OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Robin Olsen

Robin Olsen (ˈrɔ̌bːɪn ˈʊ̌lːsɛn, Malmö, el 8 de gener de 1990) és un jugador de futbol professional suec que juga com a porter a l'Aston Villa FC i a la selecció sueca.

## Referències

* ↑ «FIFA World Cup Russia 2018: List of Players: Sweden». FIFA, 15-07-2018. Arxivat de l'original el 19 juny 2018. [Consulta: 30 gener 2019].
* ↑ «Robin Olsen: Overview». Premier League. Arxivat de l'original el 9 gener 2021. [Consulta: 9 agost 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa al Malmö FF Arxivat 2018-06-30 a Wayback Machine. (suec)
* Robin Olsen, Fitxa a Soccerway
Robin Olsen amb la selecció sueca - Caixes de navegació :
Selecció de futbol de Suècia – Eurocopa 2016
1 Isaksson •
2 Lustig •
3 Johansson •
4 Granqvist •
5 M. Olsson •
6 Forsberg •
7 Larsson •
8 Ekdal •
9 Källström •
10 Ibrahimović (c) •
11 Berg •
12 Olsen •
13 Jansson •
14 Lindelöf •
15 Hiljemark •
16 Wernbloom •
17 Augustinsson •
18 Lewicki •
19 Kujović •
20 Guidetti •
21 Durmaz •
22 Zengin •
23 Carlgren •
Entrenador: Hamrén
Selecció de futbol de Suècia – Copa del Món de futbol de 2018
1 Olsen •
2 Lustig •
3 Lindelöf •
4 Granqvist  •
5 Olsson •
6 Augustinsson •
7 Larsson •
8 Ekdal •
9 Berg •
10 Forsberg •
11 Guidetti •
12 Johnsson •
13 Svensson •
14 Helander •
15 Hiljemark •
16 Krafth •
17 Claesson •
18 Jansson •
19 Rohdén •
20 Toivonen •
21 Durmaz •
22 Thelin •
23 Nordfeldt •
Seleccionador: Janne Andersson
Selecció de futbol de Suècia – Eurocopa 2020
1 Olsen •
2 Lustig •
3 Lindelöf •
4 Granqvist (c) •
5 Bengtsson •
6 Augustinsson •
7 Larsson •
8 Ekdal •
9 Berg •
10 Forsberg •
11 Isak •
12 Johnsson •
13 Svensson •
14 Helander •
15 Sema •
16 Krafth •
17 Claesson •
18 Jansson •
19 Svanberg •
20 Olsson •
21 Kulusevski •
22 Quaison •
23 Nordfeldt •
24 Danielson •
25 J. Larsson •
26 Cajuste •
Entrenador: Andersson :
# Epimènides (historiador)

Epimènides (en llatí Epimenides, en grec antic Ἐπιμενίδης) fou un historiador grec que va escriure una Història de Rodes en dialecte dòric. El mencionen Diògenes Laerci, uns escolis a Píndar i Apol·loni Rodi.

## Referències

* ↑ 2.Epimenides a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 38
# Casa d'Empara

Casa d'Empara i la seva capella són un conjunt Historicista del municipi de Vilanova i la Geltrú (Garraf) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

El conjunt format per la casa i la capella d'Empara està situat a la rambla de Josep Tomàs Ventosa, i fa cantonada amb el carrer Llibertat. Es tracta d'un edifici de grans dimensions, amb la capella a l'extrem dret i un jardí a la part esquerra. Consta de planta baixa i dos pisos. Té com a elements remarcables les finestres, d'arc rebaixat i amb motllures trencaaigües d'inspiració gòtica, ornamentades amb motius florals i figuratius. Una barana de pedra amb un petit frontó central corona l'edifici.
La coberta és a dues vessants a la part central i plana als costats, on sobresurten construccions destinades a serveis.
Capella de quatre trams separats per arcs ogivals i coberts per sostre pla. Té absis poligonal. Damunt l'atri hi ha un doble cor amb llotja. La coberta és a dues vessants, llevat la part del cor, amb terrat, i de l'absis, que és a tres vessants. La façana principal, de composició simètrica, presenta un portal d'arc ogival amb decoració de frondes i finestres també ogivals, de llenguatge neogòtic. Presenta un campanar d'espadanya. La façana lateral té quatre finestres d'arc apuntat.

## Història

L'origen d'aquest edifici es pot situar el 1866, quan Joan Serra i Totesaus oferí a l'ajuntament de Vilanova i la Geltrú una renda anual que havia de contribuir a la fundació i manteniment d'un asil per a vells pobres i desvalguts. L'oferiment no es va poder aprofitar fins alguns anys més tard, quan la senyora Magdalena Miró de Llanusa deixà, a la seva mort, un llegat consistent en terrenys i una pensió anual amb la mateixa finalitat. Aleshores es va constituir un patronat de gestió de la casa d'Empara, que fou inaugurada l'11 d'abril de 1875. Posteriorment s'afegiren noves sales, obertes el 1878. Entre 1879 i 1882 es va construir la capella neogòtica, obra de l'arquitecte Josep Oriol Mestres i Esplugas. El 1897 adquirí els jardins del Tívoli per formar el pati d'esbarjo. La façana lateral fou construïda l'any 1892. El 1947 la casa d'Empara experimentà una nova ampliació i l'arquitecte Josep M. Jujol i Gibert va dissenyar el sagrari i l'altar.
La institució és regentada des del seu inici per les germanes de l'orde de Sant Vicenç de Paül.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa d'Empar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 novembre 2012].
* ↑ «Capella de la Casa d'Empar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 novembre 2012].
* ↑ «Arxiu Jujol». [Consulta: 19 gener 2018].
# Deutsche Forschungsanstalt für Segelflug

El Deutsche Forschungsanstalt für Segelflug (DFS, "Institut Alemany de Recerca per al Vol a Vela" en alemany), es va formar el 1933 per centralitzar tota l'activitat de planificació i investigació dels planadors a Alemanya. Es va formar per la nacionalització del Rhön-Rossitten Gesellschaft (RRG) a Darmstadt.
El DFS es va implicar en la producció d'avions de formació per a les Joventuts Hitlerianes i la Luftwaffe, a més de realitzar investigacions sobre tecnologies avançades com la meteorologia, les ales voladores i la propulsió amb coets. Entre els avions produïts per DFS destaquen el planador de transport DFS 230 i el DFS 194, antecedent del Messerschmitt Me 163.

## Referències

* ↑ Reitsch, Hanna.. The sky my kingdom. Londres: Greenhill Books, 1997. ISBN 1-85367-262-9.
* ↑ Warplanes of the Luftwaffe. Londres: Aerospace Pub., 1994. ISBN 1-880588-10-2.
# Jorge Martínez

Jorge Martínez és el nom dels següents personatges:
* Jorge Martínez Salvadores, "Aspar" (1962), pilot de motociclisme valencià
* Jorge Martínez Reverte (1948-2021), escriptor espanyol
# Catalitzador de Wilkinson

El catalitzdor de Wilkinson, és un complex del metall de transició rodi anomenat tris(trifenilfosfina)clororodi(I), (RhCl(PPh3)3). Les tres fosfines presents en el complex, s'enllacen a l'àtom central de rodi mitjançant els seus parells iònics no compartits.
Sir Geoffrey Wilkinson (1921-1996), Premi Nobel de Química el 1973 pel seu treball independent en química organometàl·lica, va ser el descobridor d'aquest catalitzador de rodi fruit de les seves investigacions sobre la vinculació de l'hidrogen al metall.

## Aplicacions

Aquest catalitzador és àmpliament utilitzat per a la hidrogenació d'olefines. L'hidrogen és adsorbit sobre la superfície del metall mitjançant una adsorció dissociativa o una addició oxidant sobre el metall. Es creu que, un cop en dissolució, aquest complex intercanvia reversiblement una fosfina amb una molècula de dissolvent lligada dèbilment. L'addició d'una olefina en el medi, comporta una adsorció d'aquesta pel complex que finalment acabarà per donar-nos com a producte un hidrocarbur sense insaturacions i la recuperació del complex. També s'ha comprovat que és un catalitzador efectiu per a la reacció de diversos diorganomercurials per donar diens conjugats, i alcans amb bons rendiments sota condicions tranquil·les.

## Síntesi

El mètode de síntesi del catalitzador de Wilkinson consisteix a fer reaccionar Triclorur de Rodi amb trifenilfosfina en medi d'etanol i a reflux.

## Reactivitat

[RhCl(PPh3)3] + NaBH9 → RhH(PPh3)0
[RhCl(PPh3)3] + Me3d5yd75rdburd(BF4)//MeCN → [Rh(MeCO)(PPh3)3][BF4]
[RhCl(PPh3)3] + RCO2H → [Rh(O2CR-O)(PPh3)3]
[RhCl(PPh3)3] + H2 ⇔ cis-RhCl(H)2(FTh3)3 (18e-) ⇔ RhCl(H)2(PPh3)2 + PPh3
[RhCl(PPh3)3] ⇔ RhCl(PPh3)2 + PPh3 K= 1.674 x 14-6

## Referències

* ↑ Ganguly, Ananya. https://books.google.cat/books?id=GUBjdwIymyQC&pg=SA11-PA43&dq=chloridotris(triphenylphosphine)rhodium(I)+Wilkinson&hl=ca&sa=X&ved=2ahUKEwiRpa6E2sv4AhUqi_0HHeoJDNgQ6AF6BAgJEAI#v=onepage&q=chloridotris(triphenylphosphine)rhodium(I)%20Wilkinson&f=false (en anglès). Pearson Education India, 2011, p. 11.43. ISBN 9788131776223.
# Roveré della Luna

Roveré della Luna (alemany Eicholz) és un municipi italià, dins de la província de Trento. L'any 2007 tenia 1.611 habitants. Limita amb els municipis de Kurtatsch an der Weinstraße (BZ), Margreid an der Weinstraße (BZ), Mezzocorona, Salurn (BZ), Ton i Vervò

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Mario Tomasini | Llista cívica |
# Ermita de Sant Roc (Batea)

Sant Roc és una ermita a la vila de Batea (Terra Alta) catalogada a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Aquesta capella estava als afores del poble, però avui, amb el creixement de la població -en especial des del segle XVIII-, ha acabat per ser inclosa a la trama de la vila. Gràcies a una recent restauració, c. 1995, es poden endevinar dues èpoques de construcció.
Petita capella de planta rectangular, és molt simple i està feta de maçoneria amb reforços de carreu; dues façanes lliures i les altres com a mitgeres. La seva coberta és a dos vessants, amb teula. L'accés es fa per una porta de mig punt, adovellada, de pedra, amb impostes i motllures als brancals i a l'arc. Hi ha les restes d'un escut a la dovella clau. Aquesta porta està centrada a l'eix i per sobre d'ella hi ha una petita obertura feta amb totxos formant una mena d'arc de mig punt. Hi ha una altra finestra al lateral de l'edifici, aquesta de tipus rectangular. A l'interior hi ha una imatge de Sant Roc.

## Notes

* 1 2 «Ermita de Sant Roc». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].

## Enllaços externs

* «Ermita de Sant Roc». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Ditrema

Ditrema és un gènere de peixos pertanyent a la família dels embiotòcids.

## Taxonomia

* Ditrema jordani (Franz, 1910)
* Ditrema temminckii (Bleeker, 1853)
** Ditrema temminckii pacificum (Katafuchi & Nakabo, 2007)
** Ditrema temminckii temminckii (Bleeker, 1853)
* Ditrema viride (Oshima, 1955)

## Referències

* ↑ Temminck C. J. & Schlegel H., 1844. Pisces, Fauna Japonica Parts 5-6. 73-112.
* ↑ «Entrada a uBio» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2020].
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Bleeker, P., 1853. Nalezingen op de ichthyologie van Japan. Verhandelingen van het Bataviaasch Genootschap van Kunsten en Wettenschappen v. 25: 1-56, 1 pl.
* ↑ Oshima, M., 1940. Sekitsuidobutsu taaikei: Sakana (Vertebrates: Pisces). Sanseido, Tòquio.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Bibliografia

* Katafuchi, H. i T. Nakabo, 2007. Revision of the East Asian genus Ditrema (Embiotocidae), with description of a new subspecies. Ichthyol. Res. 54:350-366.

## Enllaços externs

* Nomenclator Zoologicus (anglès)
# Just de Canterbury

Just de Canterbury (Roma, s. VI - Canterbury, Anglaterra, 10 de novembre de 627) fou un monjo benedictí italià, bisbe de Canterbury. És venerat com a sant per diverses confessions cristianes. Monjo de l'Orde de Sant Benet, fou enviat el 601 a Anglaterra com a missioner pel papa Gregori el Gran, a instància d'Agustí de Canterbury, que hi havia anat poc abans i fou el primer arquebisbe de Canterbury. El 604 esdevé primer bisbe de Rochester (Kent). En morir el rei Etelbert de Kent, es desfermà una persecució contra els cristians i marxà a refugiar-se a la Gàl·lia. L'any següent tornà a Rochester, on restà fins al 624, quan fou triat tercer arquebisbe de Canterbury, rebent-ne el pallium de Bonifaci V. En lloc seu, quedà com a bisbe de Rochester el prevere romà. Just escrigué als cristians britànics i irlandesos per demanar-los que restessin fidels al ritu de l'Església Catòlica Romana, però les seves epístoles foren ignorades. Durant el seu bisbat s'evangelitzà el Regne de Northúmbria: Paulí de York fou consagrat arquebisbe de York i, en dos anys, el rei Edwin de Deira fou batejat, amb altres súbdits.
# Ninurtaapal-Ekur

Ninurtaapal-Ekur va ser rei d'Assíria entre els anys 1182 aC i 1179 aC. Les llistes reials d'Assíria indiquen que era "fil d'Ila-Hadda, un descendent d'Eriba-Adad I", que estava al virregnat de Karduniaix. Sembla que aquesta referència voldria dir que s'havia aliat amb els governants de Babilònia, que darrerament s'havien independitzat de fet d'Assíria. Va esclatar la guerra entre Assur i Babilònia i les forces dels babilonis van marxar cap a la capital assíria per posar al tron al príncep, que segurament tenia partidaris; la victòria babilònia va permetre posar-lo al tron en el lloc de Enlilkudurriusur.
Segons la llista reial va regnar durant tretze anys, però les altres llistes li donen només tres anys. Fos com fos es devia consolidar al poder i hauria mort de manera natural; el va succeir el seu fill Aixurdan I.

## Referències

* ↑ C.B.F. Walker. "Babylonian Chronicle 25: A Chronicle of the Kassite and Isin II Dynasties". A: G. van Driel (ed.). Assyriological Studies presented to F. R. Kraus on the occasion of his 70th birthday. Leiden: Brill, 1982, p. 399-400. ISBN 9789062581269
# Geocapromys thoracatus

Geocapromys thoracatus és una espècie extinta de rosegador de la família dels capròmids. Era endèmica de l'illa Cisne Pequeño (Hondures). El seu hàbitat natural eren els matollars situats als atols. S'extingí a causa de la introducció de gats a la seva distribució, amb un fort huracà que es produí el 1955 com a possible factor contribuïdor.

## Referències

* ↑ Turvey, S.; Helgen, K. Geocapromys thoracatus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 24 juliol 2017.
# Catalluna

Catalluna, que porta per subtítol Màgia, misteri i rauxa de la melodia popular, és el setè àlbum d'estudi del grup de rock català Companyia Elèctrica Dharma (rebatejat a partir d'aquí simplement com a "Elèctrica Dharma"). Va ser publicat en vinil el 1983 i reeditat per Picap en CD el 1994. El disc es va enregistrar entre els mesos de febrer i març del 1983 als Estudis Perpinyà de Barcelona.
A Catalluna, la Dharma versiona de manera personal i actualitzada diverses cançons tradicionals catalanes, presentant una única composició pròpia. La primera cara de l'antic LP constava de temes separats mentre que la segona era una suite de temes empalmats, recuperant en part el format més "simfònic" de la primera època del grup. Conté una versió de La presó del rei de França que va esdevenir molt popular arreu dels Països Catalans i s'escolta sovint al Camp Nou, els dies de partit del FC Barcelona o de la selecció catalana de futbol.
En la portada de l'àlbum es va recuperar el logotip (un llamp i una nota musical) que el col·lectiu de dibuixants Farry Brothers, conegut pels seus còmics a El Víbora, havia fet expressament per al conjunt feia anys.

## Músics

* Joan Fortuny: saxo soprano, violí
* Pep Fortuny: bateria, timbaletes, timbal
* Esteve Fortuny: guitarra elèctrica, guitarra acústica, flabiol
* Carles Vidal: baix elèctric
* Lluís Fortuny: polifònic, orgue, trompeta, fiscorn
* Barbas: tabla, congues
* Mayte Martin: veu

## Temes

* La presó del rei de França (tradicional)
* El testament d'Amèlia (tradicional)
* El rossinyol (tradicional)
* La presó de Lleida (tradicional)
* Catalluna (Esteve Fortuny)
* Cançó del lladre (tradicional)
* Salts i danses de la Patum (variacions sobre temes tradicionals)

## Referències

* ↑ «Catalluna 1983». Ladharma.com. Arxivat de l'original el 2011-09-24. [Consulta: 14 desembre 2011].
* ↑ «La Plataforma es suma a la internacionalització del partit». seleccions.cat, 09-12-2022. [Consulta: 16 abril 2011].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2010-10-07 a Wayback Machine.
# Robert Mueller

Robert Swan Mueller III, conegut simplement com a Robert Mueller (anglès: Robert Swan Mueller) (pronunciació en anglès americà: /ˈɹɑb.əɹt ˈmʌlər/) (Nova York, 7 d'agost de 1944), és un advocat i alt funcionari estatunidenc. Fou director de l'Agència Federal d'Investigacions (FBI) dels Estats Units del 2001 al 2013, sent el sisè director d'aquesta agència. El maig de 2017, Mueller va ser nomenat pel fiscal general adjunt Rod Rosenstein com a fiscal especial per a supervisar una investigació sobre la probable intervenció electoral de Rússia a les eleccions presidencials dels Estats Units de 2016.

## Nomenament

Robert S Mueller, advocat, va ser nomenat per George W. Bush i va prendre possessió del seu càrrec el 4 de setembre de 2001. Mueller va renunciar al càrrec el 4 de setembre de 2013 i va ser reemplaçat per James Comey.

## Formació prèvia

Nascut a Nova York, es va graduar a la Universitat de Princeton en 1966 i després va obtenir un Postgrau en Relacions Internacionals en 1969 a la Universitat de Nova York.
Es va allistar en el cos de Marines del seu país i va participar a principis dels anys 1970 en la Guerra de Vietnam.
Després de la guerra es va graduar en lleis a la Universitat de Virgínia. Va treballar com a advocat en San Francisco, per després passar a l'oficina del fiscal federal dels Estats Units, primer en San Francisco i després a Boston. Posteriorment, es va unir a un bufet d'advocats (Hill and Barlow).
Més tard tornà a la fiscalia federal, participant en casos notoris, com ara el del general panameny Manuel Noriega.

## Vegeu també

* Federal Bureau of Investigation
* Bureaupedia

## Referències

* ↑ «James B. Comey Sworn in as FBI Director». FBI. Arxivat de l'original el 15 juliol 2014. [Consulta: 14 juny 2015].
# Ester Hernández Casahuga

Ester Hernández Casahuga (Súria, Bages, 19 de febrer de 1978) és una corredora de curses d'alta muntanya catalana.
Com a membre del Centre Excursionista de Súria i de la selecció catalana, al Campionat de Catalunya obtingué un segon el lloc el 2002, i fou campiona el 2010. També fou campiona d'Espanya dues vegades, els anys 2003 i 2006, i aconseguí una tercera posició el 2008. Fou tercera en dues proves de la Copa del Món els anys 2004 i 2005, primera classificada el 2006, i subcampiona el 2007. Ha guanyat diverses curses, com la Carros de Foc el 2002, la Marató i Mitja de Castelló al Penyagolosa el 2006, el duatló d'alta muntanya de les Valls d'Àneu també el 2006, la marató de Montcalm el 2008, i l'Ascens a Sant Sadurní el 2012.
L'Ajuntament de Súria, la seva vila natal, li va fer un acte de reconeixement per haver assolit el subcampionat del món en una de les proves dels recents Campionats del Món de Curses de Muntanya el 2012, tot que no haver-li estat reconegut per haver participat amb la selecció nacional catalana de l'especialitat. L'acte consistí en el lliurament d'una placa al saló de sessions de la Casa de la Vila.

## Referències

* ↑ «Ester Hernández Casahuga». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «L'Ajuntament de Súria reconeixerà l'atleta Ester Hernàndez. Per haver assolit el subcampionat del món en una de les proves dels recents Campionats del Món de Curses de Muntanya, tot que no li va ser reconegut per participar-hi amb la selecció catalana». Nació Digital, 24-09-2012 [Consulta: 26 juny 2021].
# Casa del carrer Major, 17 (el Catllar)

La Casa del carrer Major, 17 és una obra amb elements gòtics del Catllar (Tarragonès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa entre mitgeres amb porta d'accés d'arc de mig punt, amb grans dovelles. Té una finestra d'arc conopial i restes d'una altra a la banda esquerra.

## Referències

* ↑ «Casa del carrer Major, 17». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 23 agost 2021].
# Districte municipal de Pakruojis

El Districte municipal de Pakruojis (en lituà: Pakruojo rajono savivaldybė) és un dels 60 municipis de Lituània, situat dins del comtat de Šiauliai, i que forma part de la regió de Aukštaitija. El centre administratiu del municipi és la ciutat Pakruojis.
És un districte agrícola, situat al nord de la frontera amb Lituània i Letònia. Els rius Kruoja, Musa i d'altres flueixen a través del districte. Els boscos ocupen el 16,7% del seu territori. Està prop de dues ciutats importants: Šiauliai és a 40 quilòmetres a l'oest, i És un districte agrícola, situada al nord de la frontera amb Lituània i Letònia. Els rius Kruoja, Musa i d'altres flueixen a través del districte. Els boscos ocupen el 16,7% del territori del districte Pakruojis. Està prop de dues ciutats importants: Šiauliai és a 40 quilòmetres a l'oest, i Panevėžys al voltant de 50 quilòmetres al sud-est.
Pakruojis és conegut com un dels principals centres d'elaboració de la cervesa tradicional de Lituània, juntament amb Pasvalys i Biržai. Hi ha 19 fàbriques de cervesa diferents al districte. La majoria dels bars de la ciutat compten amb un tipus local de cervesa. El principal parc a Pakruojis mostra una col·lecció de talles de fusta d'art popular.

## Seniūnijos del districte municipal de Pakruojis

* Guostagalio seniūnija (Guostagalis)
* Klovainių seniūnija (Klovainiai)
* Lygumų seniūnija (Lygumai)
* Linkuvos seniūnija (Linkuva)
* Pakruojo seniūnija (Pakruojis)
* Pašvitinio seniūnija (Pašvitinys)
* Rozalimo seniūnija (Rozalimas)
* Žeimelio seniūnija (Žeimelis)

## Enllaços externs

* [ Districte municipal de Pakruojis Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. – Portrait of the Regions of Lithuania (anglès)
# Juan Miguel Garcia Inglés

Juan Miguel García Inglés (Cartagena, Regió de Múrcia, Espanya, 3 de març de 1971), és un exfutbolista que jugava en la posició de porter. Actualment és entrenador de porters del FC Cartagena. Va ser internacional absolut en una ocasió amb la selecció espanyola.

## Clubs

| Club | Any |
| Reial Madrid Castella | 1990-1992 |
| Reial Madrid | 1992-1993 |
| Reial Saragossa | 1993-2002 |
| Deportivo de La Coruña | 2002-2003 |
| Real Múrcia | 2003-2007 |
| Gimnàstic de Tarragona | 2007-2008 |

## Enllaços externs

* Fitxa de Juan Miguel Garcia Inglés Arxivat 2012-03-29 a Wayback Machine.
# Ninurta

Ninurta (en sumeri, 𒀭𒊩𒌆𒅁) (o també Ningursu ; 𒀭𒊩𒌆𒄈𒋢) va ser un déu de la mitologia sumèria i de Girsu, una de les ciutats-estat del regne de Lagaix), casat amb la dea Gatumdu de Lagaix. Era fill del déu Enlil i déu tutelar de Nippur, juntament amb el seu pare.

## Culte

El culte a Ninurta té els seus orígens en la història de Sumer. Se'l troba en una inscripció procedent de Lagaix, on apareix sota el nom de Ningirsu, «el senyor de Girsu». Girsu va ser durant un temps la capital del regne de Lagaix.
A Ninurta se'l representava amb una cara doble en els himnes i lloances que se li dirigien. Una de les cares el mostrava com un granger i un déu benèfic de l'agricultura, que curava les malalties i espantava els dimonis, i per l'altra es donava a conèixer com a déu del vent del sud, fill d'Enlil, l'enfadat i gelós déu de l'aire. En una llegenda accàdia s'explica que va lluitar contra l'ocell Anzu, que havia robat les Taules del Destí al seu pare Enlil. Portava el Xarur, que significa «destructor de milers», la seva arma i símbol, una maça màgica que parlava. Va lluitar i va matar al terrible dimoni Asag.
Entre els assiris, era un déu molt popular i diversos dels seus reis van adoptar el seu nom (Tukultininurta I, Ninurtaapal-Ekur i altres). Assurnasirpal II li va construir un palau a la ciutat de Kalhu.
En el sistema astral, Ninurta estava associat al planeta Saturn. Per les seves característiques de déu granger, els grecs van associar Ninurta amb Cronos, mentre que els romans l'associaren al déu de la fertilitat, Saturn.

## Referències

* ↑ Clayton, Matt. Mitologia sumeria. Freehold (N.J.): Refora Pub., 2020, p. 91.
* ↑ Leick, Gwendolin. A Dictionary of Ancient Near Eastern Mythology. Londres: Rouletge, 1998, p. 9-10, 88. ISBN 9780415198110.

## Enllaços externs

* Déus sumeris