OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Caran d'Ache (companyia)

Caran d'Ache és un fabricant suís d'eines d'escriptura d'alta qualitat, productes de belles arts i accessoris.

## Història

La companyia es va fundar a Ginebra el 1924, quan Arnold Schweitzer es va fer càrrec de la Fabrique de crayons Ecridor. Més tard, Schweitzer anomenaria la seva companyia Caran d'Ache, el sobrenom d'un dibuixant de sàtira política francès originari de Rússia (karandash, en ciríl·lic карандаш, significa llapis en rus).
El 1929, Carl Schmid va inventar el Fixpencil, un dels primers portamines, que ha estat registrat com a marca per Caran d'Ache.

## Referències

* ↑ Meet the brand on Cult Pens
* ↑ «CARAN d'ACHE > La Maison > La Maison > Histoire». Carandache.ch. Arxivat de l'original el 2011-10-29. [Consulta: 1r novembre 2011].

## Enllaços externs

* Caran d'Ache - Lloc web oficial
# Semiplotus manipurensis

Semiplotus manipurensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 18,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Manipur (Índia).

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1859. Conspectus systematis Cyprinorum. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 20. 421-441.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Vishwanath, W. i L. Kosygin 2000 Fishes of the cyprinid genus Semiplotus Bleeker 1859, with description of a new species from Manipur, India. J., Bombay Nat. Hist. Soc. 97(1):92-102.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Sebastián Alejandro Battaglia

Sebastián Alejandro Battaglia (Santa Fe, 8 de novembre de 1980) és un futbolista argentí, que ocupa la posició de migcampista.
Format al planter del Boca Juniors, comença a l'equip reserva dels xeneïzes. Al maig de 1998 debuta amb el primer equip i prompte es fa titular. Hi juga cinc anys al club, més de cent partits, quan fitxa pel Vila-real CF, de la primera divisió espanyola, el qual adquireix el 50% del sel contracte per 2,8 milions d'euros.
No té fortuna a l'any i mig que roman al quadre valencià, a més de perdre's sis mesos a causa de les lesions, al juliol del 2005 decideix retornar al seu país, per disputar de nou amb Boca Juniors. Ací recupera la seua forma, ostentant la capitania de l'equip, amb qui ha sumat més de 300 partits.

## Selecció

Battaglia ha estat internacional amb la selecció argentina en deu ocasions.

## Títols

* primera divisió Argentina: 1999 (Clausura), 2000 (Apertura), 2003 (A), 2005 (A), 2006 (C), 2008 (A)
* Copa Libertadores: 2000, 2001, 2003, 2007
* Copa Intercontinental: 2000, 2003
* Copa Sudamerica: 2005
* Recopa Sudamericana: 2005, 2006, 2008

## Referències

* ↑ http://www.bocajuniors.com.ar/futbol/ficha/battaglia-sebastian-alejandro

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador (castellà)
# Terratrèmol de Christchurch del febrer de 2011

El Terratrèmol de Canterbury de 2011 va tenir una magnitud de 6,3 i va passar a la regió de Canterbury a l'illa sud de Nova Zelanda a les 12:51 hores (hora local) del 22 de febrer de 2011 (23:51 hora UTC). Es va centrar a 5 km sota la ciutat de Lyttelton, el terratrèmol va causar extensos danys i morts prop de Christchurch, la segona ciutat més poblada de Nova Zelanda. Entre els danys irreparables es trobà Lancaster Park, seu de l'equip de Super 14 Crusaders.
El dia del terratrèmol el Primer ministre de Nova Zelanda John Key va dir que els morts havien estat 65. Informes sense confirmar parlen de 200-400 morts.

## Referències

* 1 2 «New Zealand Earthquake Report - Feb 22 2011 at 12:51 pm (NZDT)» (en anglès). GeoNet. Earthquake Commission i GNS Science, 22-02-2011. Arxivat de l'original el 2011-02-23. [Consulta: 22 febrer 2011].
* ↑ M6.3 – South Island of New Zealand, USGS
* ↑ Ford, Greg «Christchurch's AMI Stadium's future in doubt». The Press, 30-07-2011, p. A1.
* ↑ «Accessed 22 February 2011 6:49 PM NZT» (en anglès). Stuff.co.nz, 04-09-2010. [Consulta: 22 febrer 2011].
* ↑ «Christchurch quake: Death toll may top 200-Story-National» (en anglès). 3 News. [Consulta: 22 febrer 2011].

## Enllaços externs

* Earthquake Footage Arxivat 2011-02-25 a Wayback Machine.
* New Zealand Herald Live Updates
* Quake Photos Arxivat 2019-10-19 a Wayback Machine.
# Gastromyzon introrsus

Gastromyzon introrsus és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sabah (Malàisia).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Tan, H. H. 2006. The Borneo Suckers. Revision of the torrent loaches of Borneo (Balitoridae: Gastromyzon, Neogastromyzon). Natural History Publications (Borneo). Borneo Suckers: i-vi + 1-245.
* Tan, H. H. & C. U. M. Leh. 2006. Three new species of Gastromyzon (Teleostei: Balitoridae) from southern Sarawak. Zootaxa Núm. 1126: 1-19.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Carandaí

El carandaí o palmera de cera (Copernicia prunifera), és una espècie de palmera nativa del nord-est del Brasil. De les seves fulles s'extreu la carnauba. La seva distribució és a les vores al·luvials dels rius dels estats brasilers de Ceará, Piauí, Rio Grande do Norte i Bahia amb una important funció ecològica de manteniment dels recursos hídrics, la fauna i els sòls. És l'arbre símbol de l'estat brasiler de Ceará. Està adaptada al clima semiàrid. A més de la cera de caruba, els fruits són aliment per la ramaderia, el tronc i la fusta s'usen en la construcció.
* Carnaubeira
* Fulles
* Tronc
* Peciols

## Referències

* ↑ «Carandaí». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ «What is Carnauba Wax? (with pictures)». wiseGEEK.

## Enllaços externs

* Plants that changed history Arxivat 2005-03-08 a Wayback Machine..
# Sia Kangri

Sia Kangri, també anomenat Sia Kangri I o Queen Mary Peak, és un important cim de la Baltoro Muztagh, una secció del Karakoram. Es troba a la frontera entre el Pakistan i la Xina. Amb 7.422 msnm és la 63a muntanya més alta de la Terra i la 25a del Pakistan. El pic es troba a la divisòria d'aigües entre la conca del riu Indus i la conca de Tarim. El coll Indira, que es troba 3 km a l'est, és el punt més septentrional de l'Índia.

## Geopolítica

Aproximadament un quilòmetre al sud-est del cim del Sia Kangri hi ha el punt on es troben els territoris controlats per l'Índia, el Pakistan i la Xina, i que es troben en disputa pels tres països. Tant el Pakistan com l'Índia reclamen el vessant que es troba immediatament al sud-oest del pic i està controlada pel Pakistan. El vessant nord-est forma part de l'Extensió Trans-Karakoram, controlat per la Xina en virtut d'un acord fronterer de 1963 amb el Pakistan, però reclamat per l'Índia. El vessant al sud-est és reclamat pel Pakistan i l'Índia, però és controlat per l'Índia, com a part del Ladakh.

## Geografia

La muntanya deu el seu nom a la glacera de Siachen, el naixement de la qual es troba al vessant sud-est del Sia Kangri. És la muntanya més oriental de la Baltoro Muztagh. Al nord-oest del Sia Kangri hi ha la cresta d'Urdok, una extensió del Gasherbrum I. A l'est hi ha el coll Indira, que com uneix la Baltoro Muztagh amb la Siachen Muztagh, situada al vessant nord-est de la glacera Siachen.
La sella de Conway es troba al sud-oest del Sia Kangri i el connecta amb el Baltoro Kangri i, per tant, amb les cadenes de les muntanyes Masherbrum. Al sud hi ha el Sia La, i més enllà hi ha el Ghent Kangri i la resta de les muntanyes Saltoro.
El Sia Kangri té diversos cims. Al nord-oest del cim principal hi ha el cim oest de 7.327 m d'alçada. Una mica al sud hi ha el cim central, de 7.275 metres. El cim est, de 7.325 metres, es troba al sud-oest del cim principal. El Sia Kangri II, de 7.093 metres, també conegut com a Mont Hardinge, es troba a 4,3 km al sud-est del Sia Kangri. Té una prominència de 401 metres, però és considerat un pic secundari de Sia Kangri. El Sia Kangri II no ha estat mai escalat.

## Escalada

El Sia Kangri va ser escalat per primera vegada el 1934 per l'expedició internacional de l'Himàlaia dirigida per l'alpinista suís-alemany Günter Dyhrenfurth. L'expedició que va fer cim va incloure Hettie Dyhrenfurth, que va establir el rècord mundial d'altitud femení, i que fou vigent durant 20 anys.

## Referències

* ↑ «Sia Kangri - Peakbagger.com». [Consulta: 13 novembre 2020].
* ↑ Bull's glacier
* ↑ Kapadia, Harish. Across Peaks & Passes in Ladakh, Zanskar & East Karakoram. New Delhi, India: Indus Publishing Company, 1999, p. 94; 185–87. ISBN 81-7387-100-0.
* ↑ Günter Oskar Dyhrenfurth: Der dritte Pol. Die Achttausender und ihre Trabanten. Frankfurt/M. 1961, S. 206f.
* ↑ (anglès) Major K. V. Cherian, Sia Kangri, 1986, The Himalayan Journal, Soli S. Mehta, Vol. 43, 1987
# Ziyad (nom)

Ziyad és un nom masculí àrab —en àrab زياد, Ziyād— que cal relacionar amb el màsdar زيادة, ziyāda, que significa ‘augment’, ‘creixement’, ‘intensificació’. Si bé Ziyad és la transcripció normativa en català del nom en àrab clàssic, també se'l pot trobar transcrit Ziad, Zyad, Zeyad, Zijad… Aquest nom també el duen molts musulmans no arabòfons que l'han adaptat a les característiques fòniques i gràfiques de la seva llengua: en bosnià Zijad, en kurd Yezîd…
Vegeu aquí personatges i llocs que duen aquest nom sense article.

## Notes

* ↑ Castells Criballes, Margarida; Cinca Pinós, Dolors. Diccionari Àrab-Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2007, p. s.v. "زاد". ISBN 978-84-412-1546-7.
* ↑ Vegeu aquí les normes de transcripció simplificada dels mots àrabs.
* ↑ Excepte en el cas de personalitats àrabs contemporànies que hagin usat personalment transcripcions específiques i singulars del seu nom, es recomana, sobretot per als personatges històrics, emprar sempre la forma catalana normativa.
# José Gonzalvo Vives

José Gonzalvo Vives (Rubielos de Mora, 27 de juliol de 1929 – València, 22 de novembre de 2010) va ser un pintor i escultor.
Es va formar artísticament en Escola de Belles Arts de San Fernando de Madrid i a l'Acadèmia de Belles Arts de Sant Carles de València, en finalitzar els seus estudis se li va concedir el premi Final de Carrera de l'Estat i una pensió per part de la Diputació de València. Va tornar a la seva població natal i va instal·lar el seu taller, realitzant les seves escultures monumentals on emprava materials diversos, però amb el que més va destacar va ser amb la xapa de ferro.
A Rubielos va reformar l'antic convent del Carme (segle XVII) que es trobava en ruïnes, a on va instal·lar el Museu de José Gonzalvo compost per nombroses obres seves pictòriques i escultòriques, repartides per diverses sales condicionade] per a la seva exposició. Entre els nombrosos premis que li van ser concedits destaquen la Creu de San Jorge al Mérito Cultural de la Diputació de Terol, la medalla de San Jorge al Mérito Cultural de la Diputació General d'Aragó. Va ser membre de la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Lluís de Saragossa i de l'Acadèmia de Belles Arts de Sant Carles de València.

## Obres

Recentment acabats els seus estudis va practicar la pintura, a partir dels anys 1960 es va dedicar gairebé exclusivament a l'escultura figurativa amb plans esquemàtics que aconseguia al domini de la tècnica del retallat i soldatge de la xapa de ferro. Les seves nombroses escultures estan dedicades a personatges i a retre homenatge a la cultura popular. Es troben repartides per nombroses poblacions d'Aragó, la comunitat valenciana i Barcelona.
* Monument al Labrador y al Minero, a Andorra (Terol)
* Monument al Minero, escultura situada a la plaça de l'Ajuntament d'Utrillas.
* Monument al tambor. Alcañiz
* Escultura de Joaquín Costa a Saragossa.
* Bust de Goya a Fuendetodos.
* Los aragoneses a Goya, Barcelona.
* Monument al toro embolado, Rubielos de Mora.
* Sagrada Cena para la iglesia parroquial de Benassal.

## Referències

* ↑ «Gonzalvo Vives, José» (en castellà). Gran Enciclopedia Aragonesa. Arxivat de l'original el 2015-11-25. [Consulta: 5 febrer 2013].
* ↑ «Museo de José Gonzalvo Vives» (en castellà). El Periódico de Aragón. [Consulta: 5 febrer 2013].
* ↑ Gonzalvo, José. «Rubielos» (en castellà). [Consulta: 5 febrer 2013].
* ↑ «Arte Público. Itinerarios. Monumentos conmemorativos. Gonzalvo Vives, José» (en castellà). Ayuntamiento de Zaragoza. [Consulta: 5 febrer 2013].

## Bibliografia

* Triviño, Ricard. Diputación de Valencia. Biografía:José Honzalvo (en castellà). ISBN 84-7795-249-3.

## Enllaços externs

* Valencia, M. Candela. «Fallece el escultor José Gonzalvo Vives». Levante, 24-11-2010. [Consulta: 5 febrer 2013].
# Sarda

«Sarda» té aquests significats:
* Sarda, varietat de calcedònia.
* Sardà, cognom català derivat de cerdà (natural de Cerdanya).
* Riu Sarda.
Viccionari
# Villalcón

Villalcón és un municipi de la província de Palència a la comunitat autònoma de Castella i Lleó (Espanya).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 107 | 102 | 84 | 82 |
# Titelberg

Titelberg (en luxemburguès: Tëtelbierg) és un jaciment arqueològic situat a la vora de la ciutat de Luxemburg a Lamadelaine, al municipi de Pétange. Forma part del Parc Industrial i del Ferrocarril de Fond-de-Gras. Considerat com l'oppidum principal del poble cèltic dels trèvers, Titelberg és un aflorament rocós de 50 hectàrees a vistes de la vall del Kuer, és també el nom del pujol en què el jaciment es troba. Aquesta descoberta proporciona evidència de civilització urbana en el que ara és Luxemburg molt abans de la conquesta romana.

## Localització

El jaciment es troba a uns 3 km al sud-oest de Pétange i 3 km al nord-oest de Differdange en un altiplà al descobert sobre uns 390 m sobre el nivell de la mar. Està envoltat per vessants boscosos abruptes que van fins al Kuer, cent metres més avall. Es pot arribar des de Niederkorn prenent el camí cap a Roudenhaff i fer un gir a la dreta cap al Fond de Gras.

## Jaciment

Amb una superfície d'unes 50 hectàrees, Titelberg és un altiplà de forma oval d'aproximadament 1 km de llarg (NO a SE) i 500 m d'amplada. Va ser ocupada contínuament durant 700 anys a partir del 300 aC, aproximadament. Hi ha evidència d'assentaments esporàdics que es remunten fins i tot més, potser cap a l'any 2000 aC o abans. Des del segle primer abans de Crist i durant el període gal·loromà, fonaments de maçoneria substitueixen les construccions, menys duradores que les anteriors. Aquestes, juntament amb els 9 m d'alçada de muralles de terra al voltant de la perifèria, demostren clarament la importància de l'oppidum cèltic que sembla haver estat la seu dels caps trèvers.
Encara es troben regularment monedes cèltiques de l'època, la qual cosa demostra les relacions comercials importants que hi havia en aquesta tribu d'artesans, la riquesa dels quals es basava en els recursos minerals del sòl.

## Referències

* ↑ Rowlett, Ralph M. «Expedition, Vol 30, No 2». Arxivat de l'original el 2011-10-08. [Consulta: 8 juliol 2015].
* ↑ Rowlett, Ralph M. «Stratified Iron Age Chieftainsʹ Houses on the Titelberg». Croatia, Zadar: 13th Annual Meeting of European Association of the Archaeologists, 01-09-2007. Arxivat de l'original el 2008-04-10. [Consulta: 8 juliol 2015].
* ↑ «Découverte des trois monnaies gauloises au Titelberg». [Consulta: 8 juliol 2015].
* ↑ «Oppidiums du Titelberg» (en francès). Arxivat de l'original el 2015-07-09. [Consulta: 8 juliol 2015].
# Tomba

* Per a altres significats, vegeu «Tomba (desambiguació)».
Una tomba és el lloc on es deixen les restes mortals d'una persona o animal quan mor. Sovint és destinat a fer-hi commemoració de la memòria del difunt. Solen estar en cementiris, però de vegades també es troben en llocs d'honor de les esglésies.
Hi ha diferents menes de tombes: nínxol, sepulcre, mausoleu, panteó, etcètera.
* Un mausoleu al cementiri del Père-Lachaise.
* Tombes al subsòl de l'antiga Església Major Abacial, Castell d'Alcalá la Real, (Jaén).
* Tomba antropomorfa

## Referències

* ↑ «tomba». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.

## Vegeu també

* Sepultura
Viccionari
# The Patriot (pel·lícula de 1928)

The Patriot és una pel·lícula de la Paramount dirigida per Ernst Lubitsch i protagonitzada per Emil Jannings, Florence Vidor i Lewis Stone. Tot i tractar-se d'una pel·lícula essencialment muda, presentava una banda sonora sincronitzada i hi havia diàlegs en algunes de les seves seqüències que la Paramount va afegir un cop acabada la pel·lícula. Basada en l'obra de teatre homònima d'Alfred Neumann, basada al seu torn en un relat de Dmitri Merejkovski, es va estrenar el 17 d'agost de 1928. La pel·lícula va guanyar l'Oscar al millor guió adaptat (Hans Kraly) i va ser nominada en diferents àmbits: l'Oscar al millor actor (Lewis Stone), a la millor direcció artística (Hans Dreier), i l'Oscar a la millor pel·lícula. És l'única pel·lícula nominada a aquest darrer Oscar que no es conserva completa.

## Argument

A la Rússia del segle xviii, el tsar Pau I, viu envoltat de complots per assassinar-lo i només confia en el comte Pahlen. El comte vol protegir el seu amic, el tsar boig, però a causa de l'horror pels actes del rei, sent que l'ha de fer abdicar. Stefan, bofetejat pel zar per no portar el nombre correcte de botons a les seves polaines, s'uneix al compte en la trama. El príncep hereu descobreix horroritzat els seus plans i adverteix el seu pare, que, en no estimar el seu fill, el fa arrestar per les seves acusacions. Pahlen utilitza la seva amant, la comtessa Ostermann, per atraure el tsar a la seva habitació, però allà ella li explica el complot. El tsar convoca Pahlen que li declara la seva total lleialtat. Més tard, aquella nit, el comte i Stefan entren al seu dormitori i el tsar mor. Aleshores Stefan dispara amb una pistola a Pahlen. Mentre el comte agonitza a terra, apareix la comtessa i abraça Pahlen mentre diu: "He estat un mal amic i amant, però he estat un patriota".

## Repartiment

* Emil Jannings (Pau I de Rússia)
* Florence Vidor (comtessa Ostermann)
* Lewis Stone (comte Pahlen)
* Vera Voronina (Mdlle. Lapoukhine)
* Neil Hamilton (Alexandre I de Rússia)
* Harry Cording (Stefan)
* Tullio Carminati (no surt als crèdits)
* Carmencita Johnson (no surt als crèdits)

## Referències

* ↑ «Emil Jannings in “The Patriot”». The Film Daily, 26-08-1928, pàg. 4.
* ↑ «“Patriot” Again». Exhibitors Daily Review 24, 11, 14-07-1928, pàg. 1.
* 1 2 McBride, Joseph. How Did Lubitsch Do It? (en anglès). Columbia University Press, 2018. ISBN 978-0-231-54664-5.
* ↑ «Three big ones for general P-F-L release». Exhibitors Daily Review 24, 33, 09-08-1928, pàg. 1.
* ↑ «The 2nd Academy Awards | 1930» (en anglès). Motion Picture Arts and Sciences Academy. [Consulta: 16 octubre 2020].

## Enllaços externs

* The Patriot al catàleg de l'American Film Institute
# Tisores de llauner

Les tisores de llauner són una eina per tallar llauna i altres xapes metàl·liques. Si és compara amb les estisores de paper, els mànecs solen ser molt més llargues que les mordasses, per augmentar l'efecte de palanca que fa menester per tallar materials més dur. N'hi ha de de diferents menes, segons el treball per fer, el gruix de la xapa, la precisió o la forma del tall (recte, circular…) Hi ha una variant amb mànecs articulats que pot tallar plaques més dures amb menys esforç que les tisores tradicionals.

## Referències

* ↑ «tisores de llauner». Cercaterm. TERMCAT.
* ↑ Klenck, Thomas «Snips» (en anglès). Popular Mechanics. Hearst Magazines, 01-05-1991, pàg. 39-41.
# Tequila (grup de música)

Tequila fou un conjunt hispano-argentí de rock fundada cap al 1975 per dos argentins, Ariel Rot (guitarra) i Alejo Stivel (veu), i tres espanyols, Julián Infante (guitarra), Felipe Lipe (baix) i Manolo Iglesias (bateria), popular durant l'època de la transició democràtica espanyola. Alguns dels seus temes més coneguts foren «Salta», «Quiero besarte» i «Rock and Roll en la plaza de un pueblo». El 1978 va participar en la quarta edició del Festival Canet Rock. El conjunt es dissolgué l'any 1982 arran de les contínues discussions dels seus membres.

## Discografia

* Matrícula de honor (1978)
* Rock & roll en la plaza del pueblo
* Necesito un trago
* Voy a hacerte un gran favor
* Las vías del ferrocarril
* Desabrochando
* Nena, qué bien te ves
* Buscando problemas
* Mala leche
* El ahorcado
* Vacaciones en Copacabana
* Abre el día
* Israel
* Rock and roll (1979)
* Rock and roll
* Y yo qué sé
* Rock del ascensor
* Todo se mueve
* Quiero besarte
* Matrícula de honor
* Mister Jones
* Hoy quisiera estar a tu lado
* El barco
* Me vuelvo loco
* Viva! Tequila! (1980)
* Mira esa chica
* Que el tiempo no te cambie
* Despistado
* Es sólo un día más
* Ring ring
* Déjenme dormir
* No llores
* Las cosas que pasan hoy
* Necesito un amor
* Dime que me quieres
* Confidencial (1981)
* Me voy de casa
* Nena
* No me dejes solo
* Ya soy mayor
* Dónde está mi brújula
* Número uno
* Esta chica no es para ti
* Estoy en la luna
* Qué pasa conmigo
* Salta!!

### Recopilatoris

* Éxitos (1982)
* Tequila (1990)
* Tequila Forever (1999)
* Salta!!! (2001)
* Lo mejor de la edad de oro del pop español (2001)
* Vuelve Tequila (2008)

## Referències

* ↑ «Canet Rock. Els temps estan canviant». Enderrock, 224, 01-06-2014, pp. 38-47.
# Torrent de Coma (Cardona)

El Torrent de Coma és un afluent per la dreta del Cardener que neix a Bergús i aboca les seves aigües al Cardener sota Cardona (Bages).

## Municipis per on passa

Tot el seu curs transcorre pel terme municipal de Cardona.

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica del Torrent de Coma està integrada per 21 cursos fluvials que sumen una longitud total de 18.016 m.

### Distribució per termes municipals

Tota la xarxa transcorre pel terme municipal de Cardona.

## Enllaços externs

* Web de l'ICC: Mapa de la seva conca

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
# Torrent de Coll d'Ases

El torrent de Coll d'Ases és un torrent del terme municipal de Granera, al Moianès.
Està situat a la zona sud-oriental del terme, al sud-est de la masia de Salvatges. Es forma a la Carena de Coll d'Ases, a prop i al nord-est del Coll d'Ases, des d'on davalla cap a l'oest primer, per després girar sobtadament cap al nord just en haver travessat el Camí de Salvatges. Al cap d'uns 650 metres s'uneix amb el torrent del Casalot per formar el torrent de Salvatges just a llevant de la Baga del Salamó.
# Trapiche

«Trapiche» té aquests significats:

## Vegeu també

* Trapig
# Turó d'en Balasc

El Turó d'en Balasc és una muntanya de 297 metres que es troba al municipi de Barcelona, a la comarca del Barcelonès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya