OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pel·lyïta

La pel·lyïta és un mineral de la classe dels silicats. Rep el nom del riu Pelly, al territori de Yukon, Canadà, les capçaleres del qual es troben a prop de la localitat tipus d'aquesta espècie.

## Característiques

La pel·lyïta és un silicat de fórmula química Ba₂Ca(Fe,Mg)₂Si₆O$_{17}$. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1972. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 6.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la pel·lyïta pertany a «09.DO - Inosilicats amb 7-, 8-, 10-, 12- and 14-cadenes periòdiques» juntament amb els següents minerals: piroxferroïta, piroxmangita, nordita-(Ce), nordita-(La), ferronordita-(Ce), manganonordita-(Ce), ferronordita-(La), alamosita i liebauïta.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al departament de geologia de la Universitat de la Colúmbia Britànica.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al Gun claim, propo el llac Wilson, al districte miner de Watson Lake (Yukon, Canadà). També ha estat descrita a la mina Madrelena, a Tres Pozos (Baixa Califòrnia, Mèxic), a Big Creek, al comtat de Fresno (Califòrnia, Estats Units) i al dipòsit de bari i silicats de Trumbull Peak, al comtat de Mariposa, també a Califòrnia. Aquests indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Pellyite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 23 gener 2020].
# Pendre

Pendre (en anglès Pen-dre) és un poble situat a la comunitat de Llanbadarn Fawr, comtat de Ceredigion, a Gal·les. Es troba a 73.9 milles (118.9 km) de Cardiff, i a 178.1 milles (286.6 km) de Londres.
Pendre està representat a l'Assemblea Nacional de Gal·les per Elin Jones (Plaid Cymru), i pel Membre del Parlament Mark Williams (Liberal Demòcrates).

## Referències

* ↑ National Assembly for Wales Website; Arxivat 2014-03-30 a Wayback Machine. recalled 24 February 2014
* ↑ parliament.uk Website; recalled 24 February 2014
# Pendleton (Oregon)

Pendleton és una població dels Estats Units a l'estat d'Oregon. Segons el cens del 2006 tenia 17.310 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pendleton tenia 16.354 habitants, 5.964 habitatges, i 3.727 famílies. La densitat de població era de 628,3 habitants per km².
Dels 5.964 habitatges en un 31,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,4% hi vivien parelles casades, en un 10,7% dones solteres, i en un 37,5% no eren unitats familiars. En el 30,4% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,39 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,5% tenia menys de 18 anys, un 10,9% entre 18 i 24, un 31,3% entre 25 i 44, un 21,7% de 45 a 60 i un 12,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 116,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.800$ i la renda mediana per família de 47.410$. Els homes tenien una renda mediana de 31.763$ mentre que les dones 23.858$. La renda per capita de la població era de 17.551$. Aproximadament el 8,7% de les famílies i el 13,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pendleton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pendleton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Pheidole argentina

Pheidole argentina és una espècie de formiga de la subfamília dels mirmicins. És endèmica de l'Argentina. És un paràsit social del seu congènere P. nitidula. No hi ha casta obrera, mentre que la reina fa aproximadament 1,7 mm i es caracteritza per tenir antenes de deu segments. El cos és relativament pupiforme. Fou anomenada en referència al país on viu.

## Referències

* ↑ Wilson, 2003, p. 267.

## Bibliografia

* Wilson, E. O. Pheidole in the New World: A Dominant, Hyperdiverse Ant Genus (en anglès). Harvard University Press, 2003. ISBN 9780674002937.
# Pavelló nacional

Es denomina Pavelló nacional (o bandera de popa) la bandera que indica nacionalitat en els vaixells.
Poden englobar-se en quatre categories:
* Pavelló civil. Pavelló que arboren les embarcacions civils. També se sol denominar bandera mercant.
* Pavelló naval, o de combat, anomenat, més pròpiament, ensenya. Pavelló que arboren les embarcacions de l'armada.
* Pavelló institucional. Pavelló que arboren les embarcacions del govern o l'administració.
* Pavelló especial. Es tracta de pavellons amb legislació específica, i que varien molt d'unes nacions a unes altres. A Espanya, per exemple, hi ha pavellons especials per a embarcacions de correus, de sanitat, d'Hisenda i d'esbarjo. Alguns països inclouen pavellons especials per a embarcacions d'esbarjo específics per als socis de certs clubs nàutics.

## Exemples

| Pavelló civil d'Itàlia | Pavelló institucional d'Itàlia | Pavelló naval d'Itàlia |
| Pavelló civil del Regne Unit | Pavelló institucional de Noruega | Pavelló naval del Regne Unit |
| Pavelló civil de Luxemburg | Pavelló institucional de Dinamarca | Pavelló naval del Japó |

## Vegeu també

* Pavelló de conveniència
* Bandera nacional
* Bandera de combat
# Pavelló dels Països Catalans

El Pavelló dels Països Catalans és una instal·lació multiesportiva situada a la ciutat de Badalona. Des de 1996 és gestionat directament per l'Ajuntament de Badalona. Al llarg dels anys ha tingut diferents denominacions, així entre 1972 i 1991 fou anomenat Pavelló d'Ausiàs March, i entre 1992 i 1996 Pavelló Club Joventut.
La primera pedra va ser col·locada el 28 de desembre de 1970 i va ser inaugurat el 30 de setembre de 1972, amb un partit amistòs entre el Club Joventut de Badalona i el Reial Madrid. Va ser dissenyat per l'arquitecte Alberto Barbosa, ideat per ser la seu de l'equip de bàsquet del Joventut, ja que l'antic Pavelló Esportiu de la Plana s'havia quedat petit. El nou pavelló va comptar amb una capacitat per a 5.000 persones. El 1991 va ser abandonat pel club de bàsquet al disposar del nou Palau Municipal d'Esports de Badalona.
El 1992 va viure un últim respir de glòria en ser la seu del torneig de boxa dels Jocs Olímpics d'Estiu de 1992 celebrats a Barcelona. Des de llavors és utilitzat per clubs amateurs de bàsquet de la ciutat.

## Referències

* ↑ Espín, Manuel «Solemne inauguración del Palacio badalonés». El Mundo Deportivo, 01-10-1972 [Consulta: 30 juliol 2024].
* ↑ Conde Esteve, Justo; Ramos Pérez, José Ramón. Joventut Badalona. La quinta esencia del basket, 1992, p. 100-101 [Consulta: 17 maig 2018].
# Peromyscus schmidlyi

Peromyscus schmidlyi és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic de Mèxic (Durango, Sinaloa i Sonora), on viu a altituds superiors a 2.000 msnm. El seu hàbitat natural són els boscos de pins i roures situats a gran altitud. Està amenaçat per la tala d'arbres.
L'espècie fou anomenada en honor del mastòleg estatunidenc David James Schmidly.

## Referències

* ↑ Álvarez-Castañeda, S. T.,; Castro-Arellano, I.; Lacher, T.; Vázquez, E.; Arroyo-Cabrales, J. Peromyscus schmidlyi. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 1 agost 2016.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 364. ISBN 978-0801893049.
# Peromyscus slevini

Peromyscus slevini és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic de l'Illa Catalana (Mèxic). El seu hàbitat natural són les zones de sòl sorrenc amb plantes de les espècies Bursera hindsiana, B. microphylla, Colubrina viridis, Encelia farinose, Esenbeckia flava, Euphorbia polycarpa i Ferocactus diguetii. Està amenaçat per la competència amb P. fraterculus, una espècie introduïda a l'Illa Catalana.
L'espècie fou anomenada en honor de l'herpetòleg estatunidenc Joseph Richard Slevin.

## Referències

* ↑ Álvarez-Castañeda, S. T.; Castro-Arellano, I. Peromyscus slevini. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 11 agost 2016.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 381. ISBN 978-0801893049.
# Pietro Scandelli

Pietro Scandelli (Crema, 16 d'octubre de 1941 - 5 d'octubre de 2020) fou un ciclista italià, professional entre 1963 i 1971. En el seu palmarès destaca una victòria d'etapa al Giro d'Itàlia de 1966.

## Palmarès

* 1962
** 1r a la Milà-Tortona
* 1966
** 1r a la Cronostaffetta, amb Gianni Motta i Michele Dancelli, i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1965. 34è de la classificació general
* 1966. 30è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

### Resultats al Tour de França

* 1964. Abandona (1a etapa)
* 1967. 44è de la classificació general
* 1969. 59è de la classificació general

## Referències

* ↑ «E' morto Pietro Scandelli, corridore professionista con Merckx» (en italià). .

## Enllaços externs

* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa i biografia a museociclismo.it (italià)
# Pinarornis

El pinarornis (pinarornis plumosus) és una espècie d'ocell de la família dels túrdids (Turdidae), monotípica dins del gènere Pinarornis. Es troba a l'Àfrica oriental. El seu hàbitat natural són els roquissars i la sabana seca. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Taxonomia

El pinarornis va ser descrit formalment l'any 1876 per l'ornitòleg anglès Richard Bowdler Sharpe, que va introduir un gènere nou específicament per a aquesta espècie i va encunyar el nom binomial Pinarornis plumosus. Tot i que antigament estava classificat a la família dels muscicàpids (Muscicapidae), un estudi filogenètic de 2020, els resultats del qual van ser seguits pel Congrés Ornitològic Internacional, indica que Pinarornis és de fet un clade basal dins de la família dels túrdids (Turdidae).
Tanmateix, en el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (desembre 2019) encara es classifica pinarornis dins de la família dels muscicàpids.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «pinarornis». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 11 juliol 2022].
* ↑ «Chats, Old World flycatchers». IOC World Bird List Version 12.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2022. [Consulta: 16 gener 2022].
* ↑ BirdLife International. «Boulder Chat. Pinarornis plumosus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 10 juliol 2022].
* ↑ Layard, Edgar Leopole; Sharpe, R. Bowdler. The Birds of South Africa. 2nd. Londres: Bernard Quaritch, 1876, p. 230-231.
* ↑ «Thrushes». IOC World Bird List Version 11.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2021. [Consulta: 19 juliol 2021].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 713. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Pirquitasita

La pirquitasita és un mineral de la classe dels minerals sulfurs, que pertany al grup de l'estannita. Rep el nom del dipòsit de Pirquitas, a l'Argentina, la seva localitat tipus.

## Característiques

La pirquitasita és una sulfosal de fórmula química Ag₂ZnSnS₄. Cristal·litza en el sistema tetragonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la pirquitasita pertany a «02.CB - Sulfurs metàl·lics, M:S = 1:1 (i similars), amb Zn, Fe, Cu, Ag, etc.» juntament amb els següents minerals: coloradoïta, hawleyita, metacinabri, polhemusita, sakuraiïta, esfalerita, stil·leïta, tiemannita, rudashevskyita, calcopirita, eskebornita, gal·lita, haycockita, lenaïta, mooihoekita, putoranita, roquesita, talnakhita, laforêtita, černýita, ferrokesterita, hocartita, idaïta, kesterita, kuramita, mohita, estannita, estannoidita, velikita, chatkalita, mawsonita, colusita, germanita, germanocolusita, nekrasovita, estibiocolusita, ovamboïta, maikainita, hemusita, kiddcreekita, polkovicita, renierita, vinciennita, morozeviczita, catamarcaïta, lautita, cadmoselita, greenockita, wurtzita, rambergita, buseckita, cubanita, isocubanita, picotpaulita, raguinita, argentopirita, sternbergita, sulvanita, vulcanita, empressita i muthmannita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al dipòsit d'argent i estany de Pirquitas, situat al departament de Rinconada (Província de Jujuy, Argentina). També ha estat descrita en altres llocs molt propers dins el mateix departament, així com a Bolívia, el Perú, Romania i el Japó.

## Referències

* ↑ «Pirquitasite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 21 desembre 2020].
# Pawnee

«Pawnee» té aquests significats:
* Pawnee (grup humà), tribu índia de la llengua caddo
* Pawnee (llengua)
* Pawnee (Illinois), població dels Estats Units a l'estat d'Illinois
* Pawnee (Oklahoma), ciutat dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma
* Pawnee (Texas), concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas
* Comtat de Pawnee (Oklahoma)
* Pawnee City, població dels Estats Units a l'estat de Nebraska
* Pawnee Rock, població dels Estats Units a l'estat de Kansas
# Petrella Salto

Petrella Salto és un comune (municipi) de la Província de Rieti, a la regió italiana del Laci, situat a uns 60 km al nord-est de Roma i a uns 20 km al sud-est de Rieti. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 1.130 habitants.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 26 gener 2020].
# Platja del Port d'en Joan

La platja del Port d'en Joan és una platja natural del municipi de Colera (Alt Empordà) situada a la badia de Garbet, a 200 m a llevant de la platja de Garbet. Està dividida en dos sectors, separats per roques, de 61 i 26 m de longitud, respectivament. Està orientada a sud-est, la superfície de la cala està composta de grava, de color grisós.
La platja, amb una casa i un petit port, havia estat privada, de la família Mateu, propietaris de la finca que la rodeja, amb una gran pineda i vinyes,

## Referències

* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». @sigte_udg.
* ↑ «Cala Port d'en Joan». Costa Brava's.
* ↑ «La badia dels Mateu». El Punt Avui, 27-08-2020.
# Pont de metilè

Un pont de metilè o grup metanodiíl (en anglès:methylene bridge o methanediyl group) en la química orgànica és qualsevol part d'una molècula amb la fórmula CH 2- és a dir, un àtom de carboni enllaçat a dos àtoms d'hidrogen i connectat per enllaç simple a dos àtoms diferents a la resta de la molècula. És la unitat que es repeteix en la columna vertebral dels alcans ramificats.
Un pont de metilè també pot actuar com un lligand bidentat unint dos metalls en un compost de coordinació, com ara el titani i l'alumini en un reactiu de Tebbe.
Un pont de metilè sovint s'anomena grup metilè o simplement metilè; com en el "clorur de metilè" (diclorometà). No obstant això, el terme grup metilè (o metilidè s'aplica pròpiament al grup CH 2; quan està connectat a la resta de la molècula per un doble enllaç, que li confereix propietats químiques molt diferents de les d'un pont -CH 2.

## Vegeu també

* Grup metil
* Grup metilè

## Referències

* ↑ W. A. Herrmann (1982), "The methylene bridge". In Advances in Organometallic Chemistry, volume 20, pages 195-197.
# Pomacea flagellata

Pomacea flagellata és una espècie de mol·lusc gastròpode d'aigua dolça de la família Ampullaridae originària l'Amèrica central, del sud de Mèxic fins al nord de Colòmbia. A la Unió Europea el transport, comerç i tinença d'aquesta espècie invasora són prohibits.

## Morfologia

La conquilla mitjana, d'aparença bicònica és verdós o ambre; de vegades línies fines i pàl·lides. L'obertura és piriforme estreta, amb l'extrem inferior prominent. L'espiral és obtusa però prominent, amb una sutura plana o gairebé. L'obertura és estretida per dalt; eixamplada per sota als mascles. Els adults tenen una amplada de 53 a 60 mm i una laçada de 55 a 62 mm. Els ous són de mida mitjana, de color taronja pàl·lid.
Són herbívors i mengen voraçment i amb molta rapidesa qualsevol planta, incloent-hi Microsorum pteropus i per això poc aficionats per a aquaris. De totes maneres, la seva tinença és prohibida a la Unió Europea. Són amfibis, s'amaguen sota l'aigua durant el dia i són més actius la nit, quan surten a la terra ferma i cerquen plantes comestibles. Són predadors i en absència d'aliments fan canibalisme.
Aquest cargol originari d'Amèrica central té una gran varietat de formes i una trentena de variacions van ser descrites com a espècies separades al passat, com es veu a la llista de sinònims. Avui són considerats tots com membres d'una de les quatre subespècies: Pomacea flagellata flagellata (Say, 1827), Pomacea flagellata livescens (Reeve, 1856), Pomacea flagellata erogata (Fisher & Crosse, 1890) i Pomacea flagellata dysoni (Hanley, 1854)

## Bibliografia

* Altaba, Christian R. Identificació de diferents espècies del gènere Pomacea (pdf). Generalitat de Catalunya, Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural, 2012.

## Referències

* ↑ «Species details : Pomacea (Pomacea) flagellata Say, 1829». Catalogue of Life, 2015. Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 29 agost 2015].
* 1 2 3 4 Ghesquiere, Stijn A. I. «Pomacea (pomacea) flagellata» (en anglès i altres llengües). Applesnail.net, 2007. [Consulta: 24 agost 2015].
* ↑ Dawes, John «International Waters: EU Finally Bans Apple Snail Imports» (en anglès). Pet Product News, 01-01-2013. Arxivat de l'original el 2016-03-04 [Consulta: 29 agost 2015]. Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
* ↑ Altaba, 2012, p. 2.
# Castel San Pietro (Ticino)

Castel San Pietro és un municipi del cantó de Ticino (Suïssa), situat al districte de Mendrisio.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Carlos Gutiérrez González

Carlos Gutiérrez González (Pontevedra, 2 de desembre de 1956 - 19 de maig de 2007) fou un polític mallorquí.
Fou doctor en dret i professor en la UIB. Casat i amb tres fills, va començar la seva carrera política com a secretari general de Presidència del Govern (1995-1996) i després a la Conselleria d'Agricultura, Comerç i Indústria (1996-1999).
Fou senador de la VII i la VIII legislatura al Senat Espanyol entre els anys 2003 i 2007, coincidint amb la majoria absoluta del PP de les Illes Balears al Parlament Balear i amb el segon govern de Jaume Matas. Com a senador, va participar en l'aprovació de l'Estatut d'Autonomia de les Illes Balears de 2007.
Morí de càncer el maig del 2007, en plena campanya per les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 2007.

## Referències

* 1 2 3 Elmundo-eldia.com 20-05-2007 (castellà)
* ↑ Senado.es (castellà)
* ↑ Última Hora, 20-05-2007 (castellà)
* ↑ Elmundo-eldia.com 20-05-2007 (castellà)
* ↑ Fitxa al Senat (castellà)
# Castel Rocchero

Castel Rocchero (Castel Roché en piemontès) és un municipi situat al territori de la província d'Asti, a la regió del Piemont (Itàlia).
Limita amb els municipis d'Acqui Terme, Alice Bel Colle, Castel Boglione, Castelletto Molina, Fontanile i Montabone.
# Ceclavín

Ceclavín és un municipi de la província de Càceres, a la comunitat autònoma d'Extremadura (Espanya).
# Caterina Vasa (1539-1610)

Caterina Vasa de Suècia (en suec Katarina Gustavsdotter Vasa) va néixer a Estocolm (Suècia) el 6 de juny de 1539 i va morir a Berum el 21 de desembre de 1610. Era una princesa sueca, filla del rei Gustau I de Suècia (1496-1560) i de Margarida Leijonhufvud (1514-1551).
Caterina va rebre una bona educació renaixentista. Era considerada una persona intel·ligent i amb un caràcter independent, i tenia un gran interès per la literatura i la teologia. Era una persona de fermes conviccions religioses dins de l'església protestant. Va visitar Wittenberg i va escriure una interpretació de la Bíblia. Després de la mort del seu marit també va escriure una oda al seu funeral.
El casament de la princesa sueca obeïa a interessos estratègics de Suècia. Les negociacions per a formalitzar el casament es van allargar durant anys. I finalment, quan se celebrà el 1559 la boda es va veure alterada per l'escàndol de les relacions de la seva germana Cecília amb el germà del qui havia de ser el seu marit Edzard II, el qual va ser empresonat i possiblement castrat.
La mare d'Edzard II temia una excessiva influència de Suècia, per la qual cosa va dividir el comtat de Frísia entre els seus fills. Després de la mort del seu marit Caterina exercí la regència de Frísia des de 1599 al 1610.

## Matrimoni i fills

L'1 d'octubre de 1559 es va casar a Estocolm amb Edzard II d'Ostfriesland (1532-1599), fill del comte de Frísia Enno II (1500-1540) i d'Anna d'Oldenburg (1501-1575). El matrimoni va tenir els següents fills:
* Margarida (1560-1588).
* Anna (1562-1621), casada primer amb l'Elector Palatí Lluís VI (1539-1583), després amb Ernest Frederic de Baden-Durlach (1560-1604), i finalment amb Juli Enric de Saxònia-Lauenburg (1586-1665).
* Enno (1563-1625), casat primer amb Walpurguis de Rietberg (1556-1586), i després amb Anna de Holstein-Gottorp (1575-1625)
* Joan (1566-1625), casat amb Sabina Caterina de Rietberg (1582-1618).
* Cristòfol (1569-1636), casat amb Lambertina de Ligne (1593-1651).
* Edzard (1571-1572).
* Elisabet (1572-1573).
* Sofia (1574-1630).
* Carles Otó (1577-1603).
* Maria (1582-1616), casada amb Juli Ernest de Brunsvic-Dannenberg (1571-1636).

## Bibliografia

* Herman Lindqvist :Historien om Sverige. Gustav Vasa och hans söner och döttrar (Història de Suècia. Gustau Vasa i els seus fills) (En suec)

## Enllaços externs

* http://www.guide2womenleaders.com/womeninpower/Womeninpower1570.htm
# Castell de Serrallonga

El Castell de Serrallonga és una fortificació ara del tot en ruïnes del terme comunal de Serrallonga, a la comarca del Vallespir, a la Catalunya del Nord. Està situat a prop al sud-est del poble de Serrallonga, a llevant i a prop de la masia del Castell i a ponent de Can Peitaví. Les seves restes estan força malmeses.

## Referències

* ↑ El Castell de Serrallonga en els ortofotomapes de l'IGN