OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Escacs gòtics

| | a | b | c | d | e | f | g | h | i | j | |
| 8 | | | | | | | | | | | 8 |
| 7 | | | | | | | | | | | 7 |
| 6 | | | | | | | | | | | 6 |
| 5 | | | | | | | | | | | 5 |
| 4 | | | | | | | | | | | 4 |
| 3 | | | | | | | | | | | 3 |
| 2 | | | | | | | | | | | 2 |
| 1 | | | | | | | | | | | 1 |
| | a | b | c | d | e | f | g | h | i | j | |
Els escacs gòtics són una variació dels escacs derivada dels escacs de Capablanca, i inventats per Ed Trice. La variació fou patentada el 2002, però la patent va expirar el 2006.

## Escaquer i peces

Es juga sobre el mateix escaquer de 10×8 i les mateixes peces addicionals que els escacs de Capablanca. L'única diferència és la posició inicial, que és la mostrada al diagrama de la dreta.
Les dues peces addicionals respecte dels escacs estàndard són:
* Un canceller que es mou indistintament com a torre i com a cavall;
* Un arquebisbe que es mou indistintament com a alfil i com a cavall;

## Torneigs

El 2004, Trice va organitzar el Campionat del món d'escacs gòtics per ordinador, que fou guanyat pel seu propi programa Gothic Vortex.

## Vegeu també

* Escacs aleatoris de Capablanca

## Notes i referències

* ↑ «Pàgina de Chessvariants.org sobre els escacs gòtics» (en anglès). [Consulta: 11 agost 2009].
* ↑ United States Patent 6,481,716 Arxivat 2017-08-14 a Wayback Machine. Method of playing a variant of chess (anglès)
* ↑ Notice of Expiration of Patents Due to Failure to Pay Maintenance Fee Patent 6,481,716 expired on November 19, 2006 (anglès)
* ↑ Trice E «The 2004 Gothic Chess Computer World Championship». ICGA Journal, 27, 4, Dec 2004, pàg. 249–254.

## Enllaços externs

* Per jugar a escacs gòtics en línia
* Escacs aleatoris de Capablanca | valor material de les peces
* Federació d'escacs gòtics
* Introducció als escacs gòtics, per Ed Trice Arxivat 2012-10-28 a Wayback Machine.
# Colerain

Colerain és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2008 tenia 201 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Colerain tenia 221 habitants, 103 habitatges i 66 famílies. La densitat de població era de 316 habitants per km².
Dels 103 habitatges en un 19,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,2% hi vivien parelles casades, en un 1% dones solteres, i en un 35,9% no eren unitats familiars. En el 32% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,15 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,7.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 16,7% tenia menys de 18 anys, un 5% entre 18 i 24, un 24,4% entre 25 i 44, un 29,4% de 45 a 60 i un 24,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 47 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.281 $ i la renda mediana per família de 38.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 39.028 $ mentre que les dones 21.786 $. La renda per capita de la població era de 24.573 $. Entorn de l'1,4% de les famílies i el 4,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Colerain». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Colerain». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Borgonyà

«Borgonyà» té aquests significats:
* Borgonyà (Osona), població que forma part del municipi de Sant Vicenç de Torelló.
* Borgonyà (Cornellà del Terri), població que forma part del municipi de Cornellà del Terri.
# Ponticola kessleri

Ponticola kessleri és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba Bulgària, Moldàvia, Romania i Ucraïna.

## Referències

* ↑ Freyhof, J. (2011). "Ponticola kessleri." 2011 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2011. [Consulta: 3 abril 2023]
# Can Carranca (Canovelles)

Can Carranca és una obra de Canovelles (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un espai dividit en dues parts a diferent nivell. Una part, a nivell inferior amb un sòl de terra concebuda com a parc-jardí amb arbreda i bancs. L'altra part, superior, destinada a auditori amb grades fixes de formigó. Els dos nivells s'uneixen per una escala i una rampa a banda i banda. Estan dividits per un mur de pedra (palets de riera) de dues cares vistes que es conforma com a espai de serveis. El parc-jardí és creuat per un pont que enllaça amb l'altra banda del carrer, on hi ha una font i un petit espai al seu voltant.

## Referències

* ↑ «Can Carranca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
# Juli Bas (orador)

Juli Bas (llatí: Julius Bassus) va ser un orador romà.
L'esmenta sovint Sèneca el Vell en les seves Controversiae. Podria ser el mateix personatge que el Juni Bas de qui parla Quintilià, que diu que quan era jove era anomenat Asini Alb.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 473.
# Borgonyà (Cornellà del Terri)

Borgonyà és una població situada dins el municipi de Cornellà del Terri de la comarca del Pla de l'Estany. És la segona població més gran del municipi amb 482 habitants. Està situada a la vora esquerra del Terri. Des d'antic s'ha aprofitat aquesta força hidràulica, primer per moure dos molins, i més tard una fàbrica de paper i una de teixits. El tercer diumenge de setembre se celebra la seva festa major.

## Història

L'origen del poble sembla trobar-se en una explotació agrària d'època romana: d'aquí ve que s'hi hagin trobat fragments de terrissa, d'àmfora, teules i la boca d'un “dolium”. Prop de l'església hi foren descobertes també unes quantes sepultures obertes a la roca, probablement de tipus alt medieval o fins i tot paleocristià.
Al llarg de l'edat mitjana la majoria de les terres i drets feudals del poble són de l'església, tant del Monestir de Sant Esteve de Banyoles com del Bisbe de Girona. Es té constància que el 1130 es donaren diversos vens d'aquesta parròquia a la canònica gironina. El juliol del 1142 Berta Joan, fill de Guillem de Cornellà, restitueix al bisbe de Girona, Berenguer de Llers, l'església parroquial amb els seus delmes i primícies que, segons diu el document, havia retingut injustament durant llarg temps.
Les notícies de l'època moderna fan referència a l'existència al llarg del segle xvi d'una indústria del coure anomenada la Farga d'Aram, i al segle xviii hi ha en funcionament un molí paperer. Encara que molts dels artesans paperaires es traslladen a viure a Banyoles al llarg d'aquest darrer segle, el tradicional arrelament d'aquest sector manufacturer es concreta al segle xix en la instal·lació d'una important indústria dedicada a la fabricació de paper, i més tard de teixits.

## Principals monuments

Destaquen dos construccions, l'església parroquial i la casa fortificada coneguda com la Bastida. L'església parroquial de Sant Joan és un edifici romànic d'una nau. Té una capella afegida amb un absis semicircular decorat amb arcuacions. La casa fortificada la Bastida disposa d'un pati interior i una cisterna amb un brocal de pedra. Una escala de pedra permet arribar al primer pis, on hi trobem l'antic oratori decorat amb pintures d'estil rococó.

## Referències

* 1 2 3 «Cornellà del Terri». Gran Enciclopèdia Catalana. Enciclopèdia Catalana, SAU. [Consulta: 24 agost 2015].
* 1 2 «Borgonyà». Web oficial de l'Ajuntament. Ajuntament de Cornellà del Terri. Arxivat de l'original el 30 de juliol 2015. [Consulta: 24 agost 2015].
# New Iberia

New Iberia (català: Nova Ibèria) és una ciutat dels Estats Units a l'estat de Louisiana. Segons el cens del 2000 tenia 32.623 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, New Iberia tenia 32.623 habitants. La densitat de població era de 1.192,8 habitants/km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,8% tenia menys de 18 anys, un 9,7% entre 18 i 24, un 26,8% entre 25 i 44, un 20,4% de 45 a 60 i un 13,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.079 $ i la renda mediana per família de 30.828 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.289 $ mentre que les dones 16.980 $. La renda per capita de la població era de 13.084 $. Entorn del 24,9% de les famílies i el 29,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Personatges il·lustres

* Kent Jude Bernard, actor de cinema i televisió i fotògraf.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* ↑ «Geographic Comparison Table- New Iberia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
* ↑ «Fact Sheet- New Iberia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
# Pírola secunda

La pírola secunda (Orthilia secunda) és la única espècie del gènere Orthilia, de la família de les ericaceae, dins de la subfamília Pyroloideae (que segons algunes flores de referència als Països Catalans o a la Península Ibèrica segueix tenint la categoria de família Pirolàcies).
La planta té distribució circumboreal, creixent a gran part de l'hemisferi nord i arribant a la península Ibèrica.

## Descripció

És una petita herba perenne, amb un rizoma reptant i molt dividit. La tija fa entre 7 i 25 cm d'alt, i porta fulles sobretot a la meitat inferior, ovades, crenades i amb un curt pecíol. Les flors (entre 5 i 15 normalment) apareixen en una inflorescència densa, mirant totes cap al mateix costat. El fruit és una càpsula pèndula. Floreix de juny a agost.

## Ecologia i distribució

Les píroles viuen en boscos humits, amb sòl humífer. És una espècie parcialment saprofítica que pot fer la fotosíntesi per obtenir energia de la llum del sol, però també alimentar-se de l'humus del sòl a través de micorrizes amb els fongs del subsòl. Aquest fenomen s'anomena mixotrofisme. És una planta distribució circumboreal que als Països Catalans es troba principalment en pinedes i avetoses dels Pirineus i serres veïnes, on viu des dels 900 als 2100 m d'altitud. Fora dels Pirineus pot trobar-se de forma rara als Ports de Beseit, la serranía de Cuenca i la serralada Cantàbrica. En aquests casos pot créixer també en altres tipus de pinedes i fagedes, sempre que tinguin una capa gruixuda d'humus.

## Sinònims

Pyrola secunda L.

## Vegeu també

Als Països Catalans viuen altres espècies semblants de píroles que es poden confondre amb aquesta:
* Pírola de flor verda
* Pírola de fulles arrodonides
* Pírola uniflora
* Pírola petita

## Referències

* 1 2 3 Oriol de Bolòs i Josep Vigo. Flora dels Països Catalans. Barcelona: Ed. Barcino, 1995, p. Vol.III, pàg.23. ISBN 84-7226-698-2.
* 1 2 3 4 Luis Villar Pérez. «Flora ibérica (fam. Pyrolaceae)» (en castellà). [Consulta: 19 abril 2024].
* ↑ «ORTHILIA SECUNDA (L.) HOUSE, NUEVA ESPECIE PARA LA FLORA CANTÁBRICA». [Consulta: 19 abril 2024].
# Burney

Burney és un cràter sobre la superfície del planeta nan Plutó, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 52.79 ° de latitud nord i 142.64 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 296 km. El nom va ser fet oficial per la UAI el huit d'agost del 2017 i fa referència a Venetia Burney (1918-2009), xicona britànica, que el 1930 va suggerir el nom de «Plutó» per al planeta recentment descobert per Tombaugh.

## Referències

* ↑ "Burney". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Encyclopaedia Britannica Inc. The New Encyclopaedia Britannica, 1974, 1993..
# Josep Sánchez de Toledo i Codina

Josep Sánchez de Toledo i Codina (Barcelona, 1951) és un metge català que treballa a l'Hospital de la Vall d'Hebron.

## Biografia

Va decidir ser pediatre als cinc anys, quan un doctor el va curar d'una poliomelitis. Responsable del Servei d'Oncologia i Hematologia Pediàtriques de la Vall d'Hebron, el 1984 introduí el tractament de la leucèmia a través del trasplantament del moll de l'os, una tècnica pioner a l'Estat espanyol. El 2013 havia realitzat 1.050 trasplantaments a nens malalts de càncer. Una xifra que duplica qualsevol altre hospital espanyol.

## Reconeixements

* El 2012 va rebre el màxim guardó europeu de l'especialitat.
* El 2013 va rebre el premi Català de l'Any 2012 de El Periódico i TV3.

## Referències

* 1 2 3 Gallardo, Àngels «Josep Sánchez de Toledo, riguroso y empático». El Periódico, 14-05-2013 [Consulta: 28 juny 2014].
* ↑ «Josep Sánchez de Toledo i Codina». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Redacció «L'oncòleg pediàtric Josep Sánchez de Toledo és el nou Català de l'Any». ARA, 14-05-2013 [Consulta: 28 juny 2014].
# Chatsworth House

Chatsworth House és una casa de camp situada aproximadament a 6 km al nord-est de Bakewell, en el comtat de Derbyshire (Anglaterra). Actualment, l'edifici és propietat dels Ducs de Devonshire.
La mansió, oberta al públic, conté una important col·lecció d'obres d'art i mobiliari antic.

## Història

Construït originalment en el segle xvi per Bess de Hardwick, comtessa de Shrewsbury, el 1687 l'arquitecte William Talman va reconstruir la casa en estil barroc i la va convertir en una de les primeres country houses d'Anglaterra. El segle xviii el parc va ser redissenyat a l'estil neoclàssic pel paisatgista Capability Brown i s'hi van afegir glorietes construïdes per l'arquitecte James Paine.

## Enllaços externs

* Web oficial de Chatsworth House
* Galeria fotogràfica
# Borgonyó (desambiguació)

«Borgonyó» té aquests significats:
* Habitant de la Borgonya, regió de França
* Borgonyó, llengua romànica
# Cidne

El Cidne o Cidnos (en grec antic Κύδνος), va ser, segons la mitologia grega, un déu-riu fill d'Oceà i de Tetis, i germà de les Oceànides.
Va donar nom al riu Cidnos, a la Cilícia. Un dels seus fills, anomenat Parteni, va donar a la ciutat de Tars, situada a la vora d'aquest riu, el sobrenom de Partènia. Hi havia una llegenda popular a Cilícia que parlava dels amors de Cidne, meitat home i meitat riu, amb Cometo. Aquesta, enamorada del riu, havia acabat casant-s'hi. Una tradició diu que la seva aigua era tant freda, que quasi va matar Alexandre el Gran quan s'hi va banyar.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 104. ISBN 9788496061972.
# Nicolás Casas de Mendoza

Nicolás Casas de Mendoza (Madrid, 1801 - 31 de desembre de 1872) va ser un veterinari, acadèmic i zootecnista espanyol.

## Biografia

D'origen humil, va néixer a Madrid en 1801. Va ser professor i director de l'Escola de Veterinària de Madrid, així com individu de nombre de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals i de la Reial Acadèmia Nacional de Medicina.Estudià la zootècnia. Va ser vocal de la Junta Consultiva de la Cria Cavallar, redactor d' El Amigo del País, òrgan de la Sociedad Económica de Madrid (1844-1850), del Boletín de Veterinaria (1845-1850) i director d' El Monitor de la Veterinaria. Va morir a la seva ciutat natal el 31 de desembre de 1872.

## Notes

* ↑ En la de Cièncias va ocupar la medalla 21 des de 1847 i en la de Medicina la butaca 35 des de 1861.

## Referències

* ↑ Bascuñán Herrera, 1978, p. 35.
* 1 2 3 4 Ossorio y Bernard, 1903, p. 76.
* ↑ «Excmo Sr. D. Nicolás Casas de Mendoza». Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals. Arxivat de l'original el 2016-06-25. [Consulta: 11 juny 2016].
* ↑ Matilla, 1987, p. 30-31.
* ↑ Bascuñán Herrera, 1978, p. 39.

## Bibliografia

* Bascuñán Herrera, Luis. «Nicolás Casas de Mendoza (1801-1872)». A: Cordero del Campillo, M., Ruiz Martínez, C. y Madariaga de la Campa, B. (dir.). Semblanzas Veterinarias. II. Madrid: Consejo General de Colegios Veterinarios, 1978, p. 35-48.
* Matilla, Valentín. 202 biografías académicas. Madrid: RANM, 1987. ISBN 84-7391-157-1.
* Ossorio y Bernard, Manuel. «Casas de Mendoza (Nicolás)». A: Ensayo de un catálogo de periodistas españoles del siglo XIX. Madrid: Imprenta y litografía de J. Palacios, 1903.

## Enllaços externs

* Aquest article és una obra derivada d' Ensayo de un catálogo de periodistas españoles del siglo XIX, una obra de Manuel Ossorio y Bernard publicada a Espanya en 1903, disponible sense restriccions conegudes de dret d'autor. Aquesta obra derivada es troba disponible sota les llicències GNU Free Documentation License i Creative Commons Atribución-CompartirIgual 3.0 Unported.
# Província de Pisa

La província de Pisa és una província que forma part de la regió de la Toscana dins d'Itàlia. La seva capital és Pisa.
S'estén des de la plana al·luvial del riu Arno, a l'oest de la Toscana, fins al mar de Ligúria. Limita al nord amb la província de Lucca, a l'est per la ciutat metropolitana de Florència i la província de Siena, al sud amb la província de Grosseto, i a l'oest amb la província de Liorna i el mar de Ligúria.
Té una àrea de 2.444,72 km², i una població total de 421.382 hab. (2016). Hi ha 37 municipis a la província.

## Referències

* ↑ Dades ISTAT

## Enllaços externs

* Pàgina oficial (italià)
# Burnettown

Burnettown és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 2.720 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Burnettown tenia 2.720 habitants, 1.066 habitatges i 770 famílies. La densitat de població era de 217,4 habitants/km².
Dels 1.066 habitatges en un 31,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57% hi vivien parelles casades, en un 10,6% dones solteres, i en un 27,7% no eren unitats familiars. En el 25,2% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,4% tenia menys de 18 anys, un 8,6% entre 18 i 24, un 28% entre 25 i 44, un 26% de 45 a 60 i un 13% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.140 $ i la renda mediana per família de 38.017 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.063 $ mentre que les dones 22.364 $. La renda per capita de la població era de 15.887 $. Entorn del 5% de les famílies i el 8,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Burnettown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Burnettown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Josep Sánchez i Llibre

Josep Sánchez i Llibre (Vilassar de Mar, 26 de maig 1949) és un empresari i economista català, d'ideologia democristiana i nacionalista catalana moderada. Des del novembre de 2018 és President del Foment del Treball, la principal organització empresarial catalana. Alhora, és vicepresident de la CEOE i representant de la patronal espanyola davant les Corts, responsabilitat, aquesta darrera, que desenvolupa des del 2016.

## Biografia

Diplomat en Ciències Empresarials i Màster en Direcció d'Empreses per ESADE, és vicepresident de Conserves Dani. El 5 de novembre de 2018, essent l'únic candidat a l'elecció, és proclamat president del Foment del Treball. És membre del Cercle d'Economia, de l'Ateneu Vilassanès, soci de la Unió Esportiva Vilassar i membre de l'Associació de Llicenciats en Ciències Empresarials, del Club Finances de Barcelona i de l'Associació de Professionals Assessors d'Inversió i Finançament de Catalunya.
Ha estat diputat per CiU per la província de Barcelona al Parlament de Catalunya durant la III i IV legislatures i senador pel Parlament de Catalunya a les Corts Espanyoles durant la IV Legislatura. Des del 1993 fins al 2015 va ser diputat al Congrés.
El novembre de 2023 va ingressar a la Reial Acadèmia Europea de Doctors, amb un discurs on va reivindicar el paper de Foment en la configuració de la societat civil de Catalunya.

## Obres

* Les veritats de l'estatut (2006) Editorial L'Esfera dels Llibres

## Referències

* 1 2 «Josep Sánchez-Llibre, proclamat nou president de Foment del Treball». El Nacional.cat, 05-11-2018 [Consulta: 6 novembre 2018].
* ↑ «JUAN PABLO LÁZARO, JOSEP SÁNCHEZ LLIBRE, PILAR GONZÁLEZ DE FRUTOS Y SALVADOR NAVARRO, NUEVOS VICEPRESIDENTES DE CEOE» (en castellà). CEOE, 19-12-2018. [Consulta: 21 gener 2019].
* ↑ «CEOE NOMBRA A JOSEP SÁNCHEZ LLIBRE RESPONSABLE DE RELACIONES CON LAS CORTES» (en castellà). CEOE, 16-10-2016. Arxivat de l'original el 2019-01-21. [Consulta: 21 gener 2019].
* ↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la III Legislatura p. 167
* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ «HOME - Congreso de los Diputados». [Consulta: 3 novembre 2023].
* ↑ «Josep Sánchez Llibre ingresa en la Real Academia Europea de Doctores» (en castellà), 02-11-2023. Arxivat de l'original el 2023-11-03. [Consulta: 3 novembre 2023].
* ↑ Sánchez Llibre, Josep. Les veritats de l'Estatut. Barcelona: La esfera de los libros, 2006, p. 216. ISBN 9788497345248.
# Espaillat

Espaillat és una província de la República Dominicana. Està dividida en 5 municipis sent la seva capital Moca. Ubicada en el nord-central en la regió de Cibao, limita al sud amb la província de La Vega; a l'oest amb Santiago i Puerto Plata; al nord-est amb María Trinidad Sánchez; i al nord amb l'Oceà Atlàntic. El seu nom prové d'Ulises Francisco Espaillat (1823–1878), escriptor del segle xix que fou President de la República el 1876.
Des del 20 de juny de 2006 la província està dividida en els següents municipals i districtes municipals:
* Cayetano Germosén
* Gaspar Hernández, districtes municipals: Joba Arriba, Veragua i Villa Magante
* Jamao al Norte
* Moca, districtes municipals: Canca La Reina, El Higüerito, José Contreras, Juan López, La Ortega, Las Lagunas i Monte de La Jagua
* San Víctor
Taula dels municipis amb la seva població estimada del 2014:
| Nom | Població total | Població urbana | Població rural |
| Cayetano Germosen | 10.002 | 1.582 | 8.420 |
| Gaspar Hernández | 45.202 | 15.089 | 30.113 |
| Jamao al Norte | 19.652 | 7.111 | 12.541 |
| Moca | 186.225 | 162.093 | 24.132 |
| San Víctor | 72.320 | 4.896 | 67.424 |
| Total província Espaillat | 333.401 | 190.771 | 142.630 |

## Referències

* ↑ Oficina Nacional de Estadistica, Departamento de Cartografia, Division de Limites y Linderos. «Listado de Codigos de Provincias, Municipio y Distritos Municipales, Actualizada a Junio 20 del 2006» (en castellà). Arxivat de l'original el 2007-03-14. [Consulta: 24 gener 2007].
* ↑ Consejo Nacional de Población y Familia. «Estamaciones y Proyecciones de la Población Dominicana por Regiones, Provincias, Municipios y Distritos Municipales, 2014» (PDF) (en castellà). Arxivat de l'original el 2014-02-02. [Consulta: 2 febrer 2014].

## Enllaços externs

* Oficina Nacional de Estadística, Statistics Portal of the Dominican Republic
* Oficina Nacional de Estadística, Maps with administrative division of the provinces of the Dominican Republic, downloadable in PDF format