OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Húsavík

Húsavík és una petita localitat al nord d'Islàndia que està situada a les ribes de la badia de Skjálfandi.
La població viu principalment del turisme, de la pesca, del comerç i de la indústria a petita escala.
El seu primer habitant de qui es té constància va ésser el viking d'origen suec Gardar Svavarsson que va batejar el territori circumdant amb el nom de Garðarshólmi. Actualment hi ha un monument en el seu honor recordant aquest fet.
Húsavik és un dels pobles que surt esmentat al Hundabrævið, document del segle xiv que legislava la tinença de gossos a l'arxipèlag.

## Turisme

A prop de Húsavík trobem la regió de Mývatn, amb una interessant geologia i una gran diversitat de fauna. El Parc Nacional Jökulsárgljúfur amb el canó Ásbyrgi amb forma de ferradura i les cascades Dettifoss, Hafragilsfoss i Selfoss també estan no gaire lluny de la ciutat.
A més del seu bonic paisatge, Húsavík és coneguda per la seva església del segle xix. Húsavík s'ha convertit en un centre d'observació de balenes, ja que sovint entren a la badia balenes de diferents espècies. També trobem a la ciutat el Museu de la Balena de Húsavík.
Ha sigut tradicionalment l'emplaçament del Museu fal·lològic d'Islàndia, que conté mostres de penis de cada mamífer que viu a Islàndia, incloent un penis de 67 polzades de catxalot i un penis humà. L'any 2011 va tornar a ubicar-se a Reykjavík.

## Vegeu també

* Regions d'Islàndia
* Comtats d'Islàndia

## Referències

* ↑ «Icelandic museum offers long and short of male organ» (en anglès). Reuters, 15-05-2008. Arxivat de l'original el 2012-11-13. [Consulta: 3 agost 2012].
* ↑ «Ætlar að flytja Reðursafnið til Reykjavíkur» (en islandès). Visir, 13-04-2011.

## Enllaços externs

* Web municipal de Húsavík (en anglès i islandès).
* Web del museu balener de Húsavík (anglès)
# Tiryaki Hacı Mehmed Paixà

Tiryaki Hacı Mehmed Pasha (1680-1751) fou gran visir de l'Imperi Otomà del 1746 a 1747.
Era fill d'un oficial dels geníssers i va néixer a Istanbul. Enrolat al cos dels geníssers va fer una carrera obtenint diversos graus. Fou destituït per haver-se apropiat de fons per pagar els sous però va seguir la seva carrera civilment mercès a la protecció d'algun personatge influent. Del 1739 al 1741 va residir a Belgrad sent membre de la comissió de delimitació de fronteres. Va ocupar altres càrrecs i va dirigir la restauració de l'arsenal marítim imperial d'Istanbul que havia estat destruït per un incendi. Mahmut I el va nomenar agent (ketkhuda) del gran visir el 27 de juny de 1746 i gran visir el 10 d'agost de 1746 al lloc de Seyyid Hasan Pasha.
Era drogoaddicte i per això a vegades era insolent amb alts funcionaris i ulemes. Va fer nombrosos canvis en el personal de l'administració. El 4 de setembre de 1746 va signar la pau amb Nadir Shah de Pèrsia. El 1747 va rebutjar l'aliança amb França (proposada per aquesta) contra Àustria i va fer confirmar la pau amb Maria Teresa el 10 d'abril de 1747. Després es va signar un tractat comercial i d'amistat amb Toscana (27 de maig de 1747). Acusat de maltractar personalitats d'alt rang (se sap que estava enfrontat al Shaykh al-Islam Mehmed Easd Efendi) fou substituït en el càrrec 24 d'agost de 1747 per Seyyid Abdullah Pasha.
Fou enviat a l'exili a Rodes però aviat se li va donar el govern del sandjak d'Içel i el 17 de març de 1748 el govern (beglerbeg) de Mossul i al desembre designat beglerbegi de l'eyalat de Bagdad en substitució d'Ahmed Pasha, governadors de Bàssora i Bagdad, unió que fou definitiva el 1750) que havia mort el 18 d'agost del 1747 i on s'havia creat un poder autònom basat en els mamelucs d'arrel georgiana que va caracteritzar el govern de l'eyalat entre 1704 i 1831. El 1749 Mehmed Pasha va perdre el control enfront del mameluc Solimà Abu Layla (1751-1761), casat amb la filla d'Ahmed Pasha, Adila Khatun i encara que el govern otomà va tractar de seguir enviant els seus propis funcionaris, els seus esforços van fracassar i Mehmed Pasha fou el darrer otomà que va governar fins a 1831 quan es va restablir el poder de la Porta sobre l'eyalat. Mehmed Pasha fou enviat com a governador (beglerbegi) d'Habesh (eyalat) i Shaykh al-Haram de la Meca, però va refusar aquest darrer honor i va caure en desgràcia perdent el seu rang de visir i la seva fortuna personal que fou confiscada; se li va assignar residència a Réthimno (turc Resmo) a Creta on va morir a l'inici de 1751.

## Referències

* Histoire de l'Empire ottoman, depuis son origine jusqu'à nos jours, par J. von Hammer; traduit de l'allemand par J. J. Hellert, Volum 1 a 18
Gran visir otomà :
# Joan Anton Camuñas Feijoo

Joan Anton Camuñas Feijoo (Barcelona, 1942) és Doctor en Dret per la Universitat de Montpeller, llicenciat en Ciències empresarials i màster en Direcció d'empreses per ESADE, i també en Filosofia i Lletres per la Universitat de Barcelona, ha estat president de la Federació Catalana de Vela i secretari general de l'Esport de la Generalitat de Catalunya.
Es va iniciar en la vela com a tripulant de la classe Snipe i després es va passar al 420 en el Club Vela Canet de Mar, entitat de la qual va ser comodor i vicepresident, i més tard va navegar la classe Estel. Va entrar com a secretari a la federació el 1983 com a secretari d'aquesta classe, i també ho va ser de les classes Làser i Hobi Cat. Va ser president del 1993 al 2000, i durant els seus set anys de mandat va dur a terme una important tasca de modernització de l'estructura federativa, a la qual es va concedir la gestió de l'Escola Municipal de Vela construïda al Port Olímpic de Barcelona. Fruit d'aquest esforç, la federació va rebre el 1998 el premi a la millor gestió global d'una federació esportiva, i l'escola Catalana de Vela, el premi al millor projecte de turisme actiu. També va formar part de la Comissió Delegada de la Federació Espanyola de Vela, va ser membre de la Comissió de Ports de la Generalitat, del Consell Executiu de la Unió de Federacions Esportives i del Consell Català de l'Esport.
Va ocupar el càrrec secretari general de l'Esport de la Secretaria General de l'Esport de la Generalitat de Catalunya, el 16 de maig de 2000 i es va mantenir en el càrrec fins al mes de març de 2002, quan el va substituir Josep Maldonado. El seu nomenament va coincidir en el temps amb el de Juan Antonio Gómez Angulo com a secretari d'Estado para el Deporte. Poc després de començar el seu mandat, el mes d'agost de 2000, va entrar en vigor el Text Únic de la Llei de l'Esport, que modificava la de 1988 i unificava la legislació vigent en matèria d'esports, fins a aquell moment estava repartida en tres textos diferents. La seva etapa com a secretari general es va caracteritzar per l'aplicació d'una gestió de política empresarial posada al servei de les necessitats de l'administració. Durant el seu mandat també es va aprovar el Pla director d'equipaments, que va desbloquejar les subvencions en aquesta matèria que estaven congelades des de 1994, i es va constituir el Tribunal Català de l'Esport, que va substituir el Comitè Català de Disciplina Esportiva.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Esport Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2012. ISBN 978-84-412-2106-.
* ↑ Gallén Utset, Carles. UFEC1933-2008 75 anys d'esport a Catalunya, 2008. ISBN B-37953-2008.
* ↑ Gallen Utset, Carles. Les Federacions Esportives Catalanes i els seus presidents. Barcelona: UFEC, 2013. ISBN Gi.1233-2013.
# Werner d'Hesbaye

Werner o Garnier fou comte de Zulpich i d'una part d'Hesbaye. Va ser nomenat vers el 958 en el lloc de Rodolf d'Hesbaye, deposat junt amb Reyner III d'Hainaut. Brunó l'arquebisbe de Colònia confirmava un intercanvi de propietats entre l'abat de Stavelot i el seu fidel Warner en carta del 953, en el regnat d'Otó I. Després del 958 l'emperador li va donar terres a Hesbaye per carta de 17 de gener del 966. El 973 fou comte de Valenciennes una de les dues parts en què s'havia dividit el comtat d'Hainaut. Renyer IV d'Hainaut va retornar del seu exili poc després del nomenament de Werner o Guarnier a Valenciennes i del seu germà Renald a Mons, els va derrotar i els va matar, recuperant els dominis paterns. Fou possiblement succeït per Folcuí d'Hesbaye en el comtat d'Hesbaye.

## Referències

* ↑ Lower lotharingia, nobility
# Lliga catalana de bàsquet femenina 2011-2012

La XXIII Lliga Nacional Catalana Femenina Trofeu San Miguel 0,0% 2011 fou la vint-i-tresena edició de la Lliga catalana de bàsquet. La competició es celebra el 12 d'octubre de 2011 al Pavelló Municipal Girona-Fontajau. Fou organitzada per la Federació Catalana de Basquetbol i retransmès en directe pel canal Esport3. Hi participaren el Girona FC, vigent campió, i el Cadí La Seu d'Urgell, que disputaren la segona final de forma consecutiva. Es proclamà campió el club gironí per 66 a 59, que sumà el seu segon títol consecutiu. La final fou retrasmesa en directe pel canal Esport3.

## Final

* En negreta = Equip guanyador
* Pts = Punts
* Rebs = Rebots
* Assis = Assistències
* Val = Valoració
* Nota: Noms dels equips segons l'època
| 12 d'octubre de 2011 12:30 Acta | Girona FC | 66–59 | Cadí la Seu Urgell | Pavelló Municipal Girona-Fontajau Assistència: 1.500 espectadors |
| Pavelló Municipal Girona-Fontajau Assistència: 1.500 espectadors |||
| 12 d'octubre de 2011 12:30 Acta | Pts: Morris 17 Rebs: Vega 15 Assist: Jordana 4 Val: Thorburn 18 | | Pts: Ross 18 Rebs: Ross, Nwagbo 4 Assist: Ross 3 Val: Ross 24 | Pavelló Municipal Girona-Fontajau Assistència: 1.500 espectadors |
| Girona FC | Cadí la Seu Urgell |
| # | Jugadora | Pts | Rbs. | Ass. | Val. |
| 4 | Marta Claret | N/A | N/A | N/A | N/A |
| 5 | Jene Morris | 17 | 2 | 0 | 10 |
| 6 | Toch Sarr | 0 | 6 | 1 | 4 |
| 7 | Anna Carbó | 14 | 2 | 1 | 14 |
| 8 | Angelica Robinson | 6 | 10 | 1 | 13 |
| 9 | Noemí Jordana | 2 | 1 | 4 | -5 |
| 10 | Shona Thorburn | 15 | 4 | 2 | 18 |
| 12 | Eva Bou | 2 | 0 | 0 | 1 |
| 13 | Georgina Bahí | 3 | 1 | 0 | 2 |
| 14 | Olga Ruano | N/A | N/A | N/A | N/A |
| 15 | Gisela Vega | 7 | 15 | 0 | 17 |
| 16 | Carla Jou | N/A | N/A | N/A | N/A |
| Equip | Equip | 0 | 0 | 0 | -1 |
| Total | Total | 66 | 41 | 9 | 73 |
| Entrenador ||||||
| Anna Caula ||||||
* Campió de la Lliga Catalana 2011-2012
* Girona FC Segon títol
| # | Jugadora | Pts | Rbs. | Ass. | Val. |
| 4 | Margaret de Ciman | 2 | 2 | 0 | 0 |
| 5 | Chineze Nwagbo | 9 | 4 | 0 | 10 |
| 6 | Mandisa Stevenson | 13 | 2 | 0 | 4 |
| 7 | Adrianne Ross | 18 | 4 | 3 | 24 |
| 8 | Blanca Garcia | 0 | 0 | 0 | 1 |
| 9 | Kristine Karklina | 6 | 1 | 1 | -2 |
| 10 | Cristina Garcia | 2 | 2 | 0 | 0 |
| 11 | Nerea Méndez | N/A | N/A | N/A | N/A |
| 12 | Tania Pérez | 3 | 2 | 0 | -2 |
| 13 | Tina Sten | 4 | 0 | 0 | -1 |
| 14 | Tereza Brantlova | 2 | 0 | 0 | -1 |
| 15 | Claudia Baraut | N/A | N/A | N/A | N/A |
| Equip | Equip | 0 | 1 | 0 | -2 |
| Total | Total | 59 | 18 | 4 | 31 |
| Entrenador ||||||
| Andreu Bou ||||||

## Referències

* ↑ Artigas, M. «Girona-Cadí, repetició de la final de l’any passat». El 9 Esportiu p. 24, 12-10-2011. [Consulta: 16 juliol 2024].
* ↑ Artigas, M. «La segona seguida, a la saca». El 9 Esportiu p. 31, 13-10-2011. [Consulta: 21 desembre 2023].
* ↑ «Lliga Catalana Femenina: Girona FC - Cadí La Seu d'Urgell (66-59)». Federació Catalana de bàsquet, 2011. [Consulta: 21 desembre 2023].
# Granville (desambiguació)

«Granville» té aquests significats:
* Toponímia:
** Granville, municipi francès al departament de la Manche i a la regió de la Baixa Normandia
** Granville (Dakota del Nord)
** Granville (Iowa)
** Granville (Massachusetts), població dels Estats Units a l'estat de Massachusetts
** Granville (Nova York)
** Granville (Ohio)
** Granville (Vermont)
** Granville (Virgínia de l'Oest)
** Granville South, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Ohio
* Miscel·lània:
** Granville Technology Group, empresa britànica d'ordinadors basat a Simonstone, Lancashire
** Granville Stanley Hall (1844, Ashfield, Massachusetts - 1924), psicòleg estatunidenc
** Evelyn Boyd Granville
# Peu de rata gris

El peu de rata gris (Clavulina cinerea) és un bolet de la classe dels basidiomicets i de la família de les clavariàcies.
De 2 a 10 cm d'alçada, el tronc és curt i ramificat com el coral. Comestible, de color gris pàl·lid, carn blanca, fràgil i sense olor. Comestible. Sol créixer en pinedes al costat de la base dels pins vells a la tardor. Si no són tallats massa a prop del terra poden continuar creixent durant anys al mateix lloc.

## Referències

* ↑ Arora, David. Mushrooms demystified: a comprehensive guide to the fleshy fungi. Second. Berkeley: Ten Speed Press, 1986. ISBN 978-0-89815-169-5.
* ↑ Phillips, Roger. Mushrooms and Other Fungi of North America. Buffalo, NY: Firefly Books, 2010, p. 346. ISBN 978-1-55407-651-2.
# Griva de Heine

La griva de Heine (Zoothera heinei) és un ocell de la família dels túrdids (Turdidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos d'Austràlia, a l'est de Queensland i Nova Gal·les del Sud.

## Referències

* ↑ «Griva de Heine». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Internationale Wielertrofee Jong Maar Moedig

El Internationale Wielertrofee Jong Maar Moedig és una cursa ciclista belga que es disputa als voltants de Gooik (Brabant Flamenc). La primera edició es disputà el 1986 amb el nom de Gran Premi Jerry Blondel. El 1988 passà a anomenar-se Trofeu Internacional Jerry Blondel i el 1998 va adoptar el nom d'Internationale Wielertrofee Jong Maar Moedig, amb el qual va ser coneguda fins al 2019, any en què es va disputar la darrera edició. El 2005 va entrar a formar part de l'UCI Europa Tour.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| Gran Premi Jerry Blondel ||||
| 1985 | Greg Moens | Luc Caluwaerts | Jean-Marie De Nil |
| 1986 | Rudi Van Der Haegen | Frank Raskin | Cor van Dijck |
| Trofeu internacional Jerry Blondel ||||
| 1987 | Peter De Clercq | Marc Brock | Marcos Mazzaron |
| 1988 | Marc Brock | José Botteldoorn | Chris Desaeger |
| 1989 | Alain Van den Bossche | Wanderley Magalhaes | Rinus Ansems |
| 1990 | Tom Desmet | Jan Van Donink | Peter Farazijn |
| 1991 | Peter Van Petegem | Chris Peers | Claude Rudelopt |
| 1992 | Frank Corvers | Michel Nottebart | Geert Van Bondt |
| 1993 | Sébastien Van Den Abeele | Edwin Rutten | Carl Roes |
| 1994 | Denis Francois | Vadim Volar | Gerdy Goossens |
| 1995 | Steve De Wolf | Mario Aerts | Gert Vanderaerden |
| 1996 | Frederic Moerman | Kris Matthijs | Steven De Neef |
| 1997 | Danny In 't Ven | Marc Patry | Michel Zanoli |
| Internationale Wielertrofee Jong Maar Moedig ||||
| 1998 | Matthé Pronk | Mathew Hayman | Stefan van Dijk |
| 1999 | Stefan van Dijk | Kirk O'Bee | Coen Boerman |
| 2000 | Chris Newton | Marc Vlijm | David Debremaeker |
| 2001 | Tom Boonen | Kevin Van Impe | Frédéric Amorison |
| 2002 | Michael Blanchy | Danny In 't Ven | Julien Smink |
| 2003 | Hans De Meester | David Boucher | Christophe Beddegenoodts |
| 2004 | Daniel Verelst | Hans De Meester | Zakaria El Darabna |
| 2005 | Gert Vanderaerden | Glen Chadwick | Sven Vanthourenhout |
| 2006 | Greg Van Avermaet | Bert De Waele | Stijn Vandenbergh |
| 2007 | Sven Nys | Frank Dressler-Lehnhof | Stijn Neirynck |
| 2008 | Stijn Neirynck | Maarten Neyens | Maarten De Jonge |
| 2009 | Thomas De Gendt | Thomas Berkhout | Tom Criel |
| 2010 | Sven Jodts | Koen Barbé | Reno De Keulenaer |
| 2011 | Bert Scheirlinckx | Bert De Waele | Floris Goesinnen |
| 2012 | Tim Declercq | Kjell Van Driessche | Davy Commeyne |
| 2013 | Tim Declercq | Kenneth Vanbilsen | Dylan van Baarle |
| 2014 | Gijs Van Hoecke | Loïc Vliegen | Jelle Wallays |
| 2015 | Dimitri Claeys | Floris Gerts | Tim De Troyer |
| 2016 | Jerome Baugnies | Dimitri Claeys | Gregory Habeaux |
| 2017 | Toon Aerts | Joeri Stallaert | Corne van Kessel |
| 2018 | Jérôme Baugnies | Olivier Pardini | Quinten Hermans |
| 2019 | Julien Van Den Brande | Kenneth Van Rooy | Thimo Willems |

## Referències

* ↑ «Internationale Wielertrofee Jong Maar Moedig (Bel) - Cat.1.2». [Consulta: 31 octubre 2023].

## Enllaços externs

* Web oficial
* Palmarès a sitiodeciclismo.net
# Tirà ala-rogenc

El tirà ala-rogenc (Polioxolmis rufipennis) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae) i única espècie del gènere Polioxolmis.

## Hàbitat i distribució

Zones arbustives i praderies als Andes del Perú i centre i sud-oest de Bolívia.

## Referències

* ↑ «Tirà ala-rogenc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15-1-2021 (català)
# Jesenské (Banská Bystrica)

* No s'ha de confondre amb Jesenské (Nitra).
Jesenské és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1274.
# Werneria bambutensis

Werneria bambutensis és una espècie d'amfibi que viu al Camerun.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Amiet, J.-L. 2004. Werneria bambutensis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 9 d'abril del 2008.
# Leucoplast

Els leucoplasts són uns orgànuls que es poden trobar en les cèl·lules vegetals, essent un tipus de plastidis. No presenten pigments, en contraposició a altres plastidis, com p.e. els cloroplasts.
Es troben en arrels i altres teixits no fotosintètics de les plantes. Solen ser reservoris de midó, lípids o proteïnes, aspecte que fa que se'ls anomeni amiloplasts, eleoplasts, o proteoplasts respectivament. Tanmateix, a vegades no presenten aquesta funció de magatzematge, sinó que proveeixen a la cèl·lula un ampli ventall de funcions biosintètiques essencials, com ara la síntesi d'àcids grassos, alguns aminoàcids, i derivats tetrapirròlics. En general els leucoplasts són més petits que els cloroplasts, i tenen una morfologia variable, sovint descrita com ameboide.
Els etioplasts, que són cloroplasts immadurs i encara sense pigments, també poden ser considerats tècnicament leucoplasts. Després d'uns minuts d'exposició a la llum, els etioplasts comencen a transformar-se en cloroplasts funcionals, i deixen de ser leucoplasts.

## Arbre filogenètic dels plastidis

* Plàstid
** Cloroplast i etioplast
** Cromoplast
** Leucoplast
*** Amiloplast
*** Eleoplast
*** Proteoplast
# Gran Premi d'Itàlia del 1954

Resultats del Gran Premi d'Itàlia de Fórmula 1 de la temporada 1954 disputat al circuit de Monza el 5 de setembre de 1954.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 16 | Juan Manuel Fangio | Mercedes | 80 | 2h 47' 47. 9 | 1 | 8 |
| 2 | 40 | Mike Hawthorn | Ferrari | 79 | + 1 Volta | 7 | 6 |
| 3 | 38 | Umberto Maglioli | Ferrari | 78 | + 2 Voltes | 13 | 2 |
| Comp. | 38 | José Froilán González | Ferrari | | | | 3 |
| 4 | 12 | Hans Herrmann | Mercedes | 77 | + 3 Voltes | 8 | 3 |
| 5 | 30 | Maurice Trintignant | Ferrari | 75 | + 5 Voltes | 11 | 2 |
| 6 | 42 | Fred Wacker | Gordini | 75 | + 5 Voltes | 18 | |
| 7 | 10 | Peter Collins | Vanwall | 75 | + 5 Voltes | 16 | |
| 8 | 26 | Louis Rosier | Maserati | 74 | + 6 Voltes | 20 | |
| 9 | 18 | Sergio Mantovani | Maserati | 74 | + 6 Voltes | 9 | |
| 10 | 28 | Stirling Moss | Maserati | 71 | + 9 Voltes | 3 | |
| 11 | 8 | Jorge Daponte | Maserati | 70 | + 10 Voltes | 19 | |
| Ret | 34 | Alberto Ascari | Ferrari | 48 | Motor | 2 | |
| Ret | 22 | Luigi Villoresi | Maserati | 42 | Embragatge | 6 | |
| Ret | 14 | Karl Kling | Mercedes | 36 | Accident | 4 | |
| Ret | 24 | Roberto Mieres | Maserati | 34 | Suspensions | 10 | |
| Ret | 20 | Luigi Musso | Maserati | 32 | Transmissió | 14 | |
| Ret | 32 | José Froilán González | Ferrari | 16 | Caixa canvi | 5 | |
| Ret | 6 | Robert Manzon | Ferrari | 16 | Motor | 15 | |
| Ret | 46 | Clemar Bucci | Gordini | 13 | Transmissió | 17 | |
| Ret | 44 | Jean Behra | Gordini | 2 | Motor | 12 | |
| NVQ | 20 | Giovanni de Riu | Maserati | | No es va classificar | 21 | |

## Altres

* Pole: Juan Manuel Fangio 1' 59. 0
* Volta ràpida: José Froilán González 2' 00. 8 (a la volta 2)
* Cotxe compartit:
** Cotxe Nº38: Umberto Maglioli (30 Voltes) i José Froilán González (48 Voltes)

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». [Consulta: 27 - 05 - 2010].
# Peiraikos Syndesmos

El Peiraikos Syndesmos (grec: Πειραϊκός Σύνδεσμος), també escrit Piraikos Syndesmos, és un club esportiu grec de la ciutat d'El Pireu.

## Història

És un dels clubs esportius grecs més antics fundat el 1894. Fou un dels membres fundadors del SEGAS. Fou la primera entitat en tenir secció de futbol al Pireu, i guanyà la lliga grega el 1923.
La secció de basquetbol va ser fundada el 1935. La secció de voleibol nasqué el 1929.

## Seccions actuals

* Peiraikos B.C. (basquetbol)
* Peiraikos V.C. (voleibol)
* Peiraikos Atletisme
En el passat va tenir seccions de futbol, natació, handbol i waterpolo.

## Palmarès
### Futbol

* Lliga grega de futbol:
** 1923
* Copa grega de futbol:
** 1910

### Basquetbol femení

* Lliga grega de bàsquet femenina:
** 1969, 1970

### Atletisme

* Campionat grec:
** 1935

### Waterpolo

* Lliga grega de waterpolo:
** 1923

## Referències

* ↑ «Piraeus Society». peiraikos.gr. Arxivat de l'original el 14 de juliol 2014. [Consulta: 9 juliol 2014].
* ↑ «Η ίδρυση του ΣΕΓΑΣ» (en greek). mikros-romios.gr. [Consulta: 22 abril 2014].
* ↑ «Greece - List of champions». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ «Peiraikos, Basketball». peiraikos.gr. Arxivat de l'original el 19 de juliol 2014. [Consulta: 9 juliol 2014].
* ↑ «Peiraikos, volleyball». peiraikos.gr. Arxivat de l'original el 14 de juliol 2014. [Consulta: 9 juliol 2014].
* ↑ «The Piraeus society today». peiraikos.gr. Arxivat de l'original el 14 de juliol 2014. [Consulta: 9 juliol 2014].
* ↑ No reconeguda per la Federació

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2017-08-25 a Wayback Machine.
# Griva de Makira

La griva de Makira (Zoothera margaretae) és un ocell de la família dels túrdids (Turdidae).

## Hàbitat i distribució

habita el terra dels boscos de les muntanyes de l'illa Makira, a les illes Salomó.

## Referències

* ↑ «Griva de Makira». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Tir als Jocs Olímpics d'estiu de 2016 - Pistola d'aire 10 metres masculina

La competició de Pistola d'aire 10 metres masculina als Jocs Olímpics d'Estiu de 2016 es va celebrar el 6 d'agost al Centre Nacional de Tir.

## Resultat
### Final

| Pos. | Atleta | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | Final | Notes |
| 1 | Hoàng Xuân Vinh Vietnam | 10.4 | 10.4 | 10.7 | 10 | 9.8 | 10.6 | 10.1 | 9.8 | 10.1 | 10.3 | 10.6 | 10.3 | 10.4 | 10 | 9.2 | 10.8 | 9.8 | 9.3 | 9.2 | 10.7 | 202.5 | RO |
| 2 | Felipe Almeida Wu Brasil | 10.5 | 10.3 | 10.4 | 10.5 | 10.7 | 10.1 | 9.9 | 9.4 | 9.5 | 10.2 | 10.4 | 9.3 | 10.4 | 9.6 | 10.1 | 10.7 | 10.0 | 9.8 | 10.2 | 10.1 | 202.1 | |
| 3 | Pang Wei R.P. de la Xina | 8.6 | 10.1 | 10.7 | 9.4 | 10.2 | 10.5 | 10.3 | 9.9 | 10.5 | 9.8 | 10.3 | 10.6 | 8.7 | 10.4 | 9.8 | 9.8 | 10.6 | 10.2 | N/A | N/A | 180.4 | |
| 4 | Juraj Tužinský Eslovàquia | 10.6 | 10.2 | 10.3 | 10.5 | 10.1 | 9.7 | 10.5 | 9.9 | 10.2 | 9 | 9.9 | 10.2 | 9.4 | 9.9 | 9.1 | 9.9 | N/A | N/A | N/A | N/A | 159.4 | |
| 5 | Jin Jong-oh Corea del Sud | 10.2 | 10.5 | 9.8 | 9.7 | 9.9 | 9.8 | 9.9 | 10.5 | 9.5 | 10.4 | 9.9 | 10 | 10.6 | 9.1 | N/A | N/A | N/A | N/A | N/A | N/A | 139.8 | |
| 6 | Giuseppe Giordano Itàlia | 9.5 | 10.1 | 9.7 | 10.8 | 10.5 | 10.4 | 10.4 | 10.3 | 8.7 | 9.2 | 9.4 | 9.4 | N/A | N/A | N/A | N/A | N/A | N/A | N/A | N/A | 118.4 | |
| 7 | Vladimir Gontcharov Rússia | 10.2 | 9.7 | 10.5 | 10.1 | 9.1 | 9.8 | 9.9 | 9.7 | 10.7 | 9.2 | N/A | N/A | N/A | N/A | N/A | N/A | N/A | N/A | N/A | N/A | 98.9 | |
| 8 | Jitu Rai Índia | 9.5 | 9.8 | 9.6 | 9.7 | 10.1 | 10.2 | 9.7 | 10.1 | N/A | N/A | N/A | N/A | N/A | N/A | N/A | N/A | N/A | N/A | N/A | N/A | 78.7 | |
# Jesper Mørkøv

Jesper Mørkøv (Kokkedal, 11 de març de 1988) és un ciclista danès, professional des del 2007 especialista en la pista.
El seu germà gran Michael també es dedica al ciclisme.

## Palmarès en pista

* 2010
** Campió de Dinamarca en puntuació
* 2011
** 1a a la UIV Cup de Berlín (amb Nick Stöpler)
* 2013
** Campió de Dinamarca en puntuació
* 2014
** Campió d'Europa de Derny
* 2015
** Campió de Dinamarca en Scratch
* 2016
** 1r als Sis dies de Copenhaguen (amb Alex Rasmussen)

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it