OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Maika Makovski

Maika Makovski (Palma, 23 d'abril de 1983) és una cantautora, guitarrista i pianista mallorquina amb arrels macedònies i andaluses.
Maika va començar a escriure cançons amb 12 anys i a actuar en directe amb 14. Quan en tenia 15 va guanyar el primer reconeixement professionals en un concurs local amb un jurat format per membres de Sony Music, Rockdelux i Ràdio Nacional d'Espanya. A més, ha guanyat altres premis com ara l'Altaveu Frontera '03, el Balears Sona '02 i l'Eurofest '02 a Macedònia.
Entre 1998 - 2003, la Maika va voltar per diversos països fins a establir-se definitivament a Barcelona on va enregistrar el seu primer àlbum Kradiaw (2005, PAE), que va obtenir crítiques favorables.
Entre 2005 i 2007, la Maika va combinar la vida entre Nova York i Barcelona, fent gires amb artistes de renom com ara Howe Gelb, The Dubliners i the Jayhawks. El seu segon àlbum Kraj so Koferot (2007, Wildpunk Records) presenta un registre més íntim i també va ser aclamat per la crítica i el públic.
L'any 2009, la Maika i el seu grup (David Martínez - bateria, JC Luque - baix i percussions, Xarim Aresté - guitarra, banjo, baix i veus) varen enregistrar 12 noves cançons sota la producció de John Parish. Aquesta nova col·lecció forma l'àlbum Maika Makovski, el primer que va sortir a nivell internacional.
La Maika té múltiples facetes artístiques, les seves pintures i fotografies il·lustren el material discogràfic que treu al mercat.

## Discografia

* Kradiaw (2005)
* Kraj so Koferot (2007)
* Maika Makovski (2010)
* Desaparecer (2011)
* Thank You for the Boots (2012)
* Live - Apolo! (2015)
* Chinook Wind (2016)
* MKMK (2021)

## Guardons

* 2011: Premi UFI
* 2012: Premi Altaveu

## Referències

* ↑ Portela, Lino «Un café con sus fantasmas» (en castellà). EL PAÍS, 06-04-2012.
* ↑ http://www.valladolidwebmusical.org/grabaciones/08/maika_makovski/index.html
* ↑ http://www.metronomemusic.net/index.php?option=com_content&view=article&id=192:maika-makovski&catid=39:musicos&Itemid=96 Arxivat 2011-09-25 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.entertainment-focus.com/news/introducing-maika-makovski Arxivat 2010-02-21 a Wayback Machine.
* ↑ Alex Knott, "Maika Makovski – Thank You for the Boots", Frost Magazine, 13 April 2012
* ↑ info@desvio21.com. «2011» (en castellà), 13-01-2015. Arxivat de l'original el 2017-08-23. [Consulta: 23 agost 2017].
* ↑ La Cobla Sant Jordi guanya un premi Altaveu per la feina d'investigació i divulgació de la música catalana a Ara, 30/8/2012
# Can Tusell

Can Tusell és un barri de Terrassa a l'extrem nord-occidental del districte 6 o del Nord-est, situat a la dreta de la carretera de Matadepera (BV-1221), a la sortida de la ciutat. Té una superfície de 0,14 km² i una població de 2.263 habitants el 2021.
Està limitat al nord per l'avinguda de Lacetània, al sud pel carrer de Roig Ventura, a l'oest per la carretera de Matadepera i a l'est pels carrers de la Tramuntana (més enllà del qual s'estén el polígon industrial Nord) i de Tarragona.
El barri de Can Tusell compta amb una gran diversitat ètnica que caracteritza aquest barri obrer. En ell hi conviuen moltes famílies d'ètnia gitana i famílies provinents del Marroc (així com els seus fills ja nascuts a la ciutat). Un gran exemple d'aquest es mostra a l'escola del barri, l'escola Font de l'Alba, que ja l'any 1995 comptaba amb gairebé un 50% d'alumnat gitano o marroquí. Aquest valor però, ara és encara molt més significatiu.
Depèn de la parròquia de Sant Pau, al barri de Sant Pere Nord. La festa major és el diumenge abans de Sant Joan.
Des del desembre del 2009 compta amb el temple de l'Església Evangèlica Unida de Terrassa, al carrer de Béjar, vora la plaça de Can Tusell. Obra de Carles Ferreter, amb els seus 2.500 m² és el temple protestant més gran de Catalunya i fou inaugurat el 3 de juliol del 2010 per l'expresident dels Estats Units i Premi Nobel de la Pau Jimmy Carter.

## Història

El nom de Can Tusell prové de la masia homònima, situada més avall, en terrenys de l'actual barri de Sant Pere, a la confluència de la carretera de Matadepera amb el carrer Ample, que encara era habitada al final de la dècada del 1950. Als camps de conreu i a les vinyes de més al nord de la masia, l'Institut Català del Sòl de la Generalitat hi va construir, al començament dels anys 80, un polígon d'habitatges que originàriament eren un apèndix de Sant Pere Nord, però que arran de la constitució de l'associació de veïns van anar atorgant a Can Tusell entitat de barri diferenciat.

## Referències

* ↑ «Ajuntament de Terrassa – Anuari estadístic 2021». [Consulta: 14 gener 2022].
* ↑ Utrera, Joaquima «Can Tusell: coexistencia multiétnica» (en castellà). El País [Madrid], 02-06-1998. ISSN: 1134-6582.
* ↑ Terrassa Digital: «Can Tusell compta amb l'església evangèlica més gran de Catalunya»
* ↑ «Terrassa Digital: «Jimmy Carter inaugura el Temple de l'Església Evangèlica de Terrassa»». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 5 juliol 2010].
# Platja de Gavà

La platja de Gavà és una platja urbana del municipi de Gavà (Baix Llobregat) situada darrere del barri marítim de Gavà Mar. És coneguda com la platja de la Pineda, nom que li ve del frondós bosc de pins que s'estén des de l'autovia de Castelldefels fins al marge mateix de la sorra. Limita a llevant amb la platja de l'Estany, a l'alçada del carrer Llançà, i a ponent amb la riera dels Canyars, que la separa de la platja de les Marines. Orientada al sud-sud-est, té una longitud de 2.700 metres i una amplada mitjana de 61 metres, formada per sorra de gra mig, amb un pendent d'entrada a l'aigua moderat. Està flanquejada per una passeig marítim de 2 quilòmetres de longitud, respectuós amb el sistema dunar i amb les pinedes, que va guanyar el premi FAD d'arquitectura exterior l'any 1995. Disposa d'aparcament, bars i restaurants, salvament i socorrisme, diverses zones de joc per a nens i una biblioplatja, així com nombroses rampes d'accés a l'aigua i servei de cadires amfíbies per a persones amb mobilitat reduïda. A l'alçada de l'avinguda del Mar hi ha el monument escultòric 'La Vela', d'Antonio Roselló.
En aquest espai es va executar el primer projecte de recuperació dels sistemes dunars de l'àrea metropolitana de Barcelona. Va ser reconeguda amb el distintiu 'Compromís per la sostenibilitat Biosphere', el març del 2018, per la Diputació i la Cambra de Barcelona, amb l'objectiu de fomentar i reconèixer les bones pràctiques en gestió sostenible del turisme.
L'Agència Catalana de l'Aigua efectua un control quinzenal de la qualitat de l'aigua, durant la temporada de bany, amb el resultat d'excel·lent. Està guardonada amb la Bandera Blava, que reconeix internacionalment la qualitat de l'aigua i serveis.

## Referències

* 1 2 3 «Gavà». Agència Catalana de Turisme.
* 1 2 «Platja de Gavà». Agència Catalana de l'Aigua.
* 1 2 «Platges de Gavà». Ajuntament de Gavà.
* ↑ «Platges de Gavà». Àrea Metropolitana de Barcelona.
* ↑ «96 platges i 24 ports, guardonats amb la Bandera Blava 2023». Generalitat de Catalunya, 04-05-2023.
# Maria Teresa d'Amat i de Lentiscar

Maria Teresa d'Amat de Lentiscar i Gravelosa (? - 1769), fou baronessa de Sant Miquel de Castellar, títol que va del seu germà Fèlix, mort el 1749.
A més del Castell de Castellar, tenia dues cases al carrer de Montcada de Barcelona, on vivia (vegeu casa del Marquès de Castellbell (Barcelona)), i la torre d'Alella que havia comprat el seu pare. No es va casar mai i fer testament a l'any 1767 a on nomena hereu seu, al segon fill del seu cosí Josep d'Amat i de Rocabertí. Morí l'octubre de 1769.

## Vegeu també

* Castell de Castellar
* Senyoria de Castellar

## Referències

* ↑ Mil Anys d'història, Castell de Castellar- Roser Parcerises i Colomer ISBN 978-84-937521-7-0
# Cantó de Mont Agrier

El cantó de Mont Agrier és un cantó francès del departament de la Dordonya, situat al districte de Perigús. Té 11 municipis i el cap és Mont Agrier.

## Municipis

* Cela
* Lu Chapduelh
* Creissac
* Dochac
* Braçac
* Mont Agrier
* Pauçac e Sent Bébian
* Sent Just
* Sent Victor
* Segonzac
* Sent Abre

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1985-1992 | Henri Lacour | RPR |
| 1992-2008 | Michel Debet | PS |
| 2008- | Jeannick Nadal | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 5.029 | 4.625 | 4.425 | 4.280 | 4.169 | 4.334 | 4.622 |
# Sånt händer inte här

Sånt händer inte här (en català seria: "Això no passarà aquí") és una pel·lícula sueca dirigida per Ingmar Bergman, estrenada el 1950.

## Argument

La història està ambientada a Suècia durant la Segona Guerra Mundial. Relata la lluita d'un refugiat tractant d'escapar d'espies comunistes.

## Repartiment

* Signe Hasso: Vera
* Alf Kjellin: Almkvist
* Ragnar Klange: Filip Rundblom
* Edmar Kuus: Leino
* Rudolf Lipp: Skuggan
* Yngve Nordwall: Lindell
* Ulf Palme: Atkä Natas
* Sylvia Täl: Vanja
* Lillie Wästfeldt: Mrs. Rundblom

## Referències

* ↑ «SÅNT HÄNDER INTE HÄR (1950)». BFI. Arxivat de l'original el 3 October 2017.
* ↑ «Sånt Händer Inte Här (1950) - Ingmar Bergman | Cast and Crew». AllMovie.
* ↑ «Sånt händer inte här (This Can't Happen Here/High Tension). 1950. Directed by Ingmar Bergman». www.moma.org.
# Motorola 68010

El processador Motorola MC68010 és un microprocessador de 16/32 bits de Motorola, publicat en 1982. En comú amb la convenció de noms del Motorola 68000, en general és referit com 010 (pronunciat oh-one-oh).
Resol un defecte important de 68000, l'incompliment dels requisit de virtualització de Popek and Goldberg (una instrucció privilegiada, MOVE des de SR, és d'usuari enlloc de supervisor), i afegeix suport per a recuperació en cas d'error d'accés a memoria, implementat en forma d'excepció, possibilitant la implementació de [memòria virtual].
Addicionalment, el 68010 té un "loop mode", considera una mini cau d'instrucció, accelerant els bucles de dues instruccions. En general, el benefici de rendiment sobre 68000 és inferior al 10% a la pràctica.
El 68010 no és 100% programari compatible amb el 68000. La diferència més problemàtica és el format d'algunes excepcions a la pila.
El 68010 podia ser utilitzat amb el 68451 MMU, però els problemes amb el disseny, en particular un 1 clock memory de penalització d'accés. Aquesta configuració impopular va donar lloc a que d'altres proveïdors, tals com Sun Microsystems, fessin servir el seu propi disseny de MMU.
El 68010 mai va ser tan popular com la 68000, donat el poc valor afegit i el increment de cost. La majoria dels venedors interessats en la funcionalitat MMU van esperar al 68020. Es poden trobar en un nombre menor de sistemes Unix, amb la MMU 68451(a la Torch Triple X), o amb una MMU customitzada (com el AT&T UNIX PC, la torre NCR XP i els primers HP9000 com el model 300 i 310) i diverses màquines d'investigació. S'utilitza de vegades com a reemplaçament al 68000, per a donar una mica més de rendiment als ordinadors Amiga i Atari ST, i a la vídeo consola Sega Genesis.
El 68010 té una característica addicional útil per als programadors. El Registre base de vector (VBR) permet enplaçar la base dels vectors d'excepció a una ubicació arbitrària en memoria. Un programa monitor/depurador pot interceptar les interrupcions, i mantenir la capacitat d'activar la demanda, fins i tot si els vectors de memòria baixa són modificats. Al reiniciar el processador, el VBR és zero, mantenint compatibilitat amb 68000.

## Referències

* ↑ CPU World

## Enllaços externs

* 68010 images and descriptions at cpu-collection.de
# Platja de Gradas

La platja de Gradas està situada en el concejo asturià de Cudillero i pertany a la localitat de Oviñana. Forma part de la Costa Occidental d'Astúries i està catalogada com a Paisatge protegit, ZEPA i LIC.

## Descripció

Es tracta d'una platja aïllada en forma de petxina, envoltada de penya-segats extremadament verticals. Per localitzar la platja cal localitzar primer els dos pobles més propers: Oviñana i Riego de Abajo. Cal creuar la localitat de Oviñana fins que s'arribi al far Vidio. Des d'aquest emplaçament es pot albirar el vessant oriental de la platja. Si es vol arribar fins al jaç, cosa gens aconsellable, cal caminar uns 400 m cap a l'est a través de prats plens de tojos i altres arbustos agressius i començar a baixar per un tàlveg bastant perillós però que no acaba a la platja; queden encara uns 50-60 m extremadament difícils pel que es desaconsella la baixada.
La platja no té cap servei i de vegades es veuen alguns pescadors a canya. Resulta certament curiós observar que la morfologia del terreny a un costat o un altre del far, passant de pedregars i difícils accessos amb gran quantitat de penya-segats a platges de sorra, i fàcils accessos.

## Referències

* 1 2 3 «http://sig.magrama.gob.es/93/ClienteWS/Guia-Playas/Default.aspx?nombre=PLAYAS_WEB&claves=DGC.». Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 25 març 2015].
* ↑ Del Río, Alejandro. Nobel. Guía total de las playas de Asturias. Asturias: Nobel, 2013, p. 113. ISBN 978-84-8459-669-1.
# Marathon

«Marathon» té aquests significats:
* Marathon (Florida)
* Marathon (Iowa)
* Marathon (Nova York)
* Marathon (Texas)
* Marathon City, població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin.
* Marathon Man, pel·lícula dirigida per John Schlesinger estrenada el 1976.
* Club Deportivo Marathón, club de futbol de la ciutat de San Pedro Sula, Hondures.
Viccionari
# Cantó de Mont Paun e Menestairòu

El cantó de Mont Paun e Menestairòu és un cantó francès del departament de la Dordonya, situat al districte de Perigús. Té 8 municipis i el cap és Mont Paun e Menestairòu.

## Municipis

* Eschornhac
* Eiguranda e Gardadelh
* Menèsplet
* Mont Paun e Menestairòu
* Lo Pison
* Sent Bertomiu de Belagarda
* Sent Marçau d'Artenset
* Sent Sauvador de la Landa

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1979-1985 | René Birginie | PS |
| 1985-1992 | Jean Lovato | RPR |
| 1992-2004 | Jean-Claude Grégoire | Divers droite |
| 2004- | Jean-Paul Lotterie | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 9.985 | 9.992 | 10.219 | 10.276 | 10.068 | 9.899 | 10.733 |
# Thomas Say

Thomas Say (1787—1834) va ser un naturalista, entomòleg, malacòleg, herpetòleg i carcinòleg estatunidenc. És considerat com el “pare” de l'entomologia descriptiva als Estats Units. La Entomological Society of America manté diverses sèries de publicacions i premis que el commemoren.
Thomas Say era de família quàquera, descendent de John Bartram i de William Bartram.
Es va fer apotecari i naturalista autodidacta. L'any 1816 es trobà amb el naturalista francès Charles Alexandre Lesueur.
Els anys 1819 i 1820, Stephen Harriman Long va dur a terme una exploració de les Rocky Mountains i dels afluents del riu Missouri, amb Say com a zoòleg. Va fer la primera descripció científica d'animals com el coiot i molts d'altres.
El 1823, Say en una altra expedició com a zoòleg visità també la societat utòpica de Robert Owen.

## Algunes obres

* American Entomology, or Descriptions of the Insects of North America, 3 volums, Philadelphia, 1824–1828.
* American Conchology, or Descriptions of the Shells of North America Illustrated From Coloured Figures From Original Drawings Executed from Nature, Parts 1–6, New Harmony, 1830–1834; Part 7, Philadelphia, 1836.
Say aparentment morí a causa de la febre tifoide a l'edat de 47 anys.

## Llegat i honors

Say va descriure més de 1.000 noves espècies de coleòpters, més de 400 espècies d'insectes d'altres ordres i set espècies de serps.
Altres zoòlegs el van commemorar en donar noms a diversos tàxons:
* Dyspanopeus sayi (S. I. Smith, 1869)
* Portunus sayi (Gibbes, 1850) – Portunidae
* Porcellana sayana (Leach, 1820) – cranc
* Lanceola sayana (Bovallius, 1885) – un amfípode dins la família Lanceolidae
* Calliostoma sayanum Dall, 1889
* Diodora sayi (Dall, 1899)
* Oliva sayana Ravenel, 1834
* Sayella Dall, 1885
* Propeamussium sayanum (Dall, 1886)
* Appalachina sayana (Pilsbry in Pilsbry & Ferriss, 1906) – un cargol de terra dins la família Polygyridae
* Pituophis catenifer sayi (Schlegel, 1837)
* Sayornis (Bonaparte, 1854)

## Bibliografia

* John L. Le Conte, The Complete Writings of Thomas Say on the Entomology of North America, two volumes, Baillière Brothers, New York, 1859

## Notes

* ↑ Schmidt, K. P. & D. D. Davis. Field Book of Snakes of the United States and Canada, New York: G.P. Putnam's Sons, 1941
* ↑ Hans G. Hansson. «Charles-Alexandre Lesueur». Biographical Etymology of Marine Organism Names. Göteborgs universitet. [Consulta: 27 novembre 2012].

## Enllaços externs

* Thomas Say (1787–1834), pare de l'entomologia americana, Universitat d'Indiana
* Pomacea paludosa (Say, 1829)
# Mondo (Txad)

Mondo és una sotsprefectura i capital del departament de Wadi-Bissam, que forma part de la regió de Kanem, a Txad. L'aeroport més proper a la població és l'aeroport de Ngouri, que està a uns 26 km a l'oest.
Actualment, el grup ètnic Tunjur només roman en pocs llocs en petits grups com ara Mondo. De fet, Mondo és l'únic lloc on hi ha presència d'aquesta ètnia en tota la regió de Kanem.

## Referències

* ↑ «TABLEAU DES CODES DES CIRCONSCRITIONS» (pdf) (en francès). Ministère de l'Intérieur – INSEED, 01-04-2008. Arxivat de l'original el 2011-03-04. [Consulta: 22 juliol 2020].
* ↑ «Maps, Weather, and Airports for Mondo, Chad». [Consulta: 24 juliol 2020].
* ↑ Decalo, Samuel.. Historical dictionary of Chad. Scarecrow, 1997. ISBN 0-8108-3253-4.
# Polyeucte (Gounod)

Polyeucte és una òpera en cinc actes amb música de Charles Gounod i llibret en francès de Jules Barbier i Michel Carré, basada en l'obra sobre Polieucte de Melitene de Pierre Corneille. El llibret és més fidel a la seva font que Les martyrs, l'adaptació de Scribe per a Donizetti, i Gounod confiava a expressar "els poders desconeguts i irresistibles que el Cristianisme ha divulgat entre la Humanitat". El tema va ocupar Gounod durant deu anys. Un retard inicial va ser causat per un incendi que va destruir el teatre de l'Òpera de París, la Salle Le Peletier, l'octubre de 1873. Un altre ulterior retard es va deure al fet que el primer esborrany va romandre en mans d'una gelosa Georgina Weldon quan ell va marxar a Anglaterra el 1874, i el compositor va haver de recórrer a una demanda abans de resignar-se a recompondre l'obra de memòria. Finalment es va estrenar en el nou teatre de l'Òpera, el Palais Garnier el 7 d'octubre de 1878 però va ser un fracàs, "la pena de la meva vida" i va tancar després de 29 representacions. L'ària de Polyeucte Source délicieuse de vegades se sent en concert.

## Referències

* ↑ Huebener, p. 215
* ↑ Huebener, p. 217
* ↑ Harding, p. 199

## Bibliografia

* Harding, James, Gounod, Stein & Day, 1973
* Huebener, Steven The Operes of Gounod Oxford, 1990 ISBN
# Marathon (Texas)

Marathon és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 455 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Marathon tenia 455 habitants, 198 habitatges, i 126 famílies. La densitat de població era de 33,5 habitants/km².
Dels 198 habitatges en un 24,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,5% hi vivien parelles casades, en un 8,1% dones solteres, i en un 35,9% no eren unitats familiars. En el 32,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,3 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,1% tenia menys de 18 anys, un 9,2% entre 18 i 24, un 17,1% entre 25 i 44, un 33,2% de 45 a 60 i un 19,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 108,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.273 $ i la renda mediana per família de 27.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 22.500 $ mentre que les dones 20.938 $. La renda per capita de la població era de 17.884 $. Aproximadament el 13,2% de les famílies i el 23,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Marathon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Marathon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
Viccionari
# Mabel's Dramatic Career

Mabel's Dramatic Career és una pel·lícula muda estatunidenca dirigida per Mack Sennett, i protagonitzada per Mabel Normand, Mack Sennet i Ford Sterling. Es va estrenar el 8 de setembre de 1913.

## Argument

Mack (Mack Sennet) és un pagesot que s'ha enamorat de la criada (Mabel Normand) que la seva mare (Alice Davenport) ha contractat perquè l'ajudi. Per mostrar-li el seu amor li dona un anell. La mare els sorprèn en aquell moment, manifesta estar en contra i envia Mabel a treballar a la cuina. Poc després, una «noia de ciutat» (Virginia Kirtley) amb uns aires sofisticats els visita. Mack s'hi mostra de sobte molt més interessat, per a satisfacció de la mare i terror de Mabel que quan intenta aturar el galanteig se la fa fora de l'habitació. Mack surt un moment a buscar-la i li demana que li torni l'anell. Mabel s'enfada i el persegueix a ell i la noia amb un bastó fins que és acomiadada. Llavors abandona la casa i se'n va cap a Hollywood, per recomençar la seva vida.
Un cop Mabel és fora, Mack demana a la noia de casar-s'hi, i ella se'n riu d'ell. La fa fora i després mira una fotografia que té de Mabel, conscient que l'ha perdut. A la ciutat, Mabel passa per davant dels «Kinometograph Keystone Studios», on Ford Sterling estrangula una noia al llit davant la càmera. Mabel intenta que la contractin com a actriu. El productor i el director no creuen que tingui gaires habilitats com a actriu, però Ford sembla interessat. Els convenç de contractar-la.
Han passat uns quants anys i Mack fa una visita a la ciutat. Passa per davant d'un nickelodeon i veu la imatge de Mabel en un pòster de la pel·lícula «At twelve o'clock». Decideix pagar i entrar. S'asseu i s'emociona quan Mabel apareix a la pantalla. L'home assegut al seu costat (Roscoe «Fatty» Arbuckle), intenta calmar-lo, ja que Mack no sembla diferenciar el que passa a la pantalla i la realitat. Mack es posa frenètic quan Ford Sterling, en el paper de malvat, amenaça Mabel i l'estrangula. Mack treu la seva pistola i comença a disparar la pantalla, i el públic, el projeccionista i la pianista es dispersen.
Mack es vol venjar i busca l'home que ha vist a la pantalla per matar-lo. El veu just en el moment que entra a casa seva i mira per la finestra. Està amb dos nens petits i tot seguit i entra Mabel amb una tercera i besa Ford i els nens. Evidentment estan casats i feliços junts. Mack, que no sap què fer, els apunta amb la seva pistola, però un veí de planta alta evita la tragèdia en abocar-li una palangana d'aigua bruta per sobre.

## Repartiment

* Mabel Normand (Mabel)
* Mack Sennett (Mack)
* Ford Sterling (villà - marit de Mabel)
* Alice Davenport (mare de Mack)
* Virginia Kirtley (rival de Mabel)
* Charles Avery (granger)
* Roscoe Arbuckle (espectador en el cinema)
* Billy Jacobs (fill de Mabel)
* Els Keystone Cops

## Referències

* ↑ Taibo, Paco Ignacio. La risa loca: enciclopedia del cine cómico (en castellà). UNAM, 2005, p. 44. ISBN 9789703504039.
* ↑ «Mutual Releases». Reel Life vol. III num 1, 20-09-1913, pàg. 32.

## Enllaços externs

* Pel·lícula completa a Youtube