OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mihirakula

Mihirakula (segle V - c. 540) fou un del més importants emperadors huns heftalites, l'imperi dels quals s'estenia pels territoris del present Afganistan, Pakistan i India del nord i central. Mihirakula era fill de Toramana que era un tegin (príncep secundari) de la part índia de l'imperi heftalita. Mihirakula va governar el seu imperi de 502 a 530.

## Etimologia

"Mihirakula" era un huna (nom donat als huns pels indis) centreasiàtic parlant una llengua indoeuropea com els huns; el nom pot tenir el significat de "Engendrador de Mithra", segons va traduir Janos Harmatta. Nom similars són també coneguts per fonts sànscrites encara que aquests són més probablement trets de les llengües iranianes oriental.

## Descripció

Al segle vi el viatger Alexandrí Cosmes Indicopleustes declara que el Heftalites dins l'Índia havien assolit el zenit del seu poder sota Mihirakula. "L'obra "Rècord de les Regions Occidentals" del VII segle del viatger xinès Hsüan-tsang descriu Mihirakula així:
| « | fou d'un gran talent i natural valentia. Va sotmetre totes les províncies veïnes sense excepció. | » |
La inscripció de Gwalior del seu 15è any de regnat mostra que el seu territori com a mínim incloïa Gwalior a Madhya Pradesh.
Mihirakula va patir una derrota el 528 a mans del rei Aulikara Yasodharman de Malwa i de l'emperador Gupta Narasimhagupta Baladitya que anteriorment pagava tribut a Mihirakula. Segons Hsüan-tsang, Mihirakula va ser agafat presoner, i més tard alliberat, però mentrestant el germà de Mihirakula havia agafat poder sobre el Heftalites. Mihirakula es va retirar a Caixmir on el rei el va rebre amb honor. Després d'uns quants anys Mihirakula va incitar una revolta contra el rei de Caixmir i va agafar el poder allí. Llavors va envair Gandhara situada al sud-oest de Caixmir, i va matar molts dels seus habitants i va destruir els santuaris budistes. Mihirakula va morir poc després. Mihirakula és recordat entre els escriptors budistes "com a terrible perseguidor de la seva religió".

## Referències

* 1 2 Grousset, Rene. The Empire of the Steppes. Rutgers University Press, 1970. ISBN 0-8135-1304-9.
* ↑ Janos Harmatta, "The Rise of the Old Persian Empire: Cyrus the Great," AAASH Acta Antiqua Acadamie Scientiarum Hungaricae 19, 197, pp. 4-15.
* 1 2. ISBN 8120815408.
* ↑ Ojha, N.K. (2001).
# Molecular Plant Pathology

Molecular Plant Pathology (Patologia Molecular de les Plantes) és una revista científica publicada amb associació amb la British Society for Plant Pathology. Es va començar a publicar el gener del 2000. Té un factor d'impacte (impact factor) de 3,3 essent la 15a de la llista de totes les revistes científiques sobre plantes. Aquesta revista publica recerca original i recensions (reviews) respecte a la fitopatologia, en particular en els seus aspectes moleculars com són les interaccions planta-patogen.

## Referències

* ↑ BSPP Publifications information
* ↑ «journal homepage blackwell synergy». Arxivat de l'original el 2008-06-12. [Consulta: 17 octubre 2012].
# Mont Tyree

Mont Tyree (4.852 m) és la segona muntanya més alta de l'Antàrtida. Es troba a 13 km al nord-oest del Massís Vinson (4,892 m), el pic més alt del continent. La seva prominència és 1.152 m. La Glacera Patton es troba al nord i la Glacera Cervellati al sud-est.
Mont Tyree va ser descobert el gener de 1958 durant un vol de reconeixement d'un esquadró de la United States Navy i cartografiat el mateix mes. Aquesta muntanya va rebre el nom de l'Almirall estatunidenc David M. Tyree
Fins a l'any 2012, només s'arribat al cim en cinc ocasions, per un total de 10 persones (de les quals tres moriren en baixar) s'han utilitzat tres vies diferents. La primera ascensió va ser el gener de 1967 per John Evans i Barry Corbet. La cara sud encara no ha estat escalada i fa 2.000 metres sent una de les parets més grans de l'Antàrtida.
La temporada d'escalada és de novembre a gener, quan el Sol es troba, les 24 hores del dia, per sobre de l'horitzó i l'aire és menys fred (fins a -30 °C al cim). Com el proper Mont Vinson, a aquesta muntanya s'hi pot accedir amb un vol de 6 hores de durada des de Punta Arenas, Xile fins al Union Glacier Camp, a continuació cal fer un vol de 200 km amb un avió amb esquís (ski plane) fins a la base de la muntanya.

## Mapes

* Vinson Massif. Scale 1:250 000 topographic map. Reston, Virginia: US Geological Survey, 1988.
* Antarctic Digital Database (ADD). Scale 1:250000 topographic map of Antarctica. Scientific Committee on Antarctic Research (SCAR), 1993-2012.

## Referències

* ↑ "Mount Tyree, Antarctica". Peakbagger.com. Retrieved 2013-07-13.
* 1 2 15732 U.S. Geological Survey Geographic Names Information System: Mount Tyree (en anglès)
* ↑ «Tyree - A History». Arxivat de l'original el 2011-10-07. [Consulta: 1r gener 2015].

## Enllaços externs

* "Mount Tyree" on Mountain-forecast.com
* Photo of Mount Tyree Arxivat 2016-03-22 a Wayback Machine. on Secondseven.org
* "Mount Tyree" on Peakery.com Arxivat 2013-09-14 a Wayback Machine.
* Distant view of Tyree from Vinson on Summitpost.com
# Milà-Sanremo 2003

La Milà-Sanremo 2003 fou la 94a edició de la Milà-Sanremo. Es disputà el dissabte 22 de març i fou guanyada pel ciclista italià Paolo Bettini, que va batre a l'esprint els seus compatriotes Mirko Celestino i Luca Paolini. Mario Cipollini va encapçalar l'esprint del gran grup, el qual arribà amb 11" de retard respecte al vencedor.

## Classificació general

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Paolo Bettini | Quick Step-Davitamon | 6h 44' 43" |
| 2 | Mirko Celestino | Saeco | m. t. |
| 3 | Luca Paolini | Quick Step-Davitamon | + 2" |
| 4 | Mario Cipollini | Domina Vacanze-Elitron | + 11" |
| 5 | Dario Pieri | Saeco | m. t. |
| 6 | Erik Zabel | Team Telekom | m. t. |
| 7 | Óscar Freire | Rabobank | m. t. |
| 8 | Jan Svorada | Lampre | m. t. |
| 9 | Serguei Ivanov | Fassa Bortolo | m. t. |
| 10 | Guido Trentin | Fassa Bortolo | m. t. |

## Enllaços externs

* Resultats complets a les-sports.info
# Minoru Kizawa

Minoru Kizawa (鬼沢 稔, Kizawa Minoru) és un astrònom japonès. Ha descobert o codescobert un nombre d'asteroides:
Entre 1986 i 1991, ha descobert i codescobert 16 asteroides a l'Observatori de Nihondaira a Shimizu, el Japó. Està acreditat com l'únic descobridor del (6178) 1986 DA, un objecte proper a la Terra de 3 km que pertany al grup dels asteroides Amor. Els seus companys d'equip eren els astrònoms japonesos Takeshi Urata, Watari Kakei i Hitoshi Shiozawa (vegeu taula adjunta).
Asteroides descoberts: 16 :
| 4094 Aoshima | 26 d'agost de 1987 | amb W. Kakei |
| 4507 Petercollins | 19 de març de 1990 | amb H. Shiozawa |
| (4948) 1988 VF$_1$ | 3 de novembre de 1988 | amb W. Kakei i T. Urata |
| (5292) 1991 AJ$_1$ | 12 de gener de 1991 | amb H. Shiozawa |
| (5508) 1988 EB | 9 de març de 1988 | amb W. Kakei i T. Urata |
| 5513 Yukio | 27 de novembre de 1988 | amb W. Kakei i T. Urata |
| (5741) 1989 XC | 2 de desembre de 1989 | amb W. Kakei i T. Urata |
| (5821) 1989 VV | 4 de novembre de 1989 | amb W. Kakei i T. Urata |
| (6178) 1986 DA | 16 de febrer de 1986 |
| (6393) 1990 HM$_1$ | 29 d'abril de 1990 | amb H. Shiozawa |
| (6785) 1990 VA₇ | 12 de novembre de 1990 | amb H. Shiozawa |
| (7338) 1990 VJ₃ | 12 de novembre de 1990 | amb H. Shiozawa |
| (7574) 1989 WO$_1$ | 20 de novembre de 1989 | amb W. Kakei i T. Urata |
| (9765) 1991 XZ | 14 de desembre de 1991 | amb H. Shiozawa |
| (17464) 1990 VX$_1$ | 11 de novembre de 1990 | amb H. Shiozawa |
| (19171) 1991 FS | 17 de març de 1991 | amb H. Shiozawa |

## Referències

* ↑ «Minor Planet Discoverers». IAU Minor Planet Center. [Consulta: 1r gener 2011].
* ↑ «Minor Planet Discoverers (by number)». Minor Planet Center, 28-12-2015. [Consulta: 25 febrer 2016].
* ↑ «6178 (1986 DA)». Minor Planet Center. [Consulta: 25 febrer 2016].
# Minoru Kobata

Minoru Kobata (Prefectura de Saitama, Japó, 24 de novembre de 1946), és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Minoru Kobata va disputar 13 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Molí de vent de Can Gou

El Molí de vent de Can Gou és una obra de Juià (Gironès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un molí de vent destinat a pouar aigua. La torre té la base més ampla i al capdamunt sosté les aspes, molt deteriorades, de ferro forjat. Està formada per tres cossos verticals i els dos superiors tenen finestres allargassades de mig punt. El parament combina el maó amb l'arrebossat.
Fou construït a finals del segle xix, després del 1874, per Antoni Planas i Mundet, fabricant de Cassà de la Selva. Actualment no s'utilitza.

## Referències

* 1 2 «Molí de vent de Can Gou». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 novembre 2016].
# Molí de Dalt

«Molí de Dalt» té aquests significats:
* Molí de Dalt (Albanyà), entitat de població del municipi d'Albanyà (Alt Empordà)
* Molí de Dalt (Bellveí)
* Molí de Dalt (Borredà), edifici prop del nucli de Borredà (Berguedà)
* Molí de Dalt (la Coma i la Pedra), masia al municipi de la Coma i la Pedra a la comarca del Solsonès.
* Molí de Dalt (Pontons), edifici prop del nucli urbà de Pontons (Alt Penedès)
* Molí de Dalt (Sant Lluís), molí emblemàtic al municipi de Sant Lluís (Menorca)
* Molí de Dalt de Sant Antolí, edifici al nucli urbà de Sant Antolí i Vilanova (Segarra)
* Molí de Dalt (Vilada), molí fariner i una masia situat al terme municipal de Vilada, el Berguedà
# Molí de Dalt (Cambrils)

El Molí de Dalt és una obra de Cambrils (Baix Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat en una zona urbantizada. En resten parts dels murs de l'estructura arquitectònica original, alçats amb blocs de pedra de tall irregular i morter, i maons en alguns punts. Conserva també el cacau, i la bassa està soterrada pels elements del teixit urbà circumdants (carreteres, un parc).

## Referències

* ↑ «Molí de Dalt». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 gener 2019].
# Molí de Dalt (Sant Feliu de Buixalleu)

El Molí de Dalt és una obra de Sant Feliu de Buixalleu (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici aïllat situat al barri de Gaserans, al terme municipal de Sant Feliu de Buixalleu.
L'edificació principal consta de planta baixa, dos pisos i golfes. Està coberta per una teulada a doble vessant.
Encara avui, es conserva el rec i la resclosa.
En una de les façanes, actualment hi ha la porta d'entrada i es conserva un rellotge solar.
Els murs són de maçoneria i només hi ha algunes parts arrebossades.

## Història

El Molí de Dalt, igual que el Molí de Baix, hauria estat propietat de l'abat del monestir de Sant Salvador de Breda.
Tot i que en el seu origen fou molí, actualment té funcions de casa de pagès.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Molí de Dalt». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 setembre 2017].
# Mosquer de matollar meridional

El mosquer de matollar meridional (Sublegatus modestus) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita garrigues, bosc obert i sabanes a les terres baixes, des del sud-est del Perú, nord i est de Bolívia, Paraguai i est i sud del Brasil cap al sud fins Uruguai i centre de l'Argentina.

## Referències

* ↑ «Mosquer de matollar meridional». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/06/2021(català)
# Mosquer de pit olivaci

El mosquer de pit olivaci (Myiophobus cryptoxanthus) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos a les terres baixes, de l'est de l'Equador i nord-est del Perú.

## Referències

* ↑ «Mosquer de pit olivaci». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/06/2021(català)
# Monazita-(Sm)

La monazita-(Sm) és un mineral de la classe dels fosfats, que pertany al grup de la monazita. Rep el seu nom per la seva relació amb la monazita i pel seu contingut de samari com a element dominant.

## Característiques

La monazita-(Sm) és un fosfat de fórmula química (Sm,Gd,Ce,Th)(PO₄). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2001. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la monacita-(Sm) pertany a «08.A - Fosfats, etc. sense anions addicionals, sense H₂O, només amb cations de mida gran» juntament amb els següents minerals: nahpoïta, monetita, weilita, švenekita, archerita, bifosfamita, fosfamita, buchwaldita, schultenita, chernovita-(Y), dreyerita, wakefieldita-(Ce), wakefieldita-(Y), xenotima-(Y), pretulita, xenotima-(Yb), wakefieldita-(La), wakefieldita-(Nd), pucherita, ximengita, gasparita-(Ce), monacita-(Ce), monacita-(La), monacita-(Nd), rooseveltita, cheralita, tetrarooseveltita, chursinita i clinobisvanita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pegmatita Annie Claim #3, al cinturó de roques verdes de Bird River, a Manitoba, Canadà. També ha estat descrita a la mina Brown Derby (Colorado, Estats Units), al dipòsit de niobi i terres rares de Belaya Zima, a les muntanyes Saian (Tuvà, Rússia), i a la Sierra de Cobres, a Cobres (Salta, Argentina).

## Referències

* ↑ «Monazite-(Sm)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 12 agost 2016].
# Moncalvillo

Moncalvillo és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la Comarca de la Sierra de la Demanda.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 155 | 134 | 111 | 105 |
# Monarca vellutat de Djaul

El monarca vellutat de Djaul (Myiagra cervinicolor) és un ocell de la família dels monàrquids (Monarchidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de l'illa de Djaul, propera a Nova Irlanda, a l'arxipèlag de Bismarck.

## Taxonomia

Ha estat separat de Myiagra hebetior recentment, arran treballs com ara Gregory 2017.

## Referències

* ↑ «Monarca vellutat de Djaul». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
* ↑ P Gregory. (2017) Birds of New Guinea, Including Bismarck Archipelago and Boughainville. Lynx Edicions, Barcelona.
# Monarca setinat

El monarca setinat (Myiagra cyanoleuca) és una espècie d'ocell passeriforme de la família Monarchidae. Es troba a Austràlia, Indonèsia, Nova Zelanda i Papua Nova Guinea. El seu hàbitat natural és en els boscos temperats i els boscos humits tropicals i subtropicals de poca altitud.
# Monarca vellutat de Mussau

El monarca vellutat de Mussau (Myiagra hebetior) és un ocell de la família dels monàrquids (Monarchidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de l'illa de Mussau (St. Matthias), a l'arxipèlag de Bismarck.

## Taxonomia

Antany Myiagra eichhorni, Myiagra cervinicolor i Myiagra nana eren classificades com subespècies de Myiagra hebetior. Actualment són considerades quatre espècie diferents, arran treballs com ara Dutson 2011 o Gregory 2017

## Referències

* ↑ «Monarca vellutat de Mussau». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
* ↑ G Dutson. 2011. Birds of Melanesia: Bismarcks, Solomons, Vanuatu, and New Caledonia. Princeton University Press
* ↑ P Gregory. (2017) Birds of New Guinea, Including Bismarck Archipelago and Boughainville. Lynx Edicions, Barcelona.
# Monarca ventre-roig de les Salomó

El monarca ventre-roig de les Salomó (Monarcha castaneiventris) és un ocell de la família dels monàrquids (Monarchidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les Illes Salomó, a excepció de Bougainville i altres de la zona central de l'arxipèlag.

## Taxonomia

Sovint les poblacions de Makira, Ugi i altres illes properes, són considerades espècies de ple dret:
* Monarcha megarhynchus - monarca ventre-roig de Makira
* Monarcha ugiensis - monarca d'Ugi

## Referències

* ↑ monarca ventre-roig de les Salomó«Monarca ventre-roig de les Salomó». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
* ↑ J del Hoyo, NJ Collar, DA Christie, A Elliott, LDC Fishpool, P Boesman i GM Kirwan.2016. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Volum 2: Passerines. Lynx Edicions and BirdLife International, Barcelona i Cambridge.
* ↑ monarca ventre-roig de Makira«Monarca ventre-roig de les Salomó». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
* ↑ monarca d'Ugi«Monarca ventre-roig de les Salomó». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
# Monarch Airlines

Monarch Airlines o, simplement, Monarch fou una aerolínia xàrter i de vols regulars del Regne Unit fundada per Bill Hodgson i Don Peacock amb finançament de la família del suís Sergio Mantegazza. El 2004 esdevingué una aerolínia de baix cost abans d'abandonar completament el negoci de vols xàrter. Tenia la seu a Luton i bases operatives a Birmingham, Leeds/Bradford, Gatwick i Manchester.
Quan Monarch es declarà en concurs de creditors el 2017, fou el col·lapse d'una aerolínia més gran de la història del Regne Unit fins aleshores i deixà penjats 100.000 passatgers, rècord que fou superat el 23 de setembre del 2019 quan la fallida de Thomas Cook deixà penjades 150.000 persones.
Monarch era titular d'una llicència britànica de Tipus A, que li permetia transportar passatgers, mercaderies i correu en avions amb disponibilitat igual o superior a 20 seients.

## Referències

* ↑ "Monarch Airlines Profile.". CAPA. Consulta: 14 octubre 2017.
* ↑ "Contact Us – Press Office." Monarch Airlines, Consulta: 6 novembre 2010.
* ↑ «Monarch goes into administration, Sky news» (en anglès).
* ↑ Web de l'Autoritat Britànica d'Aviació Civil. Llicència d'Operacions tipus A. (anglès)
# Máximo Franco Cavero

Máximo Franco Cavero (Alcalá de Gurrea, província d'Osca, 1913 – Alacant, 1 d'abril de 1939) fou un militant anarcosindicalista aragonès.

## Biografia

Pertanyia a una família acomodada. Treballava com a barber i col·laborà a les publicacions llibertàries Tierra y Libertad i El Pueblo de Huesca amb el pseudonim Éufrates X. Inspirat en la insurrecció anarquista de gener de 1933 i en els fets de Casas Viejas, el 9 de desembre de 1933 va proclamar el comunisme llibertari a Alcalá de Gurrea. Pel setembre de 1934 fou empresonat i el 1935 fou condemnat amb set companys més per robatori i assalt. Després de la victòria del Front Popular a les eleccions generals espanyoles de 1936 fou alliberat.
El cop d'estat del 18 de juliol de 1936 el va sorprendre a Alcalá de Gurrea. Aconseguí passar a la zona republicana i es va incorporar a les milícies confederals com a cap de centúria de la Columna Roja i Negra. Després fou nomenat comandant de la Divisió 127a de l'Exèrcit Popular de la República, però després de la caiguda del front d'Aragó el maig de 1938 fou destituït per Juan Modesto Guilloto León, qui intentà jutjar-lo. Tanmateix fou rehabilitat i li donaren el comandament de la 71a Divisió, amb la que va aixafar als comunistes a Ciudad Real el març de 1939.
L'1 d'abril de 1939, un cop assabentat de la rendició de la Segona República, es va suïcidar al port d'Alacant amb el seu amic Evaristo Viñuales Larroy, agafats de la mà esquerra i empunyant la pistola amb la dreta, per evitar la seva detenció per les tropes de Franco. «Aquesta és la nostra última protesta contra el feixisme», va dir Evaristo abans d'estrènyer el gallet.

## Referències

* ↑ Diego Navarro Bonilla. Morir matando. Ediciones Espuela de Plata, 2012.
* ↑ José Ignacio Alvarez-Fernández. Memoria y trauma en los testimonios de la represion franquista. Anthropos, 2007, p. 245.
* ↑ La palabra que nos salva de Víctor Pardo Lancina
# Máximo Alcócer

Máximo Alcócer (Cochabamba, 15 d'abril de 1933 - Carolina del Nord, 13 de maig de 2014) fou un futbolista bolivìà de la dècada de 1950.
Fou 22 cops internacional amb la selecció de Bolívia. Participà en la Copa Amèrica de 1963.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Club Jorge Wilstermann, Club Always Ready, CD Municipal de La Paz i Club Aurora.

## Referències

* 1 2 «Murió Alcócer, fue campeón sudamericano». La Razón (Bolivia), 14-05-2014. Arxivat de l'original el 2014-05-17. [Consulta: 9 novembre 2018].
* ↑ Appearances for Bolivia National Team - RSSSF
* ↑ «Máximo Alcócer, hitos más allá del 63». La Razón (Bolivia), 15-04-2013. Arxivat de l'original el 2013-12-21. [Consulta: 9 novembre 2018].
* ↑ Máximo Alcócer a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Ficha del jugador en worldfootball
* ↑ Ficha del jugador en ceroacero
# Màloie Gorodisxe (Bélgorod)

* Per a altres significats, vegeu «Màloie Gorodisxe».
Màloie Gorodisxe - Малое Городище (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 183 habitants. Pertany al districte (raion) de Novi Oskol.

## Referències

* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 24 febrer 2022].
* ↑ «Схема территориального планирования Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
# Morral del Pas de Soler

El Morral del Pas de Soler és una muntanya de 1.192,7 metres que es troba a l'antic municipi de Sapeira, de l'Alta Ribagorça, ara del terme de Tremp, a la comarca del Pallars Jussà.
És al nord-oest del Morral de Penafel, al nord-est del Morrera del Pas de Savina i a llevant del cim d'Espills.
El Morral del Pas de Soler queda encaixat entre el barranc del Bosc, al sud, el barranc de les Corts, a llevant, i el barranc de Bitginoes, a ponent.
# Moviment d'Alliberament Popular de Gambella

El Moviment d'Alliberament Popular de Gambella (MAPG) fou un grup armat d'Etiòpia de majoria anuak.
Als anys vuitanta es va formar el Front d'Alliberament de Gambella que aviat es va dividir en diverses faccions. Una d'aquestes va formar el Moviment d'Alliberament Popular de Gambella/Gambella People's Liberation Movement (GPLM) el 1985 amb suport del govern del Sudan i aliat al Front d'Alliberament Oromo. A la segona meitat dels anys vuitanta, aliats al Front Democràtic Revolucionari Popular Etíop va fer diverses accions guerrilleres a la frontera amb Sudan. El 1991, quan Menguistu Haile Mariam estava a punt de ser enderrocat, el Moviment d'Alliberament Popular de Gambella va prendre el poder a la regió de Gambella (16 de maig de 1991) que va mantenir durant el període de transició. El cap de l'organització Agwa Alemu fou mort per les seves pròpies tropes; fou un temps de violència entre els nuers i els anuaks; el moviment no volia ser satelitzat pel Front Democràtic Revolucionari Popular Etíop i mantenia posicions pròpies i quan el govern va ordenar la desmobilització de les forces, van esclatar enfrontaments armats a la capital regional i finalment els combatents es van retirar al Sudan durant uns mesos fins que es va arribar a un acord i els milicians foren integrats a l'exèrcit nacional.
El 1994 el moviment fou rebatejat Partit d'Alliberament Popular de Gambella/Gambela People’s Liberation Party (GPLP), i va guanyar les eleccions regionals però ràpidament es van trencar les relacions amb el govern central a causa d'acusacions de malgastar i de corrupció i Addis Abeba va establir el govern directe. Llavors un cens fet pel govern central va determinar que els nuer eren la majoria de la població de Gambella i els anuak no ho van acceptar al·legant que la major part dels nuer eren refugiats del Sudan.
Retornat al govern el 1995, sota pressió del govern central el Partit es va unir al Partit Unit Democràtic Popular de Gambella/Gambela People's Democratic Unity Party (GPDUP) (de majoria nuer) per formar el Front Democràtic Popular de Gambella/Gambela People's Democratic Front (GPDF) rebatejat el 2003 com a Moviment Democràtic Popular de Gambella/Gambela People's Democratic Movement. Els anuaks, que quedaven en minoria, no es van mostrar satisfets i una part es va escindir i va formar el Congrés Democràtic Popular de Gambella/Gambela People's Democratic Congress.

## Referències

* Armed Groups Along Sudan's Eastern Frontier: An Overview and Analysis, per John Young, Ginebra 2007
* Feyissa, Dereje, Playing Different Games: The Paradox of Anywaa and Nuer Identification Strategies in the Gambella Region, Ethiopia. Nova York: Berghahn Books, 2011