OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mineraloide

Un mineraloide és una substància similar a un mineral però que no mostra una estructura cristal·lina (cristal·linitat). Els mineraloides tenen composicions químiques que estan més enllà del ventall que generalment s'accepta per als minerals. Per exemple, l'obsidiana és un vidre amorf i no un cristall. El lignit jet (atzabeja) deriva de la descomposició de la fusta sotà una pressió extrema. Les perles, alguns consideren que són uns minerals per la presència de cristalls de carbonat de calci dins la seva estructura, però és millor considerar que són mineraloides perquè aquests cristalls estan enllaçats per un material orgànic i no hi ha una proporció definida dels seus components.

## Mineraloides comuns

* Ambre, sense estructura cristal·lina
* Mercuri natiu, líquid
* Lechatelierita, vidre de sílice gairebé pura
* Limonita, una mescla d'òxids
* Lapislàtzuli, una mescla de minerals
* Obsidiana, vidre volcànic
* Òpal, no cristal·lí i mescla de minerals
* Perla, carbonat produït orgànicament
* Petroli, líquid
* Pirobitumen, no homogeni ni cristal·lí no es fon en escalfar-se
* Vulcanita, vulcanització natural de goma sintètica i no és cristal·lina
* Tectites, vidre de sílice meteòric

## Referències

* Mineraloids
# Berenguer (Abat de Sant Quirze, 1114-1123)

Berenguer (segle XII) fou abat de Sant Quirze de Colera almenys entre 1114 i 1123. Va participar en el sínode que va tenir lloc el 1114 a la catedral d'Elna per esclarir la propietat de l'església de Sant Pere de Torrelles que estava en conflicte entre els monestirs de Sant Miquel de Cuixà i Santa Maria d'Arles. També és un dels assistents a la consagració de l'església de Sant Andreu de Sureda el novembre de 1121. El 2 d'octubre de 1123 fou consagrada la nova església del monestir de Sant Quirze per Berenguer Dalmau bisbe de Girona, amb l'assistència d'Arnau de Girona, bisbe de Carcassona, Pere, bisbe d'Elna.

## Bibliografia

* Joan Badia i Homs, L'arquitectura medieval a l'Empordà, 2a ed., 2 vols., Girona, Diputació Provincial de Girona, 1985, vol. II-B, pp. 156-178, [il.] 182-190 i 600-605.
* Catalunya Romànica, 27 vols., Barcelona, Enciclopèdia Catalana, 1984-1998, vol. 9.
# Anacroneuria handlirschi

Anacroneuria handlirschi és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Descripció

* Els adults presenten el cap groc, el primer segment de les antenes marró clar i les membranes alars hialines amb la nervadura marró.
* Les ales anteriors del mascle fan entre 13 i 14 mm de llargària i les de la femella 15-16.
* La placa subgenital de la femella té quatre lòbuls.
* Els ganxos del mascle són esvelts.
* La nimfa no ha estat encara descrita.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: el sud del Perú i el nord de Bolívia.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Klapálek, 1922. Ann. Soc. ent. Belg. 62:89-95.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Stark & Sivec, 1998. Scopolia 40:28. «PDF». (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)
* ↑ Stark, B.P. & R.W. Baumann, 2011. Records of Anacroneuria (Plecoptera: Perlidae) from Bolivia and Paraguay with descriptions of three new species. Illiesia, 7(19):182-191. «PDF».

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Claassen, 1940. Mem. Cornell agric. Exp. Sta. 232:178.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):146.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:317.
* Stark, 2004. Spixiana 27(1):80.
* Zwick, P., 1973. Das Tierreich 94:271.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 25 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Perlidae Species Listing (anglès)
# Fany Pfumo

António Mariva Mpfumo (Lourenço Marques, 18 d'octubre de 1928 - Maputo, 3 de novembre de 1987), més conegut popularment com a Fany Pfumo, fou un músic moçambiquès, considerat el "rei" de la marrabenta.
Pfumo va començar a cantar als 7 anys, i en 1947, amb 18 anys, va marxar de Lourenço Marques, actual Maputo, amb destí a Sud-àfrica, on mercè del seu talent es va guanyar la simpatia i la projecció al món de la música.
L'estil de la marca registrada de Pfumo es caracteritza per la barreja dels ritmes marrabenta amb elements de jazz, així com amb influències de la música sud-africana kwela.A Joanesburgo, Pfumo va tenir l'oportunitat de gravar amb HMV, i assolí fama internacional amb cançons com Loko ni kumbuka Jorgina ("Quan Jo recordava Jorgina"), que continua sent una de les cançons´més conegudes del marrabenta i pop moçambiquès. Va tocar en una sèrie de bandes durant els anys 1950 i 1960, però també gravà alguns singles sol.

## Discografia parcial
### Singles

Singles do Pfumo incluem:
* Lesni Wene Unga Xonga
* Famba Ha Hombe
* A Basati Ba Lunau

### Compilacions

* Nyoxanine

## Referències

* 1 2 «Biografia de Fany Mpfumo». Moz Maníacos. Arxivat de l'original el 2013-12-30. [Consulta: 23 desembre 2017].
* 1 2 S. Broughton, M. Ellingham, R. Trillo, eds., World Music: The Rough Guide. Africa, Europe, and Middle East, vol. 1, p. 580. See extract on GoogleBooks

## Enllaços externs

* Fany Pfumo a discogs
# Gran Piràmide de Cholula

La gran piràmide de Cholula o Tlachihualtépetl (del náhuatl, 'turó fet a mà') és el basament piramidal més gran del món, amb 400 metres per costat. És també la piràmide més gran en volum, amb 4.500.000 m³ (quatre milions cinc-cents mil metres cúbics), encara que no en alçària; té 65 m d'alt (similar a la del Sol de Teotihuacan, que té 64 m, i superada per la del temple IV de Tikal, que té 70 m) mentre que la gran piràmide de Guiza a Egipte té una alçada de 139 m.
La construcció forma part de la zona arqueològica de Cholula, al centre de l'estat mexicà de Puebla.

## Referències

* ↑ Luz Cortés Padilla. «Zona Arqueológica de Cholula». Gobierno del Estado de Puebla, 20-05-2009. Arxivat de l'original el 2010-11-27. [Consulta: 19 setembre 2010].
# Capella del Roser (Queralbs)

La Capella del Roser és una obra de Queralbs (Ripollès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'una petita capella cantonera, és a dir adossada per un costat a una casa del carrer, d'una sola nau. S'accedeix a l'interior mitjançant una porta d'arc de mig punt adovellada de pedra ben treballada. A banda i banda de la porta trobem sengles finestres quadrangulars amb reixa. La teulada és a una sola vessant i està coronada amb un campanar de cadireta. A la part superior de la façana hi ha una fornícula d'arc de mig punt amb un plafó de rajola que representa la Mare de Déu del Roser.
Un rètol en el carrer indica que la capella és del segle xvii.

## Referències

* 1 2 «Capella del Roser». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 11 maig 2021].
# Sonsonate

La ciutat de Sonsonate és un municipi del Salvador, capçalera del departament homònim de Sonsonate, que es troba a 62 kilòmetres de la capital d'El Salvador, San Salvador i a 19 km d'Acajutla. La ciutat de Sonsonate té una població de 71.541 habitants (2007), la dissetena ciutat del país per nombre d'habitants. La ciutat és un activa plaça comercial a causa dels cultius de cafè a les àrees properes.
La ciutat va ser fundada el 1552 amb el nom de vila de la Santíssima Trinitat de Sonsonate. Durant l'època colonial va ser seu de l'alcaldia major de Sonsonate. El 1824 va rebre el títol de ciutat i va ser designada capçalera departamental. Va ser capital de la República Federal d'Amèrica Central el 1834, abans que les supremes autoritats federals es traslladessin a San Salvador, tercera i última capital de la Federació. Va ser designada com a seu de la Dieta de Sonsonate, una de les conferències unionistes centreamericanes, que havia de reunir-se el 1846 i que no va arribar a donar cap resultat, encara que diversos delegats de Costa Rica, El Salvador, Guatemala i Hondures van arribar a la població amb aquest propòsit. Va ser una de les ciutats protagonistes de l'aixecament camperol de 1932.
Sonsonate es distingeix entre altres riqueses pròpies, per la seva tradicional celebració de la Setmana Santa i, de manera específica, la gran i molt concorreguda processó del Sant Enterrament de Crist el Divendres Sant per la Tarda i que s'estén fins dissabte al matí, una veritable celebració on els seus habitants i els turistes posen de manifest la seva religiositat.
Entre les seves riqueses arquitectòniques destaquen la imponent catedral dedicada a la Santíssima Trinitat, l'església colonial de Sant Domènec al barri del Centre i l'església El Pilar al barri del mateix nom. L'any 2008 es va concloure la remodelació de les instal·lacions de l'Alcaldia Municipal de Sonsonate convertint-la en el nou Palau Municipal amb la seva façana antiga i retornant-li la seva veritable riquesa arquitectònica, obra que inicià l'alcalde Manuel Arce (QDDG) i que va finalitzar l'actual alcalde senyor Roberto Aquino.
# Minerals argilacis

Els minerals argilacis poden semblar platejats per la reflexió òptica i són minerals que contenen quantitats substancials de components similars a l'argila. No és el mateix que els minerals argilosos. Els components argilacis són aluminosilicats de gra fi (de menys de 2 µm) i més particularment minerals argilosos com la caolinita, montmorillonita-esmectita, il·lita, i minerals del grup de la clorita. La pedra argilenca i els shales són predominantment argilacis.
L'adjectiu "argilaci" també es fa servir per definir roques en les quals els minerals argilosos són un component secundari però significatiu. Per exemple, les pedres calcàries argilàcies són pedra calcària que consten predominantment de carbonat de calci, però que inclouen un 10-40% de minerals argilosos: aquestes pedres calcàries quan són toves sovint es diuen margues. De manera similar, les pedressorrenques argilàcies són pedra sorrenca que conten principalment de grans de quars amb els espais intersticials de la matriu geològica omplerts per minerals argilosos.

## Referències

* ↑ Siever, Raymond «Argillaceous rocks» (en anglès). Access Science, 2019. DOI: 10.1036/1097-8542.049900.
# Biriüssa

Biriüssa (en rus: Бирюса) és un poble del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 176 habitants. Pertany al districte municipal d'Àban.

## Referències

* ↑ «Историческая справка | Официальный сайт муниципальное образование Абанский район». Arxivat de l'original el 2021-01-18. [Consulta: 29 gener 2021].
* ↑ Большая Советская Энциклопедия. Гл. ред. А. М. Прохоров, 3-е изд. Т. 1. А — Ангоб. 1969. 608 стр., илл.; 47 л. илл. и карт, 1 отд. л. табл.
* ↑ «История основания Абанского района Красноярского края. Архитектура Красноярского края. Памятники Архитектуры». Arxivat de l'[www.naov.ru/?abanskii_raion original] el 2013-04-17.
# Grand Rapids (Michigan)

Grand Rapids és una ciutat ubicada al Comtat de Kent a Michigan, Estats Units d'Amèrica, de 193.396 habitants segons el cens de l'any 2008 i amb una densitat de 1.711 per km². Grand Rapids és la segona ciutat més poblada de l'estat (després de Detroit) i la 114a ciutat més poblada del país. Es troba a uns 110 quilòmetres per carretera de la capital de Michigan, Lansing. L'actual alcalde és George Heartwell. S'hi troba El Museu d'Art Grand Rapids (Grand Rapids Art Museum) (GRAM), un museu d'art amb col·leccions que van des del Renaixement fins a l'art modern i col·leccions especials d'art europeu i americà dels segles XIX i XX.

## Ciutats agermanades

* Ōmihachiman, Japó
* Bielsko-Biała, Polònia
* Perusa, Itàlia
* Districte de Ga, Ghana
* Zapopan, Mèxic

## Referències

* ↑ Purkey, Thomas H. Soil Survey of Kent County, Michigan (en anglès). Soil Conservation Service, 1986, p. 1.

## Enllaços externs

* Pàgina Oficial de Gran Rapids (anglès)
* Cambra de Comerç de Grand Rapids (anglès)
# Anacroneuria fumigata

Anacroneuria fumigata és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Klapálek, 1922. Ann. Soc. ent. Belg. 62:89-95.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):156.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:317.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 5 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Perlidae Species Listing (anglès)
# Fassinaïta

La fassinaïta és un mineral de la classe dels òxids. Rep el nom de Bruno Fassina (n. 1943), col·leccionista de minerals italià, qui va descobrir el mineral.

## Característiques

La fassinaïta és un òxid de fórmula química Pb₂(S₂O₃)(CO₃). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2011, sent publicada per primera vegada el mateix any. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs oscil·la entre 1,5 i 2. Visualment pot ser similar a una anglesita allargada.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Itàlia, concretament a la mina Trentini, que es troba al Monte Naro, a Torrebelvicino (Província de Vicenza, Vèneto). També ha estat descrita en una altra mina italiana propera, així com a Espanya, Àustria, Alemanya, Noruega, Escòcia i els Estats Units.
Als territoris de parla catalana ha estat descrita per primera vegada a la mina «Iris 18» d'Escornalbou, a Riudecanyes (Baix Camp, Tarragona).

## Referències

* ↑ «Fassinaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 4 setembre 2021].
* ↑ Joan Vinyoles Verdaguer · Josep Lluís Garrido Rufaste · Adolf Cortel Ortuño · Josep Carreras Peñalvert «La mina "Iris 18" (grup miner "Porvenir") d'Escornalbou, Riudecanyes, el Baix Camp, Tarragona, Catalunya, Espanya». Mineralogistes de Catalunya [Barcelona], 13, 2, 01-11-2019, pàg. 3-46 [Consulta: 23 novembre 2023].
# Guerra angloespanyola

«Guerra angloespanyola» té aquests significats:
* Guerra angloespanyola (1585–1604), tot i que amb anterioritat els exèrcits d'ambdós països estaven enfrontats en la guerra de Flandes que es desenvolupava als Països Baixos, les desavinences polítiques, econòmiques i religioses van conduir a l'enfrontament directe entre 1585 i 1604;
* Guerra anglo-espanyola (1625-1630), immersos en la guerra dels Trenta Anys, que des de 1618 es venia lliurant a Europa; tots dos països es van enfrontar entre 1625 i 1630;
* Guerra anglo-espanyola (1655-1660), la rivalitat comercial a les Índies occidentals va provocar un nou enfrontament entre Espanya i la Commonwealth anglesa sota el govern d'Oliver Cromwell;
* Guerra angloespanyola (1727-1729), en un intent fallit de recuperar Gibraltar, contràriament al que estableix el tractat d'Utrecht de 1713, els dos països es van enfrontar entre 1727 i 1729;
* Guerra angloespanyola (1761-1763), va significar l'ingrés d'Espanya a la guerra dels Set Anys, que es venia lliurant des de 1756;
* Guerra angloespanyola (1779-1783), el 1779 Espanya va entrar a la guerra d'independència dels Estats Units com a aliada de França, en virtut dels Pactes de Família que tots dos estats mantenien;
* Guerra angloespanyola (1796-1808): després de la signatura del Tractat de Sant Ildefons (1796), Espanya va abandonar la Primera Coalició i es va aliar amb França en les Guerres revolucionàries franceses
Altres guerres que van enfrontar a Anglaterra amb Espanya, encara que no són comunament denominades guerres «angloespanyoles» inclouen:
* Guerra de Successió Espanyola, després de la mort sense descendència de Carles II d'Espanya (de la Casa d'Àustria) i l'ascens al tron espanyol de Felip V (de la Casa de Borbó), en 1702 la Gran Aliança a la qual pertanyia Anglaterra va declarar la guerra a Espanya i França que va durar fins a 1714;
* Guerra de la Quàdruple Aliança: Espanya es va enfrontar contra la Quàdruple Aliança, de la qual formava part la Gran Bretanya, entre 1718 i 1720;
* Guerra de l'orella de Jenkins: conflicte de 1739-1748 que, a partir de 1742, es va integrar a la Guerra de Successió Austríaca lliurada a Europa;
# Cantua Creek

Cantua Creek és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 655 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Cantua Creek tenia 655 habitants, 141 habitatges, i 131 famílies. La densitat de població era de 66,7 habitants/km².
Dels 141 habitatges en un 66,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 80,1% hi vivien parelles casades, en un 3,5% dones solteres, i en un 6,4% no eren unitats familiars. En el 2,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 4,51 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,52.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 36,5% tenia menys de 18 anys, un 14,5% entre 18 i 24, un 29,6% entre 25 i 44, un 16,2% de 45 a 60 i un 3,2% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 24 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 132,4 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 26.484 $ i la renda mitjana per família de 26.484 $. Els homes tenien una renda mitjana de 0 $ mentre que les dones 26.250 $. La renda per capita de la població era de 5.693 $. Entorn del 26,7% de les famílies i el 38,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Cantua Creek». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Cantua Creek». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Mineralogia òptica

La mineralogia òptica és l'estudi de minerals i roques mesurant-ne les seves propietats òptiques. La majoria de les vegades les mostres minerals i de roques es preparen en secció fina o munts de grans per estudiar-les en el laboratori amb un microscopi petrogràfic. La mineralogia òptica es fa servir per identificar la composició mineral dels materials geològics per tal d'ajudar a revelar-ne l'origen i evolució.
Alunes de les propietats i tècniques usades inclouen:
* Índex refractiu
* Birefringència
* Mapa d'interferència de colors de Michel-Lévy
* Pleocroisme
* Angle d'extinció
* Patró d'interferència conoscòpica
* Test línia de Becke
* Relleu òptic
* Signe d'elongació
* Placa Wave

## Història

William Nicol, té el seu nom associat a la creació del prisma de Nicol, sembla haver estat el primer a preparar seccions de substàncies minerals i el seu mètode el va aplicar Henry Thronton Maire Witham (1831) en l'estudi de les petrificacions de plantes. No va ser fins a 1858 que Henry Clifton Sorby va apuntar al seu valor en la petrologia.Menrestant en l'estudi de seccions de cristalls es va usar per Sir David Brewster i altres físics i mineralòlegs.

## Referències

* ↑ Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
# Bill Sherwood

William Charles Patrick Sherwood, més conegut com a Bill Sherwood (14 de juny de 1952 - 10 de febrer de 1990) va ser un músic, guionista i director de cinema estatunidenc.
Sherwood va néixer a Washington, D.C. i va créixer a Battle Creek, Michigan. Violinista talentós, va assistir al National Music Camp i es va graduar a l'Interlochen Arts Academy de Michigan el 1970, on es va especialitzar en composició. Després es va traslladar a la ciutat de Nova York, on va ser estudiant de composició d'Elliott Carter a The Juilliard School. Desanimat pel seu progrés i fascinat pels trastorns culturals i socials que passaven a Nova York en aquell moment, va deixar els seus estudis de composició i finalment es va matricular a l'Hunter College. Es va especialitzar en producció cinematogràfica i va fer diversos curtmetratges durant els propers deu anys.
Va tenir una prometedora carrera com a cineasta, però va morir a Nova York per complicacions de la sida. És conegut sobretot per la seva pel·lícula de 1986 Parting Glances, feta per 310.000 dòlars, una comèdia romàntica agredolça que abasta un període de 24 hores a la comunitat gai de Nova York. Va escriure mitja dotzena de guions i va completar tres curtmetratges durant els sis anys anteriors a Parting Glances, i va escriure guions addicionals durant els quatre anys posteriors. Aquests guions addicionals mai es van produir.

## Filmografia

* Parting Glances (1986) - Director/Editor/Guionista

## Referències

* ↑ Sandra Brennan. «The New York Times». Baseline & All Movie Guide. Arxivat de l'original el 2012-07-14. [Consulta: 3 març 2012].
* ↑ «'There was a lot of panic' - behind the first movies to tackle the Aids crisis». The Guardian, 21-06-2018.
# Grand Rapids (Ohio)

Grand Rapids és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 1.002 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Grand Rapids tenia 1.002 habitants, 402 habitatges, i 266 famílies. La densitat de població era de 773,7 habitants per km².
Dels 402 habitatges en un 32,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,2% hi vivien parelles casades, en un 9% dones solteres, i en un 33,6% no eren unitats familiars. En el 28,4% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,42 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,9% tenia menys de 18 anys, un 7,8% entre 18 i 24, un 31,8% entre 25 i 44, un 21,7% de 45 a 60 i un 13,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 42.014 $ i la renda mediana per família de 50.982 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.357 $ mentre que les dones 25.000 $. La renda per capita de la població era de 19.796 $. Aproximadament el 2,6% de les famílies i el 5,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Grand Rapids». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Grand Rapids». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].