darkness (obra de teatre), 1926
* The Life of Tim Healy (biografia), 1927
* Joseph Conrad, 1930
* Two Years (autobiografia), 1930
* I Went to Russia political, 1931
* The Ecstasy of Angus (gènere fantàstic), 1931
* Shame the Devil (autobiografia), 1934
* The Letters of Liam O’Flaherty (correspondència, editada per A.A. Kelly), 1996

## Referències

* ↑ «The unofficial Liam O'Flaherty Homepage» (en anglès).
# Ous a la benedictina

Els ous a la benedictina (anglès: eggs Benedict), també denominats ous Benedict, són un plat que consisteix en dues meitats d'un muffin, generalment coberts amb pernil cuit, cansalada o pastrami, ous escumats i salsa holandesa.

## Origen

Existeixen diferents possibles explicacions de l'origen dels ous Benedict. A una entrevista realitzada a la columna "Talk of the Town" del The New Yorker l'any 1942, l'any abans de la seva mort, Lemuel Benedict, un corredor retirat de Wall Street, reclamava al luxós Waldorf Hotel l'any 1894 de trobar la cura contra la caparra i per això va demanar: «buttered toast, poached eggs, crisp bacon and a hooker of hollandaise» (torrada emmantegada, ous escalfats, cansalada cruixent i salsa holandesa). Oscar Tschirky, el maître d'hôtel i conegut com al llegendari «Oscar of the Waldorf», va ser impressionat per la petició i aviat la va incloure al menú d'esmorzars, però va substituir la torrada pel muffin anglès.
Craig Claiborne el setembre de l'any 1967 va escriure una columna a The New York Times Magazine sobre la carta rebuda per Edward P. Montgomery, un americà que residia a França. A la carta, Montgomery hi relatava que el plat va ser creat pel comodor E. C. Benedict, un banquer que va morir l'any 1920 a l'edat de 86 anys. Montgomery va incloure una recepta per als eggs Benedict, esmentant que l'hi havia ensenyat la seva mare, qui la va rebre del seu germà, que era, al seu torn, amic del comodor.
Mabel C. Butler, de Vineyard Haven, Massachusetts en una carta de novembre de 1967 impresa al The New York Times Magazine respon a Montgomery, explicant la «veritable història, ben coneguda pels parents de l'esposa de Le Grand Benedict», de qui ella va ser una client. La història diu així: «Els esposos Benedict, quan vivien a New York al final de segle, menjaven cada divendres a Delmonico's. Un dia, la senyora Benedict va dir al maitre d'hotel: ‘No tenir avui res de nou i de diferent a suggerir?’ i ell els va indicar ous escaldats sobre una torrada de bagels anglesos i una tira de pernil, tot això recobert de salsa holandesa.»

## Referències

* ↑ «Ous a la benedictina». CCMA. [Consulta: 12 novembre 2022].
* ↑ «31.03.2022 | Cuinem ous a la benedictina». À Punt, 31-03-2022. [Consulta: 12 novembre 2022].
* ↑ «Recepta pas a pas: Ous a la benedictina». Condis, 24-01-2019. [Consulta: 12 novembre 2022].
* ↑ G., M. «Com preparar ous a la benedictina baixos en calories». Regió7, 17-07-2017. [Consulta: 12 novembre 2022].
* ↑ Benedict, Cutts. «Eggs Benedict New York: Feedback». Arxivat de l'original el 1998-12-01. [Consulta: 20 abril 2007].
* ↑ "Talk of the Town" del The New Yorker, data: 19 de desembre de 1942
* ↑ Claiborne, Craig. , 24 de setembre de 1967, p. 290 [Consulta: 20 abril 2007].
* ↑ "Letters: Benedicts' Eggs", Butler Mabel C., The New York Times Magazine, SM40, 1967, data: 26 de novembre de 1967
# Maria Mazzarello

Maria Mazzarello (Maria Domenica Mazzarello) fou la co-fundadora juntament amb Sant Joan Bosco de les Filles de Maria Auxiliadora conegudes popularment com les Salesianes, la congregació femenina dels Salesians de Don Bosco.

## Referències

* ↑ «Maria Mazzarello». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Straight Outta Lynwood

Straight Outta Lynwood és el dotzè àlbum de "Weird Al" Yankovic. Als EUA sortí al mercat el 26 de setembre del 2006 per Volcano Records. A Europa només s'ha posat a la venda a Alemanya i al Regne Unit.
L'àlbum fou llençat com un DualDisc, amb una banda DVD que inclou so envolvent digital 5.1, versions instrumentals de totes les cançons, un documental de nou minuts, sis vídeos animats, i un llibret de 24 pàgines a tot color.
Straight Outta Lynwood s'ha convertit en el disc més reeixit de Yankovic als EUA.
El disc inclou les següents cançons:
* White & Nerdy
* Pancreas
* Canadian Idiot
* I'll Sue Ya
* Polkarama!
* Virus Alert
* Confessions Part III
* Weasel Stomping Day
* Close But No Cigar
* Do I Creep You Out
* Trapped In The Drive-Thru
* Don't Download This Song
# Brosa

* No s'ha de confondre amb Bròsa.
«Brosa» té aquests significats:
* Primer cognom:
** Antoni Brosa i Vives (La Canonja, 1894 - Barcelona, 1979), violinista català
** Francesc Brosa i Casanobas (Barcelona, 1934 - Barcelona, 1899), mestre d'obres, constructor i propietari català
** Sebastià Brosa (Badalona, 1979), escenògraf català
* Segon cognom:
** Rosalia Guilleumas i Brosa (Barcelona, 1924 - ídem, 2007), bibliotecària i filòloga
# Beja

«Beja» té aquests significats:
* Toponímia:
** Beja (municipi de Portugal), ciutat i municipi de Portugal
** Beja (Letònia), ciutat i municipi de Letònia
** Districte de Beja, districte portuguès de la província del Baix Alentejo
** Beja o Bija, principat-estat de l'Índia a Himachal Pradesh
** Béja, ciutat de Tunísia
** Governació de Béja, divisió administrativa tunisiana al nord-oest del país
* Beja (poble), grup ètnic del Sudan
* Llengua beja, llengua afroasiàtica parlada pel poble beja
# Liceo N° 6 Francisco Bauzá

El Liceo N°6 Francisco Bauzá (en català: Liceu N°6 Francisco Bauzá), és un institut d'educació secundària d'Uruguai. Està situat en carrer Lucas Obes 896, Prado a Montevideo. Numerat 6 dins el domini públic. El seu nom homenatja Francisco Bauzá, que va ser un professor, polític i escriptor uruguaià.
El liceu té una biblioteca.
Es dicten classes en quatre torns, que inclouen un torn nocturn amb pla per adultos. El liceu és a prop de l'Estadi José Nasazzi i de l'Cercle de Tennis de Montevideo. Disposa d'una biblioteca, laboratoris, un pati i gimnàs.

## Referències

* ↑ ANEP. «Nacimiento de Francisco Bauzá». [Consulta: 5 març 2023].
* ↑ https://liceo6.weebly.com/
* ↑ 180. «Liceo para adultos» (en castellà), 1 DE FEBRERO DE 2011. [Consulta: 2021].
* ↑ El País. «El liceo rebelde» (en castellà), 29-10-2011. Arxivat de l'original el 2017-03-25. [Consulta: 2021].
* ↑ ADES. «Liceo N°6» (en castellà). [Consulta: 2021].
# Ous al vapor xinesos

Els ous al vapor xinesos són un plat xinès casolà present a tota la Xina. Es prepara batent els ous fins a una consistència semblant a la necessària per fer una truita i coent-los després al vapor.

## Preparació

Com en el cas de la truita francesa, es poden afegir altres líquids al plat, com aigua, brou de pollastre o llet de soja. L'objectiu d'afegir-hi líquids és obtenir una textura més tendra i un sabor extra. També es poden afegir altres ingredients sòlids com porc picat, pollastre picat o ceba tendra. La barreja d'ou s'aboca llavors en un bol, que s'introdueix en una vaporera, coent-la fins que està llesta. Els ous s'han de coure just fins que estiguin ferms, de manera que la seva textura segueixi sent suau i sedosa.

## Varietats

Les versions casolanes solen portar ceba tendra, ou centenari, ou d'ànec en salaó o gamba seca. El sabor sol ser salat. Sovint s'inclouen diferents carns, com ara porc o gamba picada, abans de coure.
També pot prendre's amb salsa de soia.

## Referències

* ↑ Meatless eats : savory vegetarian dishes from around the world, 2013. ISBN 978-1-62636-516-2.

## Vegeu també

* Chawanmushi, una variant japonesa del plat
* Gyeran jjim, ous al vapor coreans
# María José Camps Orfila

María José Camps Orfila (Maó, 1975) és una advocada i política balear, diputada al Parlament de les Illes Balears en la VI i IX legislatures.
Llicenciada en dret i màster en gestió de conflictes. Treballa com a advocada i mitjancera familiar, i és afiliada al PSIB-PSOE. En 2003 va substituir Àngela Caulés Fuentes, elegida diputada a les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 2003 quan fou nomenada membre del Consell Insular de Menorca. Fou escollida novament diputada com a cap de llista del PSIB-PSOE per Menorca a les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 2015. És membre de la Diputació Permanent del Parlament Balear.

## Referències

* ↑ Diputats de la VI legislatura
* ↑ La abogada María José Camps, candidata del PSOE-Menorca al Parlament Arxivat 2015-09-29 a Wayback Machine., Menorca.info, 24 de març de 2015
* ↑ Los 59 diputados que formarán el Parlament
* ↑ Fitxa del Parlament Balear
# Strafford (Nou Hampshire)

Strafford és una població dels Estats Units a l'estat de Nou Hampshire. Segons el cens del 2007 tenia 4.047 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Strafford tenia 3.626 habitants, 1.281 habitatges, i 1.022 famílies. La densitat de població era de 28,5 habitants per km².
Dels 1.281 habitatges en un 43,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 68,5% hi vivien parelles casades, en un 8,2% dones solteres, i en un 20,2% no eren unitats familiars. En el 15,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,82 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,14.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30% tenia menys de 18 anys, un 4,8% entre 18 i 24, un 32,1% entre 25 i 44, un 25,4% de 45 a 60 i un 7,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 59.044$ i la renda mediana per família de 62.238$. Els homes tenien una renda mediana de 40.423$ mentre que les dones 30.524$. La renda per capita de la població era de 23.500$. Entorn de l'1% de les famílies i l'1,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Strafford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Strafford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.