OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Peter Rufai

Peter Rufai (Lagos, 24 d'agost de 1963) és un exfutbolista nigerià, que jugava de porter. És fill del rei de la regió d'Idimu, propera a Lagos.
Com a internacional, ha jugat 65 partits amb la selecció nigeriana de futbol, i ha marcat un gol, tot i ser porter. Amb el combinat del seu país i ha acudit als Mundials de 1994 i 1998 i va guanyar la Copa Àfrica de 1994.

## Trajectòria

El seu primer equip va ser l'Stationary Stores, on va militar entre 1980 i 1985, seguit d'un any al Femo Scorpions. Ambdós clubs eren nigerians. Entre 1986 i 1989 juga amb l'equip Dragons de l'Ouémé de Benin.
A mitjans de la temporada 89/90 dona el salt a Europa, per incorporar-se al KSC Lokeren belga, on romandria tres anys, fins a la temporada 92/93, en la qual jugaria amb un altre equip d'eixe país, el KSK Beveren. A l'any següent marxa a Holanda, fitxat pel Go Ahead Eagles.
L'estiu de 1994 recala a l'Sporting Farense, portugués, on jugaria dos anys i mig, ja que la segona part de la temporada 96/97 formaria part de la plantilla de l'Hèrcules CF valencià. Entre 1997 i 1999 va ser el porter suplent de Jacques Songo'o al Deportivo de La Corunya. Finalment, Rufai es va retirar l'any 2000, després d'haver jugat de nou a Portugal amb el Gil Vicente FC.

## Referències

* ↑ Munera, José Emilio «Rufai, el "príncipe" humilde» (en castellà). El País [Madrid], 20-02-1997. ISSN: 1134-6582.
* ↑ Diaz, Pablo. «Rufai, el príncipe que eligió el fútbol». marca.com, 04-06-2014. [Consulta: 17 març 2024].
* ↑ «Qué fue de… Peter Rufai» (en castellà). blogs.20minutos.es, 16 DE JUNIO DE 2009. [Consulta: 17 març 2024].
# Poma de sidra

Les pomes de sidra són un grup de cultivars de poma cultivats per al seu ús en la producció de sidra. Les pomes de sidra es distingeixen per la seva amargor o per la seva sequedat de sabor, qualitats que fan que la fruita sigui desagradable, però que pugui ser útil en l'elaboració de sidra. Es considera que algunes pomes ocupen més d'una categoria.
Al Regne Unit, la Long Ashton Research Station va classificar les pomes de sidra el 1903 en quatre tipus principals segons la proporció de tanins i àcid màlic de la fruita. Per a la producció de sidra és important que la fruita contingui nivells elevats de sucre que afavoreixin la fermentació i augmentin els nivells finals d'alcohol. Per tant, les pomes de sidra solen tenir nivells de sucre més elevats que les de postres i les de cocció. També es considera important que les pomes de sidra aportin tanins, que aporten profunditat al sabor de la sidra acabada.
# Pomacea diffusa

Pomacea diffusa és una espècie de mol·lusc gastròpode d'aigua dolça de la família Ampullaridae, originària de l'Amèrica del Sud. El gènere conté els caragols d'aigua dolça més grans de la terra. A Àsia i Europa és considerada com una espècie invasora. A la Unió Europea el seu transport, comerç i tinença són prohibits. Fins fa poc es pensava que era una subespècie de P. bridgesii, però recerques genètiques van provar que es tracta de dues espècies diferents.

## Descripció

La conquilla petita i relativament allargassada és de color groc, verdós o bru, sovint amb línies espirals evidents, d'amplada diversa. L'espira és llarga i esmolada amb voltes planes per dalt i sutura en angle recte, i coronada d'una agulla esmolada. L'obertura és petita i ovalada, d'un ample de 40 a 50 mm i una alçada de 45 a 65 mm. El cos tou és de color groc a negrós, amb taques grogues a l'aparell bucal. Els ous de color rosa pàl·lid es posen en rams de 200 a 600 unitats ben enganxats. Són herbívors, però prefereixen plantes mortes o podrides, només mengen plantes vives quan no hi ha res de podrit, una de les raons majors perquè són estimats a aquaris. Són cargols moderadament amfibis, i principalment actius la nit.

## Distribució

És originari de Bolívia. Com les altres espècies de cargol poma, s'ha probablement introduït als anys 1990 als Estats Units i Europa per aficionats d'aquaris que en tenien com a mascotes i que n'han deixat escapar o han llençat equip o aigua bruta amb manca de cura, i ràpidament ha proliferat als estats meridionals, Hawaii i Àsia.

## Referències

* 1 2 3 4 Ghesquiere, Stijn A. I. «Pomacea (pomacea) diffusa» (en anglès i altres llengües), 2007. [Consulta: 24 agost 2015].
* ↑ Dawes, John «International Waters: EU Finally Bans Apple Snail Imports». Pet Product News, 01-01-2013. Arxivat de l'original el 2016-03-04 [Consulta: 24 agost 2015]. Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
* 1 2 Rawlings, T. A.; Hayes, K. A.; Cowie, R. H.; Collins «The identity, distribution, and impacts on non-native apple snails in the continental United States» (en anglès). BMC Evolutionary Biology, 97, 2007. DOI: 10.1186/1471-2148-7-97.
* ↑ Cowie, R.H.; Hayes, K.A «Invasive ampullariid snails: taxonomic confusion and some preliminary resolution based on DNA sequences» (en anglès). Proceedings – APEC symposium on the management of the golden apple snail, September 6–11, 2004. National Pingtung University of Science and Technology [Taipei], 2005, pàg. 7-16.
* ↑ Altaba, 2012, p. 1.
* ↑ Byers, J. E.; McDowell, W. G.; Dodd, S. R.; Haynie, R. S. «Climate and pH Predict the Potential Range of the Invasive Apple Snail (Pomacea insularum) in the Southeastern United States». PLoS ONE, 8, 4, 2013. DOI: 10.1371/journal.pone.0056812.

## Bibliografia

* Altaba, Christian R. Identificació de diferents espècies del gènere Pomacea (pdf). Generalitat de Catalunya, Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural, 2012.
# 420 aC

El 420 aC fou un any del calendari romà prejulià.

## Esdeveniments

* El jove i popular Alcibíades és escollit estrateg a Atenes i comença a tenir un paper important en la vida i la política de la polis.
* Arriben a Atenes dues ambaixades simultànies, una enviada per Esparta i l'altra per Argos. Alcibíades maniobra contra aquestes ambaixades.
* A Roma són elegits tribuns amb potestat consular després d'un període on s'havia nomenat interrex a Luci Papiri Mugil·là: Luci Quinti Cincinnat, Luci Furi Medul·lí Fus, Marc Manli Vulsó i Aulus Semproni Atratí. Tres dels tribuns consulars van portar a judici a Gai Semproni Atratí per les seves negligències en la guerra contra els volscs tres anys abans.

## Naixements

* Iseu de Calcis, orador (data probable).
* Pelòpides, general i home d'estat, nascut a Tebes (data aproximada).

## Referències

* ↑ Tucídides. Història de la Guerra del Peloponnès, V, 43
* ↑ Tucídides. Història de la Guerra del Peloponnès, V, 44, 45
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, IV, 44
* ↑ Dionisi d'Halicarnàs. Περὶ τῶν ἀρχαίων ῥητόρων ὑπομνηματισμοί (Perì tôn Attikôn rhētórōn, 'Comentaris als oradors àtics'), I
* ↑ Plutarc. Vides paral·leles: Pelòpides, IX
# Basil Gorgis

Basil Gorgis (àrab: باسل كوركيس) (Ankawa, 6 de setembre de 1961), també escrit Basil Gewargis Hanna o Basil Korkis, fou un futbolista iraquià de la dècada de 1980.
Fou internacional amb la selecció de futbol de l'Iraq amb la qual participà a la Copa del Món de futbol de 1986.
Pel que fa a clubs, destacà a Al-Amana, Al Shabab i Al Talaba. Emigrà al Canadà on jugà per diversos equips amateurs.

## Referències

* ↑ Interview with Basil Gorgis
* ↑ Basil Gorgis a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «About us». Precision Soccer. Arxivat de l'original el November 23, 2014. [Consulta: 17 juliol 2017].
* ↑ Hassanin Mubarak. «Player Database». iraqsport.com. Arxivat de l'original el March 8, 2003.
* ↑ Laskaris, Sam «Astros hope Iraqi helps offence soar». Toronto Star, June 16, 1995, p. SC6.
# Chbanate

Chbanate (àrab اشبانات) és una comuna rural de la província de Sidi Kacem de la regió de Rabat-Salé-Kenitra. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 10.371 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Carrer del Castell (Gósol)

Carrer del Castell és una obra de Gósol (Berguedà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El carrer o pujada del castell és un dels més antics del nucli, amb un seguit de cases amb parament de pedra combinat amb la fusta dels porxos, balconades i altres obertures. Malauradament algunes de les façanes de les cases del carrer tenen encara arrebossades les façanes, tot i que la pedra és l'element bàsic. No té un perfil massa regular però, en comparació amb altres carrers del nucli, és força ample i les cases que l'envolten, de planta baixa i dos pisos com a molt en la seva major part.

## Història

La indústria tèxtil de les mantes de Gósol, ja d'origen medieval, prosperà àmpliament durant els segles xvii i XIX, obrint noves possibilitats d'expansió a la vila. A poc a poc es començaren a construir noves cases fora dels murs del vell poble, presidit pel castell. També sorgiren carrers nous com el de la pujada del Tossal al segle xvii, o ja al segle xviii molts dels actuals, quedant constituïts com ho coneixem actualment a principis del segle xix.

## Referències

* 1 2 «Carrer del Castell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 febrer 2019].
# Johan Ludwig Mowinckel

Johan Ludwig Mowinckel (Bergen, 22 d'octubre de 1870 – Nova York, 30 de setembre de 1943) va ser un magnat, filantrop i polític noruec, que va ocupar el càrrec de primer ministre de Noruega en tres ocasions, entre 1924 i 1926, de 1928 a 1931, i des de 1933 fins a 1935.

## Referències

* ↑ Norsk Biografisk Leksikon. «Johan Ludvig Mowinckel» (en noruec). [Consulta: 2 gener 2016].
# Jin Yong

Jin Yong (xinès: 查良鏞) (Haining City, 10 de març de 1924 - Happy Valley, 30 d'octubre de 2018) fou un escriptor xinès. Jin Yong és un pseudònim; el seu nom autèntic era Louis Cha (查良鏞博士) i tenia el títol de doctor.
Fou un novel·lista de molt èxit (font: Zaichina) en llengua xinesa especialista en el tema d'arts marcials wuxia del qual fou un dels tres grans autors juntament amb Gu Long i Liang Yusheng. La lectura de les seves obres ajuden a conèixer millor la cultura de la Xina. En un seminari (1999) va manifestar :“La política i els sistemes econòmics i socials han canviat al llarg del temps, però solament la naturalesa humana continua igual”. Les principals novel·les les va escriure entre 1955 i 1972.
El 1948 va traslladar-se a Hong Kong. Co- fundador del diari hongkonès “Ming Pao” el 1959, va ser un dels ponents de la Llei Bàsica de la Regió Administrativa Especial de Hong Kong. Fou vicepresident honorari de l'Associació xinesa d'Escriptors.

## Obres

Autor d'una quinzena d'obres algunes de les quals han estat traduïdes a altres llengües malgrat la seva complexitat a causa de les diferències culturals. Les de més èxit se n'han fet versions en pel·lícules, sèries de televisió, jocs i còmics. Les arrels de les seves novel·les són el confucianisme, el budismei el taoisme. Les seves obres més representatives són:
* “L'Espasa del Cel i el Sabre Dragó “ (倚天屠龍記)
* ”La llegenda dels Herois Cóndor” (射鵰英雄傳)
* “El Retorn dels Herois Cóndor” (神鵰俠侶)
* “Semidéus i Semidimonis “ (天龍八部)
* “ El Somrient Rodamón Orgullós”(笑傲江湖)
* “El cérvol i el calder” (鹿鼎記)

## Referències

* ↑ Matthew Strong. «Hong Kong martial arts writer Louis Cha dies aged 94» (en anglès). [Consulta: 30 octubre 2018].

## Vegeu també

* Espasa de la Donzella Yue

## Enllaços externs

* http://www.zaichina.net/2013/04/22/que-y-cuanto-leen-los-chinos/
* http://spanish.peopledaily.com.cn/32001/205435/205469/7859261.html Arxivat 2012-11-05 a Wayback Machine.
* http://spanish.chinese.cn/chineseculture/article/2011-06/24/content_349933.htm Arxivat 2015-06-03 a Wayback Machine.
* http://www.taiwantoday.tw/ct.asp?xItem=29459&CtNode=1675
# José de la Luz Caballero

José Cipriano de la Luz y Caballero (L'Havana (Cuba), 11 de juliol, 1800 - Idem. 22 de juny de 1862), va ser un filòleg cubà, aclamat per José Martí com "el pare...el fundador silenciós" de la vida intel·lectual cubana del segle xix. L'interès per l'obra de Luz va reviure al voltant de l'època de la Revolució Cubana i es van publicar noves edicions de la seva obra, ja que era considerat com una font d'autonomia intel·lectual per al país.
Va estudiar teologia al Col·legi de Sant Carles, del qual va ser professor de filosofia durant tres anys, ocupació que va augmentar en ell el seu amor per l'ensenyament i comprenent que aquesta no era a Cuba a l'alçada que en altres països va emprendre un viatge per Europa (1828/30), visitant els principals centres de cultura i tenint ocasió d'entaular relacions amb els homes de ciència més eminents, entre ells Humboldt. Va tornar a l'Havana, i el 1832 va fundar un col·legi segons els seus projectes, començant les classes sota els auspicis més bons, però una penosa malaltia el va obligar a interrompre l'obra que tant fruit prometia.
El 1838 fou nomenat president de la Societat Econòmica i el 1839 professor de filosofia de la mateixa. No obstant el delicat estat de la seva salut. Caballero desplegava gran activitat literària i pedagógica. Com que la seva feble naturalesa no podia resistir tanta feina, va caure malalt de nou i el 1841 va marxar a Europa, però els seus enemics van aprofitar la seva absència per acusar-lo de complicitat en la conspiració contra els espanyols, si bé va aconseguir provar la seva innocència. Després va fundar un altre col·legi on van portar els seus fills les més aristocràtiques famílies de l'Havana i la mort el va sorprendre en aquesta tasca.
Va deixar nombroses obres inèdites de les quals Alfredo Zayas va publicar dos toms. Obras de D. José de la Luz y Caballero (Nueva York, 1890).

## Referències

* ↑ José de la Luz Caballero; Martí (1960). Aforismos de Luz y Caballero: pensamientos inéditos y un magnífico artículo de Martí. Vol. 5. Editorial Lex. p. 139.

## Bibliografia

* Enrique Piñeyro, Hombres y glorias de América (París, 1903);
* José Ignacio Rodríguez Hernández, Vida de D. José de la Luz y Caballero (Nova York, 1879).
* Manuel Sanguily, José de la Luz Caballero (L'Havana, 1890).
# Joan Gomis i Sanahuja

Joan Gomis i Sanahuja (Barcelona, 10 de juny de 1927 — 30 de setembre de 2001) va ser un assagista, periodista i novel·lista català.
Juntament amb els seus germans Llorenç i Joaquim va fundar la revista El Ciervo i va dirigir l'Escola Superior de Ciències Socials de l'Institut Catòlic d'Estudis Socials. Va ser director i president de Justícia i Pau i va estar molt vinculat a la cooperació a través de diverses organitzacions no governamentals. En aquesta faceta cal destacar el seu impuls a la creació del Fons Català de Cooperació al Desenvolupament, del qual va ser vicepresident, de la Federació d'ONG per al Desenvolupament de la que va ser president.
Va publicar diversos assajos de caràcter religiós i va rebre diversos premis com el Carles Cardó i el Premi Francesc Eiximenis de narrativa i el Premi Serra i Moret d'assaig i el memorial Joan XXIII per la seva labor pacifista. Va estar casat amb la musicòloga Montserrat Albet i Vila.
En honor seu es creà el Premi Memorial Joan Gomis per a la promoció del periodisme solidari.

## Obres
### Assaig

* El hombre y la igualdad (1961)
* Examen de la democracia cristiana (1964)
* Todo es temporal menos Dios (1965)
* El mundo cambia de piel (1965)
* Perfil de Camilo Torres (1968)
* Professió de fe en temps de crisi (1970)
* Catolicisme i societat capitalista: Mauriac, Greene, Böll (1973)
* La resposta de Dostoievski (1974)
* Tres poetes i Déu: Baudelaire, Unamuno i Riba (1979)
* Cristianisme i conflicte social (1982)
* Pensaments de Pascal (1972)
* Calvino, una vida por la Reforma (1993)
* Memòries cíviques (1994)
* La Conferència Episcopal Catalana (1995)
* Solidaritats viscudes (1999)
* ONG, una nova manera de fer política (1999)

### Narrativa

* Un jueu de Natzaret (1966)
* León rugiente (1972)
* Desitjada Sumatra (1973)
* Òpera al Paradís (1993)

## Referències

* ↑ «Joan Gomis i Sanahuja». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Acto de entrega del premio IV Memorial Joan Gomis». revistasculturales.com, 17-09-2009.
* ↑ «Memorial Joan Gomis - VIII Premio de periodismo solidario». Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 11 novembre 2015].
# Joseph Gaspard

Joseph Gaspard (Perpinyà, 29 de juliol de 1902 - 1 de gener de 1959) fou un polític nordcatalà, senador al Senat francès durant la Cinquena República Francesa.

## Biografia

Era militant del Partit Republicà Radical i Radical-Socialista, amb el que fou escollir conseller del Consell General dels Pirineus Orientals pel Cantó de Perpinyà-Est el 1951. Alhora en 1948 fou designat senador pel departament dels Pirineus Orientals per tal d'ocupar l'escó que li corresponia al Senat i que havia quedat vacant. Va mantenir ambdós càrrecs fins a la seva sobtada mort el gener de 1959.

## Enllaços externs

* Biografia Arxivat 2010-01-25 a Wayback Machine. al web del Senat francès
# José Ibáñez

José Ibáñez és el nom dels següents personatges:
* José Ibáñez (1656-1694), pintor espanyol
* José Agustín Ibáñez de la Rentería (1751-1826), escriptor i pensador polític espanyol
* José Ibáñez Marín (1868-1909), militar, escriptor i historiador espanyol
* José Ibáñez Martín (1896-1969), ministre d'Educació d'Espanya i primer president del Consell Superior d'Investigacions Científiques
* José Miguel Ibáñez Langlois (1936-), religiós xilè
* José Ibáñez (ciclista), ciclista colombià
# Joël Gustave Nana Ngongang

Joël Gustave Nana Ngongang (Camerun, 1982 - 15 d'octubre de 2015), sovint conegut com a Joel Nana, un activista camerunès, un dels principals activistes africans a favor dels drets humans LGBT i en la lluita contra el VIH i SIDA. La carrera de Nana com a defensor dels drets humans va abastar nombrosos països africans, entre ells Nigèria, el Senegal i Sud-àfrica, a més del seu país natal.
En el moment de la seva mort, era el director general de Partners for Rights and Development (Paridev), una empresa de consultoria especialitzada en drets humans, desenvolupament i salut a Àfrica. Abans d'ocupar aquest càrrec, va ser el director executiu fundador d'African Men for Sexual Health and Rights (AMSHeR), una coalició africana de pensament i lideratge d'organitzacions d'homes gais, lesbianes, bisexuals i transsexuals que treballen per a abordar la vulnerabilitat dels homes que tenen relacions sexuals amb homes (HSH) al VIH. Nana va treballar en diverses organitzacions nacionals i internacionals, incloent Africa Research and Policy Associate at the International Gay and Lesbian Human Rights Commission (IGLHRC), com a becari de Behind the Mask, una organització de mitjans de comunicació sense fins de lucre amb seu a Johannesburg que publica un lloc web de notícies sobre assumptes de gais i lesbianes a Àfrica, va escriure sobre nombrosos temes en l'àmbit de les qüestions relatives als gais i lesbianes africans i el VIH/SIDA i va ser un freqüent comentarista dels mitjans de comunicació.
Nana va morir el 15 d'octubre de 2015 després d'una breu malaltia.

## Referències

* ↑ «JOEL NANA, África» (en castellà). Amnistía internacional.
* 1 2 3 «LGBTI activists mourn human rights veteran Joel Nana». [Consulta: 20 novembre 2015].
* 1 2 «In condolence for the loss of Joel Nana» (en anglès), 16-10-2015. [Consulta: 13 gener 2021].
# José Antonio Cabrero Martínez

José Antonio Cabrero Martínez (Zamora, 21 d'agost de 1958) va ser un ciclista espanyol, que fou professional entre 1981 i 1984. La victòria més important que obtingué fou en una etapa a la Volta al País Basc.
El seu germà Fernando també fou ciclista professional.

## Palmarès

* 1978
** 1r al Cinturó a Mallorca i vencedor d'una etapa
* 1983
** Vencedor d'una etapa a la Volta al País Basc

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1981. 13è de la classificació general
* 1982. 48è de la classificació general
* 1983. 16è de la classificació general
* 1984. 69è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# José Martínez de Hervás

José Martínez de Hervás (Ugíjar, Granada, 18 d'agost de 1760 – Madrid, 3 de novembre de 1830) va ser un hisendista i polític espanyol, ministre durant el regnat de Josep I Bonaparte.

## Biografia

Inicia la seva marxa professional com a banquer amb activitat a París a finals del segle xviii inicia la seva carrera política en 1795 com comissionat a França per a les negociacions per la Pau de Basilea. Cònsol a París i ambaixador provisional en 1803, com a premi va obtenir els honors de ministre de la Junta Suprema de Comerç i Moneda i plaça efectiva en el Consell Suprem d'Hisenda. El Rei li concedirà a més el títol de marquès d'Almenara. En 1805 és nomenat ambaixador s Constantinoble. Una vegada instaurat Josep I al tron torna a Espanya, adherint-se al nou monarca i actuant com comissionat regi en diferents províncies. Poc després va ser nomenat membre de Consell d'Estat i president de la seva secció d'Hisenda. Ministre de Policia al desembre de 1809, és nomenat el 26 d'abril de 1810 i fins al 7 d'agost d'aquest any ministre d'Hisenda. Després de la caiguda dels francesos va marxar a l'exili. En 1820, després de l'inici del Trienni liberal va sol·licitar la seva rehabilitació.

## Obres

* Elogio del Excmo. Sr. D. Antonio Ricardos Carrillo (Madrid, 1795)
* El Marqués de Almenara a su defensor y a sus jueces en la causa intentada contra él por el agente de Hacienda Pública en 1813, y a que no ha podido responder hasta el año de 1820

## Referències

* ↑ «Ministres de Ferran VII i Josep I». Arxivat de l'original el 2019-02-09. [Consulta: 22 juliol 2017].
* ↑ Martínez de Hervás, José. Marqués de Almenara (ca. 1757-?). a mcnbiografias.com
# Juan José de los Ángeles Seguí

Juan José de los Ángeles Seguí (Xeraco, Safor, 21 de febrer de 1973) va ser un ciclista valencià, professional des del 1997 i fins al 2004.

## Palmarès

* 1996
** 1r a la Volta a Àvila
** 1r a la Pujada a Urraki
* 2001
** 1r al Gran Premi de Laudio

### Resultats al Tour de França

* 1997. 55è de la classificació general
* 1998. Abandona
* 1999. 129è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2000. 50è de la classificació general
* 2001. Abandona
* 2002. 33è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2002. 52è de la classificació general
* 2003. 83è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Josep Antoni Ferrer Orfila

Josep Antoni Ferrer Orfila (Maó, 1950) és un polític menorquí del Partit Socialista de les Illes Balears.
Llicenciat en enginyeria industrial per l'Escola Tècnica Superior d'Enginyeria Industrial de Barcelona, centre dependent de la Universitat Politècnica de Catalunya.
En la seva carrera política va ocupar el càrrec de regidor i tinent de batle de l'Ajuntament de Maó pel PSIB-PSOE. Anys després, el 1999, va ser nomenat per Francesc Antich conseller d'Obres Públiques del Govern de les Illes Balears, càrrec a què va renunciar l'any 2001.