OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ermita de Sant Roc

«Ermita de Sant Roc» té aquests significats:
* País Valencià:
** Ermita de Sant Roc (Alacant), temple al barri de Sant Roc (Alacant)
** Ermita de Sant Roc (Sot de Xera), ermita de Sot de Xera (Els Serrans, País Valencià)
** Ermita de Sant Roc de Ternils, edifici al municipi de Carcaixent (la Ribera Alta, País Valencià)
** Ermita de Sant Roc de Vallanca, temple de Vallanca (Racó d'Ademús)
** Ermita de Sant Roc de Xèrica (Alt Palància, País Valencià)
* Catalunya:
** Ermita de Sant Roc (Batea)
** Ermita de Sant Roc (Benissanet), edifici proper a la població de Benissanet (Ribera d'Ebre)
** Ermita de Sant Roc (Paüls), en Paüls, Baix Ebre
** Sant Roc de Llavorre, ermita del poble de Llavorre (la Guingueta d'Àneu, Pallars Sobirà)
** Sant Roc (Manyanet), ermita del poble de Manyanet (Sarroca de Bellera, Pallars Jussà)
** Sant Roc de Bonansa ermita romànica del segle xii -XIII al municipi de Bonansa (Baixa Ribagorça, Franja de Ponent)
** Sant Roc (Cérvoles), ermita del poble de Naens (Senterada, Pallars Jussà)
** Ermita de Sant Roc (Benafer)
** Ermita de Sant Roc (Culla)
** Ermita de Sant Roc (El Toro)
** Ermita de Sant Roc (Vilopriu)
** Ermita de Sant Roc de la Barroca, ermita de Sant Aniol de Finestres
# El bàrbar i la geisha

El bàrbar i la geisha (original: The Barbarian and the Geisha) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per John Huston el 1958, produïda per la 20th Century Fox i doblada al català.

## Argument

El Japó, 1856. El diplomàtic Townsend Harris, acompanyat d'un intèrpret i amic, Henry Heusken, va a ocupar el lloc de primer ambaixador estatunidenc al País del Sol Ixent, per un tractat signat amb els Estats Units. Xoca amb l'hostilitat dels nobles, sobretot del Governador local Tamura, i se les ha d'enginyar per guanyar la seva confiança. Li imposen una criada, la geisha Okichi, encarregada en realitat de donar compte dels fets i gestos del cònsol. Però aviat, una real amistat tenyida d'amor neix entre ells.

## Repartiment

* John Wayne: Towsend Harris
* Eiko Ando: Okichi
* Sam Jaffe: Henry Heusken
* Sō Yamamura: El Governador Tamura
I (no surten als crèdits):
* Kodaya Ichikawa: Daimyo
* Tokujiro Iketaniuchi: Harusha
* Fuji Kasai: El senyor Hotta
* Takeshi Kumagai: El camarlenc
* Fuyukichi Maki: Un pagès
* Morita: El Primer Ministre
* James Robbins: El Tinent Fisher
* Norman Thomson: El Capità Edmunds
* Hiroshi Yamato: El Shogun

## Comentari

El bàrbar i la geisha, basat en fets reals, va ser rodat al Japó. El to és per això més aviat dramàtic, però l'humor no és absent (sobretot una escena de baralla que recorda l'univers del western). John Wayne té un paper bastant inhabitual, pel que fa a la seva filmografia més coneguda.

## Referències

* ↑ El bàrbar i la geisha
# Emina Jahović

Emina Sandal (en serbi Емина Сандал; nascuda com Emina Jahović: Емина Јаховић) més coneguda pel seu nom artístic, Emina va néixer el 15 de gener de 1982 en Novi Pazar, República Socialista de Sèrbia, RFSY és una prominent cantant, compositora, productora musical, actriu, model internacional de fotografia, passarel·la, espots publicitaris i música més popular dels Balcans des de mitjan anys 2000.
Actualment resideix a Istanbul, on es va casar en 2008 amb el cantant turc Mustafa Sandal.

## Referències

* ↑ «Emina Mustafa Sandal'i sirpla aldatti!». Haber Vitrini (en turco). Arxivat des de el original el 28 de setembre de 2007.
# Emma Baker

Emma Baker (Massachusetts, 1828-1916) fou una remeiera pequot i una de les revitalitzadores de la cultura mohegan, ja que va rellançar la tradicional Dansa del Moresc Verd i fou membre des del 1860 de la Church Ladies' Sewing Society un cop fou eliminada la reserva. Va rellançar la unitat tribal i fou membre del consell tribal mohegan.

## Referències

* The Mark of Uncas Arxivat 2007-10-19 a Wayback Machine.
* Remeiers mohegan Arxivat 2009-07-17 a Wayback Machine.
# Enchelyurus flavipes

Enchelyurus flavipes és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba al Mar de la Xina Meridional.

## Referències

* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Allen, G.R. i M. Adrim, 2003. Coral reef fishes of Indonesia. Zool. Stud. 42(1):1-72.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (editors), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Enchelyurus brunneolus

Enchelyurus brunneolus és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2,9 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical i associat als esculls de corall.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Hawaii.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Springer, V.G., J.T. Williams i T.M. Orrell, 1991. Catalog of type specimens of recent fishes in the National Museum of Natural History, Smithsonian Institution, 2: Blenniidae. Smithson. Contrib. Zool. 519:28.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Mundy, B.C., 2005. Checklist of the fishes of the Hawaiian Archipelago. Bishop Museum Bulletins in Zoology. Bishop Mus. Bull. Zool. (6):1-704.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Eleccions al Consell General d'Aran de 1991

Les primeres eleccions per a escollir el novament constituït Consell General d'Aran, format per 13 consellers generals, que elegiren el Síndic d'Aran, se celebraren el 26 de maig de 1991, coincidint amb les eleccions municipals. La participació fou del 74,1%.

## Candidats

A continuació s'enumeren els candidats a la presidència del Consell General d'Aran, segons els resultats obtinguts:
* Coalició Aranesa-Convergència i Unió (Coalició Aranesa-CiU): Maria Pilar Busquets i Medan
* Unitat d'Aran-Partit Nacionalista Aranès (UA-PNA): Emilio Medan Ane

## Resultats

Eleccions al Consell General d'Aran, 20 de maig de 1991 :
| Llista electoral | Llista electoral | Cap de llista | Vots | Vots | Consellers | Consellers |
| Llista electoral | Llista electoral | Cap de llista | Vots (sufragis) | Vots (percentatge) | Consellers (escons) | Consellers (percentatge) |
| | Coalició Aranesa-Convergència i Unió (Coalició Aranesa-CiU) | Pilar Busquets | 1.947 | 50,94 | 7 | 53,85 |
| | Unitat d'Aran-Partit Nacionalista Aranès (UA-PNA) | Emilio Medan | 1.478 | 46,15 | 6 | 30,77 |
| | Partit Popular (PP) | | 203 | 5,31 | 0 | 0 |
| | A.E. Independents de Lairissa (IdL) | | 94 | 2,46 | 0 | 0 |
| Cens electoral | Cens electoral | Cens electoral | 5.197 | 100% |
| Participació | Participació | Participació | 3.851 | 74,10% |
| Vots vàlids | Vots vàlids | Vots vàlids | 3.822 | 99,25% |
| Vots a candidatures | Vots a candidatures | Vots a candidatures | 3.722 | 96,65% |
| Vots en blanc | Vots en blanc | Vots en blanc | 100 | 2,60% |
| Vots nuls | Vots nuls | Vots nuls | 29 | 0,75% |
| Abstenció | Abstenció | Abstenció | 1.346 | 25,90% |

### Resultats per terçó

| Terçó | | | | IdL | Total consellers |
| Arties e Garòs | 1 | 1 | | | 2 |
| Castièro | 3 | 1 | | | 4 |
| Lairissa | 1 | | | 0 | 1 |
| Marcatosa | 0 | 1 | | | 1 |
| Pujòlo | 1 | 1 | 0 | | 2 |
| Quate Lòcs | 1 | 2 | 0 | | 3 |
| Total consellers | 7 | 6 | 0 | 0 | 13 |
| Terçó | | | | IdL |
| Arties e Garòs | 58,78 | 40,20 | | |
| Castièro | 60,39 | 37,32 | | |
| Lairissa | 48,26 | | | 46,77 |
| Marcatosa | 49,55 | 50,00 | | |
| Pujòlo | 42,12 | 38,24 | 11,11 | |
| Quate Lòcs | 39,63 | 44,88 | 14,00 | |
| Total percentatge vot | 50,94 | 38,67 | 5,31 | 2,46 |

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions del 1991 Arxivat 2016-04-24 a Wayback Machine. al web de la Generalitat de Catalunya
# Eleccions al Consell General d'Aran de 2015

Les eleccions per renovar el Consell General d'Aran, format per 13 consellers generals, que elegeixen el Síndic d'Aran, se celebraren el 24 de maig del 2015, coincidint amb les eleccions municipals.

## Candidats

A continuació s'enumeren els candidats a la presidència del Consell General d'Aran, segons els resultats obtinguts:
* Convergència Democràtica Aranesa (CDA): Carles Barrera Sánchez
* Unitat d'Aran-Partit dels Socialistes de Catalunya (UA-PSC): Francés Boya Alòs
* Partit Renovador d'Arties-Garòs (PRAG): José Antonio Bruna Vilanova
* Corròp Quate Lòcs (CQL): Maria Immaculada Maymus Cunillera
* Partit Popular (PP)

## Lemes de campanya

* CDA: Aran, èm era fòrça, èm país (Aran, som la força, som país)
* UA: Per tu, per Aran
* CQL: Toti èm de besonh (Tots som necessaris)

## Resultats

Eleccions al Consell General d'Aran, 24 de maig de 2015 :
| Llista electoral | Llista electoral | Cap de llista | Vots | Vots | Consellers | Consellers | Consellers |
| Llista electoral | Llista electoral | Cap de llista | Vots (sufragis) | Vots (percentatge) | Consellers (escons) | Consellers (percentatge) | Diferència consellers |
| | Convergència Democràtica Aranesa-Partit Nacionalista Aranès (CDA-PNA) | Carlos Barrera | 1.972 | 41,06 | 7 | 53,85 | = |
| | Unitat d'Aran-PSC-Candidatura de Progrés (UA-PSC-CP) | Francés Boya | 2.193 | 45,66 | 5 | 38,46 | = |
| | Partit Popular (PP) | | 178 | 3,71 | 0 | 0 | = |
| | Corròp Quate Lòcs (CQL) | Maria Immaculada Maymus | 177 | 3,69 | 0 | 0 | Nou |
| | Partit Renovador Arties-Garòs (PRAG) | José Antonio Bruna | 130 | 2,71 | 1 | 7,69 | = |
| Cens electoral | Cens electoral | Cens electoral | 6.967 | 100% |
| Participació | Participació | Participació | 4.867 | 69,86% |
| Vots vàlids | Vots vàlids | Vots vàlids | 4.803 | 98,69% |
| Vots a candidatures | Vots a candidatures | Vots a candidatures | 4.650 | 95,54% |
| Vots en blanc | Vots en blanc | Vots en blanc | 153 | 3,14% |
| Vots nuls | Vots nuls | Vots nuls | 64 | 1,31% |
| Abstenció | Abstenció | Abstenció | 2.100 | 30,14% |

### Resultats per terçó

| Terçó | | | | | PRAG | Total consellers |
| Arties e Garòs | 1 | | 0 | | 1 | 2 |
| Castièro | 2 | 2 | 0 | | | 4 |
| Lairissa | 1 | 0 | 0 | | | 1 |
| Marcatosa | 1 | 0 | 0 | | | 1 |
| Pujòlo | 1 | 1 | | | | 2 |
| Quate Lòcs | 1 | 2 | 0 | 0 | | 3 |
| Total consellers | 7 | 5 | 0 | 0 | 1 | 13 |
| Terçó | | | | | PRAG |
| Arties e Garòs | 55,05 | | 5,59 | | 34,57 |
| Castièro | 42,26 | 49,04 | 5,71 | | |
| Lairissa | 49,64 | 44,64 | 3,57 | | |
| Marcatosa | 51,55 | 43,30 | 3,35 | | |
| Pujòlo | 51,42 | 44,66 | | | |
| Quate Lòcs | 24,69 | 55,70 | 1,72 | 14,52 | |
| Total percentatge vot | 41,06 | 45,66 | 3,71 | 3,69 | 2,71 |

## Referències

* ↑ «Resultats - Eleccions al Consell General d'Aran». Arxivat de l'original el 18 de juny 2015. [Consulta: 18 juny 2015].
# Enrico David

Enrico David (Ancona, 1966) és un artista resident a Londres i Berlín. Treballa en la pintura, el dibuix, l'escultura i la instal·lació, a vegades fent servir tècniques artesanals tradicionals. En la dècada de 1990 va ser aclamat per crear retrats brodats monumentals usant teles cosides, que sovint començaven com a dibuixos i collages de revistes de moda. Durant els últims anys, David es va centrar en l'escultura en una varietat de mitjans de comunicació i va tornar als mètodes més tradicionals de la pintura. Els seus treballs més recents inclouen retrats a gran escala amb profund significat psicològic. El dibuix segueix sent un element important de la seva pràctica.
David va estudiar al Central Saint Martins de Londres i des de llavors ha exposat la seva obra en galeries i museus de tot Europa. El 2012 va muntar la seva primera exposició individual a la ciutat de Nova York, Head Gas, organitzat pel New Museum. La seva primera exposició individual en una galeria de Nova York, Nerve Ending, va ser presentada per la Galeria Michael Werner. Entre les exposicions individuals en museus, destaquen Repertorio Ornamentale, Fondazione Beviliacqua La Masa, Venècia (2011); How Do You Love Dzzzzt by Mammy?, Museu d'Art Contemporani, Basilea (2009); Bulbous Marauder, Museu d'Art de Seattle (2008); i Ultra Paste, ICA London (2007). Una important instal·lació, Spring Session Men, va ser inclosa en l'exposició col·lectiva Secret Societies, organitzada per la Schirn Kunsthalle Frankfurt i el CAPC Museu d'Art Contemporani de Bordeus. David va ser nominat al premi Turner el 2009. La Galeria Michael Werner representa Enrico David a Nova York i Londres.

## Referències

* 1 2 «Enrico David Biography». Michael Werner Gallery.
* ↑ «Enrico David». Saatchi Gallery.
* 1 2 «Enrico David: Head Gas». New Museum. Arxivat de l'original el 2012-01-22.

## Enllaços externs

* Pàgina d'Enrico David al web de la Galeria Michael Wener (anglès)
* New Museum Arxivat 2012-01-22 a Wayback Machine. (anglès)
* Dan Fox reviews Enrico David's exhibition at ICA London, Frieze Magazine Online, 2007 Arxivat 2012-01-22 a Wayback Machine. (anglès)
# Enrico Dante

Enrico Dante (Roma, Itàlia, 5 de juliol de 1884 – Roma, 24 d'abril de 1967) va ser un cardenal italià de l'Església catòlica.
Dante va començar els seus estudis a París i després es va traslladar al Col·legi Capranica de Roma. Després, el va assistir a la Pontifícia Universitat Gregoriana, on es va doctorar en filosofia, teologia, dret canònic i dret civil. També va obtenir un diploma de advocat rotal per part de Tribunal de la Rota Romana.
El 1947 va començar a servir com a Mestre de les Celebracions Litúrgiques Pontifícies. El 25 de gener de 1959 va organitzar el consistori extraordinari que va anunciar el Concili Vaticà II. El 22 de febrer de 1965 fou promogut a cardenal per les seves destacades tasques a l'església catòlica.
Enrico Dante va morir el 24 d'abril de 1967 a Roma, als 82 anys i va ser enterrat a l'església de Sant'Agata dei Goti.

## Referències

* ↑ Commonweal. A Roman Education: A College Kid at the Council Consultat el 30 de maig de 2020 (anglès)
# Esperanza García González

Esperanza García González (Barcelona, 1975) és una advocada i política catalana, diputada al Parlament de Catalunya en la XI Legislatura.
El 2000 es llicencià en dret per la Universitat de Barcelona, especialitzada en dret processal i dret internacional. De 2000 a 2015 ha exercit com a advocada del Col·legi d'Advocats de Barcelona. A les eleccions al Parlament de Catalunya de 2006 va col·laborar en la campanya de Ciutadans degut a les seves simpaties amb Albert Boadella, Arcadi Espada o Francesc de Carreras. Amb aquest partit fou candidata a l'alcaldia de Barcelona a les eleccions municipals de 2007. Col·labora assíduament com a opinadora a El Periódico de Catalunya, Ràdio Nacional d'Espanya, Televisió Espanyola, TV3, la SER i RAC1. És membre de Societat Civil Catalana.
Tanmateix, el 2010 abandonà Ciutadans per ingressar al Partit Popular, amb el que ha estat escollida diputada a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2015 com a número quatre de la llista del partit.

## Referències

* ↑ Candidatos para las Elecciones Municipales al Ayuntamiento de Barcelona, 20 Minutos, 5 de març de 2007
* ↑ Fitxa del Parlament de Catalunya
* ↑ Esperanza García: de candidata de Ciutadans a Barcelona el 2007 a número quatre d'Albiol el 27-S ara.cat, 20 d'agost de 2015
# Erik Reger

Hermann Dannenberger (Bendorf, Renània-Palatinat, 1893 — Viena, 1954) va ser un escriptor alemany conegut amb el sobrenom d'Erik Reger. Fortament marcat per la Primera Guerra Mundial destaca com a assagista i novel·lista. La seva obra Union der festen Hand analitza la complicitat de la indústria del seu país amb el nacionalisme militarista alemany. Dona nom al Premi Erik Reger establert pel Land de Renània-Palatinat.

## Obres

* Union der festen Hand (‘Unió de la mà ferma’, 1931),
* Strom (‘Vaixells en el riu’, 1933)
* Heimmeh nach der Hölle (‘Enyorança de l'infern', 1936)
* Urbans Erzählbuch (‘Llibre de contes d'Urban', 1943)

## Referències

* ↑ «Erik Reger». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Erik Pontoppidan

    Aquest autor és citat en taxonomia animal amb el nom «Pontoppidan».
Erik Pontoppidan, nascut el 24 d'agost del 1698 a Århus i mort el 20 de desembre del 1764 a Bergen, fou un teòleg i ornitòleg danès.
Estudià teologia a la Universitat de Copenhaguen. Fou tutor de diversos noble, cosa que li permeté viatjar per Europa. Posteriorment, esdevingué un dels professors del rei.
El 1738 començà a ensenyar teologia a Copenhague i esdevingué bisbe de Bergen el 1745.
Encara que gran part de la seva obra fou teològica, publicà nombroses obres sobre zoologia. Fou amic de Morten Thrane Brünnich (1737-1827), considerat el fundador de la zoologia danesa.
A la seva Història natural de Noruega parlà notablement del llegendari Kraken.

## Bibliografia parcial

* Theatrum Daniae veteris et modernae. Bremen 1730.
* Kurzgefaßte Reformations-Historie der dänischen Kirche. Lübeck 1734.
* Kort Forestilling af de store Velgierninger. Kopenhagen 1736.
* Marmora Danica selectiora sive Inscriptionum. Kopenhagen 1739-41.
* Gesta et vestigia Danorum extra Daniam. Preuss, Leipzig, Kopenhagen 1740/41.
* Annales ecclesiæ danicæ diplomatici. Möller, Kopenhagen 1741-52.
* Ein paar erweckliche Predigten vom Elend des irdischen Lebens und wie demselben möge geholfen werden. Kothert, Bergen 1749.
* Glossarium norvagicum. Kothert, Bergen 1749.
* Det forste Forsorg paa Norges Naturlige Historie. Kopenhagen 1752.
* Erich Pontoppidans ... Versuch einer natürlichen Historie von Norwegen. Mumme, Kopenhagen, Flensburg 1753-69.
* Erich Pontoppidans ... Erbauliche Hirtenbriefe, welche er an die Priesterschaft des Bergischen Stifts geschrieben. Berger & Boedner, Rostock 1754.
* Menoza. Kopenhagen 1754.
* The natural history of Norway. Linde, London 1755.
* Erich Pontoppidans unvorgreifliche Bedenken über die natürliche Ursache der vielen und starken Erdbeben und des ungewöhnlichen Wetters, welches man seit einiger Zeit sowohl in als außer Europa vernommen hat. Pelt, Kopenhagen 1757.
* Erich Pontoppidans Kraft der Wahrheit, den atheistischen und naturalistischen Unglauben zu besiegen. Pelt, Kopenhagen 1759.
* Eutropii Philadelphi Oeconomiske Balance. Godiche, Kopenhagen 1759.
* Menoza, welcher die Welt umhergezogen, Christen zu suchen. Kopenhagen 1759.
* Sannleiki Gudhraedslunnar. 1759.
* Origines Hafnienses eller den kongelige Residentz-Stad Kiøbenhavn, forestillet i sin oprindelige Tilstand. Godiche, Kopenhagen 1760.
* Den Danske Atlas eller Konge-Riget Dannemark. Kopenhagen 1763-81.
* Erich Pontoppidans kurzgefaßte Nachrichten, die Naturhistorie in Dänemark betreffend. Rothe & Profft, Kopenhagen 1765 (p.m.).
* Erich Pondoppidans schrift- und vernunftmäßige Abhandlung von der Unsterblichkeit menschlicher Seelen, von deren Befinden in dem Tode, von deren Zustand gleich nach dem Tode, bis an das jüngste Gericht. Rothe, Kopenhagen 1766 (p.m.).
# Esquizòfors

Els esquizòfors (Schizophora) són un infraordre de dípters ciclorrafs que conté 78 famílies. La secció es divideix en dos parvordres, Acalyptratae i Calyptratae.

## Característiques

La característica definidora del esquizòfors és la presència d'una estructura especial utilitzada per ajudar a la mosca adulta emergent q sortir del pupari; aquesta estructura és un sac membranós inflable anomenat ptilinum que sobresurt de la cara, per sobre de les antenes. L'inflament del ptilinum (utilitzant hemolimfa en comptes d'aire) crea una pressió al llarg de la línia de debilitat del pupari, que després s'obre al llarg de la costura per permetre que l'adult escapi. Quan l'adult emergeix, el líquid es retira, el ptilinum s'esfondra, i la membrana es retreu completament a l'interior del cap. No obstant, a la cara queda una sutura gran en forma de "V" invertida, i el nom "Schizophora" ("portador de sutura") deriva d'aquesta sutura frontal.

## Història natural

En contrast amb els ous d'altres artròpodes, la majoria dels ous d'insectes són resistents a la sequera, ja que a l'interior del corion matern es desenvolupen dues membranes addicionals a partir del teixit embrionari, l'amnios i la serosa. Aquesta serosa segrega una cutícula rica en quitina que protegeix l'embrió contra la dessecació. Però en els esquizòfors, la serosa no es desenvolupa, per això aquestes mosques han de pondre en llocs humits, com ara la matèria orgànica en descomposició.

## Taxonomia

Segons Pape et al. la taxonomia dels esquizòfors no està resolta, ja que un dels parvordres en què es divideix (Acalyptratae) és parafilètic:
* Parvordre Acalyptratae Macquart, 1835*
** Superfamília Carnoidea Newman, 1834
** Superfamília Ephydroidea Zetterstedt, 1837
** Superfamília Lauxanioidea Macquart, 1835
** Superfamília Nerioidea Westwood, 1840
** Superfamília Opomyzoidea Fallén, 1820
** Superfamília Sciomyzoidea Fallén, 1820
** Superfamília Sphaeroceroidea Macquart, 1835
** Superfamília Tanypezoidea Róndani, 1856
** Superfamília Tephritoidea Newman, 1834
* Parvorder Calyptratae Robineau-Desvoidy, 1830
** Superfamília Hippoboscoidea Samouelle, 1819
** Superfamília Muscoidea Latreille, 1802
** Superfamília Oestroidea Leach, 1815

## Referències

* 1 2 Pape, T., Blagoderov, V., & Mostovski, M. B. (2011). Order Diptera Linnaeus, 1758. Animal biodiversity: An outline of higher-level classification and survey of taxonomic richness. Zootaxa, 3148(237), 222-229.
* ↑ Jacobs, CG; Rezende, GL; Lamers, GE; van der Zee, M. «La serosa extraembrioniana protegeix l'ou d'insectes contra la dessecació». Proceedings of the Royal Society - Series biològiques, 280, 1764, 2013, pàg. 20131082. DOI: 10.1098 / rspb.2013.1082. PMID: 23782888.