OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Echolink

Echolink és un programa que s'executa en Microsoft Windows per permetre que els aficionats de ràdio per comunicar-se entre si utilitzant veu per IP (VoIP). Va ser dissenyat per Jonathan Taylor, una emissora de radioaficionat amb l'indicatiu de trucada K1RFD.
El programa permet connexions fiables en tot el món que s'ha de fer entre els radioaficionats, en gran manera la millora de radioaficionats de les capacitats de comunicació. En essència és la mateixa que altres aplicacions de VoIP (com Skype), però amb l'única addició de la capacitat d'enllaç a un aficionat de l'estació de ràdio transceptor. Abans d'utilitzar el sistema és necessari per a un possible usuari de la crida de ser validat. Echolink El sistema exigeix que cada nou usuari proporcioni una prova d'identitat i llicència abans de la seva trucada s'afegeix a la llista d'usuaris validats.

## Usos

El programari pot operar en un de dues maneres:
* Mode d'usuari únic. Si tenen un ordinador connectat a Internet, podeu utilitzar el micròfon de l'ordinador i connectar-se als altaveus. Echolink habilitat altres equips a través d'Internet i parlar amb els aficionats a l'altre extrem.
* Mode Administrador. Això implica la connexió del seu propi transceptor VHF o UHF al seu PC connectat a Internet amb un disseny especial interfície de maquinari. Fer això permet a una altra emissora de ràdio d'aficionats amb els seus propis transceptor, que forma part de la gamma de ràdio en aquesta estació, per comunicar-se amb (o per) qualsevol altra estació d'Echolink equipats a qualsevol part del món. Aquesta és la característica única d'Echolink.

## Echolink compatible amb altres Sistemes Operatius

Hi ha paquets del programari de codi obert que són en gran manera compatible amb Echolink estan disponibles per a McIntosh (EchoMac) i Linux (echoLinux o SvxLink/Qtel), però en l'actualitat (febrer de 2007) que tenen funcions limitades en comparació amb la versió per a Windows, si més no quan es comparen les aplicacions d'escriptori.
Nota: El Echolink programari, que està dissenyat per executar-se en Microsoft Windows, també ha estat conegut pel treball sobre diversos de Linux. Aquesta ruta pot ser la millor ruta per anar per al principiant usuari de Linux, ja que moltes de les aplicacions de Linux requereixen alguns coneixements tècnics per a instal·lar.

## Enllaços externs

* Web oficial Echolink
# Acheilognathus fasciodorsalis

Acheilognathus fasciodorsalis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba al Vietnam.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1859. Conspectus systematis Cyprinorum. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 20. 421-441.
* ↑ BioLib
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4. .
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Agustí Esparducer

Agustí Esparducer (Vinaròs, 1945) és un informàtic jubilat i activista digital.
Ha treballat en una multinacional d’ordinadors i com a petit empresari de serveis informàtics, programació i consultoria. Ha col·laborat com a 'community manager' en moviments com deumil.cat i altres sense ànim de lucre. Va ser enllaç sindical als anys setanta col·laborant amb CCOO com a independent en la negociació del conveni del metall de Barcelona. En aquesta època complementava els seus ingressos com a professor de matemàtiques de peritatge mercantil a l’acadèmia Hispano Francesa de Portal de l’Àngel. Agustí Esparducer, que feia manteniment tècnic d’una web que va crear fa anys, GolfaNova, ha mantingut certa activitat digital fent tallers de Facebook i Twitter i gestionant la pàgina del Casal de Gent Gran Can Fàbregas.
Va militar a Esquerra Republicana de Catalunya, Reagrupament i Solidaritat Catalana per la Independència. L'última activitat vinculada a la política que se li coneix va ser com a simpatitzant del moviment Procés Constituent, en què va col·laborar gestionant la pàgina de Facebook de Procés Constituent de Sarrià Sant Gervasi.

## Referències

Gordillo, Saül. Sobirania.cat. Primera edició. Arenys de Mar: Crea't Edicions, Juny de 2014, p. 75 i 183. ISBN 978-84-942772-0-7 [Consulta: 31 març 2015]. Arxivat 2015-03-27 a Wayback Machine.
# Agustí Dalmau i Font

Agustí Dalmau i Font (Ripoll, 1969) és un arxiver, historiador i divulgador català.
El 1996 era arxiver de vuit ajuntaments del Ripollès i Osona (Ripoll, Ogassa, Campelles, Llanars, Setcases, Vilallonga de Ter, Sant Pere de Torelló, Santa Eugènia de Berga), el Centre Filatèlic, el Centre d'Estudis i el Centre Martí i Pol. És un dels estudiosos i divulgadors de Ripoll i el Ripollès més prolífics, amb una dotzena d'obres. És llicenciat en geografia i història per la Universitat de Barcelona (1992). Deixeble d'Eudald Graells i Puig col·laborà en les tasques d'ordenació del fons documental de l'Arxiu - Museu de Ripoll entre el 1985 i el 1993. Entre el 2001 i el 2007 treballà a l'Arxiu Comarcal del Ripollès. Entre el 1995 i el 2003 va tenir cura del fons documental del poeta Miquel Martí i Pol. Actualment és l'arxiver i historiador de l'Ajuntament de Ripoll, i és el responsable de diversos arxius municipals del Ripollès i de l'arxiu de l'Associació Catalana de Municipis (ACM). Ha publicat més de 250 articles referents al Ripollès, i especialment a Ripoll. Ha estat articulista del periòdic El 9 Nou (2007-2009) i actualment ho és de la revista La Tira.

## Referències

* ↑ «La història d'Ogassa segons Agustí Dalmau». Nació Digital, 07-12-2011. [Consulta: 31 octubre 2014].
* ↑ «Agustí Dalmau, autor a latira» (en català). [Consulta: 4 setembre 2021].
# Agència de Notícies Dicle

Agència de Notícies Dicle (Dicle Haber Ajansı, DIHA), és una agència de notícies kurda a Turquia. El març de 2012 Reporters sense Fronteres va informar que 27 dels seus periodistes estaven a la presó. DIHA produeix notícies en turc, kurd i anglès.
DIHA ha patit innumerables problemes amb les autoritats turques i molts dels seus periodistes han estat detinguts. El març de 2009, després de la cobertura del Newroz a Siirt, Abdurrahman Gök va ser arrestat i acusat de fer propaganda en nom del Partit dels Treballadors del Kurdistan.
Entre desembre de 2015 i maig de 2016, 12 dels seus periodistes van ser detinguts. Les autoritats turques han censurat l'accés al lloc web 40 vegades, i aquest canvia d'adreça cada vegada que és bloquejat. Després de la temptativa de cop d'estat a Turquia de 2016, va ser un dels més de 150 mitjans de comunicació clausurats per les autoritats.

## Referències

* ↑ Committee to Protect Journalists, October 2012, Turkey's Press Freedom Crisis: 4. The Kurdish Cases
* ↑ Reporters without Borders, 14 March 2012, Four journalists released but fight goes on for dozens still held Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
* ↑ «Number of Arrested DİHA Correspondent Reaches 10». Bianet - Bagimsiz Iletisim Agi. [Consulta: 18 novembre 2020].
* ↑ «DİHA Reporter Arrested». Bianet - Bagimsiz Iletisim Agi. [Consulta: 18 novembre 2020].
* ↑ «PRESS FREEDOM: Journalist Released from Jail under "PKK Propaganda" Charges». Bianet - Bagimsiz Iletisim Agi. [Consulta: 18 novembre 2020].
* 1 2 «Turkey Crackdown Chronicle: Week of May 15». Committee to Protect Journalists. [Consulta: 3 juny 2016].
* ↑ «Torture returns to Turkey». , 07-09-2017.
# Al-Shatibi

Al-Shatibi (en àrab: الشاطبي) és un barri de la ciutat d'Alexandria, Egipte.

## Ubicació

El barri se situa al nord de la ciutat, sent un barri eminentment marítim al estar tocant la mar Mediterrània. Per l'est té el petit golf de al-Mina. La principal vía de comunicació és la carretera al-Gaish que rodeja tot el golf fins a les platges del Mediterrani, connectant tot el barri per la zona pel nord i la carretera canal de Suez, que parteix el barri en dos perpendicularment al mar.
La part zona del nord, destaca l'espigó amb els canons de defensa i per tots els equipaments culturals, com la Bibliotheca Alexandrina, construïda l'any 2002 per l'estudi noruec Snøhetta i els diferents facultats de la Universitat d'Alexandria i l'edifici històric del Collège Saint Marc, construït entre l'any 1926 i 1928 amb una superfície de més de 35.000m². Actualment forma part de La Salle.
A la zona central s'hi troba el Temple de Ras Soda, dedicat a la divinitat Isis i diverses zones verdes com parcs i jardins.
Al límit del barri pel sud, destaca el gran nombre de cementiris que hi ha, separats per religions, com el cementiri jueu, ortodox grec i ortodox copte, a més d'un cementiri-memorial dels soldats caiguts durant la Primera Guerra Mundial, incloent també els cossos que es van trobar durant les excavacions arqueològiques a realitzades als inicis de 2000 a l'Illa Nelson, enterrant-hi els soldats i civils britànics trobats dos-cents anys després.

## Equipaments
### Educació

* Universitat d'Alexandria
** Facultat d'agricultura
** Facultat d'enginyeria
** Facultat d'art
** Facultat de comerç
** Facultat de dret
* Al-Nasr.
* Collège Saint Marc.
* Lycée Français d'Alexandrie.

### Lleure

* Bibliotheca Alexandrina
* Teatre Liceu al-Horreya
* Teatre Bayram al-Tunisi

### Religió

* Església de Teodor el General
* Església de sant Jordi Màrtir
* Cementiri memorial de la Primera Guerra Mundial

### Altres

* Hospital d'al-Shatibi
* Hospital Andalusia

## Zones verdes

* Jardins Shalalat
* Plaça de Khartum

## Patrimoni històric

* Monument Les Veles
* Temple de Ras Soda, dedicat a la divinitat Isis.
* Tombes jueves

## Referències

* ↑ «Construction du collège». Collège Saint Marc. [Consulta: 17 maig 2019].
* ↑ «Reburial for Nelson's comrades» (en anglès). BBC. Arxivat de l'original el 2018-09-28. [Consulta: 17 maig 2019].
# Aerodina

Un aerodina és una aeronau capaç de generar sustentació. Els aerodines es divideixen en dos grans grups: les aeronaus d'ala fixa i les aeronaus d'ales mòbils.

## Tipus d'aerodines
### Aeronaus d'ala fixa

* Avió
* Planador
* Ala delta
* Parapent
* Paramotor
* Ultralleuger
* Estel

### Aeronaus d'ales mòbils

* Helicòpter
* Autogir
* Girodina
* Combinat
* Convertiplà
* Ornitòpter

## Vegeu també

* Aeronàutica
* Enginyeria aeronàutica
# Aerocist

En botànica, un aerocist és una vesícula que conté gas i que fa de flotador en algunes algues, sovint en les algues brunes o feòfits. Un sol individu pot tenir molts aerocists. En proporcionar flotabilitat, els aerocists permeten que els tal·lus s'aixequin cap a la superfície, de manera que poden rebre més llum del sol per a la fotosíntesi.
Aquestes vesícules flotants són freqüents en els sargassos i els fucus. El conegut Fucus vesiculosus, per exemple, presenta aerocists pseudoglobulars a l'extrem dels tal·lus laminars.
La proporció de gasos dels aerocists s'ajusta per a equilibrar-se amb l'aire o l'aigua. Poden contenir O₂, CO₂ i CO.

## Referències

* ↑ «Aerocist». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Alcalá de Guadaíra

Alcalá de Guadaíra és una localitat de la província de Sevilla, Andalusia, Espanya. L'any 2006 tenia 64.990 habitants. La seva extensió superficial és de 287 km² i té una densitat de 226,4 hab/km². Les seves coordenades geogràfiques són 37° 20′ N, 5° 51′ O. Està situada a una altitud de 46 metres i a 16 kilòmetres de la capital de la província, Sevilla.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 56.225 | 56.743 | 57.206 | 57.830 | 58.351 | 59.807 | 61.063 | 63.237 | 64.990 | 66.089 |

## Persones il·lustres

* Ernesto Palacios de la Prida (1943-2000), jugador d'escacs.
* Fernando Pérez Royo (n. 1943), advocat i polític.

## Vegeu també

* Castell de Marchenilla
* Club Deportivo Alcalá
# Alcalà

«Alcalà o Alcalá» té aquests significats:
* Toponímia:
** Alcalà de Xivert, municipi a la comarca del Baix Maestrat, al País Valencià
** Alcalá de Ebro, municipi a la Ribera Alta de l'Ebre, a l'Aragó
** Alcalá de Henares, ciutat a la comunitat de Madrid
** Alcalá de Guadaíra, localitat a la província de Sevilla
** Alcalá de Gurrea, municipi a la Foia d'Osca, a l'Aragó
** Alcalá de Moncayo, municipi a la comarca de Tarassona i el Moncayo, a l'Aragó
** Alcalá del Júcar, localitat a la província d'Albacete
** Alcalá del Obispo, municipi a la Foia d'Osca, a l'Aragó
** Alcalá del Río, municipi a la província de Sevilla
** Alcalá de la Selva, municipi a la comarca de Gúdar-Javalambre de l'Aragó
** Alcalá de la Vega, municipi a la província de Conca
** Alcalá de los Gazules, municipi a la província de Cadis
** Alcalá la Real, municipi a la província de Jaén
** La Vall d'Alcalà, municipi a la comarca a la Marina Alta al País Valencià
** Valverde de Alcalá, municipi a la comunitat de Madrid
** Alcalá (Valle del Cauca), municipi de Colòmbia
** Bisbat d'Alcalá de Henares, seu episcopal pertanyent a la província eclesiàstica de Madrid, amb seu a l'arxidiòcesi de Madrid, en la Comunitat de Madrid
** Porta d'Alcalá, monument a la vila de Madrid
* Biografies:
** Francisco Xavier Alcalá Navarro, escriptor gallec
** Juan Antonio Alcalá (Madrid, 1971), periodista radiofònic espanyol especialitzat en esports
** Lluís Alcalà i Baqués, músic i compositor de sardanes
** Antonio Alcalá Galiano (Càdiz, 1789 - Madrid, 1865), polític i escriptor andalús.
** Luis Alcalá Gómez, polític valencià
** Miguel Alcalá Martínez, polític valencià
** Pedro Alcalá Guirado (Mazarrón, Regió de Múrcia, 1989), futbolista espanyol que juga en la posició de defensa
* Miscel·lània:
** Ducat d'Alcalá de los Gazules, títol nobiliari espanyol que el rei Felip II d'Espanya va concedir a Pedro Afán Enríquez de Ribera y Portocarrero el 1558
** Universitat d'Alcalá, universitat pública espanyola amb campus són a Alcalá i Guadalajara
** Universitat d'Alcalá (històrica)
# Alcalà del Xúquer

Alcalà del Xúquer (en castellà i oficialment Alcalá del Júcar) és un municipi de la província d'Albacete que es troba a 65 km de la capital de la província i limita amb Abengibre, Alatoz, Alborea, Carcelén, Casas de Ves, Casas-Ibáñez, Fuentealbilla i La Recueja, i pertany al partit judicial de Casas-Ibáñez. El riu Xúquer travessa el municipi.
Dins del terme municipal trobem les pedanies de Casas del Cerro, Las Eras, La Gila, Marimínguez, Tolosa i Zulema.

## Història

Conquerida per Alfons VIII el 1211 encara que perduda poc després, després de la seva conquesta definitiva es va repoblar amb gent d'Alarcón.

### Patrimoni, monuments i llocs d'interès

La vila està declarada Conjunt Històric-Artístic. Podem trobar:
* Castell del segle xv.
* Església Parroquial.
* Habitatges excavats en les roques.
* Plaça de Toros, única en el seu gènere per la seva forma irregular.
* Cova del Garadén.
* Ermita de San Lorenzo.
* Puente de La Rambla

### Festivitats

* Festes Majors del 8 al 15 d'agost en honor del seu patró Sant Llorenç

## Referències

* ↑ «CIVAL». [Consulta: 14 maig 2021].

## Enllaços externs

* Web oficial de l'Ajuntament d'Alcalà del Xúquer
* Web no oficial d'Alcalà del Xúquer. Fotos i videos del municipi.
# Alfeu

«Alfeu» té aquests significats:
* Alfeu, déu de la mitologia grega
* Riu Alfeu, curs d'aigua del Peloponès
* Alfeu, també anomenat Clopas, deixeble de Crist i personatge del Nou Testament
# Alexander Wetterhall

Alexander Wetterhall (Värnamo, Comtat de Jönköping, 12 d'abril de 1986) és un ciclista suec, professional des de l'any 2009. Des del 2015 corre a l'equip Tre Berg-Bianchi. Ha guanyat dos campionats de Suècia de contrarellotge.

## Palmarès

* 2009
** Campió de Suècia en contrarellotge
* 2010
** 1r a la FBD Insurance Rás
** Vencedor d'una etapa del Gran Premi Ringerike
* 2013
** 1r al Tour de Drenthe
* 2016
** Campió de Suècia en contrarellotge

## Referències

* Fitxa de sitiodeciclismo.net
* Fitxa de cyclebase.nl
* Fitxa de museociclismo.it
* Fitxa de procyclingstats.com
# Alfredo Petrone

Alfredo Petrone (Montevideo, 26 de novembre de 1918) és un boxejador uruguaià de destacada participació en els Jocs Olímpics d'estiu de 1936.
El 1936 va ser eliminat al segon assalt de la categoria dels pesos gall, després de perdre el combat contra l'estatunidenc Jack Wilson.

## Referències

* ↑ (anglès) Alfredo Petrone Biography and Olympic Results - Olympics at Sports-Reference.com Arxivat 2011-01-18 a Wayback Machine.
* ↑ (castellà) Nómina de todos los deportistas uruguayos que participaron en los Juegos Olímpicos entre los años 1924 y 2004 Arxivat 2010-04-18 a Wayback Machine. a Observa.com
* ↑ (castellà) Uruguay y su participación boxística en los Juegos Olímpicos' Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a boxeouruguayo.com

## Vegeu també

* Boxa als Jocs Olímpics d'estiu de 1936
* José Feans
* Juan Bregaliano
* Liberto Corney
* Andrés Recalde
# Alfredo Piedra

Alfredo Piedra (San José, 15 d'agost de 1915 - Pavas, 18 de desembre de 2003), conegut com a Chato Mora, fou un futbolista costa-riqueny de la dècada de 1940.
Fou internacional amb la selecció de Costa Rica. Pel que fa a clubs, destacà a Orión, Sociedad Gimnástica, La Libertad i a la Juventud Asturiana cubana.
Trajectòria com a entrenador:
* 1955–1956: Saprissa
* 1955–1957: Costa Rica
* 1961–1963: Costa Rica
* 1962–1964: Saprissa
* 1965: Costa Rica
* 1966: Herediano

## Referències

* ↑ «¡Adiós, maestro Chato !» (en castellà). La Nacion, 20-12-2003. Arxivat de l'original el 4 de març 2016. [Consulta: 8 abril 2012].
* ↑ El gran legado del Chato Piedra a nacion.com
# Agaterg

Agaterg (en grec antic i en plural ἀγαθοεργοί) era cadascun dels cinc membres de la guàrdia de 300 cavallers (ἱππεῖς) dels reis d'Esparta mobilitzats durant els períodes de guerra, que formava part dels cinc més vells que es retiraven cada any i que durant un any eren empleats en missions a l'exterior amb el nom d'agatergs, segons Heròdot.
Alguns autors afirmen que el càrrec no es devia exclusivament a raons d'edat, sinó que eren seleccionats pels èfors segons la seva vàlua.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Agathoergi». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 16-XI-2020].
# Agata della Pietà

Agata della Pietà (Venècia, ca. 1720 - Venècia, ca. 1780) fou una compositora, professora de música i soprano italiana.

## Biografia

Admesa com a òrfena a l'Ospedale della Pietà de Venècia on va rebre des de la seva infància una profunda formació musical a la coral, és a dir a l'escola de música del convent. El seu cognom deriva del nom del centre, com era habitual amb tots els que hi entraven, desconeixent-se els seus veritables nom i cognom. Va esdevenir soprano solista, professora de cant i directora de l'escola. No es va poder dedicar a l'estudi de cap instrument donat que, des del naixement, no tenia dits a la mà esquerra. Coneguda com a solista de motets encarregats a Giovanni Porta i Andrea Bernasconi, el seu nom es esmentat als manuscrits d'aquest autors; també s'esmenta en un vers anònim atribuït als músics dels cors de la Pietà, datat cap al 1740.
De la seva obra només en queden dos motets, un Aprili Novo en Fa, dedicat a Louisa Della Sga Agnatta, i una versió, també en Fa, del Salm 134 per a les Completes. Només queda la part instrumental del baix. També va produir un text pedagògic, Regali per Gregoria, per a un dels seus estudiants, una solista contralt anomenada Gregoria, activa entre 1746 i 1777.
Juntament amb Michielina i Santa (conegida també com a Samaritana i Sanza) della Pietà, Agata della Pietà és un dels tres únics hostes de l'hospital coneguts per haver estat compositors.

## Referències

* 1 2 van Boer, Bertil. Historical Dictionary of Music of the Classical Period (en anglès). Plymouth: Scarecrows Press, 2012, p. 156. ISBN 978-0-8108-7183-0.
* ↑ Pier Giuseppe Gillio. L'attività musicale negli ospedali di Venezia nel Settecento: quadro storico e materiali documentari. L.S. Olschki, 2006, p. 111.

## Bibliografia

* Jane L. Berdes: Della Pietà, Agata (Venice, c. 1800). Italian singer, teacher and composer, en una edició a càrrec de Julie Anne Sadieand Rhian Samuel, The Norton/Grove Dictionary of Women Composers, Nova York; Londres, W. W. Norton & Company, 1995, p. 138.
* Pier Giuseppe Gillio. «L'attività musicale negli ospedali di Venezia nel Settecento: quadro storico e materiali documentari». L.S. Olschki.
* «Women and Music: A History» (en anglès). Indiana University Press.
# Agatarc de Siracusa

Agatarc o Agatarcos de Siracusa (en llatí Agatharchus, en grec antic Ἀγάθαρχος) fou un militar siracusà que va dirigir una flota de dotze naus que l'any 413 aC va visitar els ports aliats i va lluitar contra els atenencs. El mateix any va ser un dels comandants a la decisiva batalla naval del Setge de Siracusa.

## Referències

* ↑ Agatharchus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 61
# Alf Klingenberg

Alfred "Alf" Klingenberg (Trondheim, Noruega, 8 de setembre de 1867 - Østre Gausdal, Noruega, 20 d'abril de 1944), va ser un pianista i compositor noruec destacat, que va ser el primer director de l'Eastman School of Music (1921–1923). El va succeir el compositor Howard Hanson el 1924.
El 1913, Klingenberg i el director d'orquestra Hermann Dossenbach van fundar l'Escola de Música Dossenbach-Klingenberg, que van establir en un edifici molt proper al campus de la Universitat de Rochester i en el mateix carrer on hi havia una important biblioteca de música. L'edifici original va ampliar-se amb un auditori que van fer construir a la part del darrere. L'any 1914 Oscar Gareissen va afegir-se al projecte i el nom de l'escola va passar a ser Institut DKG d'Art Musical (DKG Institute of Musical Art, amb les inicials dels seus tres propietaris). El 1918 van vendre l'escola a l'empresari i inventor George Eastman per 28.000 dòlars i l'any següent el nou propietari la va vendre a la Universitat de Rochester pel preu simbòlic d'un dòlar. Després es va construir un nou edifici i es va canviar el nom a l'escola, que va passar a dir-se Eastman School of Music, i Klingenberg en va ser el primer director, des de 1921 a 1923. Klingenberg era amic de Jean Sibelius, i va assegurar al compositor un lloc a la facultat durant la seva direcció.
Alf Klingenberg va ser cosí germà de l'alcalde de Trondheim, Odd Sverressøn Klingenberg, i nebot de l'enginyer Johannes Benedictus Klingenberg.

## Referències

* ↑ Cohen, Allen Laurence. Howard Hanson in Theory and Practice (Westport, CT: Greenwood Press, 2004), p. 10.
* 1 2 Lenti, Vincent A. «Hermann Dossenbach and the Rochester Orchestra» (pdf) (en anglès). Rochester Public Library, 1980.
* ↑ «Dossenbach-Klingenberg School of Music» (en anglès). University of Rochester - History of the Campuses and Buildings of the University of Rochester, 2021. [Consulta: 20 maig 2023].
* ↑ «Eastman History» (en anglès). University of Rochester - Eastman School of Music, 19-05-2023. [Consulta: 20 maig 2023].
* ↑ History of the Eastman School of Music, (consultat el febrer 20, 2015).
* ↑ Grimley, Daniel M. Jean Sibelius and His World (Princeton University Press, 2004), p. 164.
* ↑ Halvdan Fredrik Klingenberg (1815 - 1887) - Genealogy (the father of Alf and brother of Johannes Benedictus; consultat el 22 d'abril de 2015)
* ↑ (en noruec).