OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Amblydoras monitor

Amblydoras monitor és una espècie de peix de la família dels doràdids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 9 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Sabaj, M.H. i C.J. Ferraris, Jr., 2003. Doradidae (Thorny catfishes). p. 456-469. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* ↑ Ortega, H. i R.P. Vari, 1986. Annotated checklist of the freshwater fishes of Peru. Smithson. Contrib. Zool. (437):1-25.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Josep Culí i Clapera

Josep Culí i Clapera (Orís, Osona, 1 de juny de 1906 – Barcelona, 11 de setembre de 1971) fou un atleta especialitzat en salt amb perxa català.

## Trajectòria

La seva especialitat era el salt amb perxa. Fou sis vegades campió d'Espanya de salt de perxa, i vuit vegades de Catalunya, set en salt de perxa i una de salt de llargada. A més, entre els anys 1925 i 1929 establí vint-i-tres rècords de Catalunya i diversos d'Espanya de salt de perxa.
Participà en els Jocs Olímpics d'Amsterdam de l'any 1928, juntament amb Joan Serrahima, Joaquim Miquel i Emili Ferrer, finalitzant en la desena posició en la prova de perxa.
Pel que fa a clubs, sempre competí amb el FC Badalona, excepte els darrers any, que ho feu amb el Barcelona UC.

## Palmarès
### Campió de Catalunya

* Salt amb perxa: 1926, 1927, 1928, 1929, 1930, 1932, 1934
* Salt de llargada: 1929

### Campió Espanya

* Salt amb perxa: 1926, 1927, 1928, 1929, 1930, 1932

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Josep Culí Clapera». Gran Enciclopèdia Catalana, 30-09-2012. [Consulta: 7 setembre 2016].
* ↑ «Perfil al COE». COE. Arxivat de l'original el 2016-10-10. [Consulta: 7 setembre 2016].
* ↑ «Campionat de Catalunya». fcatletisme.cat. Arxivat de l'original el 2016-10-20. [Consulta: 7 setembre 2016].
* ↑ «Campionat d'Espanya». RFEA. Arxivat de l'original el 2017-08-04. [Consulta: 7 setembre 2016].
# Albalate de las Nogueras

Albalate de las Nogueras és un municipi de la província de Conca, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | | | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | | | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | | | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | | | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | | | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | | | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Lucinia Moreno Gomez | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Pedro Blanco Salcedo | PP | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Josep Cuevas

Josep Cuevas (Castelló de la Plana, 1785-1868) fou un advocat, militar i polític valencià. El 1806 es va llicenciar en dret a la Universitat de València i durant la Guerra del Francès va lluitar contra les tropes de Napoleó. El fet que mantingués una postura extremadament liberal va provocar ja el 1814 un primer exili a França, del que en va tornar el 1817. Fou nomenat aleshores oïdor de l'Audiència de València fins que el 1820 fou advocat dels Reials Consells. A les Corts del 1822 fou diputat suplent, però a la fi del trienni liberal s'apartà de la política i de 1830 a 1833 fou bandejat a Vallanca.
A la mort de Ferran VII tornà a estar força actiu com a cap del Partit Progressista a Castelló, i també fou el cap de la Milícia Nacional de Castelló durant la primera guerra carlina. Fou elegit diputat a Corts a les eleccions convocades després de l'aprovació de l'Estatut Reial de 1834, i reelegit a les de 1836, que foren suspeses pel Motí de la Granja de San Ildefonso. Novament diputat a les Corts de 1836 i 1837, fou reescollit per a les de 1843 però va dimitir per motius de salut. Posteriorment fou membre de la Diputació Provincial pel districte de Viver de 1856 a 1858.

## Bibliografia

* Biografies de polítics valencians Arxivat 2013-06-18 a Wayback Machine.
* Fitxa del Congrés dels Diputats
# La Chrysalide et le Papillon d'or

La Chrysalide et le Papillon d'or és un curtmetratge mut fantàstic francès del 1901, dirigit per Georges Méliès.

## Sinopsi

Un brahman, tocant la flauta en una selva tropical, atrau una gran eruga cap a ell. L'eruga es col·loca en un capoll, d'on surt com una dona-papallona. Enamorat, el brahman intenta capturar-la amb una manta; quan reapareix de dins de la manta, s'ha convertit en una princesa. Quan el brahman intenta besar-la, la princesa el transforma en l'eruga.

## Producció i temes

La Chrysalide et le Papillon d'or es va inspirar en l'acte de màgia de Buatier de Kolta de 1885 Le Cocon, ou Le Ver à Soie. En l'acte, de Kolta va dibuixar un cuc de seda sobre paper; el paper es va trencar per revelar un capoll, que es va obrir per revelar la dona de Kolta vestida de papallona. La pel·lícula de Méliès manté els vincles amb el mite de Pigmalió i Galatea, un tema estimat pels mags escènics, però li dona un nou gir còmic. El final de la pel·lícula fa que sigui poc habitual entre l'obra de Méliès: on normalment els seus personatges masculins protagonitzen l'acció i els seus personatges femenins es redueixen als papers secundaris, aquí la princesa papallona pren el control de la història i s'imposa al personatge de Méliès.
Méliès apareix a la pel·lícula com el brahman. Els efectes de la pel·lícula es van crear utilitzant maquinària escènica i escamoteigs.

## Alliberament i recepció

La Chrysalide et le Papillon d'or va ser llançat per la Star Film Company de Méliès i apareix als números 332–333 als seus catàlegs. Com moltes de les pel·lícules de Méliès, es va vendre tant en blanc i negre com en una versió colorida a mà per l'estudi d'Elisabeth Thuillier. La pel·lícula sobreviu només en blanc i negre; el 1979, l'estudiós cinematogràfic Jacques Malthête va recrear la versió pintada a mà utilitzant una tecnologia històricament autèntica, aplicant vuit tons de color a una impressió en blanc i negre.
La pel·lícula es va projectar l'any 2000 al Festival de Cinema Mut de Pordenone a Itàlia. L'estudiós de cinema Paolo Cherchi Usai va contribuir amb una nota del programa d'una frase: "La història d'amor més bella del primer cinema!"

## Referències

* 1 2 3 4 Essai de reconstitution du catalogue français de la Star-Film; suivi d'une analyse catalographique des films de Georges Méliès recensés en France. Bois d'Arcy: Service des archives du film du Centre national de la cinématographie, 1981, p. 94–95. ISBN 2903053073. OCLC 10506429.
* 1 2 Frazer, John. Artificially Arranged Scenes: The Films of Georges Méliès. Boston: G. K. Hall & Co., 1979, p. 87. ISBN 0816183686.
* ↑ Chrysalide et le Papillon, La. Pordenone Silent Film Festival, 2000.

## Enllaços externs

* La Chrysalide et le Papillon d'or a Internet Movie Database (anglès)
# Leucopsarion petersii

Leucopsarion petersii és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Hàbitat

És un peix de clima subtropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina, la Península de Corea i el Japó.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Hilgendorf F. M., 1880. Über eine neue bemerkenswerthe Fischgattung Leucopsarion aus Japan. Monatsb. Akad. Wiss. Berlin 1880. 339-341.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Hilgendorf, F. M., 1880. Über eine neue bemerkenswerthe Fischgattung Leucopsarion aus Japan. Monatsberichte der Akademie der Wissenschaft zu Berlin 1880: 339-341.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Kim, I.-S., 1997. Illustrated encyclopedia of fauna and flora of Korea. Vol. 37. Freshwater fishes. Ministry of Education: 1-629.
* ↑ Kim, I.S., Y. Choi, C.L. Lee, Y.J. Lee, B.J. Kim i J.H. Kim, 2005. Illustrated book of Korean fishes. Kyo-Hak Pub Co. Seül, Corea del Sud. 615p.
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Pietsch, T.W., K. Amaoka, D.E. Stevenson, E.L. MacDonald, B.K. Urbain i J.A. López, 2000. Freshwater fishes of the Kuril Islands and adjacent regions. International Kuril Island Project (IKIP), University of Washington Fish Collection, Washington, 18 p.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* McDowall, R.M., 1988. Diadromy in fishes: migrations between freshwater and marine environments. Croom Helm, Londres.
* McDowall, R.M., 1997. The evolution of diadromy in fishes (revisited) and its place in phylogenetic analysis. Rev. Fish Biol. Fish. 7(4):443-462.
* Riede, K., 2004. Global register of migratory species - from global to regional scales. Final Report of the R&D-Projekt 808 05 081. Federal Agency for Nature Conservation, Bonn, Alemanya. 329 p.
* 伍汉霖. 拉汉世界鱼类系统名典 (en xinès). 中国海洋大学出版社, 2017. ISBN 978-7-5670-1538-8.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Mertensophryne usambarae

Mertensophryne usambarae és una espècie d'amfibi que viu a Tanzània.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Poynton, J.C. & Howell, K. 2004. Stephopaedes usambarae. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 11 d'abril del 2008.
* Frost, Darrel et. al. «The Amphibian Tree of Life». Bulletin of the American Museum of Natural History, vol. 297, 2006, pàg. 365.
# Alonso Ortiz de Ibarra

Alonso Ortiz de Ibarra y Vázquez de Mendoza (Madrid, ca. 1605–?) fou un militar castellà.
Nascut vers 1605 a la parròquia de San Martín de Madrid, on els seus pares hi tenien la casa familiar. Fill de Sebastián Ortiz de Ibarra, biscaí d'origen i criat del rei, i de la madrilenya Inés Vázquez de Mendoza.
Portà a terme carrera militar, segons José Antonio Álvarez serví en els estats de Flandes amb el grau de capità de cavalleria cuirassada. Pels seus molts mèrits al camp de batalla, el rei Felip IV de Castella li atorgà l'hàbit de l'Orde de Sant Jaume amb un decret el 26 de juliol de 1639, prèviament aprovat pel Consell de les Ordes, i finalment amb títol el 2 de juliol de 1640.
De la relació de serveis del seu expedient militar de 1683, esmenta que també fou cavallerís de l'arxiduc Leopold Guillem d'Àustria, mestre de camp i governador d'alguna localitat.
Es desconeix quina és la data de la seva mort.

## Referències

* 1 2 3 Álvarez y Baena, José Antonio. Hijos de Madrid, ilustres en santidad, dignidades, armas, ciencias y artes (en castellà). Tom I. Madrid: Oficina de D. Benito Cano, 1789, p. 48.
* ↑ Cárdenas Piera, Emilio. Expedientes militares: siglos XVI al xix (en castellà). Madrid: Ediciones Hidalguía, 1986, p. 238.
# Rhodeus atremius

Rhodeus atremius és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Japó.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1997. Aquarien Atlas, Band 5. Mergus Verlag, Melle, Alemanya. 1148 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1991. World fishes important to North Americans. Exclusive of species from the continental waters of the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Publ. (21):243 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Josep Masdéu Rioja

Josep Masdéu Rioja (Reus, 1 d'abril de 1951) és un antic pilot d'automobilisme i dirigent esportiu català. S'inicià com a pilot de l'Escuderia MAC Reus en la pujada a Alfara el 1968. També competí per l'Scipio, el Moto Club Tortosa, el Club Automobilisme Baix Camp, l'Arcus Sport i el Valls Racing Motorsport. Fou tres cops campió d'Espanya: de muntanya en karts de 250 cc (1979), de ral·lis en Grup N (1982) i de muntanya (1982). Disputà el Ral·li de Montecarlo, puntuable per al Mundial de ral·lis, el 1989.
Un cop retirat, presidí el Club Automobilisme Baix Camp, l'Arcus Sport, el Valls Racing Motorsport i l'Escuderia Costa Daurada. Dirigí durant més de dues dècades la delegació territorial de la Federació Catalana d'Automobilisme i fou vocal de la delegació catalana.

## Referències

* 1 2 «Josep Masdéu Rioja». A: Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Gran Enciclopèdia Catalana.
# Adrián de Alesio

Adrián Pérez de Alesio (? -1650) va ser un pintor i poeta peruà. Apareix algunes vegades com Adrián Alesio, fill de Matteo da Lecce. Sacerdot dominic, alguns historiadors el donen per mercedari. Va ingressar a l'Orde on va seguir exercint el seu art, encara que en els arxius monacals no hi ha cap petjada. No hi ha data del seu naixement ni en quina ciutat, encara que probablement va ser a Europa. El seu pare va arribar a Lima en 1588 i es va casar en 1598 a Lima amb María Fuentes de la Cadena. Deixeble del seu pare, en el seu taller d'ensenyament, on no existeix registre de dates, va conrear amb algun èxit la poesia i és l'autor del poema El Angélico, dedicat a Tomàs d'Aquino, el 1645. Fra Adriano Alesio va il·luminar alguns llibres del cor del seu convent.

## Bibliografia

* Gabriela Lavarello de Velaochaga. Diccionario Artistas Plásticos en el Perú, siglos XVI al XX. Lima, 2003
# Josep Vilà i Figueras

Josep Vilà i Figueras (Cornellà de Llobregat, Baix Llobregat, 17 de març 1933) és instrumentista de flabiol i director de cobla. Forma part de la nissaga de músics Vilà de Cornellà de Llobregat, iniciada pel seu besavi Diego Vilà i Priu, i continuada pel seu avi Dídac Vilà i Moragues, el seu pare Jaume Vilà i Mèlich (Javimel), i, després, per ell mateix i pel seu germà Jaume Vilà i Figueras.
Va començar a estudiar solfeig als vuit anys amb el seu pare, Jaume Vilà i Mèlich, i, als catorze anys, s'inicià en l'estudi del flabiol amb Narcís Paulís i Vila. Anys més tard, serà reconegut com un virtuós del flabiol en els ambients sardanístics.
Les seves primeres actuacions van ser amb la Cobla Canigó l'any 1949. Dos anys després, al 1951, entrà a formar part de la Cobla La Principal del Llobregat, on el seu pare, fundador d'aquesta l'any 1929, feia de contrabaixista en aquells moments. La seva entrada va coincidir amb una important remodelació de la cobla arrel de la sortida del tible Ferran Blanch. Va ser un temps en el qual la formació va gaudir d'una època de constants actuacions de sardanes i ballets, quelcom que va continuar durant els anys seixanta, moment en què la Cobla començà a fer actuacions fora de Catalunya. Així, el 1962 actuaran a Madrid, en benefici dels damnificats per les inundacions del Vallès, el 1963 a Montpellier i el 1966 a Ceret.
L'any 1968 rebé del seu pare la direcció de la cobla, tot i que aquest continuà actiu al contrabaix fins a la seva jubilació l'any 1972. Durant aquests anys, Josep Vilà i Figueras compartirà escenari amb altres dos Vilà, arran de la incorporació del seu germà Jaume Vilà i Figueras com a tenora segona.
Durant la seva vida laboral va combinar diversos oficis amb la professió de músic. En l'àmbit pedagògic, l'any 1981 va ser professor de flabiol a l'escola de cobla impulsada pels Amics de la Sardana de Cornellà, la qual va generar, aquell mateix any, la Cobla Ciutat de Cornellà.
Josep Vilà i Figueras ha estat flabiolaire de la Cobla La Principal del Llobregat durant quaranta-nou anys, professió que va combinar amb el treball de direcció i de coordinació. A partir de l'any 2000, continuarà la seva tasca com a director i com a representant de la cobla, fins a la seva jubilació l'any 2004.

## Referències

* 1 2 3 Rocosa i Mitjavila, Jesús. Javimel: Jaume Vilà i Mèlich, "Javimel" (1907-1982): semblança i vivències, en un temps i un país. L'Avenç, 2010.
* 1 2 3 4 Lara i Surinyach, Jordi. Una Boa paint un elefant: 75 anys de la Cobla La Principal del Llobregat. Tarragona: El Mèdol, 2005.
* ↑ Patronat Cultural i Recreatiu (Cornellà de Llobregat). El Patronat: entitat centenària, 1910-2010. Cornellà de Llobregat: Patronat Cultural i Recreatiu, 2010.
* ↑ Homenatge a la Cobla La Principal del Llobregat 1929-1979, Cornellà de Llobregat, 1979.

## Bibliografia

* Rocosa i Mitjavila, Jesús. Javimel: Jaume Vilà i Mèlich, "Javimel" (1907-1982): semblança i vivències, en un temps i un país. L'Avenç, 2010.
# Labidochromis caeruleus

Labidochromis caeruleus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes. Va ser descrit el 1956 per G.Fryer.
Poden assolir fins a 8,1 cm de longitud total. Es troba a l'Àfrica oriental: nord-oest del llac Malawi.

## Referències

* ↑ Fryer, Geoffrey «New species of cichlid fishes from Lake Nyasa». Revue de Zoologie et Botanique Africaine, 53, 1-2, 1956, pàg. 81-91.
* 1 2 Binohlan, Crispina B. «Labidochromis caeruleus Fryer, 1956 Blue streak hap» (en anglès). Fishbase.

## Bibliografia

* Lewis, D.S.C. 1982: A revision of the genus Labidochromis (Teleostei: Cichlidae) from Lake Malawi. Zoological Journal of the Linnean Society, 75(3): 189-265.
* Maréchal, C. 1991. Labidochromis. p. 210-217. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). Vol. 4.
# Liam Finn

Liam Mullane Finn (nascut el 24 de setembre de 1983, a Melbourne, Austràlia) és un cantant, compositor i músic de Nova Zelanda. És el líder de la banda Betchadupa i fill de Neil Finn, líder de la desapareguda banda Crowded House.

## 7 worlds collide

L'any 2001, Neil Finn va publicar un àlbum/DVD en concert ("7 worlds collide") amb cançons enregistrades al St. James Theater d'Auckland (Nova Zelanda) amb col·laboracions com Lisa Germano, Sebastian Steinberg (Soul Coughing), Ed O'Brien and Phil Selway (Radiohead), Johnny Marr (The Smiths), Eddie Vedder (Pearl Jam), Paul Jeffrey, Tim Finn, i Betchadupa (la banda del seu fill Liam Finn). També en el mateix any, Neil es va involucrar intensament en la creació de la banda sonora de la pel·lícula "Rain".

## Família

* Neil Finn (Crowded House
* Tim Finn (Split Enz, Crowded House)

## Discografia de Liam Finn en solitari
### Àlbums

* I'll Be Lightning (2007)
* Live (in Spaceland) - February 22nd, 2008, Spaceland Recordings

## Referències

* Liam Finn bio allmusic.com
* Betchadupa bio allmusic.com
# Metavauxita

La metavauxita és un mineral de la classe dels minerals fosfats. Va ser descoberta l'any 1927 en la mina Siglo XX en el municipi de Llallagua de la província de Rafael Bustillo, en el departament de Potosí (Bolívia), sent nomenada així per la seva relació molecular amb la vauxita.

## Característiques químiques

Químicament és un fosfat de ferro i alumini, hidroxilat i hidratat. És un dimorf del mineral paravauxita, amb igual fórmula química però que cristal·litza en el sistema cristal·lí triclínic, mentre que la metavauxita és monoclínic.

## Formació i jaciments

És un mineral rar de trobar, format com a secundari a la zona d'oxidació de jaciments en vetes de minerals d'estany.
Sol trobar-se associat a altres minerals com: wavel·lita, vauxita, quars o paravauxita.

## Usos

S'extreu en les mines al costat d'altres minerals del seu mateix tipus com a mena del ferro o alumini.

## Referències

* ↑ Baur, W.H. y B. Rama Rao, 1967.

## Enllaços externs

* Metavauxita, mindat.org.
* Metavauxita, webmineral.com.
* Manual de metavauxita, Mineral Data Publishing.
# Alonso Quesada

Rafael Romero Quesada, conegut com a Alonso Quesada (Las Palmes de Gran Canaria, 5 de desembre de 1886 - † Las Palmas de Gran Canaria, 4 de novembre de 1925), poeta, narrador i autor dramàtic, Alonso Quesada va conrear tots els gèneres literaris en els quals va deixar constància de la seva amargor existencial i de la seva profunda ironia.
És una de les màximes figures del modernisme poètic canari al costat dels seus amics Saulo Torón i Tomás Morales. Va deixar inèdita la major part de la seva obra, posteriorment publicades pel Gabinet Literari de Las Palmas de Gran Canaria.

## Obres

* El lino de los sueños tuitikguko
* Crónicas de el dia y de la noche (1919)
* La Umbría (1922)
Obres publicades després de la seva mort:
* Los caminos dispersos (1944)
* Lunar (1950)
* Smoking Room (1972)
* Las inquietudes del Hall (1975)
* Insulario (1982)
* Memoranda (1982)
# Jonathan Mover

Jonathan Mover és un bateria estatunidenc, guanyador del premi Grammy, que ha treballat com a músic de sessió d'una gran quantitat d'artistes i bandes com Aretha Franklin, Fuel, Alice Cooper, Shakira, Julian Lennon, GTR, Everlast, The Tubes, Mick Jagger, Steve Howe, Peter Frampton, Oleander, Celine Dion, Elton John, Stuart Hamm, They Might Be Giants, Frank Gambale, Mike Oldfield, Steve Hackett, Marillion, Beastie Boys, Joe Satriani, Joe Lynn Turner, Dave Koz, Jan Hammer, Jimmy Barnes, Saigon Kick, Alan Friedman, Bernardo Lanzetti, entre altres.

## Concerts en directe

Mover fou contractat per substituir Simon Phillips com a bateria de Mike Oldfield en l'actuació del Peter's Pop Festival (Dortmund) de 1989.

## Referències

* ↑ Saccone, Teri (novembre de 1989). «Jonathan Mover». Modern Drummer. Consultat el 2014.'.
* ↑ «Setlist.fm-Westfalenhalle-dortmund-germany» (en anglès). Setlist.fm. [Consulta: 9 abril 2018].
* ↑ Wilcox, John A. «A Few Words With...Jonathan Mover» (en anglès). Progsheet. [Consulta: 9 abril 2018].