OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# In Command

In Command és el primer àlbum en directe del grup de thrash metal canadenc Annihilator, publicat l'any 1996.
Tot i ser publicat l'any 1996, l'àlbum només conté cançons gravades en diferents concerts durants els anys 1989 i 1990. És a dir, només apareixen cançons dels dos primers àlbums del grup, l'Alice in Hell i el Never, Neverland. Les primeres cinc cançons van ser gravades quan el cantant del grup era Randy Rampage mentre que les altres 9 van ser gravades mentre ho era Coburn Pharr. A més del cantant, en aquests concerts, Annihilator va estar compost pel guitarrista Jeff Waters, el guitarrista Dave Scott Davis, el baixista Wayne Darley i el bateria Ray Hartmann.

## Cançons

* "W.T.Y.D."
* "Wicked Mystic"
* "Ligeia"
* "Alison Hell"
* "Word Salad"
* "W.T.Y.D."
* "The Fun Palace"
* "Never, Neverland"
* "I Am in Command"
* "Stonewall"
* "Road to Ruin"
* "Sixes and Sevens"
* "Alison Hell"
* "Live Wire"
La cançó "Live Wire" és una versió de la cançó del grup australià AC/DC.

## Crèdits

* Randy Rampage - Cantant
* Coburn Pharr - Cantant
* Jeff Waters - Guitarrista
* Dave Scott Davis - Guitarrista
* Wayne Darley - Baixista
* Ray Hartmann - Bateria
# Hohenzollern-Sigmaringen

Hohenzollern-Sigmaringen fou un comtat alemany pertanyent al Sacre Imperi Romanogermànic. El comtat fou fruit de la divisió del comtat de Hohenzollern entre els hereus de l'últim comte de Hohenzollen, Carles I. Posteriorment el comtat fou elevat a la categoria de Principat l'any 1623.

## Història

El primer comte de Hohenzollern-Sigmaringen fou Carles II (1576-1606), fill de Carles I.
El successor de Carles II, el Comte Joan (1606-1638), es mantingué fidel al catolicisme durant la guerra dels trenta anys. El comtat compartia frontera amb els ducs de Württemberg, protestants, fet que donà lloc a conflictes. Per tal de fer front als rivals Joan Hohenzollern-Sigmaringen s'alià amb la catòlica Baviera.
Mitjançant aquesta aliança Joan fou elevat a la dignitat de Príncep Imperial el 1623, d'aquesta manera el comtat esdevinguí un principat. Joan amplià els seus territoris, el 1630 s'apoderà del principat de Hohenzollern-Haigerloch (principat fruit de la repartició de les terres del seu avi Carles I).
El 1632 el castell de Sigmaringen fou arrasat pels suecs, fet que obliga a Joan a refugiar-se a Baviera on morí, El seu successor, el príncep Meinhard I (1638-1681) veié el final de la guerra. Després de la mort de Meinhard es restablí el principat de Hohenzollern-Haigerloch que passa a mans del segon fill d'aquest. Aquest principat de Hohenzollern-Haigerloch no es reintegraria a Hohenzollern-Sigmaringen fins al 1767.
El principat es va convertir en un estat independent el 1815 després de les guerres napoleòniques. La revolució liberal de 1848 obliga al príncep Carles a abdicar en favor del seu fill Carles Antoni, d'ideologia liberal: El nou príncep, imbuït de l'ideari liberal i pangermanista, entrega la sobirania del principat a Prússia, on regnava un branca menor de la família Hohenzollern. Hohenzollern-Sigmaringen, junt amb Hohenzollern-Hechingen s'integraren el 1849 com la província de Hohenzollern en l'estat prussià.
El príncep Carles Antoni esdevindria ministre-president de Prússia entre 1858 i 1862, mentre que el seu fill Carles seria triat (amb el suport prussià) príncep i posteriorment rei de Romania.

## Titulars del Comtat i Principat
### Comtes de Hohenzollern-Sigmaringen

* 1576-1606 Carles II
* 1606-1623 Joan

### Prínceps de Hohenzollern-Sigmaringen

* 1623-1638 Joan
* 1638-1681 Meinhard I
* 1681-1689 Maximilià
* 1689-1715 Meinhard II
* 1715-1769 Josep Francesc Ernest
* 1769-1785 Carles Frederic
* 1785-1831 Antoni Aloisi
* 1831-1848 Carles
* 1848-1849 Carles Antoni

## Referències

* ↑ «La ruta de Hohenzollern». Deutsche Welle 10.03.2002, 2002. [Consulta: 2 novembre 2007].
# Imperial (Texas)

Imperial és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 428 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Imperial tenia 428 habitants, 156 habitatges, i 126 famílies. La densitat de població era de 39,1 habitants per km².
Dels 156 habitatges en un 34,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 68,6% hi vivien parelles casades, en un 7,1% dones solteres, i en un 18,6% no eren unitats familiars. En el 18,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,74 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,09.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,7% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 22% entre 25 i 44, un 27,1% de 45 a 60 i un 14,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 117,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.375 $ i la renda mediana per família de 28.333 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.938 $ mentre que les dones 20.938 $. La renda per capita de la població era de 16.464 $. Aproximadament el 18,5% de les famílies i el 24,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Imperial». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Imperial». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Indústria de l'entreteniment

La indústria cultural o de l'entreteniment fa referència a la visió de la cultura com una mercaderia. Fou utilitzat per primera vegada pels filòsofs Theodor Adorno i Max Horkheimer, dos dels representants més il·lustres de l'Escola de Frankfurt, l'any 1944 en el seu llibre Dialektik der Aufklärung (Dialèctica de la Il·lustració).
Aquesta idea es troba dins el marc de la Teoria crítica, proposada pel mateix Horkheimer, on es considerava els mitjans de comunicació com eines de poder i dominació, no com a “servei públic” sinó com a instrument de “control públic”. Amb aquest nou concepte, es considera la cultura com un objecte, una mercaderia subjecta a les lleis de l'oferta i la demanda de l'economia capitalista i produïda industrialment d'acord amb normes de rendiment, seriació, estandardització i divisió de la feina, com les que aplica el capitalisme. Segons Adorno i Horkheimer, els productes dels mitjans de comunicació (cine, premsa, ràdio, publicitat, etc.) tenen un esquema organitzatiu i una planificació idèntica, i un mètode i unes tècniques utilitzades que fan recordar a les fabricacions d'automòbils en sèrie.
Aquesta mateixa producció industrial de la cultura entra en la ideologia, consolidant uns principis d'assimilació i conformisme social a través de models simbòlics que, com diu Adorno, fa que la fabricació i producció dels productes culturals no es valori pels seus costos sinó per l'acció sobre els seus receptors, ja que la rendibilització econòmica es conjunta amb la rendibilitat ideològica perquè l'assimilació al sistema beneficia l'economia d'aquest.
A més, la indústria cultural fa un esquematisme de les idees tractant igual el tot i les parts, l'ideal consistiria a fer que la vida real no es pogués diferenciar d'un film.

## Vegeu també

* The Uses of Literacy, de Richard Hoggart

## Referències

* ↑ Guardiola, Ingrid. L'ull i la navalla. Barcelona: Arcadia, 2018, p. 32. ISBN 978-84-947174-7-5.

## Bibliografia

* Adorno, T. y Horkheimer, M. Dialéctica de la Ilustración. Fragmentos filosóficos. Madrid. Trotta, 1998.
* Muñoz, B. Theodor W. Adorno: Teoría Crítica y Cultura de Masas. Madrid. Fundamentos, 2000
# Hocho

Hocho (o Hopcho) és un riu de Caixmir que neix a la rodalia del pas de Gantang a 31° 38′ N, 78° 48′ E﻿ / ﻿31.633°N,78.800°E﻿ / 31.633; 78.800. L'aigua és poc fonda però agafa una amplada d'entre 200 i 300 metres en alguns punts. Desaigua al riu Sutlej.

## Referències

Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Illes Volcano

Les illes Volcano o Kazan (火山列島, Kazan Rettō) o illes Iwo (硫黄列島, Iō-rettō) són un arxipèlag de tres illes pertanyents al Japó, situades al sud de les illes Ogasawara i dependents del municipi d'Ogasawara. Les tres illes són volcans actius situats al nord de l'arc insular que s'estén fins a les illes Mariannes.

## Geografia

Les illes Volcano són:
* Kita Iwo Jima (北硫黄島 Kita-Iō-Tō, literalment: illa del sofre del nord), 5,57 km², 792 msnm (Sakaki-ga-mini).
* Iwo Jima (硫黄島 Iō-Tō, literalment: illa del sofre) 20,60 km², 166 msnm (Suribachi-yama).
* Minami Iwo Jima (南硫黄島 Minami-Iō-Tō, literalment: illa del sofre del sud) 3,54 km², 916 msnm.
A Iwo Jima hi ha una base de les Forces d'Autodefensa del Japó amb uns 400 efectius, la resta d'illes estan deshabitades.

## Història

Van ser descobertes el 1544 per una expedició capitanejada per Bernardo de la Torre, quan exploraven la ruta de tornada des de les Filipines a Mèxic, per encàrrec del virrei de Nova Espanya, i que havia estat iniciada al comandament de Ruy López de Villalobos.
Les illes van estar deshabitades fins al 1889, quan les dues illes del nord van ser poblades per colons japonesos procedents de les Illes Izu. Van ser annexionades al Japó l'any 1891.
Tenien una població d'uns 1.100 habitants el 1939, distribuïdes en cinc assentaments: Higashi, Minami, Nishi, Kita i Motoyama (que signifiquen: «est», «sud», «oest», «nord» i «muntanya central» respectivament) a Iwo Jima; i dos assentaments a Kita Iwo Jima: Ishino-emmuralla («poble Ishino») i Nishi-emmuralla («poblo oest»). L'administració municipal es localitzava a Higashi fins a 1940, quan el seu ajuntament es va integrar en l'administració d'Ogasawara. La població civil va ser evacuada durant la Segona Guerra Mundial.
A l'illa d'Iwo Jima es va produir la cèlebre batalla d'Iwo Jima durant la Segona Guerra Mundial.

## Referències

* ↑ «Illes Volcano». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «El Tornaviaje Andrés de Urdaneta (1564-65).». Arxivat de l'original el 2012-02-18. [Consulta: 4 juliol 2016].
* ↑ Neal M. Bowers: The Mariana, Volcano and Bonin Islands, en Otis W. Freeman: Geography of the Pacific, 1951, p. 229
# Illa Enderbury

L'illa Enderbury és un atol de les illes Fènix, a la república de Kiribati. És deshabitada.

## Geografia

Està situada a 63 km al sud-est de l'illa Canton, la més propera. Té una allargada de 4,8 km i una amplada d'1,6 km. La superfície total és de 5,1 km². La llacuna interior és reduïda i poc profunda, plena de bancs de sorra i illots.
Són abundants els ocells marins, les rates i una espècie d'abella diminuta que s'amaga a les arrels de les plantes.

## Història

Va ser descoberta, el 1823, pel nord-americà Joshua Coffin amb el balener anglès Transit. El nom ve d'una mala pronunciació del nom de l'empresari anglès Samuel Enderby, propietari de la naviliera. El 1860 es va començar l'explotació de guano amb treballadors portats des de les Hawaii. Va ser abandonada a la dècada del 1880.
Reclamada pels Estats Units i el Regne Unit, es va acordar, el 1939, el condomini conjunt britànic i nord-americà de les illes Canton i Enderbury.
# Isidro Flores López

Isidro Flores López (El Casar de Talavera, 1946) és un polític i mestre espanyol, alcalde de Talavera de la Reina entre 1992 i 1995.

## Biografia
### Primers anys

Nascut a El Casar de Talavera, en l'estiu de 1946, dins d'una família d'agricultors. Amb estudis de magisteri, va ser docent en Villafranca de los Caballeros, Parrillas i Talavera de la Reina. Flores, que es va afiliar al Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE) al juny de 1976, va ser regidor de l'Ajuntament de Parrillas i diputat provincial.

### Diputat i alcalde

Després del seu pas pel consistori de Parrillas va ser elegit regidor a l'Ajuntament de Talavera de la Reina. Va ser diputat per Toledo a la iv legislatura del Congrés dels Diputats (1989–1993). El 1992, enmig d'una situació convulsa dins de l'agrupació socialista local, i després de la dimissió forçada de Javier Corrochano com a alcalde de Talavera, Flores va succeir a aquest en el càrrec al juliol de 1992. Després de les eleccions de 1995, va passar a l'oposició.

### Fundació de COTA

Crític amb la direcció del socialista a nivell local, el 2011 va impulsar la formació d'un nou partit, Coalició per Talavera (COTA), el que li va implicar la seva expulsió del PSOE. No obstant això, un dels seus fills, Luis Manuel, es va convertir en regidor del consistori de Talavera pel PSOE el 2012. En 2016 va sol·licitar el seu reingrés al PSOE.

## Referències

* 1 2 3 «Isidro Flores Diputado». El Corro de Méntrida, V, 13, 1993, pàg. 12.
* ↑ «Horóscopo chino». Bisagra [Ciudad Real], 308, 26 desembre 1993 - 1 gener 1994, pàg. 65. Arxivat de l'original el 2018-11-15 [Consulta: 14 novembre 2018].
* 1 2 Martín, Julio. Isidro Flores se va del PSOE, crea un partido y aviva la precampaña electoral, 2011.
* ↑ Jiménez, Emilio «Isidro Flores». La Voz del Tajo, 23-04-2014.
* ↑ «IV Legislatura (1989-1993) Flores López, Isidro». Congrés dels Diputats.
* 1 2 López Gayarre, P.A.; Cedena, Eusebio «Seis alcaldes para cinco corporaciones en Talavera». Especial Fiaga. ABC, 99, 01-05-1999, pàg. 34-35. Arxivat de l'original el 2018-11-15 [Consulta: 14 novembre 2018].
* ↑ Jiménez, Emilio «La Gran Remodelación». La Región, 17, 01-08-1992, p. 24-26.
* ↑ «Batalla de nombres en el PSOE de Toledo y Talavera». El Digital. Castilla-La Mancha, 11-11-2014.
* ↑ «Isidro Flores solicita su reingreso en el PSOE». La Voz del Tajo, 22-01-2016.
# Isoperla bipartita

Isoperla bipartita és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels perlòdids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: Portugal i l'Estat espanyol.

## Referències

* ↑ Banks, 1906. Ent. News 17:175. «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Aubert, 1963. Mitt. Schweiz. ent. Ges. 35(3/4):301-315.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ C. Berthelemy i L. S. Whytton da Terra. Plécoptères du Portugal (Insecta). Annls Limnol. 16 (2), 1980: 159-182. «Enllaç».
* ↑ El Reino Animal en la Península Ibérica y las Islas Baleares (castellà)
* ↑ Aubert, J., 1963. Les Plécoptères de la Péninsule Ibérique. Eos, 39: 23-107.
* ↑ Sánchez-Ortega, A. & Alba-Tercedor, J., 1987. Lista faunística y bibliográfica de los Plecópteros (Plecoptera) de la Península Ibérica. Listas de la flora y fauna de las aguas continentales de la Península Ibérica. Asoc. Esp. Limnol. Publicación Núm. 4. 133 pp.
* ↑ Sánchez-Ortega, A & Tierno, J. M., 1996. Current situation of Stonefly fauna (Insecta: Plecoptera) in the Iberian Peninsula and the Balearic Islands. Mitt. Schweiz. Ent. Ges., 69: 77-94.
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ A. Gallardo Mayenco. Distribución de los plecópteros en el río Guadiamar (Sevilla). Ecología, núm.4, 1990, pp. 333-337. «PDF».
* ↑ A. Sánchez-Ortega, M. Baena, J. M. Luzón-Ortega i J. M. Tierno de Figueroa. Contribución al conocimiento de los Plecópteros (Insecta, Plecoptera) de las Sierras Subbéticas Cordobesas y Sierra Morena (España). Zool. baetica, 13/14: 111-129, 2002-2003. «PDF».
* ↑ N. A. Ubero-Pascal, M. A. Puig i A. G. Soler. Los plecópteros (Insecta, Plecoptera) de la cuenca del río Segura (S. E. de España): 1. Estudio Faunístico. Graellsia, 54: 9-17 (1998). «PDF».
* ↑ Vidal-Abarca, M.R.; Suárez, M. L.; Millán, A.; Gómez, R.; Ortega, M.; Velasco, J.; Ramírez Díaz, L. & Montes, C., 1990. Estudio limnológico de la cuenca del río Mundo (Río Segura). Jornadas sobre el Medio Natural Albacetense: 339-357.
* ↑ Puig, M.A. & Ferreras, M., 1983. Plecópteros de Sierra Morena central (Córdoba): datos preliminares. Actas I Congr. Ibér. Entomol., 2: 609-612.
* ↑ Aubert, J., 1963. Les Plécoptères des cours d'eau temporaires de la Péninsule Ibérique. Mitt. Schweiz. Entomol. Ges., 35: 301-315.
* ↑ G. Vinçon i I. Pardo. The Stoneflies (Plecoptera, Insecta) of the northwestern Iberian Peninsula. Ann. Limnol. - Int. J. Lim., 2004, 40 (1), 43-62. «Enllaç».

## Bibliografia

* Illies, 1966. Das Tierreich 82:396.
* Consiglio, 1967. Fragm. Entomol. 5(1):72.
* Sartori, Membiela Iglesia, C. Ravizza, Sánchez-Ortega & P. Zwick, 1990. Bull. Soc. Vaud. Sci. Nat. 80(2):169.

## Enllaços externs

* PESI (anglès)
* BioLib (anglès)
* Perlodidae Species Listing (anglès)
* The Mating Call of Isoperla bipartita Aubert, 1962 (Plecoptera, Perlodidae) (anglès)
# Isoperla buresi

Isoperla buresi és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels perlòdids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: Bòsnia, Bulgària, Eslovàquia, Macedònia del Nord, Polònia, Romania, Txèquia i Ucraïna.

## Referències

* ↑ Banks, 1906. Ent. News 17:175. «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Raušer, 1962. Acta Faun. Entomol. Mus. Natl. Pragae 8:67-82.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Impact of human activities on stonefly (Insecta, Plecoptera) ecological metrics in the Hron River (Slovakia) (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ A new model estimating stonefly species production in the West Carpathian torrents (anglès)
* ↑ Quelques Plécoptères de Yougoslavie (francès)

## Bibliografia

* Illies, 1963. Mitt. Schweiz. ent. Ges. 35:293.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:397.
* Zwick, P., 1973. Das Tierreich 94:243.

## Enllaços externs

* PESI (anglès)
* Perlodidae Species Listing (anglès)
# Infecció pel virus d'Epstein-Barr

Hi ha diverses formes d'infecció pel virus d'Epstein-Barr (VEB). Aquestes inclouen les infeccions asimptomàtiques, la infecció primària, la mononucleosi infecciosa i la progressió d'infeccions asimptomàtiques o primàries a:
* 1) Qualsevol de les diverses malalties limfoproliferatives associades al virus d'Epstein–Barr com ara la infecció pel VEB crònica activa, la limfohistiocitosi hemofagocítica per VEB+, el limfoma de Burkitt i el limfoma difús de cèl·lules B grans per al virus d'Epstein-Barr, no especificat d'una altra manera);
* 2) Càncers no limfoides com ara el càncer gàstric associat al VEB, sarcomes de teixits tous, el liomiosarcoma, i el càncer de nasofaringe; i
* 3) Malalties no limfoproliferatives associades al VEB, com alguns casos de trastorns immunitaris de l'esclerosi múltiple i el lupus eritematós sistèmic i els trastorns infantils de la síndrome d'Alícia al país de les meravelles i l'atàxia cerebel·losa aguda.

## Referències

* ↑ «Epstein - Barr virus - associated lymphoid proliferations, a 2018 update». Human Pathology, vol. 79, 01-06-2018, pàg. 18–41. DOI: 10.1016/j.humpath.2018.05.020. PMID: 29885408.
* ↑ «Outlooks on Epstein–Barr virus associated gastric cancer». Cancer Treatment Reviews, vol. 66, 01-05-2018, pàg. 15–22. DOI: 10.1016/j.ctrv.2018.03.006. PMC: 5964025. PMID: 29631196.
* ↑ «Tumour-inducing viruses». British Journal of Hospital Medicine, vol. 77, 10, 01-10-2016, pàg. 565–568. DOI: 10.12968/hmed.2016.77.10.565. PMID: 27723397.
* ↑ «EBV and Autoimmunity». A: Epstein Barr Virus Volume 1. 390, 2015, p. 365–85. DOI 10.1007/978-3-319-22822-8_15. ISBN 978-3-319-22821-1.
* ↑ «Alice in Wonderland Syndrome: A Clinical and Pathophysiological Review». BioMed Research International, vol. 2016, 2016, pàg. 1–10. DOI: 10.1155/2016/8243145. PMC: 5223006. PMID: 28116304.
* ↑ «Post-infectious acute cerebellar ataxia in children». Clinical Pediatrics, vol. 42, 7, 01-09-2003, pàg. 581–4. DOI: 10.1177/000992280304200702. PMID: 14552515.
# Institut Orquestral de l'Associació Obrera de Concerts

L'Institut Orquestral fou una orquestra creada dins l'Associació Obrera de Concerts l'any 1931. De totes les agrupacions que tingué aquesta associació, fundada per Pau Casals l'any 1925, l'Institut Orquestral en fou la més popular. Els socis Josep Maria LLorens i Josep Burgas en foren els impulsors i el 6 de maig de 1934 se'n celebrà el concert de presentació pública sota la batuta del qui en fou el seu director, el jove violoncel·lista i director d'orquestra Joan Pich i Santasusana. El concert s'esdevingué en el Palau de Projeccions de Montjuïc en un acte amb motiu de la Festa del Treball, s'interpretaren obres de J.S. Bach, E. Grieg, A. Borodin, L.van Beethoven i Enric Morera.
Entre les moltes actuacions d'aquesta orquestra que arribà a tenir una vuitantena de músics cal destacar-ne algunes de singulars com el concert d'homenatge a Pau Casals al barri de Sant Salvador (El Vendrell) el 22 de juliol de 1934 que fou retransmès per Ràdio Barcelona, una actuació extraordinària al Palau de la Música Catalana el desembre de 1935 i, molt especialment, el concert que la agrupació simfònica oferí el 19 d'abril de 1936 als participants al III Congrés de la Societat Internacional de Musicologia celebrat a Barcelona, entre el públic s'hi trobaven músics de la talla d'Arnold Schönberg, Joan Lamote de Grignon, Anton Webern, Robert Gerhard, Hermann Scherchen, Pau Casals, Joaquín Turina…, el president de l'International Society for Contemporany Music, Edward Joseph Dent.
Els Míting-Concert foren l'activitat més popular de l'Institut Orquestral, eren audicions fetes a les barriades de Barcelona i poblacions adjacents on l'agrupació es presentava com una orquestra de treballadors que feia música per a tothom sense distinció. Actuaren als barris de Barcelona i a poblacions com El Vendrell, Sant Feliu de Llobregat, Terrassa, Mataró i Sabadell. En aquests concerts hi participaren activament els compositors Jaume Pahissa i Enric Morera. El lema de L'Institut Orquestral i que resumia perfectament la seva funció social i pedagògica fou: "Cultura per a fruir la música per a millorar la nostra cultura". L'any 1939, com la resta d'agrupacions de l'Associació Obrera de Concerts, hagué de cessar definitivament les seves activitats.

## Fonts

* «Institut Orquestral de l’Obrera de Concerts». Gran Enciclopèdia de la Música. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Memòria de l'Associació Obrera de Concerts, curs 1934-1935