OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Que Déu beneeixi els nens

Que Déu beneeixi els nens (títol original: God Bless the Child) és un telefilm estatunidenc dirigit per Andra Hamori, Denis Héroux i Denis Nemec (en coproducció) estrenat l'any 1988. Conta la història d'una mare que fa sacrificis per la seva filla Hillary després d'haver estat abandonada pel seu marit. Ha estat doblada al català.

## Argument

Theresa Jonhson és una mare soltera que ha estat abandonada pel seu marit després que la seva filla, Hillary, hagi vingut al món. La mare i la seva filla viuen en un pis del centre de la ciutat quan tots els ocupants són informats que seran expulsats. El terreny ha estat venut i el immoble ha de ser demolit. Un dia, Theresa acaba el treball més d'hora perquè vol buscar un lloc on viure amb la seva filla, però l'endemà perd la seva feina per haver marxat abans. Els dos són ara sense abric i busca un racó per allotjar-s'hi. Sovint, dormen en el carrer, ja que no tenen cap lloc on anar. Un dia, Theresa troba un treballador, Calvin Reed (Dorian Harewood), que l'ajuda a trobar un pis mentre que rep ajuda social. La seva nova casa és bruta i infestada de rates. Theresa i Hillary s'instal·len de tota manera en la nova casa i exploren la vida dels seus nous veïns, els Watkins. Els Watkins són afroamericans pobres que viuen en una casa semblant a Theresa i Hillary. El pare de família (Obba Babatundé) ha abandonat la casa i no paga pensió alimentària pels seus nens. La família rep ajuda financera però no poden permetre's res més que el mínim mínim, i es moren de gana al final del mes quan la majoria de les famílies no tenen més cupons alimentaris. El fill, Richard Watkins (Mos Def), espera trencar el cercle viciós de la pobresa que pena en la seva família sent la primera persona de la seva família en obtenir el diploma de l'institut. A continuació, la història torna a Theresa que es expulsada de casa seva a causa de les rates.

## Repartiment

* Mare Winningham: Theresa Johnson
* Grace Johnston : Hillary Johnson
* L. Scott Caldwell : Althea Watkins
* Obba Babatundé : Raymond Watkins
* Dorian Harewood : Calvin Reed
* Jennifer Leigh Warren : Sharee Watkins
* Davenia McFadden : Kathleen
* Mos Def : Richard Watkins
* Jose Soto : Bobby Gifford
* Shawana Kemp : Tracy Watkins
* Charlayne Woodard : Chandra Watkins
* Akuyoe Graham : Charlesletta
* Nicholas Podbrey : Kenny
* Brenda Denmark : Elizabeth
* Kate Lynch : Carrie

## Referències

* ↑ esadir.cat. Que Deu beneeixi els nens. esadir.cat.
* ↑ «God Bless the Child». IMDb.
# OIC

OIC té els següents significats:
* Organització d'Esquerra Comunista (del seu nom en castellà Organización de Izquierda Comunista), partit polític històric d'Espanya
* Organització de la Conferència Islàmica (del seu nom en anglès Organization of the Islamic Conference), organització intergovernamental que agrupa els estats musulmans
* Organització Internacional del Comerç, organització supervisora del comerç internacional, antecedent de l'Organització Mundial del Comerç
* Organització Internacional del Cafè, organització intergovernamental que agrupa els països productors de cafè
* Organisme Intercantonal de Certification, organisme encarregat del control de l'Appellation d'origine contrôlée per a determinats productes alimentaris, a Suïssa
* Orde de la Immaculada Concepció, orde religiós catòlic femení
* Orde de la Imitació de Crist, orde monàstic masculí de l'Església Catòlica Oriental
# Rankovce

Rankovce és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1332.
# Sant Joan del Codolar

Sant Joan del Codolar és una ermita barroca de Cornudella de Montsant (Priorat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'edifici és de paredat amb reforç de carreu als angles, de tres naus, separades per pilars amb creuer no sobresortit i cobert per cúpula a la intersecció i per volta de mig punt amb llunetes que arrenca d'un fris continu. Als peus hi ha un cor suportat per un arc rebaixat i el presbiteri és situat a nivell més alt que la resta del temple. Darrere hi ha el cambril on es venera una reproducció de la imatge del Sant. Per l'accés hi ha dues petites saletes amb cúpules rebaixades. L'altar és del segle xviii. La façana, amb un rellotge de sol, té la portalada, de pedra i amb la data de 1780, dues petites finestres a banda u banda i un ull de bou. El conjunt és acompanyat per una casa annexa destinada a l'ermità. L'indret té una plaça espaiosa al davant, i diversos xiprers. A la paret sud-oest de la casa de l'ermità hi ha un sonet de Josep Carner: "L'ermita de Sant Joan del Montsant". És a uns 750 metres d'altitud sobre el nivell del mar, i a una hora o cinc quarts a peu al nord-oest de la vila.

## Història

Sembla que la construcció primitiva és del segle xiii. Això, no obstant, les primeres informacions corresponen al segle xvi, quan el 1509 es beneí la campana i el 1571 l'ampliació del temple. El 1661 es beneí la casa de l'ermità. Entretant, hom havia dotat l'església de retaules. A la fi del segle xviii, coincidint amb la construcció de nous temples al Priorat, l'ermita fou considerablement ampliada, enderrocant, segurament, part de la construcció anterior. El 1820 es va tornar a arranjar, després que els francesos l'haguessin perjudicada a la Guerra del francès. El 1877 es procedí a venerar el cambril, i el 1864 es feu l'escalinata del presbiteri i s'havien arranjat els altars. El 1936 la imatge de Sant Joan va ser protegida al Museu de Reus i retornada al temple acabada la guerra. A principis de la dècada del 1980 s'enderrocà una casa annexa, dita "dels musics", i es condicionà la façana de l'ermita, així com l'altra casa annexa. Es tracta d'una ermita de gran devoció, havent obtingut el Jubileu per part d'alguns pontífexs. L'any 1977 Montserrat Domingo s'instal·là a l'ermita de Sant Joan del Codolar, i des d'aleshores viu allà com a eremita.

## Referències

* 1 2 3 4 «Sant Joan del Codolar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
* 1 2 3 Amigó, Ramon; Espasa Ballester, Joan B. Noms actuals i pretèrits del terme antic de Cornudella de Montsant. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1990, p. 399-400. ISBN 8440484364.
* ↑ Bonet, Clàudia «Montserrat Domingo, una anacoreta del segle XXI». El Punt Avui, 22-07-2014 [Consulta: 25 novembre 2020].

## Enllaços externs

* «Sant Joan del Codolar». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Samuel Zauber

Samuel Zauber (Temesvár, 9 de gener de 1901 - Jerusalem, 10 de juny de 1986 ) fou un futbolista romanès de la dècada de 1930.
D'ascendència jueva, va ser futbolista del club Maccabi Bucureşti.
Fou internacional amb Romania i disputà el Mundial de 1930 i la Copa dels Balcans.

## Referències

* ↑ «Anii 1931 - 1935» (en romanian). Romanian Football Federation. Arxivat de l'original el 2012-02-10. [Consulta: 28 juny 2009].
* ↑ Samuel Zauber Fitxa i estadístiques a la FIFA
# Ponderosa

«Ponderosa» té aquests significats:
* Ponderosa (Nou Mèxic)
* Ponderosa (Comtat de Tulare), població de Califòrnia
* La Ponderosa, entitat de població del municipi de Pontons (Alt Penedès)
* Ponderosa Park, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Colorado
* Pi ponderosa, espècie de pi nativa de l'oest d'Amèrica del nord
# Museu Paleontològic d'Elx

El museu paleontològic d'Elx (Baix Vinalopó, País Valencià) presenta un recorregut per l'evolució de la vida a la Terra, a través de l'exposició de troballes provinents de diversos jaciments.
En aquest museu es recrea el gabinet d'estudi de Pere Ibarra i Ruiz, arqueòleg, arxiver i bibliotecari de principis del segle xx, pioner investigador de l'arqueologia i paleontologia a la ciutat.
En altres sales s'exposa de manera cronològica una mostra de les etapes en les quals s'ha dividit la prehistòria amb exhibició de fòssils i rèpliques de cranis humans.
El museu compta amb una sala d'exposicions temporals així com d'una col·lecció de minerals.

## Referències

* ↑ «NUESTRA EXPERIENCIA EN EL MUSEO PALEONTOLÓGICO DE ELCHE». [Consulta: 3 juny 2020].
* 1 2 «Museos de la ciudad de Elche» (en castellà). [Consulta: 3 juny 2020].
# ABaC (restaurant)

ABaC és un restaurant de Barcelona, obert l'any 2000, dirigit des del 2010 pel xef i cuiner Jordi Cruz.
ABaC es van obrir l'any 2000 al número 79 del carrer del Rec de Barcelona, amb el xef Xavier Pellicer al capdavant. L'any 2008 el restaurant es va traslladar al número 1 de l'Avinguda Tibidabo, al barri de Sant Gervasi-Bonanova de Barcelona. L'any 2010 va suposar el canvi en la direcció dels fogons, quan Jordi Cruz va substituir Xavier Pellicer com a cap de cuina. L'adaptació va ser ràpida: un any després d’aterrar a l'ABaC, el nou xef i el seu equip ja havien obtingut el guardó al Millor Restaurant de Catalunya 2011 per l'Acadèmia Catalana de Gastronomia. El restaurant havia aconseguit la tercera Estrella Michelin.
La cuina d'ABaC, dissenyada per Joaquim Casademont, és alhora creativa i tradicional. La presentació dels plats destaca dins un ambient relaxat i neutre, i amb la decoració de línies senzilles. El restaurant, que ha estat lloc de trobada de personalitats internacionals, compta amb dues sales, amb capacitat per a 20 i 60 persones, per a esdeveniments privats; amb un Lounge Bar i amb un celler amb més de 900 referències.

## Referències

* ↑ Seijo, Berta «ABaC. La cuina més premiada». Món Empresarial, 11-02-2015 [Consulta: 12 juliol 2024].
* 1 2 «Restaurant ÀBaC». Guia.cat. [Consulta: 12 juliol 2024].
* ↑ «Así es ABaC, el restaurante de Jordi Cruz donde comieron Bruce Springsteen, Michelle Obama y Steven Spielberg. ABaC es un restaurante galardonado con tres estrellas Michelin y nominado como Mejor Restaurante de Cataluña 2011 por la Academia Catalana de Gastronomía». Tapas Magazine, 01-05-2023 [Consulta: 12 juliol 2024].
* ↑ «Jordi Cruz: “Quan em cansi del desgast mental dels restaurants d’estrelles Michelin, n'obriré un de popular”». Diari ARA, 22-04-2024 [Consulta: 12 juliol 2024].
# Offagna

Offagna és un comune (municipi) de la província d'Ancona, a la regió italiana de les Marques, situat a 11 quilòmetres al sud-oest d'Ancona. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 2.025 habitants.
Offagna limita amb els següents municipis: Ancona, Osimo i Polverigi.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 20 març 2020].
# Radvaň nad Laborcom

Radvaň nad Laborcom és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1379.
# Polygnotus (cràter)

Polygnotus és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 124 km de diàmetre. Porta el nom del pintor de l'antiga Grècia Polignot (c. 500-400 aC), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1976.
Aquesta conca té un pic anul·lar i està envoltat amb material de planes llises, que té una textura molt diferent a la del terreny circumdant.

## Referències

* ↑ «Polygnotus». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 12-10-2016. [Consulta: 16 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Divisió d'Amravati

La Divisió d'Amravati és una subdivisió administrativa de l'estat de Maharashtra a l'Índia. Junt amb la divisió de Nagpur forma l'antiga regió de Vidarbha que voldria formar estat separat. Aquestes dues divisions foren unides a l'estat de Bombai el 1956 des del Madhya Pradesh, per motius linguistics (Bombai formà l'estat de Maharashtra el 1960). La divisió té una superfície de 46.090 km² i una població (2001) de 9.941.903 habitants. Està formada per cinc districtes: Akola, Amravati, Buldhana, Washim i Yavatmal.
# 4.25 Sports Club

El 4.25 Sports Club (Hangul: 4.25체육단; Hanja: 4.25體育團), també anomenat 25 Abril o Vint-i-Cinc d'abril, és un club de futbol nord-coreà de la ciutat de Namp'o.

## Història

El club va ser fundat el juliol de 1949 amb el nom de Central Sports Training School Sports Club (Hangul: 중앙체육강습소체육단; Hanja: 中央體育講習所體育團). El 25 de juny de 1971 canvià a 4.25 S.G. La data 25 d'abril fa referència al dia de la fundació militar. El club pertany a l'exèrcit nord-coreà.

## Palmarès

* Lliga nord-coreana de futbol: 17
** 1985, 1986, 1987, 1988, 1990, 1992, 1993, 1994, 1995, 2002, 2003, 2010, 2011, 2012, 2013, 2015, 2017

## Referències

* ↑ «4.25체육단 중앙일보 북한자료에서 인용함.....». mugnussoccer.com website. Arxivat de l'original el 2010-01-07. [Consulta: 12 gener 2007].
# Crossorhombus azureus

Crossorhombus azureus és un peix teleosti de la família dels bòtids i de l'ordre dels pleuronectiformes.

## Morfologia

Pot arribar als 18 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de la Badia de Bengala, nord-oest d'Austràlia, Mar de la Xina Meridional, Xina, Taiwan, Japó, Vietnam i Indonèsia.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Sant Sebastià de Rià

Sant Sebastià de Rià és una capella del poble de Rià, a la comuna nord-catalana de Rià i Cirac, a la comarca del Conflent.
És al nord de la Lliça, a l'esquerra del Callan, a l'extrem nord-oriental del Pont de Sant Sebastià.
És una petita capella de carrer o de camí, que acull sota teulada tot just la imatge del sant i l'altar, de manera que, en cas de celebració, els participants romanen dempeus a l'espai de davant de la porta, atès que no hi ha pràcticament espai per a ningú més que el sacerdot celebrant.

## Referències

* ↑ Sant Sebastià de Rià en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Becat, Joan. «132 - Rià i Cirac». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Gavín, Josep M. «Conf 120. Sant Sebastià de Rià». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3*). ISBN 84-85180-12-7.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Rià i Cirac». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# Nikolai Bassarguín

Nikolai Vassílievitx Bassarguín (en rus: Николай Васильевич Басаргин) (1800, districte de Pokrovski, óblast de Vladímir, Imperi Rus - 1861, Moscou, Imperi Rus), fou un militar rus que participà en la revolta decabrista.
Bassarguín, fill de militar i membre de la noblesa, era tinent al Regiment dels Caçadors de la Guàrdia, alt conseller del quarter general del 2n Exèrcit, membre de la Societat del Benestar i de la Societat del Sud. Es casà amb la Princesa Maria Mikhailovna Meshxerskaia (morta el 1825) amb la qual tingué una filla. Formava part d'un grup de militars que havien descobert les idees il·lustrades d'Europa Occidental en la guerra contra Napoleó i el 14 de desembre del 1825 participà en una temptativa fallida de cop d'estat militar a Sant Petersburg per tal d'obtenir del futur tsar Nicolau I tot un seguit de reformes per abolir la servitud que patien els mugics, i una constitució que garantís la llibertat d'expressió i d'opinió. Fou detingut, com la resta de participants, i el tribunal que el condemnà el 1826 li imposà una pena de 20 anys de treballs forçats i desterrament de la Rússia europea, pena que fou reduïda a 15 anys el mateix any. El 22 d'agost del 1826, fou transferit a Sibèria, a la ciutat de Txità. Quan partí de Sant Petersburg estava malalt, però es recuperà i en les seves memòries reflecteix el viatge cap a Sibèria amb optimisme, lloant a la gent que trobà i als paisatges.
El 7 de març de 1827, fou transferit a la fàbrica siderúrgica de la ciutat de Petrovsk-Zabaikalski on s'explotaven les mines de ferro. Al setembre de 1830, es beneficià d'una rebaixa de pena de 10 anys. Fou alliberat per decret del 14 de desembre de 1835 i dirigit a un assentament a la ciutat de Turinsk, província de Tobolsk. El 1839 es casà amb Maria Eliseevna Mavrina (1821-1846), amb la qual tingueren dos fills que moriren prest. El 1841 fou transferit a Kurgan i el 1842 li concediren una plaça al servei civil del govern. El 1846 ocupà una plaça al servei de fronteres a la ciutat d'Omsk. El març de 1847 es casà a Omsk amb Olga I. Medvedev (1815-1866) la germana gran del químic Dmitri Mendeléiev, autor de la primera taula periòdica, vídua del comerciant Ivan Petrovitx Medvedev i mort el 1842. Bassarguín coneixia Olga perquè amb els seus amics visitava assíduament els Mendeléiev car tenien una casa confortable amb una rica biblioteca a Tobolsk. De Bassarguín i els seus companys decabristes Dmitri Mendeléiev descobrí les idees liberals, aprengué ciències naturals i li quedà la idea que «tot en el món és ciència». Fou amnistiat el 22 d'agost de 1856 i pogué retornar a la Rússia europea. Residí en diferents indrets i morí a Moscou.

## Referències

* 1 2 3 4 «Басаргин Николай Васильевич». [Consulta: 29 maig 2019].
* 1 2 Román Polo, Pascual.. El profeta del orden químico Mendeléiv. 1. ed. [Madrid]: Nivola Libros y Ediciones, 2002. ISBN 8495599295.
* ↑ Barratt, Glynn, editor.. Voices in exile : the Decembrist memoirs. ISBN 9780773592346.
# Phillip Omondi

Phillip Omondi (Tororo, 1957 - Kampala, 21 d'abril de 1999) és un exfutbolista ugandès de les dècades de 1970 i 1980.
Fou internacional amb la selecció de futbol d'Uganda.
Pel que fa a clubs, destacà a Kampala City Council FC i Sharjah als Emirats Àrabs Units.
Fou entrenador a Bank of Uganda FC i KCC.

## Referències

* ↑ ; Stokkermans, Karel; Mazet, François«African Nations Cup 1978». RSSSF, 14-02-2008.
* ↑ Zziwa, Hassan Badru. «Omondi, Kirunda head Cranes all-time best 11». The Weekly Observer, 06-12-2009.
* 1 2 «PHILLIP OMONDI (RIP)». Soccer265 Magazine. Arxivat de l'original el 2011-07-16. [Consulta: 11 febrer 2010].
# Montreux (Suïssa)

Montreux és una ciutat i comuna suïssa, del cantó de Vaud, situada al districte de Vevey. La ciutat es troba localitzada a la riba superior del llac Léman. Limita al nord amb la comuna de Blonay, a l'est amb Haut-Intyamon (FR), al sud amb Veytaux, a l'oest amb el llac Léman i per consegüent amb les comunes de Noville i Villeneuve, així com amb La Tour-de-Peilz.
Pertanyen al territori comunal les localitats de: Baugy, Brent, Caux, Chailly-sur-Clarens, Chamby, Chaulin, Chêne, Chernex, Clarens, Collonge, Cornaux, Crin, Fontanivent, Glion, Jor, Le Châtelard, Les Avants, Les Planches, Mont-Fleuri, Pallens, Pertit, Planchamp, Sâles, Sonzier, Tavel, Territet, Vernex, Villard-sur-Chamby i Vuarennes.

## Museus

* Museu del Vieux-Montreux Arxivat 2007-07-03 a Wayback Machine.
* Nou Museu Ruzo Arxivat 2007-07-03 a Wayback Machine.
* Audiorama Museu nacional suís de l'audiovisual Arxivat 2007-06-17 a Wayback Machine.

## Monuments

* El Castell de Chillon (Es pot visitar)
* Castell de Crêtes à Clarens
* Castell de Châtelard (Es pot visitar sol·licitant reserva)

## Distincions

* Premi Wakker de 1990.

## Festivals

* Festival de Jazz de Montreux
* Festival Coral de Montreux Arxivat 2007-07-05 a Wayback Machine.
* Setembre musical Montreux-Vevey
* Festival del riure Arxivat 2007-06-27 a Wayback Machine.

## Turisme

* Visiteu l'Estatua a Freddie Mercury
* Visiteu Els quais

## Transport

* A via ferroviària Milà - Brig - Lausana.
* Línia Montreux - Oberland bernois (MOB).
* Línia Montreux-Territet-Glion-Rochers de Naye (MTGN).
* Funicular Territet - Glion (pendent de 57%).
* Embarcador per als grans vaixells que naveguen en el llac Lehman.
* Autoruta A9, Brig - Lausana, Sortida 15 (Montreux).

## Ciutats germanades

* Menton, França
* Wiesbaden, Alemanya
* Chiba, Prefectura de Chiba, Japó
# 4000 Som Prou

4000 Som Prou va ser un grup de rock que cantava en valencià format a Rafelbunyol (L’Horta Nord) l’any 1986. Els seus components inicials van ser Paco Piquer ( guitarra i veus), Ferran Piquer (veu), Dani Pasqual (baix i veus), Nel·lo Camarasa (guitarra) i Onofre Piquer (bateria).
L’any 1988 guanyen el “Concurs de Rock a Bonrepòs” i com a premi enregistren una maqueta amb 4 temes. L’any següent enregistren una segona maqueta als estudis Tabalet d'Alboraia. Aquesta incloïa 8 temes i un d’ells és el que es faria més conegut i corejat als concerts “Cotxe roig”. Amb aquesta maqueta aconsegueixen fer una gran quantitat de concerts per les comarques de València i Alacant.
L’any 1988 actuaren al primer festival del programa “A la Nostra Marxa” dirigit per Simó Aguilar i també actuaren al segon festival d’aquest programa realitzat en 1990 com a guanyadors del tercer premi.
En març de 1992 enregistren una nova maqueta als estudis Euromaster de València amb tres temes. Aquesta maqueta els serveix per entrar al I Tirant de Rock, un festival organitzat per Acció Cultural del País Valencià a la plaça de bous de València, on comparteixen escenari amb Els Pets, Sau, Sangtraït i un altre grup valencià, Kartutx. Durant l’estiu de 1992 fan gran quantitat de concerts per tot el País Valencià i fins i tot a Maó i a Palma. Al final d’aquest mateix any tornen als estudis Euromaster per gravar el seu primer àlbum “Cotxe roig” (Sonograf) que inclou 8 cançons.
El grup continua fent concerts fins l’any 1996 en que decideixen aturar la seua marxa. Després d’alguns canvis en la formació l’any 2004 tornen a fer un concert al seu poble amb temes nous. Aquest mateix any actuen al FNAC de València dins de la 3era Mostra de Pop-rock en català del País Valencià organitzada pel Club A la Nostra Marxa. A banda d’alguns temes ja coneguts, interpretaren també alguns temes que havien gravat en una nova maqueta i que fins al moment no han vist la llum en cap gravació discogràfica.

## Discografia

* Cotxe roig (Sonograf - 1992) - LP
* Cotxe roig / Rei de gel (Sonograf - 1992) - Senzill

## Referències

* ↑ Frechina, Josep Vicent. La cançó en valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua, 2011, p. 301. ISBN 978-84-482-5508-4.
* ↑ «4000 Som Prou - Whisky i sang». Youtube. [Consulta: 8 maig 2023].
* ↑ Edicions del País Valencià, S.A. Temps de rock, nº 4: 4000 Som Prou, Boro Boix, Eduard Joanes, 1992.
* ↑ «4000 Som Prou». Discog.com. [Consulta: 8 maig 2023].
* ↑ «Cotxe roig / Rei de gel». Youtube. [Consulta: 8 maig 2023].
* ↑ Frechina, Josep Vicent. La cançó en valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua, 2011, p. 302. ISBN 978-84-482-5508-4.
* ↑ «Món fugaç». Youtube. [Consulta: 8 maig 2023].
# Cumulè

El cumulè o cumulé és un hidrocarbur que conté tres o més enllaços dobles acumulats o consecutius.
Els composts amb només dos dobles enllaços consecutius s'anomenen al·lens i no són cumulens. Els cumulens més simples són el butatriè i el pentatetraè:
Els cumulens són molècules lineals, ja que els enllaços σ els formen amb els dos orbitals híbrids sp que formen un angle de 180°. Atès que els plans dels respectius orbitals π en dos enllaços dobles cumulats formen entre ells un angle recte, un cumulè tetrasubstituït de nombre parell d’enllaços dobles presenta isomeria òptica quan els quatre substituents són diferents, i un de nombre imparell presenta isomeria geomètrica o isomeria cis-trans.

## Referències

* ↑ Cumulé segons la pronúncia occidental i cumulè segons la pronúncia oriental. Per a més informació, consulteu el Llibre d'estil
* ↑ «Cumulè». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.