OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Disc prim

El disc prim és un component estructural de les galàxies espirals i tipus S0, format per estrelles, gas i pols. Es creu que el disc prim de la Via Làctia té una alçada d'escala d'300–400 parsecs (980–1,300 a.l.) en l'eix vertical perpendicular al disc, i una longitud d'escala d'uns 2.5–4.5 quiloparsecs (8.2–14.7 kly) a l'eix horitzontal, en la direcció del radi. A tall de comparació, el Sol és de 8 8 quiloparsecs (26 kly) fora del centre. El disc prim contribueix aproximadament el 85% de les estrelles del pla galàctic i el 95% del total de les estrelles del disc. Es pot separar del disc gruixut d'una galàxia, ja que aquesta última està formada per estrelles de la població més antigues creades en una etapa anterior de la formació de la galàxia i, per tant, té elements menys pesats. Les estrelles del disc prim, d'altra banda, es creen com a conseqüència de l'acumulació de gas en les etapes posteriors d'una formació de galàxies i, en general, són més rics en metalls.
El disc prim conté estrelles amb una àmplia gamma d'edats i es pot dividir en una sèrie de subpoblacions d'edat creixent. No obstant això, es considera que és considerablement més jove que el disc gruixut.
Basant-se en la ciència emergent de la nucleocosmocronologia, es calcula que el disc prim galàctic de la Via Làctia es va formar fa 8,8 ± 1,7 mil milions d'anys. Pot haver xocat amb una galàxia satèl·lit més petita, el que va provocar que les estrelles al disc prim es sacsegessin i creessin el disc gruixut, mentre que el gas s'hauria instal·lat en el pla galàctic i reformat el disc prim.

## Referències

* ↑ Bradley W. Carroll and Dale A. Ostlie, 2007, "An Introduction to Modern Astrophysics" Second Edition
* ↑ Gallagher, Linda S. Sparke ; John S.. Galaxies in the universe : an introduction. 2.. Cambridge [u.a.]: Cambridge Univ. Press, 2007. ISBN 978-0521671866.
* ↑ Carlos Allende Prieto «The Stellar Population of the Thin Disk». Proceedings IAU Symposium, 265, 265, 01-11-2009, pàg. 304–312. arXiv: 0911.3598. Bibcode: 2010IAUS..265..304A. DOI: 10.1017/S1743921310000785.
* ↑ «OpenStax CNX». [Consulta: 31 gener 2017].
* ↑ Bensby & Feltzing, "The Galactic thin and thick discs in the context of galaxy formation",
* ↑ Eduardo F. del Peloso a1a, Licio da Silva a1, Gustavo F. Porto de Mello and Lilia I. Arany-Prado (2005), "The age of the Galactic thin disk from Th/Eu nucleocosmochronology: extended sample" (Proceedings of the International Astronomical Union (2005), 1: 485-486 Cambridge University Press)

## Vegeu també

* Galàxia de disc
* Formació i evolució de les galàxies
* Corona galàctica
* Halo galàctic
* Galàxia esferoïdal
* Braços espirals
* Disc gruixut

## Enllaços externs

* Els astrònoms identifiquen disc gruixut de més vell protagonitza proper Andromeda galàxia Arxivat 2013-11-12 a Wayback Machine.
* Poblacions & Components de la Manera Lletosa
# Delingsdorf

Delingsdorf (en baix alemany Deinsdörp) és un municipi de l'estat de Slesvig-Holstein a Alemanya a l'amt de Siek al districte de Stormarn i a l'Àrea metropolitana d'Hamburg. L'1 de juny de 2011 tenia 2168 habitants.
És un municipi rural del qual l'activitat econòmica principal és l'agricultura. A Delingsdorf es troba el mas Glantz, una de les explotacions més grans de maduixes i d'espàrrecs d'Alemanya. També és conegut pel seu criador de cavalls.

## Història

El poble està documentat des del 1327 com Dedelmestorpe quan el comte Joan de Holstein i Stormarn va bescanviar unes terres amb el monestir de Reinfeld. El nom prové probablement d'un nom fràncic Dedelow. Del 1389 el poble paga delmes al capítol d'Hamburg. El 1475 es va vendre a la família Heest de Tremsbüttel. A l'edat mitjana Delingsdorf constava principalment de boscs i de boscs humits al marge del Strusbek, que a poc a poc van arrabassar-se per a crear terres de conreu. La carretera principal sempre va ser un eix important pel comerç entre Hamburg, Lübeck i Oldesloe. El govern danès va rectificar-la i empedrar-la el 1843. El 1864 passà a Prússia. Després de la Segona Guerra Mundial molts hamburguesos i persones desplaçades dels territoris que Alemanya va haver de cedir a Polònia van establir-s'hi.
* La til·la de la pau del 1871
* El carrer major B75
* La vall de l'Strusbek
* L'estany del poble

## Referències

* ↑ Sleswig-Holsteinischer Heimatbund, Ortsnamen von Schleswig-Holstein / Oortsnaams vun Sleswig-Holsteen Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* ↑ Bürgermeistersprechstunden, web del municipi
* ↑ Die Geschichte der Gemeinde Delingsdorf (web del municipi).
             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Delingsdorf
# Diego Evelino Hurtado de Compostela

Diego Evelino Hurtado Vélez (1638 a Santiago de Compostel·la (Espanya) - 29 d'agost, 1704 a l'Havana, Cuba) va ser el bisbe de la diòcesi de Santiago de Cuba (actualment l'arxidiòcesi de Santiago de Cuba). Era conegut com el bisbe Diego Evelino Hurtado de Compostela.
El 4 de juny de 1685 va ser nomenat bisbe de Santiago de Cuba pel papa Innocenci XI i va ser ordenat bisbe el 29 d'agost de 1704 pel cardenal Savo Millini, nunci apostòlic a Espanya. Donà el seu hort a l'Havana per a l'edifici del Convent de Belén (després utilitzat com a Col·legi de Belén). Va morir a l'Havana el 29 d'agost de 1704.
El 1687 va fundar La Casa de Beneficencia y Maternidad de La Habana.

## Referències

* ↑ Cheney, David M. "Bishop Diego Evelino Hurtado de Compostela (Vélez)". Catholic-Hierarchy.org. Consultat 16 de juny, 2018

## Enllaços externs i fonts addicionals

* http://www.catholic-hierarchy.org/diocese/dsncu.html Consultat 16 de juny, 2018. (per Cronología dels Bisbes)
* Chow, Gabriel. http://www.gcatholic.org/dioceses/diocese/ztia2.htm. Consultat el 16 de juny, 2018. (per Cronología dels Bisbes)
* http://www.oldhavanaweb.com/churches_and_convents/convento_de_nuestra_senora_de_belen.html
# Domini d'Aiglemont

El Domini d'Aiglemont és una propietat a Gouvieux a la regió Picardia de França que funciona com a secretariat i residència del xa Aga Khan IV. És seu de l'Aga Khan Development Network, una de les agències d'inversió internacionals més grans del món.

## Vegeu també

* Aga Khan

## Referències

* ↑ Aga Khan Development Network. «Aga Khan Development Network: What's New».
* ↑ Aga Khan Development Network. «About Us: His Highness The Aga Khan». Arxivat de l'original el 2010-12-03. [Consulta: 9 octubre 2013].
* ↑ «Aiglemont». First Ismaili Electronic Library and Database.
* ↑ Canadian Press, 10-07-2007.
# Jamestown (Rhode Island)

Jamestown és una població dels Estats Units a l'estat de Rhode Island. Segons el cens del 2000 tenia 5.622 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Jamestown tenia 5.622 habitants, 2.359 habitatges, i 1.625 famílies. La densitat de població era de 224 habitants per km².
Dels 2.359 habitatges en un 28,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,5% hi vivien parelles casades, en un 8% dones solteres, i en un 31,1% no eren unitats familiars. En el 25,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,38 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,88.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22% tenia menys de 18 anys, un 4,3% entre 18 i 24, un 25,4% entre 25 i 44, un 33,5% de 45 a 60 i un 14,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 63.073 $ i la renda mediana per família de 77.990 $. Els homes tenien una renda mediana de 50.185 $ mentre que les dones 35.056 $. La renda per capita de la població era de 38.664 $. Aproximadament l'1,7% de les famílies i el 2,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Jamestown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Jamestown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Eleccions federals alemanyes de 1990

Les eleccions federals alemanyes de 1990 se celebraren el 2 de desembre de 1990 per a elegir els membres del Bundestag de la República Federal d'Alemanya.
← Eleccions federals alemanyes, 2 de desembre de 1990 → :
| Partit | Vots | Percentatge de vots | Diferència vers 1987 | Total d'escons | Diferència vers 1987 | Percentatge d' Escons |
| Unió Demòcrata Cristiana d'Alemanya (CDU) | 17.055.116 | 36,7% | +2,3% | 268 | +94 | 40,5% |
| Partit Socialdemòcrata (SPD) | 15.545.366 | 33,5% | -3,5% | 239 | +53 | 36,1% |
| Unió Social Cristiana (CSU) | 3.302.980 | 7,1% | -2,7% | 51 | +2 | 7,7% |
| Partit Democràtic Lliure (FDP) | 5.123.233 | 11,0% | +1,9% | 79 | +33 | 11,9% |
| Els Verds (Oest) | 1.788.200 | 3,8% | -4,5% | 0 | -42 | 0,0% |
| Aliança 90/Els Verds (Est) | 559.207 | 1,2% | +1,2% | 8 | +8 | 1,2% |
| Partit del Socialisme Democràtic (PDS) | 1.129.578 | 2,4% | +2,4% | 17 | +17 | 2,6% |
| Altres | 1.952.092 | 4,2% | | 0 | | 0,0% |
| Totals | 46.455.772 | 100,0% | | 662 | +165 | 100,0% |

## Post-elecció

Aquestes foren les primeres eleccions democràtiques de l'Alemanya unificada. La coalició del bloc CDU/CSU i el FDP torna a guanyar i Helmut Kohl continua com a Canceller.
# Llarg viatge cap a la nit

Llarg viatge cap a la nit (títol original en xinès, 地球最後的夜晚) és una pel·lícula dramàtica xinesa del 2018 dirigida per Bi Gan. La pel·lícula es va projectar a la secció Un certain regard del Festival de Canes 2018. Malgrat que el títol de difusió internacional, en anglès (Long Day's Journey into Night), remet a l'obra d'Eugene O'Neill de 1956 amb el mateix títol (traduïda al català per Lluís-Anton Baulenas amb el títol "El llarg viatge d'un dia vers la nit"), no hi ha cap relació argumental entre les dues obres. Destaca pels seus últims 59 minuts, que consisteixen en una llarga presa ininterrompuda en 3D. S'ha doblat i subtitulat al català.

## Referències

* ↑ «The 2018 Official Selection». Cannes, 12-04-2018. Arxivat de l'original el 13 abril 2018. [Consulta: 12 abril 2018].
* ↑ «Cannes Lineup Includes New Films From Spike Lee, Jean-Luc Godard». Variety, 12-04-2018. Arxivat de l'original el 21 abril 2018. [Consulta: 12 abril 2018].
* ↑ 李子凡、張哲鳴、陳穎、陳薇安 (en chinese) , 12-04-2018 [Consulta: 12 abril 2018]. Arxivat 4 de setembre 2018 a Wayback Machine.
* ↑ Wilkinson, Alissa. «Long Day's Journey Into Night». vox.com, 19-04-2019. [Consulta: 16 maig 2019].
* ↑ «Llarg viatge a la nit». Goita què fan, ara!. [Consulta: 3 novembre 2023].
# Pseudomystus stenogrammus

Pseudomystus stenogrammus és una espècie de peix de la família dels bàgrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Les femelles poden assolir els 13,33 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud de Borneo (Indonèsia).

## Referències

* ↑ Jayaram K. C. 1968. Contributions to the study of bagrid fishes (Siluroidea: Bagridae). 3. A systematic account of the Japanese, Chinese, Malayan and Indonesian genera. Treubia, Mus. Zool. Borgoriense v. 27 (pt 203). 287-386.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ng & Siebert. 2005. Pseudomystus stenogrammus, a new species of bagrid catfish from Borneo (Teleostei, Bagridae). Zootaxa Núm. 813: 1-7.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Profetes majors

El terme profetes majors és emprat en oposició a profetes menors per designar certs llibres profètics de la Bíblia, concretament de l'Antic Testament. Són anomenats així no perquè tinguin més autoritat que els profetes menors, sinó simplement a causa de l'extensió i la llargària del llibre.
L'expressió "profetes majors" és particularment afavorida pel cànon cristià. El cànon hebreu, per la seva part, estableix a través de la Bíblia hebrea una diferència entre els llibres anomenats Neviïm (Profetes) i Ketuvim (Escrits); considera que el Llibre de Baruc és apòcrif, per la qual cosa no l'inclou.

## Texts bíblics

Els llibres inclosos en els profetes majors són:
* Llibre d'Isaïes
* Llibre de Jeremies
* Llibre de les Lamentacions
* Llibre d'Ezequiel
* Llibre de Daniel
# Punxaflors de flancs blancs

El punxaflors de flancs blancs (Diglossa albilatera) és un ocell de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita cantells de la selva pluvial, vessants arbustius i vegetació secundària de les muntanyes de Colòmbia, nord i oest de Veneçuela, l'Equador i nord del Perú.

## Referències

* ↑ «Punxaflors de flancs blancs». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Pulianas

Pulianas és un municipi situat en la part central de la Vega de Granada (província de Granada), a uns 5 km de la capital provincial. Limita amb els municipis de Güevéjar, Alfacar, Jun, Granada, Maracena i Peligros.
# Rainfreville

Rainfreville és un municipi francès situat al departament del Sena Marítim i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 86 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Rainfreville era de 86 persones. Hi havia 39 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 19 parelles sense fills, 8 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 52 habitatges, 38 eren l'habitatge principal de la família, 12 eren segones residències i 2 estaven desocupats. Tots els 52 habitatges eren cases. Dels 38 habitatges principals, 30 estaven ocupats pels seus propietaris, 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 5 tenien tres cambres, 10 en tenien quatre i 23 en tenien cinc o més. 27 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 22 habitatges hi havia un automòbil i a 12 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Rainfreville el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 8 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 8 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 8 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 45 persones, 30 eren actives i 15 eren inactives. De les 30 persones actives 29 estaven ocupades (19 homes i 10 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 15 persones inactives 6 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de construcció.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una lampisteria.
L'any 2000 a Rainfreville hi havia 6 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 216 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Rainfreville a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Rainfreville a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Problema de la justificació de la deducció

El problema de la justificació de la deducció és el problema de la filosofia de la lògica sobre com justificar els mètodes deductius propis de les ciències formals, suposant que necessiten ser justificats.
En 1895, Lewis Carroll va publicar un breu assaig titulat El que la tortuga li va dir a Aquil·les , on per mitjà d'un diàleg entre aquests dos personatges, exposa un problema en la justificació de la deducció. Carroll observa que per a acceptar la veritat d'una conclusió basant-se en un argument deductiu, cal acceptar tant la veritat de les premisses com la validesa de l'argument. No obstant això, la validesa de l'argument pot alhora ser considerada una premissa addicional, que per tant ha sumar-se a les premisses que ja tenia. Però això genera un nou argument, diferent a l'anterior, amb n + 1 premisses, i si es vol acceptar la conclusió original d'acord amb aquest nou argument, aleshores s'ha d'acceptar que el nou argument amb n + 1 premisses és vàlid. Però acceptar això, una altra vegada, és introduir una nova premissa, que genera un argument amb n + 2 premisses, diferent a l'anterior. I així ad infinitum.
En un article de 1976, Susan Haack revela diversos paral·lelismes entre el problema de la justificació de la deducció, i el problema de la inducció. Segons Haack, tant la inducció com la deducció es poden justificar tant deductivament com inductivament. En el cas de la inducció, una justificació deductiva resultaria massa forta , perquè mostraria que sempre que les premisses siguin vertaderes, la conclusió també ho serà, i una justificació inductiva resultaria circular . Anàlogament, en el cas de la deducció, una justificació inductiva resultaria massa feble , perquè mostraria que gairebé sempre que les premisses siguin vertaderes, la conclusió també ho serà, mentre que una justificació deductiva resultaria circular .
Paul Boghossian, en el seu treball titulat Knowledge of Logic , esmenta un altre possible camí de justificació per a la deducció: el camí no inferencial, segons el qual és possible una cosa així com una intuïció racional de la veritat de les bases de la deducció (Boghossian es refereix en particular al modus ponens). Aquest camí, diu, encara que ha estat històricament influent, sembla més un nom per al problema que una solució real del problema.

## Vegeu també

* Raonament deductiu
* Teoria de la justificació
* Paralipsi
* Problema de la inducció

## Notes i referències

* 1 2 3 4 Haack, Susan «The Justification of Deduction». Mind, 85, 1976, p. 112-119.
* 1 2 Boghossian, Paul «Knowledge of Logic». New Essays on the A Priori. Oxford University Press, 25-01-2001, p. 230-231.
# Pàtera

* No s'ha de confondre amb Patera.
El terme Pàtera és d'origen llatí i designa un plat ample, baix i de poca profunditat. Es destinava a rebre una beguda, sobretot en un context ritual, com una libació. Les pàteres eren utilitzades freqüentment a l'antiga Roma, acostumaven a ser de metall (argent o or) encara que també n'hi ha de ceràmica.

## Vegeu també

* Pàtera ibera de Perotito
# Quercus austroglauca

Quercus austroglauca és una espècie de roure que pertany a la família de les fagàcies i està dins del subgènere Cyclobalanopsis, del gènere Quercus.

## Descripció

Quercus austroglauca és un arbre perennifoli que creix 10 metres d'altura. Les branques són glabres de color marró, amb lenticel·les arrodonides. Les fulles fan 10-14 x 3-4 cm, ovalada lanceolades, blanquinoses per sota de la base; cuneïforme. L'àpex és agut, amb un marge amb dents afilades i curtes, excepte a prop de la base, de color verd, sense pèls, brillant per sobre, blanquinoses per sota amb pèls simples o de vegades sense pèl, amb 10 a 12 parells de nervis secundaris, venes terciàries evidents per sota de la fulla. Els pecíols són glabres, solcades per sobre de la fulla, fan 1,5-2,5 cm. Les inflorescències masculines fan 4-5 cm. Les glans són ovoides, de 2 cm de llarg, punxegudes, amb 2 o 3 glans aparellades, amb un peduncle de 2 a 3 cm de llarg. La tassa de la gla és fina, hemisfèrica, que abasta mitjà nou. La superfície interior és de color gris marró tomentós. La tassa té 7 anells concèntrics d'escales, amb un marge apical 2 denticulada, altres sencera.

## Distribució i hàbitat

Quercus austroglauca creix a al sud-est de la província xinesa de Yunnan (Xi Zhou Xian), als boscos perennifolis de fulla ampla, a les muntanyes, entre els 800 i 1500 m.

## Taxonomia

Quercus austroglauca va ser descrita per Y.T.Chang i publicat a Iconographia Cormophytorum Sinicorum 1: 120. 1982.

### Etimologia

Quercus: nom genèric del llatí que designava igualment al roure i a l'alzina.
austroglauca: epítet llatí que significa "de color gris austral"

## Referències

* 1 2 Cheng Yi, Wu; De-yuan, Hong. «Cyclobalanopsis camusiae» (en anglès). Flora of China Editorial Committee. 1999. Flora of China (Cycadaceae through Fagaceae). 4: 1–453 p. 392. Pequín & St. Louis: Science Press i Missouri Botanical Garden. [Consulta: 6 juny 2020].
* ↑ «Quercus austroglauca». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 28 octubre 2019].

## Enllaços externs

* Quercus austroglauca a Flora of China
* Quercus austroglauca a Tropicos.org
* Quercus austroglauca a Imatges a Google
# Prostitute

Prostitute és un disc del grup alemany Alphaville aparegut el 1994. Després dels èxits mudiansl de la dècada de 1980 amb (Forever young), Big In Japan, Dance With Me), molts havien escrit que el grup estava acabat després de cinc anys de silenci. Amb tot, el retorn va comportar el que la crítica va dir el seu millor àlbum i un dels millors de la dècada de 1990. Prostitute té 16 que sorprenen per la mescla de jazz, new wave, synthpop, swing music, Hip-hop, balades clàssiques i so Pink Floyd. Aquest ambiciós projecte tenia però poca ambició comercial, sort en va tenir d'unes lletres interessants i d'un Marian Gold de veu excepcional. En l'àlbum següent Salvation es va tornar al so clàssic d'Alphaville.
De l'àlbum en van sortir dos singles:
* "Fools" (1994)
* "The Impossible Dream" (1994)

## Llista de temes

* "The Paradigm Shift" – 3:47
* "Fools" – 3:53
* "Beethoven" – 5:25
* "Ascension Day" – 5:45
* "The Impossible Dream" – 4:49
* "Parade" – 3:40
* "Ain't It Strange" – 5:23
* "All in the Golden Afternoon" – 3:35
* "Oh Patti" – 1:46
* "Ivory Tower" – 3:16
* "Faith" – 3:56
* "Iron John" – 3:44
* "The One Thing" – 3:55
* "Some People" – 4:37
* "Euphoria" – 7:05
* "Apollo" – 6:10