OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Manuel Robles Pezuela

Manuel Robles Pezuela va néixer en Guanajuato, Guanajuato, el 23 de maig de 1817. President provisional del 24 de desembre de 1858 al 21 de gener de 1859. Va morir en San Andrés, Chalchicomula, Puebla, el 23 de març de 1862.
Es va distingir en la guerra contra la intervenció estatunidenc a Mèxic. Secretari de Guerra i Marina (1851-1852). Va combatre la rebel·lió de Ayutla. En la Guerra de Reforma va combatre els liberals. Comandant militar de la Ciutat de Mèxic quan va ocórrer l'aixecament en contra de Zuloaga al desembre de 1858, a la caiguda d'aquest va assumir la presidència. Va creure que podria intervenir entre liberals i conservadors i va intentar convocar a les faccions per a nomenar una junta de representants a fi de triar a un nou president capaç de garantir la pau i l'estabilitat del país. Sense resposta i sense alternatives, es va imposar cuidar i lliurar la presidència a Miguel Miramón. Entre 1859 i 1860 va formar part de l'Exèrcit d'Orient. A l'iniciar-se la intervenció francesa a Mèxic, es va posar al servei del nou govern imperial. Mentre viatjava per a reunir-se amb Juan Nepomuceno Almonte va ser capturat pel general Zaragoza i afusellat.

## Referències

* ↑ Biblioteca Digital UANL, Nuevo León, México, 1933 (castellà)
* ↑ Instituto Nacional de Estudios Históricos de México, San Ángel, México, D.F (INEHRM) (castellà)
* ↑ Gobernates de México, Panorama Editorial, 1985 (castellà)
* ↑ Gobernates de México, Editorial Universo, México, 1988 (castellà)
* ↑ Diccionario Porrúa de Historia, Biografía y Geografía de México, Porrúa, México, 1971 (castellà)
* ↑ Resumen Histórico de los Gobernanes de México, Escorpio, S.A. de C.V., México, 1989 (castellà)
# Acrymia ajugiflora

Acrymia ajugiflora és una espècie de planta angiosperma de la família de les lamiàcies, l'única del gènere Acrymia.

## Referències

* ↑ «Acrymia Prain | Plants of the World Online | Kew Science» (en anglès). [Consulta: 6 setembre 2024].
* ↑ «Tropicos - Acrymia ajugiflora» (en anglès). [Consulta: 6 setembre 2024].
* ↑ «Taxonomy browser (Acrymia ajugiflora)» (en anglès). National Library of Medicine (National Center for Biotechnology Information). [Consulta: 6 setembre 2024].
# Calvari de Toluges

El Calvari de Toluges és un monument religiós del poble de Toluges, de la comarca del Rosselló, a la Catalunya Nord.
Està situat en el centre del poble de Toluges, a la porta de la façana de migdia de l'església parroquial de Santa Maria.
Construït al segle xviii, és un dels pocs calvaris barrocs conservats avui dia.
Fou declarat Monument històric francès per decret datat el 24 d'octubre del 1927, amb el número PA00104144 del catàleg Mérimée.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «176-Toluges». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol-El Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Toluges». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.

## Referències

* ↑ «El Calvari de Toluges en els ortofotomapes de l'IGN». Arxivat de l'original el 2016-09-18. [Consulta: 31 agost 2016].
# Joan del Valle i Adroer

Joan del Valle o Joan de Balle (Tarragona, segle xviii — ?, segle XIX) fou un jurista i polític català. Es llicencià en dret a la Universitat de Cervera i fou advocat de la Reial Audiència, alhora que treballà com a administrador de les propietats catalanes del duc de Medinaceli. El 17 de setembre de 1810 fou elegit diputat a les Corts de Cadis en substitució del canonge lleidatà Josep Vidal. Va formar part de les comissions de justícia, premis, eclesiàstica i l'encarregada d'organitzar les províncies. També denuncià la situació dels pobles gravats pels ducs de Medinaceli i es mostrà partidari del proteccionisme econòmic estatal.
Va ser president de les Corts Espanyoles del 24 de novembre al 23 de desembre de 1812 i un dels signataris de la Constitució espanyola de 1812. Tornà a ser diputat suplent a les Corts Ordinàries de 1813. Tornà a ser diputat a les Corts de 1820-1822, on es mostrà contrari a suprimir el delme a Barcelona i partidari de la prohibició d'importació de fruites.

## Obres

* Informe... sobre la Memoria para la supresión del diezmo... (1842).

## Referències

* ↑ «Joan del Valle i Adroer». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Biografia Arxivat 2012-06-28 a Wayback Machine. a cadiz2012.es
# Travers Twiss

Travers Twiss, nascut el 19 de març de 1809 a Londres, mort el 14 de gener de 1897, a Londres, fou un advocat britànic.
Twiss va ser triat en 1838 membre de la Royal Society. Va ser professor d'economia a la Universitat d'Oxford des de 1842 fins a 1847, va ensenyar dret internacional en el King's College de Londres de 1852 a 1855 i després en dret civil a Oxford. A part d'aixó, va exercir com a advocat, amb una extensa pràctica en tribunals eclesiàstics, entre altres va ser vicari general de l'arquebisbe de Canterbury en 1852, Canceller de la diòcesi de Londres el 1858 i Advocat General de la Reina el 1867, i va ser nomenat cavaller el mateix any. Per motius familiars, va deixar totes les seves tasques el 1872 i es va dedicar a treballs científics, especialment a estudis de dret. Paral·lelament, va ostentar la Vicepresidència de L'institut de droit internationel (nomenat el 1872) i de la Association for the reform and codification of the law of nations (nomenat el 1873).
A petició del rei Leopold II de Bèlgica Twiss va participar el 1884 en la Constitució de l'Estat Lliure del Congo i com a membre de la delegació de Gran Bretanya en la Conferència del Congo de Berlín els anys 1884-1885.
Va fer una edició del Black Book of the Admiralty (Black Book of the Admiralty) basada en un manuscrit de mitjans del segle xv.

## Vegeu també

* Black Book of the Admiralty
* Lleis de Oléron
* Llibre del Consolat de Mar
* Memorias históricas (Capmany)
* Ordinacions sobre lo fet de la mar

## Bibliografia

* Travers Twiss en Encyclopædia Britannica, London 1911, p. 493 (online)
* Serna Vallejo, Margarita Santander (2004). Serna Vallejo, Margarita Santander. Los Rôles d'Oléron. El ‘Coutumier’ marítimo del Atlántico y El Báltico de época medieval y moderna. Centro de Estudios Montañeses, 2004. ISBN 84-933708-1-7.

## Referències

* ↑ List of Royal Society Fellows 1660-2007 (PDF; 1,1 MB)
* ↑ Twiss, Sir Travers en Encyclopædia Britannica, 11.
* ↑ «(en) The Consulate of the Sea and Related Documents Library of Iberian Resources online», 1974. [Consulta: 2 novembre 2015].

## Enllaços externs

* Fons del Consolat de Mar a la Biblioteca de l'Ateneu Barcelonès
# West Livingston

West Livingston és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 6.612 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, West Livingston tenia 6.612 habitants, 1.494 habitatges, i 1.087 famílies. La densitat de població era de 106,6 habitants per km².
Dels 1.494 habitatges en un 28,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,3% hi vivien parelles casades, en un 10,8% dones solteres, i en un 27,2% no eren unitats familiars. En el 23,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 13,5% tenia menys de 18 anys, un 13% entre 18 i 24, un 42,6% entre 25 i 44, un 20,1% de 45 a 60 i un 10,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 289,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.732 $ i la renda mediana per família de 29.122 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.854 $ mentre que les dones 21.625 $. La renda per capita de la població era d'11.160 $. Aproximadament el 16,1% de les famílies i el 19,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- West Livingston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- West Livingston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Alberto Denegri

Alberto Luis Denegri fou un futbolista peruà.
Va formar part de l'equip peruà a la Copa del Món de 1930. També participarà en el Campionat sud-americà de 1929, 1935 i 1937, i als Jocs Olímpics de 1936.
A nivell de clubs jugà a Universitario de Deportes.

## Referències

* ↑ Perfil a worldfootball
* ↑ 1930 FIFA World Cup Uruguay Arxivat 2008-03-14 a Wayback Machine.
* ↑ «FIFA profile». Arxivat de l'original el 2015-02-03. [Consulta: 30 abril 2018].
* ↑ Southamerican Championship 1929 a rsssf
* ↑ Southamerican Championship 1935 a rsssf
* ↑ Southamerican Championship 1937 a rsssf
* ↑ Alberto Denegri a National-Football-Teams.com (anglès)
# Marc Octavi (tribú)

Marc Octavi (en llatí Marcus Octavius) va ser un magistrat romà de finals del segle ii aC i inicis segle i aC. Era probablement fill de Cnaeus Octavius, cònsol l'any 128 aC. Formava part de la gens Octàvia, una família romana d'origen plebeu.
Va ser tribú de la plebs en data incerta i va fer aprovar una llei, la Llei Octàvia, per augmentar el preu del blat que es venia al poble. S'oposava a la Lex frumentaria de Gai Grac, que havia fet minvar en excés l'erari públic. Ciceró atribueix l'aprovació de la Llei Octàvia a l'eloqüència de Marc Octavi, tot i que afegeix que no era un orador pròpiament dit.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 8.
# Acrotome

Acrotome és un gènere amb dotze espècies d'angiospermes que pertany a la família Lamiaceae.

## Espècies seleccionades

* Acrotome amboensis
* Acrotome angustifolia
* Acrotome belckii
* Acrotome fleckii
* Acrotome hispida
* Acrotome inflata
* Acrotome lancifolia
* Acrotome mozambiquensis
* Acrotome pallescens
* Acrotome tenuis
* Acrotome thorncroftii
# Camió de bolquet

Un camió de bolquet, camió de trabuc o simplement bolquet (si bé "bolquet" designa específicament la caixa basculant) és un camió amb una caixa inclinable per tal de descarregar el material pel seu propi pes. Es fa servir bàsicament per a transportar materials en gros.

## Vegeu també

* Autotrabuc o dúmper, un vehicle més petit que també té la caixa basculant.

## Referències

* 1 2 3 «Diccionari visual de la construcció» p. 6.6. [Consulta: 29 agost 2021].
* ↑ «Diccionari d'enginyeria civil | TERMCAT». [Consulta: 29 agost 2021].
# Joan della Scala

Joan della Scala fou fill natural de Mastino II della Scala. Participà en la conjura que volia deposar a Cangrande II della Scala encapçalada per son germà Fregnano della Scala, però que finalment va fracassar. Fou executat a Verona el febrer de 1354.
# Els Fondrats

Els Fondrats és una obra arquitectònica situada a la Pista des de l'Avenció, a la serra dels Fondrats, al municipi de Tagamanent, a la comarca del Vallès Oriental, a Catalunya. Es troba inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Història

Datació feta segons Llobet (vegeu bibliografia) qui assenyala que la principal època de construcció de les masies de muntanya al Montseny correspon als segles XVII i XVIII

## Descripció

Es tracta d'una casa aïllada, envoltada de conreus i disposicions ramaderes. És un edifici de dos pisos; a la planta baixa, nucli del tres cossos, és dedicada a contenir el bestiar. La cuina serveix també de menjador -com és corrent a la regió muntanyenca-. Annexos ramaders, potser de construcció posterior. El primer pis queda reduït al nucli de la masia. Teulada a dues vessants, amb els caires fets de lloses de gres. Finestres amb llinda de pedra i carreus als costats. Mur de contenció fet de pedra envoltant la casa per un costat.

## Referències

* 1 2 «Els Fondrats». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2014].
# Travels through Spain in the years 1775 and 1776

Travels through Spain in the years 1775 and 1776 va ser un llibre de viatges de Henry Swinburne, publicat en 1779.

## Descripció

La seva primera edició data de 1779 i va ser publicada a Londres per P. Elmsly. Narra els viatges de Henry Swinburne, en la companyia de Thomas Gascoigne, per Espanya, duts a terme entre 1775 i 1776. Va entrar al país per La Jonquera i va sortir per Hendaia, allargant-se el seu sojorn al voltant de vuit mesos. L'autor va incloure diverses referències a El Quixot. Inscrit en la tendència de la denominada «lleyenda negra», Swinburne idealitza l'etapa de domini musulmà en la península, contrastant-la amb la situació de la seva època, en la qual exagera l'endarreriment del país. Amb crítiques i queixes contínues relacionades amb les carreteres i les posades, traça un panorama «ombrívol» d'Espanya. L'edició de 1787 va incloure una part dedicada a un itinerari entre les ciutats franceses de Baiona i Marsella.

## Referències

* 1 2 3 Pérez Berenguel, 2009, p. 67-86.
* ↑ Pérez Berenguel, 2008, p. 216-218.
* ↑ Pérez Berenguel, 2008, p. 211-228.
* ↑ Wyrzykowska, 2012, p. 70.

## Bibliografia

* Berenguel, José Francisco PÉREZ «La figura de Enrys Winburne y las características de su “Viaje por España”» (en castellà). Cuadernos Dieciochistas, 9, 0, 01-06-2010, pàg. 211–228. ISSN: 2341-1902.
* Berenguel, José Fco Pérez «Las fuentes principales de los Viajes por España (1779) de Henry Swinburne» (en castellà). Hispania, 69, 231, 30-04-2009, pàg. 67–86. DOI: 10.3989/hispania.2009.v69.i231.99. ISSN: 1988-8368.
* Wyrzykowska, Małgorzata «Percepcja barokowych dzieł sztuki w Hiszpanii w świetle Travels through Spain in the Years 1775 and 1776 Henry’ego Swinburne’a.» (en polonès). Quart. Kwartalnik Instytutu Historii Sztuki Uniwersytetu Wrocławskiego, 4(26), 2012, pàg. 70–90. ISSN: 1896-4133.

## Enllaços externs

* Travels through Spain in the years 1775 and 1776 (1º ed, 1779)
* Travels through Spain in the years 1775 and 1776 (2ª ed, 1787) a Internet Archive
* Travels through Spain in the years 1775 and 1776 (2ª ed, 1787) a Liburuklik
* Travels through Spain in the years 1775 and 1776 (2ª ed, 1787) a HathiTrust
# West London

West London (en català Londres oest) és una subregió de Londres segons estableix el Pla de Londres. Aquesta subregió agrupa els districtes londinencs de Brent, Ealing, Hammersmith i Fulham, Harrow, Hillingdon, Hounslow, Kensington i Chelsea.
# A. A. Krishnaswami Ayyangar

A. A. Krishnaswami Ayyangar (tàmil: ஏ. ஏ. கிருஷ்ணசுவாமி ஐயங்கார்) (Athipattu, 1 de desembre de 1892 - Mysore, juny 1953) va ser un matemàtic hindú.

## Vida i obra

A. A. Krishnaswami Ayyangar (sovint citat en referències matemàtiques com A.A.K. Ayyangar) va néixer en una família vaishnavaita tradicional al poble Attipattu, uns 25 km al nord de Chennai, Tamil Nadu; tenia dos germans i dues germanes.
Després de cursar el màster en matemàtiques al Pachaiyappa's College de Chennai, i després d'ensenyar durant uns anys a la mateixa institució, es va traslladar a Mysore per treballar al Maharaja’s College de la universitat de Mysore, on va ensenyar fins a la seva jubilació el 1947.
A part de la seva docència, va investigar en algunes àrees com la geometria, l'estadística i la història de les matemàtiques índies antigues i va publicar diversos articles. El 1929 va demostrar que el mètode chakravala es pot finalitzar en un nombre finit de pasos.

## Referències

* ↑ Sridharan, 2004, p. 1752.
* ↑ Gupta, 2002, p. 315.
* ↑ Dutta, 2010, p. 153.
* ↑ Sriram, 2005, p. 168.

## Bibliografia

* Dutta, Amartya Kumar. «Kuttaka, Bhavana and Cakravala». A: C.S. Seshadri (ed.). Studies in the History of Indian Mathematics (en anglès). Hindustan Book Agency, 2010, p. 145-200. ISBN 978-93-80250-06-9.
* Gupta, Radha Charan. «India». A: Joseph W. Dauben, Christoph J. Scriba (eds.). Writing the History of Mathematics: Its Historical Development (en anglès). Birkhäuser, 2002, p. 307-316. ISBN 3-7643-6166-2.
* Sridharan, R. «Review - A. K. Krishnaswami Ayyangar's Works on the History of Indian Mathematics» (en anglès). Current Science, Vol. 87, Num. 12, 2004, pàg. 1752. Arxivat de l'original el 2020-02-07. ISSN: 0011-3891 [Consulta: 16 octubre 2020]. Arxivat 2020-02-07 a Wayback Machine.
* Sriram, M.S.. «Algorithms in Indian Mathematics». A: Gerard G. Emch, R. Sridharan, M. D. Srinivas (eds.). Contributions to the History of Indian Mathematics (en anglès). Hindustan Book Agency, 2005, p. 153-182. ISBN 978-81-85931-58-6.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «A. A. Krishnaswami Ayyangar» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Srinivasan, A.K. «A. A. Krishnaswami Ayyangar (AAK), my father». University of Kentucky. [Consulta: 15 octubre 2020]. (anglès)
# Can Font Rosada

Can Font Rosada és una masia d'Esparreguera (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia orientada al sol naixent, de planta quadrada i estructurada en planta baixa, dos pisos i golfes. A la part posterior hi té dos cossos semicirculars adossats que tenen diverses dependències a la part inferior, entre les quals destaca una capella amb una porta de caràcter romànic. El conjunt està cobert a quatre aigües rematada amb un ràfec amb canal fet de teula àrab i una claraboia al mig. Totes les façanes tenen moltes obertures, disposades de forma regular i ordenada. Està feta amb maçoneria, arrebossat i pintat de rosat el fons i blanc els ornaments (marcs d'obertures, sanefes d'esgrafiats florals que separen nivells o també al remat de la façana). Els cossos semicirculars presenten una balustrada amb arcs trilobulats i arcuacions cegues combinades amb esgrafiats. Al costat d'una porta lateral hi ha un pedrís. L'interior del cos principal queda distribuït de forma simètrica entorn d'un espai que coincideix amb la claraboia.

## Història

L'origen d'aquesta casa es remunta al matrimoni d'Antoni Font i la filla de Can Castells, família d'Esparreguera, anomenada Rosa.
Aquesta masia comptava amb la primera impremta que tingué el municipi.

## Referències

* 1 2 3 «Can Font Rosada». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 agost 2014].
# Jean Frappier

Jean Frappier (Cars, Gironda, 22 d'abril de 1900 – París, 29 d'agost de 1974) fou un romanista i medievalista francès.

## Vida

Frappier va estudiar a la Universitat de Bordeus, feu els exàmens d'agregació i esdevingué professor d'ensenyament secundari. L'any 1936 defensà les tesis d'habilitació Étude sur "La Mort le Roi Artu". Roman du XIIIe siècle. Dernière partie du "Lancelot" en prose (París 1936, reeditada el 1961, 1972) i l'edició de La Mort le roi Artu. Roman du XIIIe siècle (París 1936, reeditada 1956, 1964, Ginebra 1996). Des de 1937 i fins a 1948 fou professor a la Universitat d'Estrasburg; i fins a 1969 professor a la Sorbona.
Jean Frappier fou, des de 1972, president de l‘Association internationale des études françaises. També fou un dels fundadors, el 1948, de la Société Internationale Arthurienne i de la Société Rencesvals. Des de 1959 fou membre corresponent de la Reial Acadèmia de Bones Lletres de Barcelona; des de 1974 fou membre corresponent de l'Institut d'Estudis Catalans.

## Obra
### Com a autor

* Le Roman breton : Chrétien de Troyes, Perceval, ou, le Conte du Graal. París, 1953
* La Poésie lyrique en France aux XIIe et XIIIe siècles. París, 1954
* Chrétien de Troyes. L'homme et l'oeuvre. París: Hatier, 1957 (reedició: 1973)
* Le Théatre profane an France au moyen Åge: introduction, XIII et XIV siècles. París, 1959
* Étude sur La mort le roi Artu : roman du XIIIe siècle, dernière partie du Lancelot en prose. Ginebra: Droz, 1961 (2a ed) [publicació de la tesi doctoral]
* Étude sur «Yvain ou Le Chevalier au lion» de Chrétien de Troyes. París: SEDES, 1969 (reedició: París 1988)
* Chrétien de Troyes et le mythe du Graal. Etude sur «Perceval ou le Conte du Graal». París: SEDES, 1998 [reedició]
* Amour courtois et Table Ronde. Ginebra: Droz, 1973
* Études d'histoire et de critique littéraire. Du Moyen âge à la Renaissance. París: Champion, 1976
* Histoire, mythes et symboles. Etudes de littérature française. Ginebra: Droz, 1976
* Autour du Graal. Ginebra: Droz, 1977

### Com a editor de textos

* Jean Lemaire de Belges: La concorde des deux langages. París: Droz, 1947
* Jean Lemaire de Belges: Les épîtres de l'amant vert. Lille 1948.
* Les chansons de geste du cycle de Guillaume d'Orange. 2 volums. París 1967
** Volum 1: La chanson de Guillaume, Aliscans, La Chevalerie Vivien.
** Volum 2: Le Couronnement de Louis. Le Charroi de Nîmes. La Prise d'Orange.

## Bibliografia

* Mélanges de langue et de littérature du Moyen-âge et de la Renaissance. Offerts à Jean Frappier. Ginebra: Droz, 1970 [2 volums; amb una bibliografia de l'homenatjat]
* [Notícia necrològica] Raymond Lebègue: Jean Frappier. In: Cahiers de l'Association internationale des études françaises, 27 (1975), pàgines 7–9
* Philippe Ménard / Jean-Charles Payen (editors): Les Moniages Guibourc. Hommage à Jean Frappier. París: SEDES, 1983 [amb una bibliografia de l'homenatjat]
# Els Fontanals (Castellnou d'Avellanos)

Els Fontanals és un indret del terme de Sarroca de Bellera, al Pallars Jussà, en el territori de l'antic terme de Benés.
Es troba al nord-est del poble de Castellnou d'Avellanos, a l'esquerra de la Valiri. És al capdavall del vessant occidental de la Serra de Castellnou.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Waking up the Town

Waking up the Town és una pel·lícula muda dirigida per James Cruze i protagonitzada per Jack Pickford i Claire McDowell. La pel·lícula es va estrenar l'11 d'abril de 1925.

## Argument

Jack Joyce, un inventor rural que desenvolupa els seus invents en el vell garatge d'Abner Hope, desenvolupa un pla per obtenir electricitat utilitzant recursos hídrics locals, però no aconsegueix que Horndyke, el banquer de la ciutat, li doni suport. Mary Ellen Hope ve a passar una temporada amb la seva àvia, i ella i Jack s'enamoren. Abner Hope, astròleg afeccionat, prediu la fi del món i dona tots els seus diners a Jack amb la instrucció expressa de gastar-los. Jack compra un cotxe i una casa cosa que impressiona a Horndyke, que li presta el capital necessari per finançar el projecte elèctric. Per culpa d'un malentès, Jack i Mary se separen i cau un llamp a la casa de Jack ferint-lo lleument. Jack s'imagina que el món s'acaba, però en despertar-se per trobar Mary al seu costat.

## Repartiment

* Jack Pickford (Jack Joyce)
* Claire McDowell (Mrs. Joyce)
* Alec B. Francis (Abner Hope)
* Norma Shearer (Mary Ellen Hope)
* Herbert Prior (Curt Horndyke)
* Ann maig (Helen Horndyke)
* George Dromgold (Joe Lakin)

## Referències

* ↑ «Waking Up the Town». Variety, 01-04-1925, pàg. 38.
* ↑ «Feature release Chart». Motion Picture News, 05-09-1925, pàg. 1190.
* ↑ «“Waking Up the Town”». Exhibitors Trade Review, 18-04-1925, pàg. 63.

## Enllaços externs

* Waking up the Town al catàleg de l'American Film Institute