OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cervell de Boltzmann

Un cervell de Boltzmann és una entitat hipotètica conscient de si mateixa, creada per fluctuacions aleatòries en un estat de caos. El nom d'aquest concepte és en honor del físic estadístic Ludwig Boltzmann que va proposar que l'univers s'observa en un estat de no equilibri, a priori altament improbable, perquè és una condició necessària per l'existència de cervells conscients que l'observin. Andreas Albrecht i Lorenzo Sorbo n'encunyaren el nom el 2004.
El cervell de Boltzmann sovint s'enuncia com a paradoxa física. La paradoxa consisteix en el fet que si es compara la probabilitat de la nostra situació actual com a entitats conscients que formen part d'un entorn organitzat amb la de l'existència d'entitats conscients en una «sopa» termodinàmica sense anomalies, això segon hauria de ser vastament més probable.

## Referències

* ↑ Albrecht, Andreas; Sorbo, Lorenzo «Can the universe afford inflation?». Physical Review D, 70, 6, 01-09-2004. arXiv: hep-th/0405270. Bibcode: 2004PhRvD..70f3528A. DOI: 10.1103/PhysRevD.70.063528 [Consulta: 26 juny 2016].
* ↑ Page, Don N. «Is our Universe likely to decay within 20 billion years?». Physical Review D. American Physical Society (APS), 78, 6, 208. arXiv: hep-th/0610079. DOI: 10.1103/physrevd.78.063535. ISSN: 1550-2368.

## Bibliografia

* Dyson, Lisa; Kleban, Matthew; Susskind, Leonard «Disturbing Implications of a Cosmological Constant». Journal of High Energy Physics. Springer Science and Business Media LLC, 10, 2002, pàg. 11. arXiv: hep-th/0208013. DOI: 10.1088/1126-6708/2002/10/011. ISSN: 1029-8479.
* Linde, Andrei «Sinks in the landscape, Boltzmann brains and the cosmological constant problem». Journal of Cosmology and Astroparticle Physics. IOP Publishing, 1, 2007, pàg. 22. arXiv: hep-th/0611043. DOI: 10.1088/1475-7516/2007/01/022. ISSN: 1475-7516.

## Enllaços externs

* «Spooks in Space», NewScientist, 2007.
* «Big Brain Theory: Have Cosmologists Lost Theirs?», The New York Times, 2008.
# Arcesilau de Megalòpolis

Arcesilau de Megalòpolis (en llatí Arcesilaus, en grec antic Ἀρκεσίλαος "Arkesílaos") fou un dirigent de la ciutat de Megalòpolis, un dels que va dissuadir a la Lliga Aquea d'ajudar a Perseu de Macedònia en la seva guerra contra Roma el 170 aC.
Després fou ambaixador de la Lliga a la cort d'Antíoc IV Epífanes (174 aC-164 aC) i a la de Ptolemeu VI Filomètor (180 aC-164 aC) per intentar aconseguir una reconciliació, segons diu Polibi.

## Referències

* ↑ 4.Arcesilaus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 259
# Ofos

Els ofo o ofogoula, també coneguts com a mosopelea, eren una tribu ameríndia que parlava l'ofo, una llengua siouan relacionada amb la llengua biloxi i el tutelo. El significat del seu nom es desconeix, però potser procedeix d'una llengua algonquina. Alguns ho han interpretat com a Ofi okla "gent del gos". També els anomenaren ouesperie, ossipe o ushpee.

## Localització

Ocupaven un territori entre els actuals estats d'Arkansas i Mississipi, al baix Yazoo, juntament amb els indis yazoo i koroa. Més tard s'establiren amb els tunica a Louisiana.

## Demografia

Cap al 1700 es creia que el seu poblat tenia 12 cabanes, però la Page du Pratz afirmà que el 1758 en tenien 60 i que disposaven de 15 guerrers, que havien baixat a 12 el 1784.

## Història

Segons el mapa francès de Jean-Baptiste-Louis Franquelin de 1684 els mosopelea tenien vuit viles, de les quals no se'n conserva el nom just al nord del riu Ohio, entre els rius Muskingum i Scioto, a l'actual estat d'Ohio. Formava part del territori de la cultura del Mississippí, que s'estenia al llarg del riu Ohio i els seus afluents. Eren coneguts com a constructors de monticles.
A mitjans del segle xvii s'establiren a Ohio junt als quapaw, però cap al 1673, empentats pels iroquesos deixaren el territori al SO de l'Ohio i cap al 1686 s'establiren a Cumberland junt als taensa. Franquelin notà que les viles del mapa eren "destruïdes". La Salle registrà que els ofo o mosopelea eren entre les tribus conquerides pels seneca i altres nacions de la Confederació Iroquesa en la dècada de 1670 durant les Guerres dels Castors. En 1673, Marquette, Joliet, i altres exploradors francesos trobaren que els ofo havien emigrat al baix Mississipi.
El 1690 foren visitats pel francès Henri de Tonti, qui els anomenà chonque, el 1699 per Iberville, i en el mapa de Coxe (1741) els anomena ouesperie (corrupció de mosopelea). Foren aliats dels natchez, amb qui van viure un temps, i tunica contra els francesos, però quan els yazoo i koroa donaren suport a la revolta natchez, es posaren de part dels francesos com els tunica.
Les guerres del segle xviii els delmaren. Del 1739 al 1758 s'establiren vora Fort Rosalie. El 1784 la seva vila era al marge oest del Mississippi, a vuit milles de Point Coupée, i a poc a poc foren absorbits pels tunica. No se'n va saber res més d'ells fins que el 1908 en fou trobat el darrer supervivent i parlant de la seva llengua entre els tunica vora Marksville (Louisiana).
Avui els seus descendents estan inscrits en la tribu reconeguda federalment Tunica-Biloxi i tenen una reserva a la Parròquia d'Avoyelles, Louisiana. Parlen anglès o francès com a primera llengua.

## Notes

* ↑ Hanna, p. 125.
* ↑ Hanna, p. 97.

## Referències

* Hanna, Charles. The Wilderness Trail, Vol 2, pp. 94-105.
# Daniel Vidal Escartí

Daniel Vidal Escartí és un mestre i polític valencià.

## Trajectòria política

És Llicenciat en Filosofia i Lletres (Secció Ciències de la Informació) i ha treballat com a mestre al Centre d'Ensenyaments Integrats de Xest. Militant del PSPV-PSOE, va substituir Joan Lerma i Blasco quan renuncià al seu escó al Congrés dels Diputats per tal de presentar-se a les eleccions a les Corts Valencianes de 1983. Fou secretari primer de la Comissió de Defensa del Congrés de 1984 a 1986. El 1987, durant la tercer legislatura del Congrés dels Diputats, va substituir al diputat Francisco Javier Sanz Fernández. De 1987 a 1989 fou vocal de les comissions de Defensa i de Política Social i de Treball del Congrés.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats, II Legislatura
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats, III Legislatura
# Loes Gunnewijk

Loes Gunnewijk (Groenlo, Oost Gelre, Gelderland, 8 d'octubre de 1982) és una ciclista neerlandesa que fou professional del 2002 al 2015.

## Palmarès

* 2002
** 1a a l'Omloop van Borsele
* 2003
** Vencedora d'una etapa al Giro d'Itàlia
** Vencedora d'una etapa al Tour de l'Alta Viena
* 2004
** 1a al GP Boekel
** Vencedora d'una etapa a la Ster van Walcheren
* 2005
** 1a al GP Boekel i vencedora de 2 etapes
** Vencedora d'una etapa al Tour de l'Aude
* 2006
** Campiona dels Països Baixos en contrarellotge
** Vencedora d'una etapa al Tour de l'Aude
** Vencedora d'una etapa a l'Euregio Ladies Tour
* 2010
** Campiona dels Països Baixos en ruta
** 1a a l'Univé Tour de Drenthe
* 2011
** Vencedora d'una etapa al Profile Ladies Tour
* 2012
** 1a a l'Omloop Het Nieuwsblad
* 2014
** 1a al Santos Women's Tour i vencedora d'una etapa

## Referències

* ↑ «Loes Gunnewijk» (en anglès). Procyclingstats.com. [Consulta: 30 juny 2024].
* ↑ «Wielrenster Loes Gunnewijk stopt per direct: 'ik kan niet op tachtig procent iets doen'» (en neerlandès). RTV Oost, 25-05-2015. [Consulta: 30 juny 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Gamba Osaka

El Gamba Osaka és un club de futbol japonès de la ciutat de Suita a la Prefectura d'Osaka.

## Història

El club es fundà l'any 1980 com a equip de la Corporació Panasonic amb el nom de Matsushita Electric Industrial, anomenat més tard Panasonic Corporation Soccer Club (2008). Fou membre fundador de la J. League el 1993 amb el nom de Gamba Osaka (adoptat el 1991). El nom de l'equip Gamba prové de la paraula italiana "gamba" que significa "pota" i la paraula japonesa ganbaru (頑 張 る), que significa "fer el millor" o "mantenir-se ferm".

## Futbolistes destacats

* Akihiro Nagashima 1983 - 1993
* Withaya Laohakul 1986 - 1987
* Hiromitsu Isogai 1992 - 1996
* Koji Kondo 1991 - 1998
* Edivaldo 1992
* Jia Xiuquan 1993
* Sergei Aleinikov 1993 - 1995
* Oleh Protàssov 1994 - 1995
* Akhrik Tsveiba 1994 - 1996
* Hans Gillhaus 1995 - 1996
* Tsuneyasu Miyamoto 1995 - 2007
* Boban Babunski 1996 - 1998
* Mladen Mladenović 1996 - 1997
* Junichi Inamoto 1997 - 2001
* Nebojša Krupniković 1997 - 1998
* Amir Karič 1997 - 1998
* Patrick M'Boma 1997 - 1998
* Ryota Tsuzuki 1997 - 2002
* Hideo Hashimoto 1998 - 2011
* Yuji Hironaga 1998 - 1999
* Anto Drobnjak 1998 - 1999
* Takahiro Futagawa 1999 -
* Masashi Oguro 1999 - 2005
* Piotr Świerczewski 1999
* Nino Bule 2000 - 2001
* Yasuhito Endō 2001 -
* Satoshi Yamaguchi 2001 - 2011
* Mirko Hrgović 2001
* Magrão 2002 - 2004
* Marcelinho Carioca 2002
* Fabinho 2002
* Francisco Arce 2003
* Sidiclei 2004 - 2007
* Yōsuke Fujigaya 2005 - 2013, 2015 -
* Araújo 2005
* Tomokazu Myojin 2006 -
* Akira Kaji 2006 - 2014
* Kazuki Teshima 2006
* Magno Alves 2006-2007
* Bare 2007-2008

## Palmarès
### Matsushita

* Campionat del Japó de futbol:
** 1983
* Japan Soccer League (2a Divisió):
** 1985-86
* Copa de l'Emperador:
** 1990

### Gamba Osaka

* J. League:
** 2005, 2014
* Copa de l'Emperador:
** 2008, 2009, 2014
* Copa J. League:
** 2007, 2014
* Supercopa Xerox:
** 2007, 2015
* Lliga de Campions de l'AFC:
** 2008
* Queen's Cup:
** 1992
* Campionat Pan-pacífic:
** 2008

## Entrenadors

| Entrenador | Nac. | Anys |
| Kunishige Kamamoto | Japó | 1992-1994 |
| Siegfried Held | Alemanya | 1995 |
| Josip Kuže | Croàcia | 1996-1997 |
| Friedrich Koncilia | Àustria | 1997-1998 |
| Frédéric Antonetti | França | 1998-1999 |
| Hiroshi Hayano | Japó | 1999-2001 |
| Kazuhiko Takemoto | Japó | 2001 |
| Akira Nishino | Japó | 2002-2012 |
| José Carlos Serrão | Brasil | 2012 |
| Masanobu Matsunami | Japó | 2012 |
| Kenta Hasegawa | Japó | 2013- |

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2012-12-05 at Archive.is (anglès)
* ESPN Arxivat 2007-10-22 a Wayback Machine. (anglès)
# Casa Ramos (la Garriga)

Casa Ramos és una obra del municipi de la Garriga (Vallès Oriental) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil com a habitatge unifamiliar aïllat. Consta de soterrani, planta baixa, pis i golfa. Coberta de faldons amb pissarra. Les obertures estan emmarcades. Les llindes de la planta baixa tenen vessants d'aigua, els de la planta pis i les golfes són de mig punt. En els ampits de les finestres de la planta pis hi ha jardineres suportades per cartel·les. La coberta s'inicia amb una cornisa perimetral en forma de coronament i està suportada per mènsules que, alhora, limiten obertures i cantonades. L'entrada principal està valorada per un balcó-porxo limitat per una balustrada de pedra artificial.

## Història

Es tracta de la modificació i ampliació d'un edifici construït l'any 1886 per Emili Sala Cortés. És l'obra més afrancesada de Xavier Turull a La Garriga.

## Referències

* 1 2 «Casa Ramos». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 juliol 2015].
# Anergui

Anergui (en àrab أنرڭي, Anrgī; en amazic ⴰⵏⵔⴳⵉ) és una comuna rural de la província d'Azilal, a la regió de Béni Mellal-Khénifra, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 3.570 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Can Pujades (Vilanant)

Can Pujades és una masia situada a un quilòmetre de la carretera de Cistella al terme municipal de Vilanant (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Aquesta és una masia molt gran amb diferents cossos al seu voltant construïts en època contemporània per albergar-hi animals i com a magatzem. L'entrada a la propietat es fa a través d'una porta allindanada amb la inscripció següent a la llinda: NARCIS VALLS ALS PUJADA ANY 1574. En entrar s'arriba a la masia que té una façana força malmesa però que encara manté la porta de mig punt adovellada a la que s'hi ha construït annexa una paret de pedra i a sobre de la qual hi ha una finestra conopial trilobulada amb les impostes decorades. Al costat una altra finestra destacada per ser allindanada. El teulat és a dos vessants, però al costat de la masia hi un cos annex amb coberta de terrassa l'entrada del qual té una llinda amb la següent inscripció: NARCIS VALLS I PUIADA ME FECIT ANY 1601. Destaca també d'aquesta masia una altra construcció just al darrere de la casa principal. Es tracta d'una construcció amb una torre quadrada al centre, amb teulat a dues aigües a un nivell inferior de la torre, i a on hi ha espitlleres tant a la torre com al matacà que té al davant. La porta d'accés està rebaixada i la formen grans carreus, i al costat esquerre una llinda que denota la reutilització d'elements en aquesta construcció. Aquesta llinda té la inscripció següent: NARCIS VALLS PUJADA ANY 1573.

## Referències

* 1 2 «Can Pujades». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 agost 2014].
# Ofrena

Una ofrena és un objecte deixat en un lloc sagrat per motius rituals o un do ofert a la divinitat per aplacar-la. Aquests objectes són una característica de societats modernes i antigues, i solien fer-se per guanyar-se el favor de forces sobrenaturals, com testifiquen les fonts històriques grega i romana, si bé actes semblants es continuen fent en l'actualitat, com per exemple als pous dels desitjos. En les religions d'inspiració cristiana, el pa i el vi per a l'eucaristia formen l'ofrena.
A Europa, les primeres ofrenes votives daten del neolític, amb tresors de destrals polides, i arriben al seu cim a l'acabament de l'edat de bronze. Estris valuosos com ara espases i puntes de llança eren aparentment enterrats o més comunament llançats en masses d'aigua o torberes, de manera que no poguessin ser recuperats. Sovint, tots els objectes trobats en un tresor apareixen trencats.

## Referències

* ↑ «Ofrena». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Ofrena». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Barret, J. «Votive Offerings». A: Catholic Encyclopedia (en anglès). Nova York: Robert Appleton Company, 1917.
# Doryfera

Doryfera és un gènere d'ocells de la subfamília dels politmins (Polytminae) dins la família del troquílids (Trochilidae). Aquests colibrís habiten la selva humida d'Amèrica Central i el nord d'Amèrica del Sud.

## Llista d'espècies

Se n'han descrit dues espècies dins aquest gènere:
* colibrí llancer frontblau (Doryfera johannae).
* colibrí llancer frontverd (Doryfera ludovicae).

## Referències

* ↑ El gènere Doryfera a ITIS Rev. 22-10-2010
# Gamba de pebrera

La gamba de pebrera (Lysmata wurdemanni) és una espècie de crustaci decàpode de l'infraordre Caridea. És natural dels esculls. És un animal netejador que menja paràsits i teixits morts d'altres animals, per això és molt utilitzada en aquaris marins d'escull, fins i tot per a eliminar plagues d'aiptasies. Arriba a fer 7 cm de longitud i s'anomena de pebrera per les línies transparents i roges brillants que té, recordant els caramels amb ratlles (que anglès es diuen peppermint candies). Els seus ous canvien de color al seu desenvolupament natural passant del groc al verd.
La L. wurdemanni és hermafrodita per la qual cosa qualsevol de dos exemplars poden criar. La posada d'ous, muda, i cicle de còpula és idèntic al de L. debelius.

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Lysmata wurdemanni (Gibbes, 1850)». [Consulta: 27 setembre 2021].
* ↑ Porter Betts. «Captive Observations of Fire Shrimp Larvae». Advanced Aquarist's Online Magazine, 2004. Arxivat de l'original el 2008-12-25. [Consulta: 1r setembre 2010].
# Aphyolebias boticarioi

Aphyolebias boticarioi és una espècie de peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil (riu Amazones).

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Costa, W. J. E. M.: Moema apurinan sp. n. and Aphyolebias boticarioi sp. n. (Teleostei: Cyprinodontiformes: Rivulidae): two new annual killifishes from the Rio Purus basin, Brazilian Amazon. Zootaxa No. 707: 1-12. Any 2004.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Casa Salze (la Vall de Boí)

La Casa Salze és una obra de la Vall de Boí (Alta Ribagorça) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa amb paller i estable adossats. Aquest formen una gran estructura de pedra amb part superior -sota teulada- oberta i de fusta.
L'edifici, amb coberta a doble vessant, té tres pisos d'alçada, i balconada al segon pis. Cal remarcar la presència de llucanes.

## Referències

* 1 2 «Casa Salze». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 desembre 2018].
# Ardito Desio

El comte Ardito Desio (Palmanova, 18 d'abril de 1897 - Roma, 14 de desembre de 2001) va ser un explorador, alpinista i geòleg italià. Entre 1926 i 1940 va realitzar una sèrie d'estudis geològics a Líbia, convertint-se en un dels primers a trobar petroli en aquest país. El 1990, va establir una base científica a l'Everest.
Va dirigir l'expedició italiana que va ser la primera a assolir el cim del K2, el 31 de juliol de 1954.

## Referències

* ↑ Mayhew, Bradley; Bindloss, Joe. Trekking in the Nepal Himalaya (en anglès). Lonely Planet, 2009, p.120. ISBN 1741041880.
* ↑ BONATTI, W. Muntanyes d'una vida. Barcelona: Ed.Proa, 2000, p.65-97

## Enllaços externs

* Desnivel, 14-12-2001: Fallece Ardito Desio Arxivat 2005-08-17 a Wayback Machine. (castellà)
# Carl Anderson

Carl Anderson (27 de febrer de 1945 – 23 de febrer de 2004) fou un cantant i actor de teatre i cinema nord-americà, conegut sobretot pel seu paper de Judes Iscariot (nominat per al Globus d'Or) tant a la versió de Broadway com a la cinematogràfica, de l'òpera rock d'Andrew Lloyd Webber, Jesus Christ Superstar.
# Organització autònoma descentralitzada

Organització autònoma descentralitzada (coneguda amb la sigla anglesa DAO, decentralized autonomous organization, o bé decentralized autonomous corporation, o DAC) és una organització l'activitat i el poder executiu de la qual són obtinguts i administrats a través de regles codificades, com ara programes informàtics anomenats contractes intel·ligents.
Tota transacció financera DAO, així com les regles dels programes informàtics, són conservades en una base de dades de tipus blockchain. L'estatus jurídic d'aquest tipus d'organització de negocis encara no està consolidat.
Una organització autònoma descentralitzada és definida com la capacitat d'una tecnologia blockchain de proveir un llibre mestre digital segur que conservi rastre de les interaccions financeres a internet i que sigui resistent a tot intent de falsificacions, gràcies al concepte de "timestamp" (marca temporal) de confiança i a la seva presència en una base de dades distribuïda o no centralitzada.

## Referències

* ↑ ; Casey; Vigna The Age of Cryptocurrency: How Bitcoin and the Blockchain Are Challenging the Global Economic Order. St. Martin's Press, 27 gennaio 2015. ISBN 978-1-250-06563-6.
* ↑ ; Popper«A Venture Fund With Plenty of Virtual Capital, but No Capitalist». New York Times, 21 maggio 2016.

## Vegeu també

* Blockchain
* Criptomoneda
* Contracte intel·ligent
# Mantella aurantiaca

Mantella aurantiaca és una espècie de granota, petita i de color carabassa, endèmica d'una petita àrea del centre-est de Madagascar al voltant dels aiguamolls de Torotorofotsy.
Els adults tenen una longitud de 19 a 24 mil·límetres, i les femelles poden arribar fins als 31 mm. Són d'un color carabassa uniforme, que pot presentar variacions entre el groc i el carabassa vermellós. La cara ventral és sovint una mica més clara, i pot tenir taques vermelles als flancs i al costat interior de les potes. L'iris és negre gairebé del tot, i només a l'extrem superior té pigments més clars.
La pell marronosa dels joves no és tòxica, però la pell grogosa dels adults acumula verins que adquireix de les seves preses, raó per la qual els exemplars mantinguts en captivitat i alimentats amb aliments que no són tòxics deixen gradualment de ser verinosos.
És d'hàbits terrestres i habita boscos pluvials, en àrees pantanoses. Pon els ous a terra i deixa que la pluja arrossegui les larves fins a tolls i boscos inundats on continuen el desenvolupament.
Per la seva vistositat és objecte de col·leccionisme, pel que les granotes són capturades per vendre-les. Tot i això no sembla que aquesta explotació estigui tenint efectes greus sobre les poblacions. Més greu és l'amenaça de degradació de l'ambient, especialment perquè l'àrea que ocupa és molt petita i fragmentària.

## Referències

* 1 2 3 Vences, M. & Raxworthy, C.J. 2008. Mantella aurantiaca. The IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.2. <www.iucnredlist.org>. Consultat el 29 d'agost de 2014.
* Rainer Schulte: Frösche und Kröten. – Ulmer-Verlag, Stuttgart 1980. ISBN 3-8001-7048-5
# Antonio Blanco Martínez

Antonio Luis Blanco Martínez (Leganés, 5 de gener de 1943) és un ciclista espanyol, ja retirat, que competí professionalment entre 1962 i 1968. Del seu palmarès destaca la Volta a Navarra de 1962.

## Palmarès

* 1962
** 1r a la Volta a Navarra
* 1963
** 1r a la Leintz Bailarari Itzulia
* 1964
** 1r al Gran Premi d'Aix-en-Provence
* 1966
** 2n al Gran Premi de Laudio
* 1968
** 1r a la Classificació de la Muntanya de la Setmana Catalana

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1963. Fora de control (4a etapa)
* 1965. Abandona (11a etapa)
* 1967. Abandona (18a etapa)

## Referències

* ↑ «BLANCO MARTÍNEZ Antonio Luis». [Consulta: 12 desembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Antonio Luis BLANCO MARTINEZ» (en italià). [Consulta: 12 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Casa Sancho

La casa Sancho és un edifici eclèctic dissenyat l'any 1901 per l'arquitecte valencià Joaquín María Arnau Miramón (1849 - 1906), a la ciutat de València.

## Història

L'arquitecte Joaquín María Arnau Miramón va rebre el desembre del 1901 l'encàrrec d'un edifici d'habitatges, per José Sancho, a la cantonada del carrer de les Comèdies nombre 10 amb el carrer de Peris i Valero, actualment batejat com carrer de la Pau.

## Edifici

Es tracta d'un edifici de cinc plantes amb façanes en angle, que s'integren en un mirador volat de planta poligonal i que, aparentment està sostingut a l'entresol per una columna sobre mènsula. El mirador recorre totes les plantes i es remata amb un capitell cobert de teules vidriades. Arnau utilitza un llenguatge eclèctic més sobri, que recorda el racionalisme gòtic de Viollet-le-Duc. Aquesta característica es repeteix també en el tractament de les mènsules de fosa on reposen les fines pilastres. És un dels edificis més bells i de disseny més acurat del carrer de la Pau.

## Galeria d'imatges

* Façanes
* Detall del mirador
* Detall
* Façana del carrer de la Pau

## Plànols

* Façana al carrer de la Pau

## Bibliografia

* La arquitectura del eclecticismo en Valencia: vertientes de la arquitectura valenciana entre 1875 y 1925. Benito Goerlich, D. Ayuntamiento de Valencia, 1992.
* Conocer Valencia a través de su arquitectura. Varios autores. Ed. Colegio Oficial de Arquitectos de la Comunidad Valenciana-Ajuntament de València, Valencia. 2001.

## Enllaços externs

* Fitxa del Col·legi d'Arquitectes Arxivat 2010-04-07 a Wayback Machine..