OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cal Felip (Golmés)

Cal Felip és un monument del municipi de Golmés (Pla d'Urgell) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de dues plantes i golfes construït en pedra i tàpia i amb els murs arrebossats. La planta baixa i primer pis han estat recoberts de pedra en una restauració recent. La façana principal presenta una llinda en la qual hi ha una data il·legible a causa del deteriorament de la pedra. Té una altra sortida al carrer major. La planta baixa és dedicada a magatzem, i antigament a cavalleries i als mossos de la casa. La planta noble és la que es fa servir d'habitatge. El saló està decorat amb pintures del segle xix.
Pica beneitera en forma de petxina situada a la base d'una capelleta de marbre sense cap decoració provinent de l'antiga capella de la casa. Piques de pedra circulars, construïdes en un sol bloc de pedra. En la part inferior hi ha una canyella, feta del mateix bloc. S'utilitzaven com a recipients de líquids.
Els arcs de pedra, són d'ansa de paner i estan situats als baixos de Cal Felip. Estan construïts amb carreus i tenen una clara funció de suport. Es poden veure les menjadores de pedra, ja que els arcs estaven situats a lo que eren les cavalleries de la casa.

## Història

Es conserven poques notícies de la casa. Sembla que data del segle xvi, però després hi ha hagut reformes i ampliacions. En un primer moment va pertànyer a la família Felip, que era propietària de gran part del terme municipal, fins que passada la Guerra (1936-1939) fou comprada per la mare de l'actual propietari. Posseïen també la Masia Felip, actualment anomenada Masia Montserrat.
El renom Falip (després Felip) és conegut a la vila d'abans de 1800, sense poder precisar la data exacta. Sabem, però, que aquesta casa pertanyia a la família de Felip Arnaldo, provinent de Bellpuig i que apareix documentat per primer cop l'any 1752. Membres d'aquesta família foren batlles de la població
La plaça major en temps medieval era la plaça de la Torre, una plaça tancada, més reduïda que la d'avui i amb arcades. Els arcs i la menjadora, sembla que es van construir quan es va fer la casa.
La pica beneitera era situada a l'entrada del que originàriament era la capella particular de la casa que fou suprimida en les reformes dutes a terme cap a l'any 1975

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Cal Felip». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2013].
# Cal Farré (Torregrossa)

Cal Farré és una obra de Torregrossa (Pla d'Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de quatre plantes d'alçada, modificat i ampliat a la mateixa època. Façana arrebossada, amb elements ornamentals de ceràmica de València decorada.
El balcó principal té una forja molt interessant. A la llinda de la porta hi ha la data de 1774.

## Història

Situada al costat de l'antic castell de Torregrossa, propietat de la família Montsuar.
Les rajoles representen Sant Josep i Sant Jordi.

## Referències

* 1 2 3 4 «Cal Farré». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 13 març 2019].
# Campionat del món de ciclisme en pista de 1920

El Campionat Mundial de Ciclisme en Pista de 1920 es va celebrar a Anvers (Bèlgica) del 6 d'agost al 8 d'agost de 1920.
Van ser els primers després de la Primera Guerra Mundial i es va prohibir la participació en els ciclistes alemanys. En total es va competir en 3 disciplines, 2 de professionals i 1 d'amateurs.

## Resultats
### Professional

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Robert Spears Austràlia | Ernest Kauffmann Suïssa | William Bailey Regne Unit |
| Darrere moto | Georges Sérès França | Victor Linart Bèlgica | Paul Suter Suïssa |

### Amateur

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Maurice Peeters Països Baixos | Thomas Johnson Regne Unit | Gerald Halpin Austràlia |

## Medaller

| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Austràlia | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 2 | França | 1 | 0 | 0 | 1 |
| - | Països Baixos | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4 | Regne Unit | 0 | 1 | 1 | 2 |
| - | Suïssa | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 6 | Bèlgica | 0 | 1 | 0 | 1 |

## Enllaços externs

* Resultats a la web de l'UCI
* World Championship Track Cycling (anglès)
# Can Coll (Sant Vicenç de Montalt)

Can Coll és una masia de Sant Vicenç de Montalt (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici del segle xvi amb modificacions posteriors, els balcons i reixes i la pallissa neoclàssica en la torre. La casa amb coberta a dues aigües està ubicada entre dus torres. L'escut heràldic de la façana no correspon amb l'edificació.
Està formada per diferents cossos d'edificis. Al cos central hi ha un portal rodó que queda aixafat per un balcó. La torre està acabada amb una porxada d'arcs com a mirador. L'altra torre, de planta baixa i pis, està acabada per una barana de ferro amb les cantonades de pedra. Les obertures estan realitzades en pedra.

## Referències

* 1 2 «Can Coll». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2017].
# Can Dalemus

Can Dalemus és un edifici del municipi de Vidreres (Selva) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un immoble que consta de tres plantes. Pel que fa a la planta baixa, en el sector de la façana, s'ubiquen dues obertures, com són: un gran portal d'accés, d'arc de mig punt, amb volta d'obra vista i muntant de pedra, per una banda; mentre que per l'altra, la finestra petita i rectangular, amb muntants de pedra i coberta amb una estructura o enrreixat de ferro forjat. En el mateix espai - és a dir la planta baixa-, però en la cantonada, on s'observa una gran concentració de pedra, trobem una obertura projectada com a portal secundari d'accés, consta d'una gran llinda monolítica de grans dimensions conformant un arc pla i muntants de pedra.
Pel que fa al primer pis o planta noble, l'espai de la façana, recull tres obertures, com són la central, minúscula finestra, d'arc conopial amb muntants de pedra i flanquejada per dues obertures de mida major: La primera és la més gran, projectada com a balcó, amb llinda monolítica conformant un arc pla, muntants de pedra, amb l'ampit treballat i en el dintell es defineix i s'accentua una petita aresta semblant a un arc conopial. La segona finestra, recull els mateixos trets i particularitats que l'anterior, amb l'única diferència que és sensiblement menor. Continuant en el mateix espai - és a dir el primer pis- però desplaçant-nos a la cantonada, trobem una obertura molt interessant, però sobretot interessant pel seu ornat. Es tracta d'una finestra rectangular, de llinda monolítica, conformant un arc pla, que recull un tractament plàstic concentrat, en les impostes de l'arc, on s'endevinen petits motius vegetals, per una banda; mentre que per l'altra, en l'ampit amb les petites rosetes en relleu. Finalment, el segon pis, és projectat com a golfes. L'espai de la façana, l'ocupa únicament una petita obertura rectangular de llinda monolítica conformant un arc pla, amb muntants de pedra i ampit treballat projectat com a semi balcó amb la barana de ferro forjat i en la llinda es torna a accentuar la petita aresta semblant a un arc conopial. En la cantonada, trobem una minúscula obertura rectangular, bastant irrellevant, excepte per l'ampit treballat. Coberta amb una teulada a dues aigües.

## Referències

* 1 2 «Can Dalemus». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 novembre 2015].

### Bibliografia

* Llinàs i Pol, Joan; Merino i Serra, Jordi; El Patrimoni de la Selva: Inventari històric artístic i arqueològic dels municipis de la Comarca, 1998
# Can Senosa

Can Senosa és una masia del municipi de Sentmenat (Vallès Occidental) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia de planta rectangular i proporció asimètrica que presenta construcció de pedra de carreuons, portal adovellat de mig punt i finestres quadrades (esbocinades) sense emmarcament en la segona planta. L'adossament d'altres edificacions, segurament a efectes d'ampliació, formen un conjunt volumètric de difícil catalogació dins dels paràmetres de la tipologia clàssica.
L'edificació adjacent a la porta principal presenta unes finestres amb ampit de pedra picada d'un sol bloc i elements decoratius en forma de sanefes de cercles en forma de baix relleu que marca la llinda de l'obertura, per sobre un arc conopial que manté a llurs extrems dos rostres amb un cert aire romanitzant. La finestra està situada totalment sota teulat.
La coberta és a una sola vessant i el carener perpendicular a la façana. A l'interior hi ha embigats de fusta i grans arcades que separen els diferents àmbits dels estatges.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Senoja». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 novembre 2015].
# CND

CND té els següents significats:
* Compañía Nacional de Danza, companyia estatal de dansa a Espanya
* Campaign for Nuclear Disarmament, entitat britànica per al desarmament nuclear
* Comitè Nacional Demòcrata, òrgan de govern del Partit Demòcrata dels Estats Units
* Identificació de trucada (de les sigles en anglès de Calling Number Delivery), en telefonia
* Disc circumnuclear (de l'anglès circumnuclear disk), el disc de gas a l'entorn de Sagitari A al centre de la Via Làctia
# Can Pella

Can Pella és un edifici al municipi de Begur (Baix Empordà) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Originalment era una foneria, fins que el 1916, la família Pella la convertí en residència. Edifici de planta rectangular amb un nucli central de planta baixa i un pis, i dues ales, una a cada costat, de PB. La façana principal, orientada a sud, té un porxo amb quatre columnes dòriques amb un entaulament de tríglifs i mètopes sense decorar. El porxo recull la porta d'entrada de llinda planera, flanquejada per dues finestres. Aquesta composició simètrica es repeteix en planta superior amb tres finestres (donen sobre el porxo). La façana es clou amb una cornisa de motllures. Les obertures estan emmarcades. Els cossos laterals es converteixen en terrasses en planta,pis accessibles des de les cambres. Aquests cossos alberguen, per un costat (dret) la sala d'estar menjador i aboca a l'exterior per finestres; l'altre cos, modificada l'obertura, és el garatge. Aquests cossos estan rematats per barana d'obra calada. Els cossos només ocupen la meitat de l'amplada de la casa. A la part posterior del nucli, sobresurt un cos de servei. L'interior s'estructura seguint l'eix de simetria anant a buscar l'escala d'accés al darrere de la casa, per pujar a una mena de sala (com la de les masies) que dona a les cambres. El teulat és de dues aigües, i la casa és de color blanc.

## Referències

* 1 2 3 «Can Pella». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 agost 2014].
# Can Pella i Forgas

Can Pella i Forgas és una masia del municipi de Begur (Baix Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia aïllada dintre de l'entramat urbà. És de planta rectangular, consta de planta baixa i una planta i té la teulada a quatre vessants. En un cantó té adossada una torre circular coronada amb merlets escalonats. La casa està envoltada per un jardí i una tanca.
En la façana lateral dreta hi ha tres finestres amb decoració gòtica; la de l'esquerra té arc conopial, aquests i un guardapols amb capitells florals, la central té un arc conopial més pronunciat, formant un trèvol al centre, i el guardapols acaba en dos petites cares, i la de la dreta té l'arc i el guardapols de punt rodó, l'arc és trevolat i el guardapols clou amb dos arcs alats. A la planta baixa hi ha dues obertures amb arc conopial i una altra amb llinda.
La façana posterior té una porta a la planta baixa d'arc rebaixat i en el pis superior hi ha dues finestres d'arc conopial i sense guardapols. El ràfec de la teulada està decorat amb un fris d'arquets cecs.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Pella i Forgas». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 novembre 2015].
# Casa Ballester i Domingo

La Casa Ballester i Domingo és una obra de Vilanova i la Geltrú (Garraf) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici entre mitgeres fent cantonada, de planta rectangular i dues crugies paral·leles a la façana principal i compost de planta baixa, entresòl i dues plantes pis, sota coberta plana de la que sobresurt la caixa d'escala central.
Les parets de càrrega són de paredat comú i totxo. Els forjats són de bigues de fusta i revoltó.
La façana que dona al carrer Sant Gervasi s'estructura segons dos eixos verticals. Els portals de la planta baixa són d'arc de mig punt. A cada planta hi ha dos balcons amb llinda i amb volada decreixent. La façana del carrer Cervantes té portals d'arc rebaixat a la planta baixa i balcons i finestres amb llinda a les altres plantes en ordre decreixent. El sòcol i la cantonera són de pedra. El coronament té cornisa i barana de terrat.

## Referències

* 1 2 3 «Casa Ballester i Domingo». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 novembre 2017].
# Cantó de Ribesaltes

El cantó de Ribesaltes és una divisió administrativa francesa, situada a la Catalunya del Nord, al departament dels Pirineus Orientals.

## Composició

El cantó de Ribesaltes està compost per 8 municipis del Rosselló:
* Ribesaltes (capital del cantó)
* Pià
* Salses
* Espirà de l'Aglí
* Parestortes
* Òpol i Perellós
* Vingrau
* Cases de Pena
Tots els municipis pertanyen a la Comunitat d'aglomeració de Perpinyà-Mediterrània.
En la nova divisió administrativa del 2014, aquest cantó va ser integrat en el nou cantó de la Vall de l'Aglí, amb capitalitat igualment a Ribesaltes.

## Consellers generals

El canto fou creat en la seva configuració actual pel decret n. 85-149 de 31 de gener de 1985.
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 1833-1839 | Joseph Parès-Conill | | President del Consell General |
| 1839-1846 | Théodore Guiter | liberal Republicà | Notari de Perpinyà Diputat (1848-1851 i 1871-1875) |
| 1846-1848 | Joseph Denamiel | | |
| 1848-1870 | Jules Parès | | Notari de Perpinyà maire de Ribesaltes (1866-1870) |
| 1871-1882 | Achille Farines | Republicà | Maire de Ribesaltes (1870-1871 i 1878-1882) |
| 1882-1883 | Auguste Amouroux | Republicà | |
| 1883-1889 | Nicolas Canal-Manya | | |
| 1889-1910 | Emile Parès | Rad. després Rad.ind. | Maire de Ribesaltes (1892-1912) |
| 1910-1913 | Ambroise Salvet | SFIO | Maire de Ribesaltes (1912-1919) |
| 1913-1937 | Fernand Brégoulat | PRS | Maire de Salses (1919-1941) |
| 1937-1940 1945-1973 | Jean-François Jacquet | SFIO SFIO, PS | Maire de Ribesaltes (1944-1971), president del Consell General (1956-1973) |
| 1973 - 1998 | Émile Parès | DVD, després UDF | Empresari senador (1987-1992) maire de Ribesaltes (1971-1983) |
| 1998 - 2015 | Jean-Jacques Lopez | PS | maire de Salses (des de 2008), vicepresident del Consell General des de 2010 |

## Política

L'actual conseller general per aquest cantó és Jean-Jacques Lopez, del Partit Socialista, que va aconseguir la victòria en la segona volta de les darreres eleccions cantonals, celebrades el 28 de març del 2004. Jean-Jacques Lopez va revalidar el seu escó en la segona volta d'aquests comicis amb el 53,88% dels vots, derrotant el candidat de la dreta, André Bascou, alcalde de Ribesaltes, que en va obtenir el 46,12% i que havia estat el candidat més votat en la primera volta. La candidata del Front National, Monique Lenglet, no va poder passar de la primera volta en obtenir-hi només el 12,80% dels sufragis.
El candidat del Bloc Català, Charles Paulin, tampoc va poder passar a la segona volta en aconseguir en la primera només 217 vots, és a dir, el 2,00% dels sufragis, essent doncs el segon candidat menys votat, superant únicament el candidat de l'extrema esquerra Daniel Drouillard.

## Referències

* ↑ Le Monde. Cahier résultats: Second tour des régionales et des cantonales. París, 30 de març del 2004.
* ↑ Els resultats de les eleccions cantonals del 2004 al web del Ministeri de l'Interior (francès)
* ↑ Pàgina web de Convergence démocratique de Catalogne
# Cantó de Rillieux-la-Pape

El cantó de Rillieux-la-Pape és un antic cantó francès del departament del Roine, situat al districte de Lió. Té 3 municipis i el cap és Rillieux-la-Pape. Va existir de 1969 a 2014.

## Municipis

* Rillieux-la-Pape
* Sathonay-Camp
* Sathonay-Village
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1969-1973 | Marcel André | Divers droite, després PS |
| 1973-1985 | Michel Brosset | PS |
| 1985-1997 | Marcel André | UDF |
| 1997-2014 | Renaud Gauquelin | PS |
# Cap de partit

Un cap de partit és una població on té la seu el jutjat de primera instància i instrucció que exerceix la jurisdicció sobre el partit judicial al qual pertany la població. La capital del partit judicial.

## Referències

* ↑ «Cap de partit». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Cap de projecte

Un cap de projecte, project manager o encarregat de projecte, és la persona que té la responsabilitat total del planejament i l'execució fins a l'acabament de qualsevol projecte. Aquest títol es fa servir en la indústria de la construcció, en arquitectura, en el desenvolupament de programari i en diverses ocupacions que es basen en la generació o manutenció d'un producte.

## Vegeu també

* Gestió de projectes
* Projecte
* Project Management Professional
* Stakeholder

## Referències

* ↑ «1». A: Guía de los Fundamentos de la Dirección de Proyectos (Guía de PMBOK (en castellà). tercera. Project Management Institute.
# Cap de pont

Un cap de pont és un tros petit de terreny que una força armada aconsegueix d'ocupar a l'altra banda d'un riu, en territori enemic, des d'on pren embranzida i prepara el pas del gros de l'exèrcit.
El terme també s'ha generalitzat per indicar qualsevol classe d'àrea defensada que s'estén dins de territori hostil, en particular la zona de la línia de costa. Un cap de pont existeix típicament només alguns dies, mentre les forces invasores s'expandeixen pel territori hostil circumdant, després de la qual cosa la capçalera s'amplia per formar un enclavament, abans d'iniciar una fase d'extensió ràpida.

## Referències

* ↑ «"Cap de pont" al web RodaMots». Arxivat de l'original el 2014-12-13. [Consulta: 1r abril 2013].
# Carlosturanita

La carlosturanita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el nom en honor de Carlo Sturani (1938 - 20 de desembre de 1976), professor de geologia a la Universitat de Torí, a Itàlia.

## Característiques

La carlosturanita és un silicat de fórmula química (Mg,Fe,Ti)$_{21}$(Si,Al)₁₂O$_{28}$(OH)$_{34}$· H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1984, i la primera publicació data del 1985. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la carlosturanita pertany a «09.DJ - Inosilicats amb 4 cadenes dobles i triples periòdiques» juntament amb els següents minerals: narsarsukita, laplandita-(Ce), caysichita-(Y), seidita-(Ce) i jonesita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Auriol, situada a la localitat de Sampeyre, a la província de Cuneo (Piemont, Itàlia). També ha estat descrita en altres indrets de la província de Cuneo i de la ciutat metropolitana de Torí, així com a la localitat sueca de Månsarp, al comtat de Jönköping. Aquests indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Carlosturanite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 20 gener 2020].
# Cap de Terme (Erinyà)

El Cap de Terme és una partida del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, al Pallars Jussà, en territori del poble d'Erinyà, però a prop del de Toralla.
Està situat al sud-est d'Erinyà, a llevant de Toralla, al vessant nord-oest de lo Tossalet. És al sud-oest del Clot de Matavaques i de La Gargalla, a ponent del Bosc de la Granja de Mascarell.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Carlos Martínez Díez

Carlos Martínez Díez (Lodosa, Navarra, 9 d'abril de 1986) és un exfutbolista professional navarrès que jugava com a lateral dret.

## Trajectòria esportiva

Martínez va arribar a la Reial Societat des del club local CD Izarra, a 13 anys. Va debutar posteriorment amb la Reial Societat B, i hi va jugar dues temporades senceres a segona B.
La temporada 2007–08, amb el primer equip a la segona divisió per primer cop en 40 anys, Martínez va començar a jugar com a professional: va disputar el seu primer partit de lliga el 26 d'agost de 2007 en una derrota per 0–2 a casa contra el CE Castelló, i va marcar el seu primer gol el 25 de novembre d'aquell any, en un partit que guanyà al Màlaga CF per 3–0.
Martínez va participar en 23 partits – 22 com a titular – en la temporada 2009-10 a segona divisió i els Txuriurdin varen ascendir a la Lliga BBVA després de tres anys, i com a campions. Va debutar a la primera divisió el 29 d'agost de 2010 tot jugant els 90 minuts en una victòria a casa per 1–0 contra el Vila-real CF; durant les temporades següents, va pugnar per la titularitat amb el seu company Daniel Estrada.

### Oviedo

El 6 de juliol de 2018, Martínez va signar contracte per un any amb el Reial Oviedo de la segona divisió.

## Referències

* ↑ «Pitada histórica en el primer tropezón de la Real en el 'infierno'» (en castellà). Marca, 26-08-2007 [Consulta: 28 febrer 2014].
* ↑ «El líder cayó contra pronóstico en Anoeta» (en castellà). Marca, 25-11-2007 [Consulta: 28 febrer 2014].
* ↑ «Liga BBVA: La Real Sociedad sorprende a un flojo Villarreal (1–0)» (en castellà). Goal.com, 29-08-2010 [Consulta: 28 febrer 2014].
* ↑ «Otro inicio con el pie torcido para Carlos Martínez» (en castellà). El Mundo Deportivo, 22-07-2012 [Consulta: 28 febrer 2014].
* ↑ «Arrasate tiene un problema con el lateral derecho» (en castellà). Terra, 19-11-2013 [Consulta: 28 febrer 2014]. Arxivat 2015-02-17 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2015-02-17. [Consulta: 16 febrer 2015].
* ↑ Azparren Menéndez, Nacho «Carlos Martínez, cuarto refuerzo del Real Oviedo» (en castellà). Diari AS, 06-07-2018 [Consulta: 24 juliol 2018].

## Enllaços externs

* Fitxa a la Real Sociedad (castellà)
* Fitxa de Carlos Martínez Díez a BDFutbol
* Fitxa de Carlos Martínez Díez a Futbolme (castellà)
* Fitxa de Carlos Martínez Díez a Soccerway
# Carrer de Pau Coll (Talarn)

El Carrer de Pau Coll és una obra amb elements barrocs de Talarn (Pallars Jussà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Carrer principal de la vila, format per l'agrupació de cases nobles entre mitgeres adossades a la muralla. Les edificacions, de quatre plantes d'alçada, tenen portals adovellats i ràfec o voladís molt sortit. El carrer s'adapta al terreny i estava pavimentat amb empedrat de lloses i pedres que facilitaven l'accés del bestiar. Actualment forma part del conjunt medieval-barroc amb l'eix definit per les dues portes de la muralla, estant annex a la plaça municipal.

## Història

Les muralles daten del segle xiv. La casa palau del baró d'Eroles i el convent de la Sagrada Família són del segle xix, però resten edificis amb escuts del segle xvii, que és de l'època d'esplendor de la vila.

## Referències

* 1 2 «Carrer de Pau Coll». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2017].