OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Refugi Hörnli

El refugi Hörnli (en alemany, Hörnlihütte) és un refugi de muntanya situat a 3.260 metres, a la cresta nord-est (aresta Hörnli) del mont Cerví, a prop del poble de Zermatt, al cantó del Valais, a Suïssa. Pertany al Club Alpí Suís (SAC). Se situa a la mateixa cresta per on passa la ruta normal al cim, de la qual és el punt d'inici. Fins al 2015, el refugi comptava amb 50 places a l'estiu (guardat) i 15 a l'hivern.
Un nou refugi va ser inaugurat el 14 de juliol de 2015, en el 150è aniversari de la primera ascensió a la muntanya. Ofereix 130 llits (en un total de 34 habitacions de 8, 6, 4 i 2 persones) i una cuina ampliada, sanejament modernitzat amb dutxes i electricitat amb energia solar. Està prohibit acampar al voltant del refugi i hi ha una sala d'hivern amb provisions limitades.
L'excés d'alpinistes a les diverses rutes ha esdevingut un problema i els guies i les autoritats locals han tingut problemes per a regular les reserves al refugi, que ha hagut de limitar intencionadament el nombre de llits.

## Accés

L'accés al refugi des de Zermatt és amb telefèric fins a l'estació Schwarzsee, i després cal caminar unes dues hores. La pujada sencera a peu des de Zermatt dura unes quatre hores.
Uns 700 metres a sobre del Hörnlihütte, pujant cap al Cerví a la mateixa aresta nord-est (aresta Hörnli), es troba el refugi Solvay que només es pot utilitzar en cas d'emergència.
* Escales al Hörnlihütte
* Hörnlihütte (antic, abans del 2015)
* Hörnlihütte amb vista al Rimpfischhorn, l'Strahlhorn, el Mont Rosa, el Lyskamm i el Breithorn.
* Aresta Hörnli

## Referències

* ↑ «Hörnlihütte SAC». Camptocamp.org. [Consulta: 4 maig 2013].
* ↑ «Hörnlihütte». vs-wallis.ch. [Consulta: 4 maig 2013].
* ↑ «Hörnli hut». Summitpost.org. [Consulta: 4 maig 2013].
* ↑ «Hörnlihütte». Hikr.org. [Consulta: 4 maig 2013].
* ↑ «Hörnlihütte». Rifugi-bivacchi.com. [Consulta: 4 maig 2013].
* ↑ Bote, 1815 ch, Walliser. «Der Wächter des Matterhorns hört auf». [Consulta: 3 octubre 2022].
* ↑ «Matterhorn: Hörnlihütte eingeweiht» (en alemany). [Consulta: 3 octubre 2022].
* ↑ McMillan, Kelley «Swiss Move to Reduce Stress on the Matterhorn» (en anglès). The New York Times, 13-07-2015. ISSN: 0362-4331.

## Bibliografia

* Lauber, Kurt. Der Wächter des Matterhorns Der Wächter des Matterhorns. Mein Leben auf der Hörnlihütte.. Preimpressió a Tages-Anzeiger de 29 de març de 2012. Droemer Knaur, 2012. ISBN 978-3-426-27573-3.

## Enllaços externs

* Lloc oficial Arxivat 2009-08-30 a Wayback Machine.
* Routenbeschreibung: Schwarzsee - Hörnlihütte Arxivat 2015-06-23 a Wayback Machine.
# Cova de Stopića

La cova de Stopića (en serbi: Стопића пећина) és una cova de la part occidental de Sèrbia.
La cova es troba al llarg del peu nord de la muntanya Zlatibor al poble de Rožanstvo. La carretera Ožhissi - Sirogojno passa per sobre de la cova.
La longitud total n'és de 1.662 m i la ruta turística de 1.615 m. La cova consta de dues cavernes, un canal i riu subterrani i una cova de primavera, connectades pel flux subterrani del corrent del Trnavski. L'entrada de la cova es troba en un penya-segat de pedra calcària a una alçada de 711 m.

## Vegeu també

* Geografia d'Europa.

## Referències

* ↑ http://pedja.supurovic.net/stopica-pecina/
# Regió de Kilimanjaro

Kilimanjaro és una de les trenta regions administratives en les quals està dividida la República Unida de Tanzània. La seva principal població és la ciutat de Moshi.

## Districtes

Aquesta regió es troba subdividida internament en sis districtes:
* Moshi Urbà
* Moshi Rural
* Hai
* Mwanga
* Rombo
* Same

## Territori i població

La regió de Kilimanjaro té una extensió de territori que abasta una superfície de 13.309 quilòmetres quadrats. A més aquesta regió administrativa té una població d'1.376.702 persones. La densitat poblacional és de 103,8 habitants per cada quilòmetre quadrat de la regió.

## Referències

* Kilimanjaro Region Homepage for the 2002 Tanzania National Census
# Cooper Andrews

Cooper Andrews (Smithtown, 10 de març de 1985), és un actor estatunidenc, és conegut sobretot pel seu paper de Jerry a The Walking Dead.

## Primers anys de vida

El seu pare és samoà i la seva mare és d'origen jueu hongarès. Va créixer amb la seva mare i va ser criat jueu. Andrews va viure a Atlanta durant molts anys i es va graduar a Dunwoody High School.

## Carrera

Andrews va interpretar al personatge recurrent Yo-Yo Engberk en les tres primeres temporades a Halt and Catch Fire d'AMC. Va passar a ser escollit com a Jerry a The Walking Dead i Víctor Vásquez a Shazam. Andrews també ha treballat darrere de la càmera com a operador de plom, coordinador de trucs i ajudant de direcció.

## Filmografia
### Cinema

| Any | Títol | Paper | Notes |
| 2006 | Sing the Sorrow | Guy | |
| 2008 | Golgotha | Evil Guard | |
| 2008 | Faceless | Catwalk BodyGuard | Pel·lícula Curt |
| 2009 | Mandie and the Secret Tunnel | Brother Cooper | |
| 2014 | Ruins and Reckoning | Kavick | Pel·lícula Curt |
| 2015 | Assassinmas XVII | Buckets | Pel·lícula Curt |
| 2016 | Billy Lynn's Long Halftime Walk | Grateful / Anxious American | |
| 2018 | Den of Thieves | Mack | |
| 2019 | Shazam! | Víctor Vásquez | |
| 2019 | Going Up | Roger Branch | Pel·lícula Curt |
| 2019 | Darlin | Nurse Tony | |
| 2023 | Shazam! Fury of the Gods | Víctor Vásquez | |

### Televisió

| Any | Títol | Paper | Notes |
| 2014–2016 | Halt and Catch Fire | Yo-Yo Engberk | 17 episodis |
| 2015 | The Red Road | Rowtag | 2 episodis |
| 2015 | Your Pretty Face Is Going to Hell | Modok | 1 episodi |
| 2015 | Limitless | Kenny Sumida | 1 episodi |
| 2016 | Hawaii 5.0 | Vance Pekelo | 1 episodi |
| 2016–2022 | The Walking Dead | Jerry | 76 episodis |
| 2017 | Thin Ice | Small Paul | Pel·lícula de televisió |
| 2017 | S.W.A.T. | Reggie Lee | 1 episodi |

## Referències

* 1 2 3 «The Walking Dead: 5 things you didn't know about Cooper Andrews». Yahoo, 12-10-2017. [Consulta: 14 juliol 2021].
* ↑ «The Walking Dead: Cooper Andrews Reveals How He Got The Part Of Jerry». ComicBook, 06-09-2017. [Consulta: 14 juliol 2021].
* ↑ Ho, Rodney «Cooper Andrews relishes role as Jerry on 'The Walking Dead'». Atlanta Journal-Constitution, 13-11-2017 [Consulta: 6 abril 2019].
* ↑ «The Walking Dead's Cooper Andrews Joins Shazam!». ComicBook, 19-12-2017. [Consulta: 14 juliol 2021].
# Creuer de batalla

Un creuer de batalla és un vaixell de guerra en ús durant la primera meitat del segle XX com a evolució dels creuers de guerra anteriors, dotant-los de més capacitat de desplaçament i millor armament. Amb una eslora i cost similar al d'un cuirassat, sovint comptaven amb els mateixos canons, però tenien un blindatge menor a fi de ser més ràpids que els cuirassats. Es pot dir que eren un tipus de vaixell a mig camí dels cuirassats i dels creuers, en el sentit que aprofitaven característiques de tots dos tipus: un mida i un armament (i capacitat de foc) similars als cuirassats, i una velocitat i capacitat de maniobra similar als creuers (l'únic tret específic és que tenien blindatge, cosa que els diferenciava dels creuers, però aquest blindatge era menor en comparació amb el dels cuirassats).

## Característiques

Comptaven amb una mida i armament principal equivalent al dels cuirassats contemporanis però amb un blindatge menor i velocitat més elevades.

## Referències

* ↑ Breyer, p. 168
* ↑ Redbeard, Stephan. «The Ideal Warship for Fisher». http://www.battlecruisers.org/. Arxivat de l'original el 14 de juliol 2014. [Consulta: 1r juliol 2014].

## Vegeu també

* Guerra naval
* Cuirassat
* Portaavions
* Destructor

## Bibliografia

* Breyer, Siegfried. Battleships and Battle Cruisers 1905–1970. Garden City, New York: Doubleday, 1973. ISBN 978-0-385-07247-2.

## Enllaços externs

* Creuers de batalla britànics i alemanys de la Primera Guerra Mundial
# Relleu a la façana de l'Ecomuseu

El Relleu a la façana de l'Ecomuseu és una obra gòtica de Horta de Sant Joan (Terra Alta) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Carreu de pedra encastat a la mitgera esquerra -mirant des de la façana- de l'edifici de l'Ecomuseu. Llosa de pedra en baix relleu rectangular. Edifici situat al carrer Carreu situat a la planta segona a un metre del terra. Hi ha dues figures molt clares: la primera representa un animal indefinit amb cap i part del cos amb plomes, gran cua i emmarcat per un quadrat en baix relleu. La segona s'esculpeix una efigia amb cara terrorífica i símptomes de patiment, emmarcada per un arc lleugerament apuntat en baix relleu.

## Història

Aquesta peça ha estat descoberta recentment, durant les obres d'adequació de l'antiga cooperativa local com a Ecomuseu.

## Referències

* 1 2 «Relleu a la façana de l'Ecomuseu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 28 març 2019].

## Enllaços externs

* «Relleu a la façana de l'Ecomuseu». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Cryptocentrus caeruleopunctatus

Cryptocentrus caeruleopunctatus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 13 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Mar Roig.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Randall, J.E. 1986. Red Sea reef fishes. Londres, Immel Publishing. 192 p.
* Rüppell, W. P. E. S. 1828-1830. Atlas zu der Reise im nördlichen Africa. Fische des Rothen Meeres. Frankfurt-am-Main. Atlas zu der Reise im nördlichen Africa. Fische des Rothen Meeres.: 1-141 + 3 pp., col. Pls. 1-35.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cryptocarya alba

Cryptocarya alba, el Peumo, és un arbre de fulla persistent que creix a Xile dels 33 a 40° de latitud sud. Pot arribar a viure a 1.500 m d'altitud, a les zones humides dels boscos. Es distribueix des de la serralada de la costa fins als Andes, principalment formant boscos de tipus mediterrani-esclerofil·le, amb una àmplia presència d'arbustos espinosos i fulles especialment condicionades per evitar la pèrdua humitat a través de la transpiració.

## Descripció

Fa 20 m d'alt, però pot créixer en forma d'arbust en funció del clima. Viu associat amb la palmera Jubaea chilensis.
Les fulles són aromàtiques, alternades i oposades, de 2,5 a 8 cm de llarg per 1 a 4 d'ample. Les flors es troben agrupades en raïms densos, de color groc verdós i de 3 a 4 mm de longitud; hermafrodites, amb 6 pètals carnosos desiguals i pilosos. Els fruits són de color vermell i comestibles, amb grans i pesades llavors de fàcil germinació. Aquests fruits s'anomenen "peumo", i són aprofitables, per exemple, per a fer olis essencials. És un arbre que produeix una fusta caracteritzada per ser dura i resistent, juntament amb una escorça grisenca i esquerdada, rica en tanins, que tradicionalment s'ha usat per tenyir de color taronja.

## Referències

* ↑ «Cryptocarya alba» a The Plant List. Data consulta: 04 de desembre de 2013.
* ↑ Adriana Hoffman. 1998. Flora Silvestre de Chile, Zona Central. Edición 4. Fundación Claudio Gay, Santiago. 254p.
* ↑ C. Michael Hogan (2008) Chilean Wine Palm: Jubaea chilensis Arxivat 2012-10-17 a Wayback Machine., GlobalTwitcher.com, ed. N. Stromberg

## Bibliografia

* C. Donoso. 2005. Árboles nativos de Chile. Guía de reconocimiento. Edición 4. Marisa Cuneo Ediciones, Valdivia, Chile. 136p.
* R. Rodríguez and M. Quezada. 2001. Laurales. En C. Marticorena and R. Rodríguez [eds.], Flora de Chile Vol. 2, pp 10-19. Universidad de Concepción, Concepción.

## Enllaços externs

* «Cryptocarya alba». Encyclopedia of Chilean Flora. [Consulta: 27 juny 2009].
* «Cryptocarya alba». Chilebosque. [Consulta: 27 juny 2009].
* «Cryptocarya alba in the city of Fremont, California». Fremontica. [Consulta: 27 juny 2009].
* «Cryptocarya alba in Barcelona, Catalonya, Spain». Jardí Botànic de Barcelona. Arxivat de l'original el 2009-06-07. [Consulta: 27 juny 2009].
# Revista de cine

Revista de cine va ser un programa de crítica cinematogràfica emès per Televisió Espanyola entre el 6 de gener de 1974 i 1981. Era presentat pels periodistes i crítics cinematogràfics Alfonso Eduardo i Alfonso Sánchez, que van rebre una menció especial a les Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1981. Per la seva banda, Alfonso Eduardo també va rebre un dels premis Ondas 1978 per la seva direcció del programa. Va contribuir a l'acceptació popular d'aquesta mena de programes entre els televidents espanyols, i seria substituït el 1982 per Cine de medianoche.

## Referències

* ↑ Revista de cine a IMDB
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1981». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2020-10-09. [Consulta: 7 setembre 2018].
* ↑ Televisión y Literatura en la España de la Transición (1973-1982), p. 30

## Enllaços externs

* Monogràfic d'Orson Welles a Revista de Cine, rtve.es
* Las estrellas saludan a las grandes películas, Revista de cine, rtve.es
# Cryptocentrus callopterus

Cryptocentrus callopterus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba al Mar de la Xina Meridional.

## Referències

* ↑ Cuvier G. & Valenciennes A. 1837. Histoire naturelle des poissons. Tome douzième. Suite du livre quatorzième. Gobioïdes. Livre quinzième. Acanthoptérygiens à pectorales pédiculées. Hist. Nat. Poiss. v. 12. i-xxiv + 1-507 + 1 p.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Retrat de Manouso Theotokópoulos

El Retrat de Manouso Teotokópoulos es un suposat retrat del germà d'El Greco, atribuït a aquest pintor. Consta amb el número X-196 en el catàleg raonat d'obres d'aquest pintor, realitzat pel seu especialista Harold Wethey.

## Introducció

Tot i que no hi ha proves fefaents de que així sigui, aquest llenç sovint és considerat un retrat de Manouso (o Manousos) Theotokópoulos, el germà gran d'El Greco. Manouso degué arribar a Toledo la darrera dècada del segle XVI, potser fugint dels deutes que tenia a Venècia, o simplement cercant un aixoplux, perquè era vell i estava arruïnat. Els primers documents que s'hi refereixen, a Toledo, están datats el desembre de 1603 i per aquests documents se sap que tenia setanta-quatre o setanta-cinc anys. El llibre d'enterraments de l'Església de Santo Tomé de Toledo registra la seva mort el 13 de desembre de 1604.

## Anàlisi de l'obra

Pintura a l'oli sobre llenç; 47 x 38,7 cm.; Museu Norton Simon, Pasadena (Califòrnia)
El personatge vesteix una jaqueta de color marró amb el coll de pell, de color més clar, i una gorra de pell negra. Destaca sobre el fons de color verd fosc. La cara, el cabell i el coll han estat restaurats. Segons Harold. E. Wethey, no sembla obra d'El Greco.
Segons Josep Gudiol, és una obra autógrafa, d'una data propera a la del Retrat d'una dama amb una flor al cabell, amb el que comparteix característiques de la textura. Aquest autor també hi remarca la pinzellada oberta i certs trets psicològics similars als del Retrat d'Antonio de Covarrubias. Tanmateix, Gudiol reconeix que aquest llenç està realitzat amb més rapidesa, tot i que està ple de veritat humana.

## Procedència

* Col·lecció particular, Bolonya.
* Baró Michele Lazzaroni, París.
* Col·lecció Contini-Bonacossi, Florència.

## Referències

* ↑ Álvarez Lopera, José. op. cit., p. 80.
* ↑ Wethey, Harold E. op. cit., p. 223.
* ↑ Gudiol, José. op. cit., p. 251.

## Bibliografia

* Wethey, Harold Edwin; El Greco y su Escuela (Volumen-II); Ediciones Guadarrama; Madrid-1967.
* Gudiol, José; Doménikos Theotokópoulos, El Greco; Ediciones Polígrafa, S.A.; Barcelona-1982; ISBN 84-343-0031-1.
* Álvarez Lopera, José; El Greco, La obra esencial ; Ediciones Sílex; Madrid-2014; ISBN 978 84 7737 860-0
# Resolució 280 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 280 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 19 de maig de 1970 després de reafirmar les seves resolucions anteriors sobre el tema, el Consell va condemnar Israel per la seva acció militar premeditada en violació de les seves obligacions segons la Carta de les Nacions Unides, va declarar que aquests atacs armats ja no podien ser tolerats i que si continuaven el Consell consideraria prendre mesures adequades i efectives d'acord amb la Carta. El Consell també va deplorar la pèrdua de vides i el danys a la propietat.
La resolució es va aprovar amb 11 vots; Colòmbia, Nicaragua, Sierra Leone i els Estats Units es van abstenir de votar.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 201 a la 300 (1965 - 1971)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 282 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 282 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 23 de juliol de 1970, preocupada per les violacions de l'embargament d'armes aprovat contra Sud-àfrica a la Resolució 191 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, el Consell va reiterar la seva total oposició a les polítiques d'apartheid i va reafirmar les seves resolucions anteriors sobre el tema. El Consell demana als estats que reforcin l'embargament d'armes deixant de proporcionar entrenament militar als membres de les forces armades sud-africanes i adoptin les mesures apropiades per donar efecte a les mesures de la resolució.
La resolució fou aprovada amb les abstencions dels Estats Units, França i Regne Unit.

## Referències

* ↑ Karel Wellens. Resolutions and Statements of the United Nations Security Council (1946-1989). Brill, 1990. ISBN 0-7923-0796-8 [Consulta: 23 maig 2008].

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 201 a la 300 (1965 - 1971)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 284 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 284 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 29 de juliol de 1970, va enviar la següent pregunta a la Cort Internacional de Justícia per a una opinió consultiva: Quines són les conseqüències jurídiques per als estats de la presència contínua de Sud-àfrica a Namíbia, tot i la resolució 276 (1970) del Consell de Seguretat?. El Consell va demanar al Secretari General de les Nacions Unides que transmetés la resolució, juntament amb tots els documents que podrien aclarir la pregunta al Tribunal.
La resolució va ser aprovada per 12 vots; la República Popular de Polònia, la Unió Soviètica i el Regne Unit es van abstenir.

## Referències

* ↑ Wellens, Karel. Resolutions and statements of the United Nations Security Council (1946-1989): a thematic guide. The Hague: M. Nijhoff, 1990, p. 209. ISBN 0-7923-0796-8.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 201 a la 300 (1965 - 1971)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 323 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 323 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 6 de desembre de 1972 després de recordar resolucions prèvies i reafirmar la responsabilitat de les Nacions Unides amb Namíbia, el Consell de Seguretat va observar amb satisfacció que els namibis van tenir l'oportunitat d'expressar les seves aspiracions als representants de l'ONU i van assenyalar que la majoria aclaparadora de les opinions dels consultats estava en a favor de l'abolició de la "política de bantustans" i l'accés a la independència nacional. El Consell va lamentar l'opacitat de Sud-àfrica pel que fa a l'autodeterminació de Namíbia i va convidar al Secretari General de les Nacions Unides a continuar amb els seus esforços valuosos per garantir que la població de Namíbia faci exercici dret a l'autodeterminació i independència.
La Resolució també va determinar que immediatament després de la renovació parcial de membres del Consell, es nomenarien nous representants per ocupar les vacants que es produiran en el grup establert d'acord amb la Resolució 309.
La resolució es va aprovar amb 13 vots contra cap, mentre que la Unió Soviètica es va abstenir i la República Popular de la Xina no va participar en la votació.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 301 a la 400 (1971 - 1976)

## Enllaços externs

* «Text de la Resolució» (pdf). Nacions Unides.
# Resolució 321 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 321 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada el 22 d'octubre de 1972. Després de reafirmar resolucions anteriors, el Consell va expressar la seva preocupació que Portugal persistentment refusés complir-les. El Consell va condemnar l'última acció transfronterera de l'exèrcit portuguès contra territori senegalès i va exigir que els portuguesos cessessin qualsevol altre acte de violència. El Consell va passar a reafirmar la seva posició que el fet que Portugal continués posseint colònies a Àfrica era injusta i que als pobles nadius d'aquestes colònies se'ls havia de permetre la lliure determinació.
La resolució va ser aprovada amb 12 vots contra cap, mentre que Bèlgica, el Regne Unit i Estats Units es van abstenir.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 301 a la 400 (1971 - 1976)
* Operació Mar Verd
* Imperi Portuguès
* Guerra d'independència de Guinea Bissau

## Referències

* PDF Text de la Resolució a UN.org