OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Kauko Pekuri

Kauko Pekuri (Kuortane, 16 de desembre de 1912 - 5 de juny de 1998) fou un atleta finlandès, especialista en curses de mig fons i de fons que va competir entre la dècada de 1930 i la de 1940.
El 1938 va prendre part al Campionat d'Europa d'atletisme, on va guanyar una medalla de bronze en els 5.000 metres. Va finalitzar rere el també finlandès Taisto Mäki i el suec Henry Jonsson.
A nivell nacional guanyà cinc campionats nacionals entre 1938 i 1944: un en els 5.000 metres, un en els 10.000 metres i tres en el camp a través.

## Millors marques

* 1.500 metres. 3' 52.5" (1938)
* 3.000 metres obstacles. 9' 07.4" (1939)
* 5.000 metres. 14'18.8" (1939)
* 10.000 metres. 30' 10.6" (1939)

## Referències

* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 22 abril 2020].
* ↑ «National Outdoor 5000m Championships for Finland». [Consulta: 24 abril 2020].
* ↑ «National Outdoor 10,000m Championships for Finland». [Consulta: 24 abril 2020].
* ↑ «National Crosscountry Champions for Finland». [Consulta: 24 abril 2020].
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 24 abril 2020].
# Kelly Kryczka

Kelly Kryczka (Calgary, Alberta, Canadà, 8 de juliol de 1961) és una nedadora canadenca de natació sincronitzada retirada que va arribar a ser subcampiona olímpica a Los Angeles 1984 en el concurs per duos.

## Carrera esportiva

* Al Campionat Mundial de Natació de 1982 celebrat a Guayaquil, va guanyar dos ors —duo i equip— i la plata en la competició individual.
* Dos anys després, als Jocs Olímpics de 1984 celebrats en Los Angeles (Estats Units) va guanyar la medalla de plata en el concurs per duos, després dels Estats Units (or) i per davant del Japó (bronze), al costat de la seva companya d'equip que va ser Sharon Hambrook.

## Referències

* ↑ Fitxa. Arxivat 2020-04-18 a Wayback Machine. Sports Reference. Consultat el 22 d'abril de 2018.

## Enllaços externs

* Canadian Olympic Hall of Fame
# Koroatzea

Koroatzea (en castellà Coronación) és un barri de la ciutat de Vitòria (Àlaba). Té una població de 13.416 habitants (2008). És situat al centre de la ciutat, a l'oest de l'Alde Zaharra. És un dels barris més antics de la ciutat, urbanitzat i habitat en les primeres dècades del segle XX i fins i tot algunes zones en el Segle XIX. Limita a l'est amb l'Alde Zaharra, al nord amb Pilar, el Parc del Nord el separa de Zaramaga i al sud amb Lovaina.

## Demografia

És un dels barris on la població autòctona ha caigut a causa de l'envelliment de la població. La seva caiguda no obstant això, ha estat compensada amb l'arribada de població immigrant, que és majoritària a la zona d'Aldave, que limita amb l'Alde Zaharra. Això fa que el barri segueixi sent dels més populosos de Vitòria, malgrat la caiguda en nombre d'habitants soferta ja en les últimes dècades dels anys 90.

## Transport

| línia | Nom | Destí Sentit Anada | Destí Sentit Tornada | Estacions al Barri |
| | LAKUA-MARITURRI | LAKUA | MARITURRI | Domingo Beltrán 30, Coronación 16. San Ignaio |
| | Casco Viejo | Paz (circular) | Paz (circular) | Coronacion 16, Portal Arriaga/Aldave |
# Khinwara-Palinath

Khinwara o Khinwara-Palinat fou un estat tributari protegit, una thikana feudataria de Jodhpur formada per dotze pobles amb uns ingressos estimats de 1920 lliures, ocupant la pargana de Godwad. Estava governada per una familia del clan Champawat dels rathors rajputs. L'estat fou concedit al thakur Jagat Singh de Pali (fill de Prem Singh de Pali) el 1777, quan Pali li fou confiscat. El 1820 Lal Singh fou deposat pel maharajà de Jodhpur i l'estat concedit a Thakur Gaj Singh, fill de Thakur Ratan Singh de Siyot, germà petit de Jagat Singh.

## Llista de thakurs

* Thakur JAGAT SINGH 1777-?
* Thakur NAWAL SINGH (fill)
* Thakur GYAN SINGH (adoptat, cosí, fill del seu oncle Sangram Singh de Dudod) ?-1808
* Thakur LAL SINGH 1808-1820 (fill de Bhim Singh de Dudod, germà de Gyan Singh) 1808-1820
* Thakur GAJ SINGH 1820-?
* Thakur HAMIR SINGH (adoptat, fill de Thakur Abhai Singh al seu torn fill de Thakur Bhawani Singh, un dels germans de Thakur Jagat Singh)
* Thakur AJIT SINGH (germà)
* Thakur GUMAN SINGH (adoptat, fill de Thakur Mohan Singh de Dudod)
* Thakur XXX Singh
* Thakur PRATAP SINGH ?-1953 (+1978)

## Referències

* Genealogia Arxivat 2009-05-29 a Wayback Machine.
* Informacions sobre l'estat Arxivat 2013-10-14 a Wayback Machine.
# Khirbat Irbid

Khirbat Irbid és el nom modern d'un lloc on es troben les restes de la que fou l'antiga ciutat d'Arbela a l'estat d'Israel, a l'oest del llac Tiberíades a un barranc o una vall creuada pel wadi l-Hammam. La part més important de les ruïnes és l'antiga sinagoga que domina el barranc, a la vora del qual hi ha diverses coves en una de les quals la tradició situa la tomba de la mare de Moisès i dels quatre fills de Jacob.

## Bibliografia

* M. Abel, Geographie de la Palestine, París 1933
# L'hort dels cirerers

L'hort dels cirerers (en rus: Вишнëвый сад o Vixniovi sad) és la darrera obra teatral del dramaturg Anton Txékhov. Es va estrenar al Teatre d'Art de Moscou el 17 de gener de 1904 en una producció dirigida per Konstantín Stanislavski. Txékhov va projectar aquesta obra com una comèdia i en conté alguns elements; tanmateix, Stanislavski insistí a dirigir l'obra com una tragèdia. Des d'aquesta producció inicial, els directors de teatre han hagut de lluitar contra la doble naturalesa d'aquesta obra.
L'obra es refereix a una dona de l'aristocràcia russa i la seva família en el seu retorn a una finca de la família (que inclou un hort, o més exactament un verger, de cirerers gran i ben conegut), just abans que se subhasti per pagar la hipoteca. Mentre que es presenten opcions per salvar el patrimoni, la família, essencialment no fa res i l'obra acaba amb la finca venuda a un fill d'un vell serf, i amb la família sentint el soroll del jardí dels cirerers quan es talla. La història presenta temes de futilitat cultural, tant la futilitat de l'aristocràcia per mantenir la seva situació com de la inutilitat de la burgesia per trobar el significat en el seu nou materialisme. Reflecteix les forces socioeconòmiques en el treball a Rússia al començament del segle xx, incloent-hi l'augment de la classe mitjana després de l'abolició de la servitud a la meitat del segle xix i l'enfonsament de l'aristocràcia, l'obra reflecteix les forces en el treball de tot el món en aquest període.
Des de la seva estrena a Moscou, l'obra s'ha traduït a moltes llengües, també en català, i s'ha produït arreu del món, que ha esdevingut un clàssic de la literatura. Els principals directors de teatre occidentals que l'han dirigida inclouen Charles Laughton, Peter Brook, Andrei Serban, Eva Le Gallienne, Jean-Louis Barrault, Tyrone Guthrie i Giorgio Strehler.
L'obra ha influenciat molts autors com Eugene O'Neill, George Bernard Shaw i Arthur Miller.

## Papers

| Lubov Andreievna Ranevski (Mme. Ranevski), un terratinent Ània, la seva filla de 17 anys Vària (Barbara), la seva filla adoptiva de 27 anys Leonid Andreievitx Gaiev, el germà de Mme. Ranevsky Ermolai Alexeievitx Lopakhin, un mercader Peter Serguieievitx Trofimov, un estudiant Boris Borisovitx Simeonov-pisxin, un terratinent Charlotta Ivanovna, una institutriu | Simeon Panteleievitx Epikhovdov, un empleat Duniaixa (Avdótia Fedorovna), una criada Fiers, un vell lacai de 87 anys Iaixa, un lacai jove Un vagabund Un cap d'estació Empleat d'oficina de correus Invitats Un criat |
# Killybegs

Killybegs (en gaèlic irlandès Na Cealla Beaga) és una vila d'Irlanda, al comtat de Donegal, a la província de l'Ulster. És el major port pesquer de la província i de l'illa d'Irlanda. Es troba a la costa sud de la província, al nord de la badia de Donegal, prop de la ciutat de Donegal. La vila se situa al capdavant d'un port pintoresc i a la base d'una vasta extensió muntanyosa que s'estén cap al nord. A l'estiu té lloc un festival de carrer que celebra les captures de peix i incorpora la tradicional "benedicció dels vaixells". Té una població de 1.297 habitants.

## Història

En 1588 Killybegs fou l'últim port que va acollir el vaixell espanyol La Girona, que havia ancorat al port quan l'Armada Espanyola arribà a la costa irlandesa durant la guerra entre Espanya i Anglaterra. Amb l'ajuda d'un cap de Killybegs, MacSweeney Bannagh, els tripulants de La Girona es van alimentar, repararen el vaixell i sortiren cap a Escòcia, però va naufragar davant les costes d'Antrim i van morir 1.300 persones.

## Personatges

* Kevin Sharkey, artista i músic
* Manus Boyle, futbolista gaèlic
* Barry Cunningham, futbolista gaèlic
* Barry McGowan, futbolista gaèlic
* Séamus Coleman, jugador de l'Everton F.C.
* Brian Brady, polític del Fianna Fáil
* Noelle Vial, poeta
* Thomas Pringle Independent TD

## Referències

* ↑ Samuel Lewis. A Topographical Dictionary of Ireland, 1858, p. 158.
* ↑ «travelsradiate.com». implementation of Geoname Database. Arxivat de l'original el 2011-02-25. [Consulta: 18 agost 2013].
* ↑ «La Girona». Annual Report of the Advisory Committee on Historic Wrecks, 2005 p. 35 pp.. Advisory Committee on Historic Wreck Sites.

## Enllaços externs

* Web de turisme de Killybegs
* Killybegs Online
# La Commedia dell'Arte

La Commedia dell'Arte és un quadre del pintor de Mataró Marià Andreu i Estany realitzat l'any 1926. La pintura fou cedida al Centre de Documentació i Museu de les Arts Escèniques per a formar part del fons pictòric fins que el 2009 es va cedir al Museu Nacional d'Art de Catalunya (MNAC) en comodat durant un període de dos anys. Finalment, fou retornat al Centre de Documentació i Museu de les Arts Escèniques (MAE) el 31 de gener de 2011
El títol de l'obra fa referència a un tipus de teatre professional que aparegué el Cinquecento a Itàlia i ràpidament es va difondre per tot Europa. El seu nom, on "Arte" té el significat medieval d'ofici, distingia el teatre d'actors professionals d'aquell fet per literats, cortesans o dels autes sacramentals. Les companyies professionals estaven compostes per artistes i acròbates ambulants. No s'interpretaven textos d'autor sinó que es representaven esdeveniments inspirats en la realitat quotidiana, enriquits amb números acrobàtics, danses i cants. Carlo Goldoni va donar un nou aire a la commedia dell'arte, en el segle xviii, quan es trobava en una situació decadent. Goldoni va obligar els actors a interpretar un text escrit, va renunciar a les bufoneries fàcils i va eliminar gradualment les màscares tot conferint-los una individualitat més marcada. Va transformar la commedia dell'arte en una comèdia de caràcters i va inserir l'acció dins del compacte teixit social de la classe burgesa mercantil.

## Referències

* ↑ Andreu, Marià, 1888-1976, «La Commedia dell'arte», web del Centre de Documentació i Museu de les Arts Escèniques
# Komodo (illa)

Komodo és una de les 17.508 illes que formen la República d'Indonèsia. L'illa té una superfície de 390 quilòmetres quadrats i uns 2.000 habitants. Komodo està situada a l'arxipèlag de les illes Petites de la Sonda i forma part del Parc nacional de Komodo. Administrativament, forma part de la província de les Illes Petites de la Sonda orientals.
Està situada entre les illes de Sumbawa a l'oest i Flores a l'est, força més grans.

## Fauna

L'illa és coneguda no sols pel seu patrimoni sinó també per la fauna única que conté. El dragó de Komodo, el varànid més gran del món, agafa el seu nom de l'illa. Un altre tipus de varànid també habita Komodo i altres de les illes de l'arxipèlag, cosa que atrau molts turistes.

## Referències

* ↑ «ANTARA: Indonesia counts its islands before it's too late.». Arxivat de l'original el 2009-02-12. [Consulta: 10 desembre 2008].
# Krasnolit

Krasnolit - Краснолит (rus) és un possiólok del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a les terres baixes de Kuban-Azov, a la riba del riu Sula, a 16 km al nord-oest del centre de Krasnodar, la capital.
Pertany al municipi de Beriózovi.
# Krasnomaiski

Krasnomaiski (en rus: Красномайский) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Novossibirsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 368 habitants, pertany al districte de Novossibirsk.

## Referències

* ↑ «детский сад "Лукоморье"».
# Krasnokútskaia

Krasnokútskaia (en rus: Краснокутская) és un poble (una stanitsa) de l'óblast de Rostov, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 532 habitants, és la seu administrativa del districte homònim.

## Referències

* ↑ Указ президиума ВС РСФСР от 22.12.1987 г. "О наименовании некоторых населенных пунктов в Ростовской области", 1987.
# Krasnooktiabrski

«Krasnooktiabrski» té aquests significats:
* Krasnooktiabrski (Adiguèsia), possiólok de la República d'Adiguèsia (Rússia)
* Krasnooktiabrski (Txeliàbinsk), localitat de l'óblast de Txeliàbinsk (Rússia)
* Krasnooktiabrski (Kírov), localitat de l'óblast de Kírov (Rússia)
* Krasnooktiabrski (Krasnodar), khútor del krai de Krasnodar (Rússia)
* Krasnooktiabrski (Kursk), localitat de l'óblast de Kursk (Rússia)
* Krasnooktiabrski (Marí El), localitat de la República de Marí El (Rússia)
* Krasnooktiabrski (Orenburg), localitat de l'óblast d'Orenburg (Rússia)
* Krasnooktiabrski (Penza), localitat de l'óblast de Penza (Rússia)
* Krasnooktiabrski (Samara), localitat de l'óblast de Samara (Rússia)
* Krasnooktiabrski (Stàvropol), localitat del krai de Stàvropol (Rússia)
* Krasnooktiabrski (Volgograd), localitat de l'óblast de Volgograd (Rússia)
# La Granjuela

La Granjuela és un municipi de la província de Còrdova a la comunitat autònoma d'Andalusia, a la comarca de Valle del Guadiato.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 519 | 512 | 517 | 496 | 500 | 501 | 502 | 498 | 487 | 501 |

## Enllaços externs

* La Granjuela - Sistema d'Informació Multiterritorial d'Andalusiía
# La Grassa

* Per a altres significats, vegeu «Grassa».
La Grassa (en occità original: la Grassa; en francès: Lagrasse) és un municipi francès al districte de Carcassona del departament de l'Aude, dins la regió administrativa d'Occitània. És cap del cantó de Lagrasse. Aquest municipi pertany a l'associació Els pobles més bonics de França.
El poble de la Grassa és a les Corberes, al fons d'una vall travessada pel riu d'Orbiu. Aquesta regió es caracteritza pels turons coberts de pinedes i vegetació mediterrània. En alguns vessants es conrea vinya.
De la Grassa destaquen el nucli medieval: muralles, carrerons estrets, mercat cobert, l'abadia de Santa Maria de la Grassa a la riba de l'Orbieu enfront del poble; el pont Vell, datat el 1303 i refet els segles XVII i xix; l'església de Sant Miquel, d'estil gòtic; i les ruïnes del priorat de Sant Miquel de Nausa a la muntanya d'Alaric.
El novel·lista català contemporani Jaume Cabré fa diverses referències a La Grassa i al seu monestir medieval en la seva novel·la del 2011 Jo confesso.
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 622 | 665 | 623 | 696 | 704 | 615 |

## Referències

* ↑ Els pobles més bonics de França: La Grassa

## Enllaços externs

* Pàgina de l'oficina de turisme de la Grassa.
# Knuts Skujenieks

Knuts Skujenieks (Riga, 5 de setembre de 1936) és un poeta, periodista i traductor letó. Durant la seva infantesa va viure a Bauska (Zemgale). Skujenieks més tard va estudiar a la Universitari de Letònia (Riga) i a l'Institut de Literatura Maksim Gorki de Moscou.
El 1962 va ser acusat d'activitats antisoviètiques i sentenciat a set anys al camp d'internament de Mordòvia (Rússia). Tot i ser un prolífic poeta, va poder publicar la seva primera col·lecció de poesia el 1978. Els poemes escrits durant la seva captivitat es van publicar el 1990. La poesia de Skujenieks s'ha traduït a diverses llengües europees, i els seus poemaris s'ha publicat a Suècia i Ucraïna.

## Bibliografia

* Lirika un balsis (Riga, Liesma Publ., 1978)
* Iesien baltā lakatiņā (Riga, Liesma Publ., 1986)
* Sēkla sniegā (Riga, Liesma Publ., 1990)

## Referències

* ↑ http://www.thedrunkenboat.com/skujenieks.html
# Koksijde

Koksijde és un municipi belga de la província de Flandes Occidental, a la regió de Flandes.

## Seccions

| # | Nom | Superfície (km²) | Població (01/01/2007) |
| I (IV) (V) | Koksijde - Koksijde-dorp - Koksijde-bad - Sint-Idesbald | 14,19 | 12.358 3.413 5.711 3.234 |
| II | Oostduinkerke | 17,47 | 8.534 |
| III | Wulpen | 12,29 | 520 |

## Localització

* a. Nieuwpoort
* b. Ramskapelle (Nieuwpoort)
* c. Booitshoeke (Veurne)
* d. Veurne
* e. Adinkerke (De Panne)
* f. De Panne

## Stedenband

* Albina i Galibi
* Bad Schallerbach
* Konz, Biedenkopf an der Lahn i Neustadt an der Orla
* La Charité-sur-Loire
* Wépion sur Meuse (Namur) i Antheit (Wanze)
# La Collada (Matavaques)

La Collada és una collada situada a 767,5 metres d'altitud en el terme municipal de Conca de Dalt (antic terme de Toralla i Serradell), al Pallars Jussà, en territori del poble d'Erinyà.
Es troba al sud-est del poble d'Erinyà, a la partida de Matavaques, al nord-oest del Serrat de Romers, a llevant del cim de Saviner.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# L'equívoc

L'equívoc (títol original en anglès: The Hireling) és una pel·lícula britànica realitzada per Alan Bridges, estrenada el 1973. Va rebre la Palma d'Or al 26è Festival Internacional de Cinema de Canes. Ha estat doblada al català.

## Argument

Lady Franklin és una aristòcrata i la mort del seu marit l'ha conduït cap a la depressió. De tornada a la vida després d'una estada en una casa de repòs, coneix a Ledbetter, xofer de l'amo. Però Ledbetter, taujà commovedor i exboxejador, acabarà enamorant-se de la jove. Conscient d'una part que la diferència de classe, i, d'altra banda, projectes de matrimoni entre Lady Franklin i un capità li impedeixen sortir amb ella (el rebutja sense ambigüitats), Ledbetter s'emborratxarà i farà malbé el seu cotxe i el seu garatge en una última crisi de desesperació.

## Repartiment

* Lyndon Brook
* Peter Egan: Cantrip
* Christine Hargreaves: Doreen
* Ian Hogg: Davis
* Patricia Lawrence: Mrs. Hansen
* Alison Leggatt
* Petra Markham: Edith
* Sarah Miles: Lady Franklin
* Caroline Mortimer: Connie
* Elizabeth Sellars: mare de Lady Franklin
* Robert Shaw: Steven Ledbetter

## Referències

* 1 2 esadir.cat. L'equívoc. esadir.cat.
* ↑ «26ème Festival International du Film - Cannes» (en francès). cinema-francais.fr. [Consulta: 4 juny 2017].
* ↑ «The hireling». The New York Times.
# La Diaria

La Diaria és un diari cooperatiu matiner uruguaià, editat a la ciutat de Montevideo.
El 2016 va celebrar el seu desè aniversari sent la seva difusió a 7.500 llars de tot l'Uruguai i amb 130 treballadors, la meitat d'ells cooperativistes, El diari aposta per la imatge i la qualitat fotogràfica en les seves portades i totes les seccions del diari.
El seu primer exemplar es va publicar el 20 de marc del 2006. El diari es distribueix sis dies de la setmana. És d'àmbit nacional, s'escriu en castellà i la seva orientació és d'esquerra independent.

## Referències

* ↑ «IVC». Arxivat de l'original el 2019-08-11. [Consulta: 19 agost 2019].
* ↑ «El diario cooperativo uruguayo "La Diaria" inicia los festejos de sus 10 años con una muestra fotográfica» (en castellà). Agencia EFE, 20-03-2016. [Consulta: 19 agost 2019].

## Enllaços externs

* http://www.ladiaria.com.uy
# La Guinardera (Sant Martí de Tous)

La Guinardera és una muntanya de 616 metres del municipi de Sant Martí de Tous, a la comarca catalana de l'Anoia, situat al nord-est del Coll de la Guinardera.
# La Guijarrosa

La Guijarrosa és un municipi de la província de Còrdova a Andalusia. La seva extensió superficial és de 45,56 km² i el 2019 tenia 1399 habitants. Forma part de la Campiña Sur de Córdoba.
Va ser una Entitat local autònoma dins el municipi de Santaella, fins que a l'octubre de 2018 es va constituir com a municipi.

## Referències

* ↑ «Decreto 180/2018, de 2 de octubre, por el que se aprueba la creación del municipio de La Guijarrosa por segregación del término municipal de Santaella (Córdoba).». BOE, 23-01-2019 [Consulta: 9 febrer 2020].
# La Vila (Calders)

La Vila és una masia del terme de Calders (Moianès). Pertany a la parròquia de Sant Vicenç de Calders. És una obra inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Situació

Està situada al sector central del terme, a ponent de la urbanització de la Guàrdia i de la masia la Guàrdia del mateix nom. És a tocar, al sud-est, de la masia de la Domènega. S'hi accedeix per un camí rural de 225 que arrenca de la urbanització de la Guàrdia, en el seu extrem centra-occidental.

## Descripció

És un gran casal rectangular amb el portal d'entrada dovellat, de punt rodó. Presenta espitlleres que apunten als punts d'entrada al mas i contraforts a la façana de migdia. Als baixos hi ha una porxada que condueix als estables, forn, celler (de volta, amb dos arcs creuats creant un espai buit al mig), tines, corts pel bestiar, etc. Una escala de pedra picada condueix al primer pis dedicat a l'habitatge, amb dues galeries, una a la cara nord i l'altra a la sud. Al segon pis golfes. El 1977 s'hi adossa una torre que intenta conservar el potent caire de la casa. El material constructiu utilitzat és pedra local ben escairada; arestes i finestrals amb carreus.
Hi ha una finestra gòtica rectangular que havia estat tapiada. Realitzada amb carreus calcaris ben escairats i amb decoració gòtica. Dues mènsules treballades toscament en forma de cap sostenen la cornisa. Damunt el vèrtex de l'arc hi ha un escut sense senyals heràldics amb una figura radial encerclada. Coronant l'escut hi ha una altra cara molt toscament treballada semblant a les anteriors però més gran. La part inferior continua tapiada per la cisterna de la casa, de construcció posterior. Estilísticament sembla de finals del segle xv. Està encastada a la paret nord de la casa, que en el seu moment devia correspondre a una part exterior. Permet marcar les diferents fases evolutives del mas.

## Història

Es coneix la seva existència des del segle xiv. Ampliacions posteriors al 1770 en què es fa el forn i algun cobert; al 1880 construcció de la galeria freda, i al 1977 aixecament de la torre. La façana nord ha sofert també modificacions en obrir-hi una altra entrada a la casa. Malgrat tot es pot dir que aquest casal no ha sort moltes modificacions exterior ni interiorment. El 1868 i 1878 es construeixen uns coberts separats de la casa, davant l'era.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 «La Vila». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 agost 2014].
# La Danse du feu

La Danse du feu és una pel·lícula tunisiana de Selma Baccar, estrenada el 1995. Relata els últims anys de la cantant tunisiana Habiba Msika.

## Argument

Una dona lliure i artista polivalent, Habiba Msika és una de les estrelles més brillants del seu temps: la dècada de 1920. Inspirada en la vida real de l'artista, la pel·lícula evoca els seus últims tres anys a partir de 1927. Al ritme pels trastorns d'una època canviant, aquesta etapa tumultuosa de la vida d'Habiba Msika està marcada amb el ferro vermell de l'amor que li dediquen Mimouni, un ric terratinent i Chedly, un jove poeta de bona família.
A Berlín, durant una gira triomfal, va conèixer l'estrella de la música oriental, l'iraquià Baghdadi, i es va introduir a la vida parisenca amb Pierre, el dandi amb un encant inquietant. De tornada a Tunis, la vida d'Habiba es deixa portar pel remolí frenètic d'èxits, controvèrsies i passions frustrades fins a la tragèdia final de la seva mort.

## Repartiment

* Souad Amidou : Habiba Msika
* Féodor Atkine : Pierre
* Nejib Belkadhi : Mimouni
* Raouf Ben Amor
* Lara Chaouachi : Taja
* Paulette Dubost
* Jamil Joudi
* Samia Rhaiem

## Referències

* ↑ LA DANSE DU FEU(TUNISIE) - JCC : 1995 - 120 MIN, jcctunisie.org
* ↑ La danse du feu a africultures.com

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube