OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# József Tóth (1951)

József Tóth (Mosonmagyaróvár, 2 de desembre de 1951 - 11 d'agost de 2022) fou un futbolista hongarès de la dècada de 1980.
Fou 56 cops internacional amb la selecció de futbol d'Hongria amb la qual participà a la copa del Món de futbol de 1978 i a la copa del Món de futbol de 1982.
Pel que fa a clubs, destacà a Pécsi i Újpesti Dózsa.

## Referències

* ↑ József Tóth Statistics Arxivat 2015-08-03 a Wayback Machine. FIFA. Retrieved 4 February 2010.
* ↑ planetworldcup.com: Hungary's squad for 1978 World Cup
* ↑ planetworldcup.com: Hungary's squad for 1982 World Cup
* ↑ József Tóth (1951) a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Ki kicsoda a magyar sportéletben?, III. kötet (S–Z). Szekszárd, Babits Kiadó, 1995, 233. o., ISBN 963-495-014-0 (hongarès)
* ↑ Rejtő László–Lukács László–Szepesi György: Felejthetetlen 90 percek (Sportkiadó, 1977) ISBN 963-253-501-4 (hongarès)
# Jueus algueresos

Els Jueus algueresos conformaren la segona més rica i important comunitat jueva de Sardenya de l'edat mitjana, després de la de Càller; disposaren de sinagoga, edificada el 1381, i cementiri, construït el 1383, que foren ampliats els segles successius.
Entre els segles xiv i xv, els jueus de l'Alguer gaudiren d'àmplies llibertats i contribuïren decisivament al desenvolupament econòmic i cultural de la ciutat. Entre els seus membres destaca la família Carcassona i entre les edificacions que s'hi relacionen hi ha la Torre del Portal o dels jueus construïda al port a expenses de les comunitats de l'Alguer i Càller el 1360.
Per la seva importància per a la Corona d'Aragó, els jueus de l'Alguer gaudiren d'immunitat front a distintes disposicions antijueves fins al decret d'expulsió dels jueus l'any 1492. A l'Alguer només hi restaren els Carcassona, que optaren per la conversió.

## Referències

* ↑ Murgia, Carmelo. «La juharia di Alghero» (en italià). Storie di Alghero, 25-05-2016. [Consulta: 6 juny 2021].
* ↑ Spano, Federico. «Vita e segreti degli ebrei catalani» (en italià). La Nuova, 14-06-2011. [Consulta: 6 juny 2021].

## Bibliografia

* Tasca, Cecilia «La comunità ebraica di Alghero tra '300 e '400» (en italià). Revista de l'Alguer, 1, 1, 1990, pàg. 141–166.
* Annie Sacerdoti, Guida all'Italia ebraica, Marietti, Genova 1986
# Joshua Christian Kojo King

Joshua Christian Kojo King (15 de gener de 1992) és un futbolista professional noruec que juga com a davanter pel Fenerbahçe SK turc i per l'equip nacional noruec.

## Referències

* ↑ «7. Joshua King». watfordfc.com. [Consulta: 16 gener 2022].
# Julián David Arredondo Moreno

Julián David Arredondo Moreno (Ciudad Bolívar, Antioquia, 30 de juliol de 1988) és un ciclista colombià, professional des del 2012. Actualment corre a l'equip Nippo-Vini Fantini. Els seus bons resultats el 2013, amb victòries a la general del Tour de Langkawi i Kumano, i la segona posició a la Volta al Japó, li van servir per a guanyar la general de l'UCI Àsia Tour. Així mateix, aquests resultats li van obrir les portes al Trek Factory Racing, de l'UCI World Tour de cara al 2014.

## Palmarès

* 2006
** Campió de Colòmbia en ruta júnior
* 2010
** 1r al Gran Premi Folignano
** 1r a la Coppa Varignana
* 2012
** Vencedor d'una etapa al Volta al Japó i 1r de la classificació de la muntanya
* 2013
** 1r a l'UCI Àsia Tour
** 1r al Tour de Langkawi i vencedor d'una etapa
** 1r al Tour de Kumano i vencedor d'una etapa
* 2014
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia i 1r del Gran Premi de la muntanya
** Vencedor de 2 etapes al Tour de San Luis

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2014. 61è de la classificació general. 1r del Gran Premi de la muntanya i de la Combativitat

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2014. Abandona (15a etapa)

### Resultats al Tour de França

* 2015. 124è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Arredondo gana el Tour de Langkawi». Marca, 02-03-2013 [Consulta: 19 març 2014].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Julián Fernández Navarrete y Jiménez de Tejada

Julián Fernández de Navarrete y Jiménez de Tejada (Ábalos, 16 de febrer de 1767 – València, 20 d'abril de 1820) va ser un hisendista i polític espanyol.

## Biografia

Era un aristòcrata de La Rioja, fill de Francisco Fernández de Navarrete Ramírez de la Piscina y Argaiz i de Catalina Ximénez de Tejada y Argaiz de la casa comtal de Tejada i net patern de Martín Fernández de Navarrete, cavaller de l'Orde de Calatrava. Va estudiar Humanitats i Dret, desenvolupant després la carrera administrativa com a primer tresorer de l'Exèrcit a Ceuta en 1796, després a la Corunya en 1797, i finalment a Aragó fins a 1808. En la Guerra del francès va ser nomenat intendent del Segon Exèrcit per la Junta de Cadis, tresorer general i intendent general de l'Exèrcit. Va formar part de la Junta Suprema Central durant la Guerra del francès, designat el 24 d'agost de 1813 secretari de despatx d'Hisenda, càrrec que va ocupar fins a maig de 1814. Després de la guerra va continuar sent tresorer general des de 1816 a 1818.

## Referències

* ↑ Colección legislativa de España: Volum 2, p. 789
* ↑ Guía o estado general de la Real Hacienda de España, VI

## Bibliografia

* Diccionario biográfico español. Real Academia de la Historia
# Julián Garcés

Julián Garcés, O.P. (1452, Munébrega, Aragó - † 7 de desembre de 1541) fou un sacerdot dominic espanyol, primer bisbe de Nova Espanya i primer de la diòcesi de Tlaxcala, el 1525, i després de la diòcesi de Yucatán. Ocupà el càrrec de bisbe entre el 13 d'octubre del 1525 fins a la seva mort.
Va fer la professió al convent de Calatayud, estudià a les universitats de Salamanca i París. Ensenyà teologia al convent de Saragossa, on aconseguí el títol de mestre. Després estudià a París filosofia, teologia i llatí. Fou predicador de Carles V.
Fou nomenat bisbe de la nova diòcesi de Tlaxcala, a Nova Espanya, per cèdula reila de 6-IX-1527. Garcés fou proposat pels consellers eclesiàstics de Carles V. El 1525 el papa Climent VII el nomenà bisbe. A la carta rebuda el papa li comunicà: "Us concedim a vós i als bisbes que el succeiran, que no us feu dir bisbe de Santa Maria (dels Remeis o de Yucatán), sinó de Tenuxtitlán i de les altres terres que són mencionades".
Garcés va escollir la ciutat de Tlaxcala com a seu episcopal. Malgrat la seva edat, 73 anys, no dubtà a posar-se en camí cap a les Índies, prenent possessió de la seu dos anys després. En el temps que estigué al capdavant del bisbat, destacà per la cura en la protecció dels indis, així com en l'erecció de temples i serveis d'assistència. Fruit d'aquesta empresa fou l'edificació d'un hospital al camí de Veracruz a Mèxic i el temple catedral de Puebla de los Ángeles, nom que adoptà després la seva diòcesi.
# Juan Carlos Pérez Gómez

Juan Carlos Pérez Gómez (Mutriku, 28 de maig de 1958) és un músic basc conegut per ser el cantant i guitarrista del grup Itoiz. Els darrers anys ha treballat com a cantant en solitari i compositor.
Després d'estudiar a l'escola municipal de música, es va llicenciar en Dret a la Universitat de Deusto, i en aquells anys, dècada del 1970, va començar la seua trajectòria musical, primer amb el grup Indar Trabes, i després amb Itoiz (1978-1988). Alhora, va aprofundir en els seus estudis de música a Bilbao i va començar a fer treballs per a la televisió el 1984.

## Discografia
### Amb Itoiz

* Itoiz (1978)
* Ezekiel (1980)
* Alkolea (1982)
* Musikaz blai (1983)
* Espaloian (1985)
* Nobela beltza (1985)
* Ambulance (1987)
* eremuko dunen atzetik dabil... (1988)
* Itoiz 1978-1988 (2000)
* Itoiz-Antologia 1978-1988 (2008)

### En solitari

* Flannery eta bere Astakiloak (Elkar, 1986)
* Poliren Kantak (Elkar, 1988)
* Atlantic River (Elkar, 1994)
* Hau berua (Elkar, 1996)
* Ikaro (Elkar, 2000)
* Hiriko istorioak - JC Pérez Live (Elkar, 2006)
* Itoiz Suite, amb la Orquestra Simfònica de Bilbao (Brian's Records, 2009)

## Referències

* ↑ «Juan Carlos Perez: «Itoiz-en lehenengo letrak barregarriak dira»» (en basc). [Consulta: 26 maig 2024].
* ↑ «Pérez Gómez, Juan Carlos - Auñamendi Eusko Entziklopedia» (en castellà). [Consulta: 26 maig 2024].
# Juncosa (Reus)

Juncosa és un barri del municipi de Reus, al Baix Camp.
Es tracta d'una sèrie de blocs a la part oriental de Reus, passat el Barri Fortuny, construïts per Josep Juncosa Bellmunt (conegut futbolista) i el seu soci el Sr. Cabello Rico. Es van iniciar al tros del Torroja, cap a l'any 1970. Arriben fins al mas del Casagualda i gairebé enllacen amb les parcel·les Cases. Els blocs eren coneguts amb el nom de «Juncosa-Cabello» i avui, donat el creixement de la zona, són simplement uns edificis més que conformen el barri Juroca (Blocs Juncosa i parcel·les Roca), que arriben fins al carrer d'Astorga. El barranc de l'Escorial hi passa per sota.
Al tros del Torroja, Josep Juncosa hi havia reconstruït una casa de dos pisos sobre l'antic mas, amb una placeta amb moreres i una gran bassa. També hi havia una casa pels masovers, galliners i magatzems, i arbres fruiters amb terres de cultiu. Al construir-se els blocs tot va desaparèixer.

## Referències

* ↑ Amigó, Ramon. Materials per a l'estudi dels noms de lloc i de persona, i renoms, del terme de Reus. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1988, p. 299. ISBN 8486387655.
* ↑ Sardà Ferran, Jordi (et al.) (eds.). Fets urbans: guia d'arquitectura de Reus 05: camí de Salou. Reus: l'Ajuntament; COAC, 2024, p. 12. ISBN 9788409559343.
# Jupiaba pirana

Jupiaba pirana és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,4 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Tapajós.

## Referències

* ↑ Zanata A. M. 1997. Jupiaba, um novo gênero de Tetragonopterinae com osso pélvico em forma de espinho (Characidae, Characiformes). Iheringia, Ser. Zool., Porto Alegre. Núm. 83. 99-136.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Zanata, A. M. 1997. Jupiaba, um novo gênero de Tetragonopterinae com osso pélvico em forma de espinho (Characidae, Characiformes). Iheringia, Série Zoologia (Porto Alegre) Núm. 83: 99-136.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Khàrovsk

Khàrovsk (en rus: Харовск) és una ciutat de l'óblast de Vólogda, a Rússia, que el 2017 tenia 9.185 habitants. És la seu administrativa del districte rural homònim.

## Referències

* ↑ Данные переписи 2002 года: таблица 2С. М.: Федеральная служба государственной статистики, 2004.
* ↑ Plantilla:Закон Вологодской области от 6 декабря 2004 № 1109-ОЗ
# Kingersheim

Kingersheim (en alsacià Kíngersche) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2007 tenia 12.098 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 5.612 | 5.925 | 7.928 | 9.655 | 11.258 | 11.961 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Joseph Spiegel | PS |
# Kubadhiyan

Kubadhiyan o Kuwadhiyan fou una petita província de l'edat mitjana situada a la riba dreta de l'Oxus. La capital homònima d'aquesta província, era la població principal del territori i li donava nom. El formava la conca del Kubadhiyan, modern riu Kafirnihan que venia de les muntanyes Buttaman i desaiguava a l'Oxus. Tenia a l'oest el Caghaniyan, i a l'est el Wakhsh i Khuttal; normalment depenia del Khuttal. Modernament està situada al Tadjikistan.
Ja l'esmenta el pelegrí budista xinès Hiuen-Tsang amb el nom de Kio-ho-yen-ba. Al segle X el geògraf àrab Ibn Hàwqal dona a la ciutat el nom alternatiu de Fazz, però no el segueix al-Mukaddasi. Era una vila fortificada però més petita que Tirmidh; al nord tenia les fortaleses de Washgird i Shuman que defensaven el territori contra tribus de saquejadors de les muntanyes Buttaman, especialment els kumidjis. Ibn Hàwqal diu que estava ben defensada i que hi havia un agent samànida (sahib-barid, agent de comunicacions i d'informació); exportava safrà i roja (una planta les arrels de la qual servien per tintar).
Dels samànides va passar als gaznèvides amb Caghaniyan i Khuttal, i després als seljúcides. Probablement al segle xii apareix com a dependència del govern de Balkh; sota els timúrides va estar sota dependència d'Herat.

## Referències

* 1 2 3 Mesopotamia, Persia, and Central Asia, per Guy Le Strange (visió limitada i text complet

## Bibliografia

* Enciclopèdia de l'Islam, en concret aquí
# L'Aiguadora

L'Aiguadora, també anomenada Mossa del cànter, és una escultura urbana situada sobre una font a la plaça de Gabriel Miró de la ciutat d'Alacant (País Valencià).
És obra de l'escultor alacantí Vicente Bañuls, qui es va inspirar en una jove de 17 anys anomenada Susana Llaneras Rico, i va finalitzar l'obra en 1918, el mateix any en què es va col·locar al seu emplaçament actual amb la finalitat de substituir un col·lector d'aigua.
El conjunt està format per una jove en un pedestal abocant aigua sobre un faune, acompanyada d'uns xiquets.

## Referències

* 1 2 3 «MI MARAVILLOSA AGUADORA». [Consulta: 7 maig 2020].
# Kannus

Kannus (Kannus és el nom suec) és una ciutat de Finlàndia fundada el 1859, pertany a la província administrativa de Finlàndia Occidental i a la regió d'Ostrobòtnia Central.
# Kerivoula kachinensis

Kerivoula kachinensis és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. Viu a Laos, Myanmar, Tailàndia i el Vietnam. El seu hàbitat natural són boscos, tant caducifolis com perennes. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Bates, P.; Francis, C. Kerivoula kachinensis. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 4 gener 2009.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Kyen (cràter)

Kyen és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 5,2 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim bantú, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1997.

## Referències

* ↑ «Kyen». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Kyburg (Zúric)

Kyburg és un municipi del cantó de Zúric (Suïssa), situat al districte de Pfäffikon.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Kris

Kris és una pel·lícula sueca de 1946 dirigida i escrita per Ingmar Bergman. La pel·lícula va ser el primer llargmetratge de Bergman com a directora i també va escriure el guió, que es basa en l'obra de ràdio danesa Moderhjertet (traduïda com The Mother Animal, A Mother's Heart, The Mother Creature i The Maternal Instinct) de Cinema de Suècia.

## Argument

Jenny, mestressa d'un institut de bellesa a Estocolm, arriba a una petita ciutat de província per recuperar la seva filla Nelly, de 18 anys, que havia confiat a una altra dona, Ingeborg Johnson, des del seu naixement... Aquesta, qui acaba de descobrir que està greument malalta, viu modestament, d'alguns cursos de piano i llogant una cambra a Ulf, un jove veterinari enamorat de Jenny...

## Repartiment

* Wiktor Andersson: un músic
* Anna-lisa Baude: un client
* Allan Bohlin: Ulf
* Julia Cæsar: la dona de l'alcalde
* Gus Dahlström: un músic
* Ernst Eklund: Oncle Edvard
* Sture Ericson: un músic
* Holger Höglund: un músic
* Svea Holst: Malin
* Ulf Johansson: un músic
* Inga Landgré: Nelly
* Arne Lindblad: l'alcalde
* Dagny Lind: Ingeborg
* Marianne Löfgren: Jenny
* John Melin: un músic
* Stig Olin: Jack
* Dagmar Olsson: un cantant
* Signa Wirff: Tia Jessie

## Referències

* ↑ Vermilye, Jerry. Ingmar Bergman: His Life and Films. Jefferson, North Carolina: McFarland, 2002, p. 51–53. ISBN 0786429593.
# Klemen Lavrič

Klemen Lavrič (Trbovlje, Eslovènia, 12 de juny de 1981) és un futbolista eslovè. Va disputar 25 partits amb la selecció d'Eslovènia.

## Referències

* ↑ National Football Teams
# Klemen Štimulak

Klemen Štimulak (Celje, 20 de juliol de 1990) és un ciclista eslovè, professional des del 2009. Del seu palmarès destaca el campionat nacional en contrarellotge de 2013.

## Palmarès

* 2013
** Campió d'Eslovènia en contrarellotge
* 2014
** 1r al Giro del Medio Brenta

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# L'Agruèra

L'Agruèra, forma resultant de agreu, « boix grèvol » e sufix -èra, escrit antigament Lagruèra, (en francès Lagruère), és un municipi francès, situat al departament d'Òlt i Garona i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució de la població INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1 210 | 1 132 | 1 243 | 1 241 | 1 279 | 1 217 | 1 250 | 1 181 | 1 154 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 1 092 | 1 050 | 896 | 825 | 749 | 781 | 787 | 728 | 679 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 614 | 627 | 598 | 528 | 502 | 467 | 497 | 479 | 479 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 439 | 434 | 379 | 362 | 347 | 318 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1978-2008 | Michel Fourcaud | |
| 2008- | Patricia Richon | |

## Referències

* ↑ Bénédicte Boyrie-Fénié, Dictionnaire toponymique des communes, Lot-et-Garonne, ed. CAIRN e Institut Occitan, Pau, 2012, p. 145
* ↑ forma proposada a gasconha.com Arxivat 2017-12-01 a Wayback Machine..
# Klostret i Sendomir

Klostret i Sendomir (en suec El monestir de Sendomir) és una pel·lícula muda dramàtica sueca del 1920 dirigida per Victor Sjöström, basada en una història breu de Franz Grillparzer de 1828. Fou estrenada al Regne Unit com The Secret of the Monastery. Un any abans es va estrenar una adaptació alemanya, Das Kloster von Sendomir, dirigida per Rudolf Meinert.

## Argument

La part principal de la pel·lícula és explicada en un flashback d'un monjo a dos nobles visitants en el seu camí cap a Varsòvia al segle xvii. Els explica com un poderós comte anomenat Starschensky va governar una vegada Sendomir (Sandomierz), però després d'una intriga en què la seva dona va ser infidel amb el seu propi cosí, va haver d'utilitzar tots els seus recursos per construir el monestir on s'allotgen ara. Al final es revela que el monjo és de fet el mateix Starschensky.

## Repartiment

* Tore Svennberg com el comte Starschensky
* Tora Teje com a Elga
* Richard Lund com a Oginsky
* Renee Björling com a Dortka
* Albrecht Schmidt com a gerent
* Gun Robertson com la filla de Starschensky
* Erik A. Petschler com a noble
* Nils Tillberg com a noble
* Gustaf Ranft com a abat
* Yngwe Nyquist com a Servent
* Axel Nilsson com a frare
* Jenny Tschernichen-Larsson l'esposa del miner del carbó
* Emil Fjellström com a frare

## Vegeu també

* Die Memoiren eines Mönchs (1922)

## Referències

* ↑ «Progressive Silent Film List: The Monastery of Sendomir». Silent Era. [Consulta: 24 març 2013].

## Enllaços externs

* Klostret i Sendomir al Svensk Filmdatabas
# Kloten

Kloten és un municipi del cantó de Zúric (Suïssa), situat al districte d'Andelfingen.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Kristján Eldjárn

    Aquest és un nom islandès. En aquest cas, el segon nom és un cognom. Però a manera usual de referir-se a aquesta persona és pel nom de pila.
Kristján Eldjárn Þórarínsson (Tjörn í Svarfaðardal, Islàndia, 6 de desembre de 1916 - Reykjavík, Islàndia, 14 de setembre de 1982) va ser el tercer president de la República d'Islàndia, entre 1968 i 1980.
Fill de Þórarinn Kr. Edjárn (granger i professor a Tjörn) i Sigrún Sigurhjartadóttir, el 1931 va estudiar en una escola de secundària a Akureyri, la segona ciutat més important d'Islàndia. Es desplaçà a Dinamarca, per estudiar Arqueologia, on es va llicenciar per la Universitat de Copenhaguen, i va ser professor d'islandès a la Universitat de Reykjavík, on va completar un màster el 1944. Al començar la Segona Guerra Mundial, va retornar a Islàndia, fugint de l'ocupació de l'Alemanya nazi. El 1957 va obtenir el doctorat amb un estudi sobre enterraments pagans a Islàndia.
El 1945 passà a treballar al Museu Nacional d'Islàndia i, dos anys després, es va convertir en el seu director, càrrec que va ocupar fins que va guanyar les eleccions presidencials el 1968, enfront del favorit, l'ambaixador Gunnar Thoroddsen (que comptava en el seu moment amb un 70% de la intenció de vot). Finalment, Edjárn va guanyar amb un 65,5% dels vots. Va tornar a ser reelegit el 1972 i el 1976. Però, es va retirar després del seu tercer mandat. Va ser l'últim president a tenir les seves oficines al Alþingishúsið, d'on es va traslladar el 1973. Després de les eleccions de 1980 el va substituir en el càrrec Vigdís Finnbogadóttir.
Va estar casat amb Halldóra Ingólfsdóttir (24 de novembre de 1923 - 21 de desembre del 2008).

## Referències

* 1 2 3 Jakobsson, Sverrir; Halfdanarson, Gudmundur. Historical Dictionary of Iceland. Rowman & Littlefield Publishers, 15 de febrer de 2016, p. 61. ISBN 978-1-4422-6291-1.
* 1 2 3 4 «Kristján Eldjárn». Expresidents. Office of the President of Iceland. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2013. [Consulta: 1r agost 2016].