OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Les Cases Barates

Les Cases Barates és una barriada de Móra la Nova (Ribera d'Ebre) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Foren concebudes com habitatges nous per alleugerar els danys que va produir la guerra del 1936-1939 als immobles del poble. Des que s'inicià la construcció fins que foren habitades passà gairebé una dècada.
Situades al nord-oest del nucli urbà de la població de Móra la Nova, a escassa distància i delimitades per les carreteres C-12 i T-720. Conjunt de cases unifamiliars organitzades ortogonalment i delimitades pels carrers de la Pau, d'Antoni Gaudí, del Roser, de Joan Fuster, Ponent, de la Ribera d'Ebre i el camí vell de Garcia. Es tracta d'habitatges adossats organitzats en blocs de planta rectangular, amb les cobertes de teula de quatre vessants. Les cases estan formades per una sola planta, amb grans finestrals rectangulars i portals d'arc de mig punt. Presenten una petita zona de jardí a la part davantera, delimitada per tanques d'obra. Algunes d'aquestes han estat reformades. Les construccions estan arrebossades i pintades.

## Notes

* 1 2 3 «Cases Barates». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].

## Enllaços externs

* «Cases Barates». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Les Cases

* No s'ha de confondre amb les cases.
«Les Cases» té aquests significats:
* Les Cases (Biosca), masia del municipi de Biosca (Segarra)
* Les Cases (Castell de l'Areny), masia de Castell de l'Areny
* Les Cases (Castellar de la Ribera), masia al terme de Ceuró, municipi de Castellar de la Ribera, a la comarca del Solsonès
* Les Cases (Sora), masia al terme de Sora (Osona)
* Les Cases d'Alcanar, població del municipi d'Alcanar, a la comarca del Montsià
* Les Cases de Bàrcena, pedania de la ciutat de València, pertanyent al districte dels Poblats del Nord (l'Horta Nord)
* Les Cases de Ferrerons, masia de Moià
* Les Cases de Magí, masia al municipi d'Amposta a la comarca del Montsià
* Les Cases de Matamargó, masia del municipi de Pinós, a la comarca del Solsonès
* Les Cases de Posada, entitat de població del municipi de Navès (Solsonès)
* Les Cases de Ropidera, antic poble, desaparegut, del terme de Rodès (Conflent)
* les Cases de Sant Joan, masia a Viver i Serrateix (Berguedà)
* Les Cases de l'Estació
* Les Cases de la Serra, entitat de població disseminada i enclavament del municipi de Torrefeta i Florejacs (Segarra)
* Les Cases del Conill, nucli de població catalanoparlant del Carxe, llogaret de Jumella
* Les Cases del Forn, nucli de població del Principat d'Andorra a la parròquia de Canillo
* Les Cases del Riu (Rossell), nucli de població del municipi de Rossell, situat al Baix Maestrat, al nord de la província de Castelló
* Les Cases dels Frares, nucli de població de Favanella (Carxe)
* Barraca Pleta de les Cases, obra a Guils de Cerdanya (Baixa Cerdanya)
* Barranc de les Cases (Navès), curs fluvial del municipi de Navès (Solsonès)
* Barranc de les Cases (Pinell), curs fluvial dels municipis de Castellar de la Ribera i Pinell de Solsonès (Solsonès)
* Rasa de les Cases, torrent afluent per l'esquerra del Cardener
* Roc de les Cases, formació rocosa a la vall de Carreu al terme d'Abella de la Conca, del Pallars Jussà
* Roc de les Cases (Conca de Dalt), roc i cinglera al terme de Conca de Dalt, pertanyent a l'antic municipi de Claverol
* Serrat de les Cases, serrat del terme municipal de la Torre de Cabdella, a la comarca del Pallars Jussà
* Tossal de les Cases, muntanya al municipi de Corbins, a la comarca del Segrià
# Lambert Schaus

Lambert Schaus (Ciutat de Luxemburg, 18 de gener de 1908 - Ciutat de Luxemburg, 10 d'agost de 1976) fou un polític, diplomàtic i advocat luxemburguès, que va ser ministre al seu país així com membre de la Comissió Europea entre 1959 i 1967.
Va néixer el 18 de gener de 1908 a la ciutat de Luxemburg. Va estudiar dret a la Universitat de París i Bonn. El 1932 va iniciar la seva activitat d'advocat al Tribunal d'Apel·lació de Luxemburg. Va morir el 10 d'agost de 1976 a la seva residència de la ciutat de Luxemburg.
Membre del consell municipal de la ciutat de Luxemburg, amb l'ocupació alemanya del país durant la Segona Guerra Mundial es negà a donar suport als nazis, per la qual cosa fou arrestat el 1941 per la Gestapo i internat en camps de treball a Sudetenland i la Selva Negra.
Membre del Partit Popular Social Cristià (CSV), en finalitzar la guerra retornà al seu país per esdevenir diputat a la Cambra de Diputats i ser nomenat l'agost de 1946 pel Primer Ministre de Luxemburg Pierre Dupont Ministre de Defensa, càrrec des del qual impulsà la creació d'un exèrcit propi. El juliol de 1948 abandonà el govern de la Unió Nacional i va esdevenir novament conseller municipal, càrrec que va mantenir fins al 1952. Aquell any fou nomenat ambaixador del seu país a Bèlgica, càrrec des del qual treballà per l'establiment de la Comunitat Econòmica Europea (CEE) i l'Euratom.
El 18 de juny de 1958 va ser nomenat membre de la Comissió Hallstein I en substitució de Michel Rasquin, mort l'abril d'aquell any, esdevenint Comissari Europeu de Transport. En el desenvolupament del seu càrrec de comissaris, que també realitzà en la Comissió Hallstein II, va obrir els mercats nacionals al transport des d'altres estats membre de la unió.
# Lambert Plasència i Valls

Lambert Plasència i Valls (Benaguasil, Camp de Túria, 1809 - València, 1894) fou organista, compositor i era el primer d'una nissaga de músics valenciana. Els seus germans Joan Baptista (1816-1855) i Marià (1815-1875) també foren músics molt reconeguts.
Als vuit anys ingressà com a infant de cor en el Reial Col·legi del Corpus Christi de València; fou deixeble dels mestres Morata, Caba i Montesinos, i el 1830 era organista de la parròquia de San Valero, d'on passà a Sant Esteve; Sant Bartomeu el 1844, altra volta a Sant Esteve el 1860 i Sant Martí (1861). Finalment, el 1875 succeí al seu germà Marià en el magisteri del Col·legi del Corpus Christi.
Dedicat a l'ensenyança, va compondre poc música; malgrat tot, es conserven les següents obres en l'Arxiu del Col·legi: Missa de Glòria, a 4 i 8 veus; Missa de Rèquiem, a 8 veus, que es cantà en els seus funerals; Vespres de Difunts, Lamentacions 1a i 3a del Divendres Sant, Quam vidistis pastores, responsori de Nadal, a 8 veus; Motets del Sant Enterro, de la Verge de les Mercès, sant Jaume, sant Esteve i sant Josep, a 7 i 8 veus. En l'Arxiu de la catedral: Stabat Mater, i disseminats per altres llocs: dos Trisagis, a 3 veus, lletretes, flors i comiat a la Verge: Goigs al Cor de Jesús, i quatre Motets al Santíssim.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, volum 45, p. 451 (ISBN 84 239-4545-6)
# La culpa (pel·lícula de 1969)

La culpa és una pel·lícula en blanc i negre de l'Argentina dirigida per Kurt Land segons el guió d'Ariel Cortazzo que es va estrenar el 30 d'abril de 1969 i que va tenir com a protagonistes a Libertad Leblanc, Carlos Estrada, Mauricio De Ferraris i Juan Carlos Lamas. Va ser filmada parcialment a la ciutat de Pinamar.

## Sinopsi

Un accident de trànsit i un home ferit de bala provoquen el sentiment de culpa d'una parella.

## Repartiment

* Libertad Leblanc …Márgara
* Carlos Estrada …Rodolfo Guerrero
* Mauricio De Ferraris …Ernesto Ibáñez Linares
* Juan Carlos Lamas …Morales
* Fabio Zerpa …Marcos Ferrari
* Guillermo Helbling …Inspector
* Mario Savino …Presunto asesino
* Lilí Navarro
* Héctor Armendáriz …Gerente
* Aldo Mayo …Jaime Sigal
* Ricardo Darín (padre) …Federico Ramírez
* Sandra Goldín …Niña en sanatorio
* Albertito Viasek …Niño en sanatorio
* Alberto Zucker
* Julio Miguel Oppido
* Dora Cohen
* Blanca Molina
* Geyssa Celeste
* Juan María Mujica

## Comentaris

J.H.S. va escriure a La Prensa:
| « | ”Una producció massa vulgar per aprofundir en el comentari. Cal destacar una bona actuació de Carlos Estrada, que infundeix alguna vitalitat a la seva part.” | » |
revista Gente va dir:
| « | ”La publicitat diu: una pel·lícula que ningú gosaria produir de nou. Afortunadament. Els prenem la paraula.” | » |
Per la seva part, Manrupe i Portela escriuen:
| « | ”Rutinari vehicle en ona psicològica i policial per Libertad Leblanc.” | » |

## Referències

* ↑ Manrupe, Raúl; Portela, María Alejandra. Un diccionario de films argentinos (1930-1995). Buenos Aires, Editorial Corregidor, 2001, p. 147. ISBN 950-05-0896-6.

## Enllaços externs

* Información sobre La culpa en el sitio del cine nacional
* La culpa a YouTube
# Latvijas Gāze

Latvijas Gāze, és una empresa de gas natural de Letònia amb seu a Riga, que s'ocupa de la importació, transport, emmagatzematge i venda de gas natural. Té al seu càrrec el monopoli del mercat de gas natural a Letònia. Latvijas Gāze és propietària d'E.ON Ruhrgas International AG (47,2%), AAS Gazprom (34%) i SIA "Itera-Latvija "(16%).

## Referències

* 1 2 3 «Joint stock company "Latvijas Gāze" Annual accounts for the year ended 31 de desembre de 2009» p. 3. nasdacomxbaltic.com, 29-04-2004. Arxivat de l'original el 2012-03-09. [Consulta: 12 gener 2015].
* ↑ «Joint stock company "Latvijas Gāze" Annual accounts for the year ended 31 de desembre de 2009» p. 13. nasdacomxbaltic.com, 29-04-2009. Arxivat de l'original el 2012-03-09. [Consulta: 12 gener 2015].
* 1 2 «Joint stock company "Latvijas Gāze" Annual accounts for the year ended 31 de desembre de 2009» p. 15. nasdacomxbaltic.com, 29-04-2010. Arxivat de l'original el 2012-03-09.

## Enllaços externs

* Latvijas Gāze
# Landisburg

Landisburg és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 195 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Landisburg tenia 195 habitants, 78 habitatges, i 59 famílies. La densitat de població era de 752,9 habitants/km².
Dels 78 habitatges en un 34,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,5% hi vivien parelles casades, en un 9% dones solteres, i en un 23,1% no eren unitats familiars. En el 19,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,5 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,6% tenia menys de 18 anys, un 7,2% entre 18 i 24, un 29,7% entre 25 i 44, un 20,5% de 45 a 60 i un 16,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 104,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.563 $ i la renda mediana per família de 36.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.786 $ mentre que les dones 22.500 $. La renda per capita de la població era de 15.379 $. Entorn del 6,8% de les famílies i el 9,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Landisburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Landisburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Las Majadas

Las Majadas és un municipi de la província de Conca, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 355 | 392 | 366 | 364 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Las Matèlas

Las Matèlas (en francès: Les Matelles) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Le Val-de-Gouhenans

Le Val-de-Gouhenans és un municipi francès situat al departament de l'Alt Saona i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 63 habitants.

## Demografia
### Població

El 2017 la població era de 66 habitants, lleugerament superior a la de 2007, quan la població de fet de Le Val-de-Gouhenans era de 63 persones de 32 famílies, de les quals 16 eren unipersonals (12 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 45 habitatges, 30 eren l'habitatge principal de la família, 13 eren segones residències i 2 estaven desocupats. 44 eren cases i 1 era un apartament. Dels 30 habitatges principals, 26 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 11 en tenien tres, 3 en tenien quatre i 15 en tenien cinc o més. 28 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 14 habitatges hi havia un automòbil i a 14 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Le Val-de-Gouhenans el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 43 persones, 27 eren actives i 16 eren inactives. De les 27 persones actives 23 estaven ocupades (11 homes i 12 dones) i 4 estaven aturades (4 homes). De les 16 persones inactives 8 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de serveis i 1 d'una entitat de l'administració pública.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Le Val-de-Gouhenans a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Le Val-de-Gouhenans a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Leotíquides (príncep)

Leotíquides (en llatí Leotychides, en grec antic Λεωτυχίδης, o Λευτυχίδης) fou net del rei Arquidam II d'Esparta i fill del rei Agis II.
Es va sospitar que era el producte de la relació adúltera de la reina Timea (esposa d'Agis II) amb Alcibíades, sospita incrementada per algunes expressions del mateix Agis i Timea. No obstant Agis es va penedir abans de morir de tot el que havia dit, i públicament va reconèixer a Leotíquides com el seu fill. Tot i així, a la mort del pare (circa el 400 aC) va ser exclòs de la successió al·legant aquella circumstància, principalment per influència de Lisandre, i el seu oncle Agesilau II el va substituir.

## Referències

* ↑ 3.Leotychides a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 761
# Libertad

«Libertad o La Libertad» té aquests significats:
* Libertad (escultura)
* Libertad (moneda)
* Libertad (Uruguai) o Ciudad de Libertad, ciutat al departament de San José (Uruguai)
* La Libertad (Califòrnia)
* La Libertad (Pontevedra), setmanari editat a Pontevedra
* La Libertad (Madrid), diari editat a Madrid
* La Libertad (Negros Oriental), municipi a la província de Negros Oriental, a la regió filipina de les Visayas Centrals
* Club Libertad, club de futbol al barri de Tuyucuá de la ciutat d'Asunción (Paraguai)
* Departament de La Libertad, departament del Salvador amb capital a Santa Tecla
* Estadio La Libertad, estadi multiusos a la ciutat de Bata (Guinea Equatorial)
* Regió de La Libertad, regió del Perú
* Torre de la Libertad, monument a la ciutat de Bata a la regió continental del país africà de Guinea Equatorial
Viccionari
# Lavagno

Lavagno és un comune (municipi) de la província de Verona, a la regió italiana del Vèneto, situat a uns 90 quilòmetres a l'oest de Venècia i a uns 12 quilòmetres a l'est de Verona.
A 1 de gener de 2020 la seva població era de 8.561 habitants.
Lavagno limita amb els següents municipis: Caldiero, Colognola ai Colli, Illasi, Mezzane di Sotto i San Martino Buon Albergo.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 17 agost 2020].
# Laval

«Laval» té aquests significats:
* Toponímia:
** Laval (Quebec), al Canadà
** Districte de Laval, un dels tres districtes del departament francès de la Mayenne, a la regió del País del Loira
** Laval (Mayenne), municipi francès al departament de Mayenne i a la regió del País del Loira
** Laval (Isèra), al departament d'Isère
** Laval-Atger, al departament de Lozère
** Laval-d'Aix, al departament de Drôme
** Laval-d'Aurelle, comuna francesa al departament d'Ardèche
** Laval-de-Cère, comuna francesa al departament d'Òlt
** Laval-du-Tarn, comuna francesa al departament de Lozère
** Laval-en-Brie, comuna francesa al departament de Seine-et-Marne
** Laval-en-Laonnois, comuna francesa al departament d'Aisne
** Laval-le-Prieuré,comuna francesa al departament de Doubs
** Laval-Morency, comuna francesa al departament de les Ardenes
** Laval-Pradel, comuna francesa al departament de Gard
** Laval-Roquecezière, comuna francesa al departament d'Aveyron
** Laval-Saint-Roman, comuna francesa al departament de Gard
** Laval-sur-Doulon, comuna francesa al departament d'Haute-Loire
** Laval-sur-Luzège, comuna francesa al departament de Corrèze
** Laval-sur-Tourbe, comuna francesa al departament de Marne
** Laval-sur-Vologne, comuna francesa al departament de Vosges
** Bonchamp-lès-Laval, comuna francesa al departament de Mayenne
** Le Poët-Laval, comuna francesa al departament de Drôme
** Magnac-Laval, comuna francesa al departament de Haute-Vienne
** Mont-de-Laval, comuna francesa al departament de Doubs
** Saint-Genis-Laval, comuna francesa al departament de Rhône
** Saint-Germain-Laval (Loire), comuna francesa al departament de Loire
** Saint-Germain-Laval (Sena i Marne), comuna francesa al departament de Seine-et-Marne
** Saint-Pierre-Laval, comuna francesa al departament d'Allier
** Viols-en-Laval, comuna francesa al departament d'Hérault
* Organitzacions:
** Stade lavallois Mayenne Football Club, club de futbol francès
** Université Laval, universitat del Quebec
* Biografies:
** François de Laval, primer bisbe del Quebec
** Gustav de Laval, científic suec
** Pierre Laval, primer ministre francès
# Santa Maria de Siurana

Santa Maria de Siurana és una església d'època romànica situada al poble de Siurana dins del terme municipal de Cornudella de Montsant, a la comarca del Priorat, i que es conserva íntegrament.

## Història

Va ser construïda entre els segles xii i xiii, després de l'arribada de les tropes de Ramon Berenguer IV el 1154. Es troba esmentada en una butlla del papa Anastasi IV del 25 de març de 1154. L'indret fou un important punt de defensa de la frontera islàmica i va ser el darrer reducte important musulmà a la frontera oriental de Catalunya, conquerit entre el 1153 i 1154.

## Arquitectura

L'església és un exemple de bellesa i alhora senzillesa traduïdes en una planta d'una única nau amb volta de canó lleugerament apuntada i un absis semicircular llis a l'exterior. En el centre de l'absis hi ha una finestra de doble esqueixada, que per la part exterior està decorada amb una arquivolta, que es sustenta en dos capitells esculpits amb motius vegetals, recolzats en un parell de columnes. Els murs tenen 10 pams de gruix. A sobre de la portalada té un timpà figurat emmarcat per tres arcades de mig punt que reposen sobre columnes amb capitells decorats amb motius diversos. També disposa d'una gran rosassa al mur de migdia feta en temps posteriors.
Interiorment podem trobar dues absidioles laterals excavades dins el mur i que no són visibles des de l'exterior. En l'angle sud-est trobem un campanar de torre de planta quadrada. En la part nord exterior de l'absis, es conserva un sarcòfag, recolzat en columnes molt deteriorades i que ha perdut part de la llosa que el cobria.

## Llegendes i tradicions

Al seu cambril, hi ha la marededéu asseguda i amb l'infant segut als seus genolls. Es tracta d'una imatge de fusta policromada de 98 cm. En realitat és una còpia de la imatge que van robar l'any 1979. És coneguda, popularment, com la Mare de Déu de l'Aigua, una denominació que per ella mateixa explica la importància d'aquest santuari en les pregàries dels pobles de la contrada en demanda de pluja i bones collites. La llegenda diu que la imatge va ser donada pel mateix comte Ramon Berenguer IV, qui la portava sempre que anava de campanya contra els moros, i que moltes de les grans batalles guanyades als sarraïns ho van ser gràcies a l'ajut d'aquesta imatge. En passar per Siurana, Ramon Berenguer va fundar l'església i va deixar-hi, com a patrona de la població i d'aquella serralada, la imatge que portava.

## Referències

* ↑ Descripció església a Cornudellaweb
* ↑ Cabré Puig, Antoni. Siurana. Guia d'excursions per fer a peu. Cossetània Edicions, 2001. ISBN 9788489890671.
# Sebastià Sorribas i Roig

Sebastià Sorribas i Roig (el Raval, 19 de novembre de 1928 - Barcelona, 6 de desembre de 2007) fou un escriptor català especialitzat en la literatura infantil i juvenil.
Es llicencià en Història. Esdevingué famós pel seu personatge Pitus, ambientat, com d'altres dels seus llibres, al barri del Raval de Barcelona on va néixer. Va passar part de la seva infantesa a Sallent, vila que inspira el Collpelat d'alguns arguments infantils. La seva obra ha estat traduïda a nombrosos idiomes. Destaca també la seva vessant de divulgació de personatges i episodis del passat de Catalunya a través de la col·lecció de llibres il·lustrats Visions d'història de Catalunya. Era membre de l'Associació d'Escriptors en Llengua Catalana i del PEN català. El 2006 va rebre la Creu de Sant Jordi. Va morir el 7 de desembre de 2007 a la seva ciutat natal a l'edat de setanta-nou anys.

## Obres
### Juvenils

* En Roman i la Guerra (2006)
* Prop del llac (2007)

### Infantils

* El zoo d'en Pitus (1966) (Premi Josep M. Folch i Torres 1965)
* Festival al barri d'en Pitus (1969)
* Viatge al país dels lacets (1969)
* Els astronautes del "Mussol" (1972)
* La cinquena gràcia de Collpelat (1983) (Premi Crítica Serra d'Or de Literatura Infantil i Juvenil 1984)
* En Peret de Barcelona i la Mercè de Collpelat (1985)
* La vall del paradís (1986)
* La Marina a Vilafruns (1987)
* En Luka i el dinosaure (2004)
* Què serà la Maria quan sigui gran? (2005)
* En Luka i la Maria al País Vermell (2006)

### Divulgatius

* Bon matí. Català a l'escola (1968) en col·laboració amb Joan Ruiz i Calonja

#### de la sèrie 'Visions d'història de Catalunya' (Barcanova)

* Els almogàvers (1989)
* El Corpus de sang (1989)
* Francesc Macià i la Generalitat republicana (1989)
* La Conquesta de Mallorca (1989)
* En temps de Guifré el Pelós (1989)
* En temps de Ramon Berenguer IV (1989)
* L'Onze de setembre (1989)
* La Renaixença (1989)
* Els bandolers als segles xvi i xvii (1990)
* Els Remences (1990)
* Fer les Amèriques al segle XVIII (1990)
(Premi Crítica Serra d'Or de Literatura Infantil i Juvenil, 1991) per la col·lecció 'Visions d'història de Catalunya')

#### de la Serie 'Biblioteca de la Classe' (Graó)

* El Segle XVIII a Catalunya Pere Soldevilla (1991)
* El Naixement d'un poble Joan el Roig (1995)

### Novel·la per adults

* Amb X de Xino (2007)
* Barri Xino: una crònica de postguerra (2008)

## Referències

* 1 2 «Sebastià Sorribas i Roig». Associació d'Escriptors en Llengua Catalana.
* 1 2 «Sebastià Sorribas i Roig». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.