OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Arius doriae

Arius doriae és una espècie de peix de la família dels àrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 30 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Indonèsia i Malàisia.

## Referències

* ↑ «Arius doriae». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Marceniuk, A.P. i N.A. Menezes 2007. Systematics of the family Ariidae (Ostariophysi, Siluriformes), with a redefinition of the genera. Zootaxa 1416:1-126.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Astínom

Astínom (grec antic: Άστύνομος, llatí: Astynomus) fou un escriptor grec, natural de Xipre esmentat per Plini el Vell i per Esteve de Bizanci.

## Referències

* ↑ Astynomus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 390
# Astíoque

En la mitologia grega, Astíoque (grec antic: Ἀστυόχη) va ser una princesa d'Orcomen, filla d'Àctor.
Estimada per Ares, no va poder resistir-se al déu que la va posseir al palau del seu pare. Segons Pausànies va ser la mare d'Ascàlaf i de Ialmen. Els dos nois van morir a la Guerra de Troia, al capdavant de l'exèrcit dels mínies.

## Referències

* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia, IX, 37, 7
* ↑ Homer. Ilíada, XIII, 518
* ↑ Parramon i Blasco, Jordi. Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 30. ISBN 8429741461.
# Astíages

Astíages és el nom dels següents personatges:
* Astíages de Mèdia, rei dels medes
* Astiages, escriptor grec
# Associação Atlética Caldense

L'Associação Atlética Caldense és un club de futbol brasiler de la ciutat de Poços de Caldas a l'estat de Minas Gerais.

## Història

El Caldense va ser fundat el 7 de setembre de 1925 per Fosco Pardini i João de Moura Gavião. De Moura Gavião fou un dissident del club local Foot-Ball Club Caldense. El 1928 es fusionà amb el Gambrinus Futebol Clube. El club guanyà el campionat estatal l'any 2002.

## Estadi

El Caldense disputa els seus partits com a local a l'Estadi Municipal Ronaldão, construït el 1979, amb una capacitat màxima per a 14.000 espectadors. El seu primer estadi, anomenat Cristiano Osório, fou construït pel club Local Futebol Clube el 1923 i comprat pel Caldense el 1925.

## Palmarès

* Campionat mineiro:
** 2002
* Campionat mineiro de Segona Divisió:
** 1971
* Campeonato Mineiro do Interior:
** 1975, 2002

## Futbolistes destacats

* Aílton Lira
* Walter Casagrande

## Referències

* ↑ «Minas Gerais State League - List of Champions». RSSSF, 13-04-2014. [Consulta: 1r juliol 2014].

## Enllaços externs

* Web oficial
# Associação Académica e Operária da Boa Vista

L'Associação Académica e Operária da Boa Vista és un club de futbol capverdià de la ciutat de Sal Rei a l'illa de Boa Vista. També té una secció d'atletisme.

## Posició

* 1r (2011-13)
* 1r (2013-14)
* 1r (2014-15)

## Palmarès

* Lliga capverdiana de futbol: 1
** Després de la independència: 1983
* Lliga de Boa Vista de futbol: 15
** 1977/78, 1978/79, 1981/82, 1982/83, 1984/85, 1988/89, 1990/91, 1992/93, 1994/95, 1995/96, 1996/97, 2000/01, 2008/09, 2011/12, 2013/14, 2014/15

## Referències

* ↑ «Título de Campeão Nacional sem jogar em casa completa 34 anos» (en portuguès). Sports Midia, 25-10-2017. [Consulta: 25 octubre 2017].
* ↑ «Cape Verde Islands - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Cape Verde Islands - List of Regional Tournament Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Artefacte digital

L'artefacte digital és, en ciències de la informació, qualsevol alteració no desitjada (o desitjada) de les dades introduïdes en un procés digital mitjançant una determinada tècnica o tecnologia o les dues coses alhora. L'artefacte digital pot ser de qualsevol tipus de contingut, com ara text, àudio, vídeo, imatge, animació o una combinació d'aquests.

## Ciències de la informació

En ciències de la informació, els artefactes digitals resulten de:
* Mal funcionament del maquinari: en gràfics per ordinador, es poden generar artefactes visuals cada vegada que un component de maquinari, com ara el processador, el xip de memòria, el mal funcionament del cablejat, etc., corromp les dades. Alguns exemples de mal funcionament inclouen danys físics, sobreescalfament, tensió insuficient i overclocking de la GPU. Els tipus comuns d'artefactes de maquinari són la corrupció de textures i els vèrtexs T en gràfics 3D i el pixelat en vídeo comprimit MPEG.
* Mal funcionament del programari: els artefactes poden ser causats per defectes d'algoritmes com la codificació/decodificació d'àudio o vídeo, o per un pobre generador de números pseudo-aleatoris que introdueixi artefactes distingibles del soroll desitjat en els models estadístics.
* Compressió: es poden generar quantitats controlades d'informació no desitjada com a resultat de l'ús de tècniques de compressió amb pèrdues. Un exemple són els artefactes visuals en algorismes de compressió JPEG i MPEG que s'anomenen artefactes de compressió.
* Aliasing: la imprecisió digital generada en el procés de conversió d'informació analògica en espai digital es deu a la granularitat limitada de l'espai de numeració digital. En gràfics per ordinador, l'aliasing es veu com a pixelació.
* Rolling shutter, l'escaneig de la línia d'un objecte que es mou massa ràpid perquè el sensor d'imatge pugui capturar una imatge unitària.
* Difusió d'errors: els coeficients del nucli poc ponderats donen lloc a artefactes visuals indesitjables.

## Referències

* ↑ artefacte a Optimot
* ↑ «artefacte». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 9 maig 2015].
* ↑ Erasmus, L.J.; Hurter, D.; Naude, M.; Kritzinger, H.G.; Acho, S. «A short overview of MRI artifacts». South African Journal of Radiology, 8, 2, 2004, pàg. 13. DOI: 10.4102/sajr.v8i2.127. ISSN: 2078-6778. (CC-BY 4.0)

## Enllaços externs

* DivXPrime
* Exemple d'alta compressió de vídeo amb artefacts.
* JPEG deringing and deblocking: Matlab software and Photoshop plug-in
* Glitchet: Art Resources
# Artàban IV de Pàrtia

Artàban IV (en part 𐭍𐭐𐭕𐭓 Ardawān) va ser rei pretendent de Pàrtia cap a l'any 80 i fins potser el 90. Era germà de Vologès II i fill de Vologès I de Pàrtia.
Es va revoltar contra el rei Pacoros II als voltants de l'any 80 i va emetre moneda on apareix amb el nom d'Arsaces Artabanus. Finalment Pacoros el va derrotar.
És probablement el mateix rebel Artàban que s'esmenta l'any 119 i que va ser derrotat en pocs mesos per Osroes I.

## Referències

* ↑ The Encyclopaedia Britannica, vol. II. Cambridge: Cambridge University Press, 1911, p. 660-661.
| Rebel·lat contra: Pacoros II i Osroes I | Imperi Part | Derrotat per: Pacoros II i Osroes I |
# Artzi

Artzi (en basc, cooficialment en castellà Arce) és un municipi de Navarra, a la comarca d'Auñamendi, dins la merindad de Sangüesa. Està dividit en concejos: Arrieta, Artozqui, Azparren, Lacabe, Nagore (Capital), Saragüeta, Uriz i Villanueva de Arce.

## Topònim

La vall d'Artzi és una de les valls en què històricament s'ha dividit la Muntanya de Navarra. Apareix en els registres escrits com comunitat de pobles des del segle xii. L'actual municipi d'Artzi comprèn la major part de la vall històrica, faltant-li tan sols Oroz-Betelu, que es desagregà en el segle xix. El fet que Arce sigui un cognom espanyol relativament estès i que existeixi com topònim en altres llocs, fa relacionar el nom de la vall, en primer lloc, amb el que sembla més evident: la família d'arbres i arbustos del mateix nom, els aurons.
No obstant això, a causa del fet que la vall s'enclava dins la zona històricament bascòfona de Navarra, els filòlegs han tractat de buscar l'origen etimològic del nom de la vall en el basc, en comptes de fer-ho en el castellà. Una de les etimologies més esteses és la qual fa derivar el nom de la vall de la paraula basca harritze que significa 'pedregar'. D'aquesta paraula s'obté Arce de forma quasi immediata: harritze→ (h)arr(i)tze. El so tz, l'antiga ç medieval, va evolucionar en castellà a la c, mentre que en basc es va quedar amb el so tz. Aquesta explicació, molt consistent en opinió dels filòlegs, xoca no obstant això, tal com comenta Mikel Belasko en el seu Glossari etimològic de Navarra, amb l'obstacle que el nom antic de la vall va ser Arci (així figura en les cròniques medievals), el que desbarataria aquesta teoria. Altres paraules basques amb les quals s'ha relacionat el nom de la vall són hartz (ós), artzai (pastor), artze (garbella) o art (alzina). El nom formal en llengua basca de la vall és Artzi, que recupera el nom antic de la vall, sent cooficial des de fa alguns anys. En eusquera s'ha solgut escriure també Artze i també com Artzibar (literalment Vall d'Arce). Cal tenir en compte que dintre de la vall existeix un despoblat dit Arce, pel que el nom de la vall es podria haver originat en aquest llogaret i haver-se transmès al conjunt de la vall.
# Artzentales

Artzentales és un municipi de Biscaia, a la comarca d'Encartaciones.

## Eleccions municipals 2007

Tres partits van presentar candidatura al municipi; EAJ-PNB, PSE-EE i PP. Aquests van ser els resultats:
* Eusko Alderdi Jeltzalea - Partit Nacionalista Basc : 338 vots (7 escons)
* Partit Socialista d'Euskadi - Euskadiko Ezkerra: 15 vots (0 escons)
* Partit Popular: 9 vots (0 escons)
D'aquesta manera, es va convertir en alcalde per majoria absoluta Joxe Ignacio Iglesias Aldana, per part de EAJ-PNB, a l'assolir totes les regidories de l'ajuntament, deixant als socialistes i populars sense representació en l'ajuntament, ja que van quedar molt lluny del mínim de vots per a assolir representació.

## Història

Entre 1880 i 1890 es comencen a explotar diferents mines en el terme municipal d'Artzentales. L'impuls que van provocar les mines tant econòmicament com demogràficament, va ser decisiu per a tancar una llarga etapa en el transcurs de la història de la vall. Però no hem d'enganyar-nos, encara que en molts municipis l'explotació de les mines i el posterior procés d'industrialització va provocar una transformació radical, en el cas d'Artzentales aquests canvis només es van donar mentre es van mantenir obertes les mines. Les mines, de ferro i coure, que es van explotar a Artzentales estaven situades al Nord del terme municipal. Les dues zones mineres per excel·lència són: La "de Peñalba-Rao" (Mina Federico) i Las Barrietas-Gerelagua (Mina Amalia Juliana, Mina Sorpresa, Mina María...)
A partir del moment que es van tancar, parèntesis que va durar entre quaranta i cinquanta anys, els seus habitants van retornar a la seva manera de vida tradicional amb predomini de les activitats agrícoles, ramaderes i forestals. Però aquesta imatge que ens podria recordar temps passats, durarà molt poc degut al fet que a partir dels anys cinquanta i seixanta es va iniciar un procés de despoblament que arriba als nostres dies. Aquesta tendència es repeteix en municipis en situació d'aïllament pel que fa a les principals vies de comunicació. A aquesta recessió demogràfica, s'unirà una conjuntura econòmica desfavorable per a les petites explotacions agro-ramaderes característiques del municipi. Això succeïx per la subordinació als programes econòmics propugnats per la Unió Europea.
# Artzenheim

Artzenheim (en alsacià Ààrze) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2003 tenia 747 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 423 | 448 | 485 | 557 | 607 | 618 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Claude Gebhard | |
# Ashley Williams

Ashley Errol Williams (nascut el 23 d'agost de 1984) és un futbolista professional gal·lès que juga a l'Everton FC i la selecció de futbol de Gal·les com a defensa central. És capità de la selecció gal·lesa.

## Referències

* ↑ «Perfil i estadístiques d'Ashley Williams» (en alemany). [Consulta: 25 octubre 2016].
# Aya Sameshima

Aya Sameshima és una lateral i centrecampista esquerra de futbol amb 68 internacionalitats i 4 gols pel Japó. Ha estat campiona del món i subcampiona olímpica amb la selecció.

## Trajectòria

| Temporades | Lliga | Club | P | G | Actualitzat |
| 2003 - 2005 | D? | Tokiwagi Gakuen |
| 2006 - 2011 | D1/D2 | TEPCO Mareeze | 98 | 18 |
| 11/12 | D1 | Montpellier HSC | 18 | 00 |
| 2012 - 2014 | D1 | Vegalta Sendai | 21 | 03 |
| 2014 | D1 | Houston Dash | 00 | 00 |
| 2015 - act. | D1 | Kobe Leonessa | 38 | 01 | 29/11/2016 |
| 2008 - act. | Selecció absoluta | Selecció absoluta | 72 | 04 | 29/11/2015 |

## Palmarès

* Competició
* Títols — Seleccions nacionals |||||||||
* 1 Mundial
* 000 1 Jocs Asiàtics
* 000 1 Campionat de l'Est Asiàtic
* Títols — Clubs |||||||||
* 1 Copa
* Reconeixements — Premis |||||||||
* Reconeixements — Seleccions de jugadores |||||||||

## Referències

* ↑ «FIFA». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 14 agost 2016].
* ↑ «FIFA». Arxivat de l'original el 2016-08-26. [Consulta: 14 agost 2016].
# Arturo Farías

Arturo Farías Barraza (1 de setembre de 1927) és un exfutbolista xilè.

## Selecció de Xile

Va formar part de l'equip xilè a la Copa del Món de 1950.

## Referències

* ↑ Arturo Farías Fitxa i estadístiques a la FIFA
# Atalante Migliorotti

Atalante Migliorotti (1466 - 1532) va ser un músic italià del Renaixement, ajudant de Leonardo da Vinci.
Era fill d'una relació il·legítima. Després d'haver estat alumne de Leonardo, que li va ensenyar la música, el 1483 va marxar a Milà per acompanyar el seu mestre. Aquest mateix any, Vinci hauria pintat el seu retrat que s'ha perdut.
El 1491, conforme als desigs d'Isabel d'Este, va cantar la part epònima de l'òpera Orfeo presentada a Marmirolo. En aquest període, va començar a ser reconegut com a luthier. El 1493, Isabel d'Este li va encarregar una guitarra; posteriorment, el 1505, en un missatge destinat al Marquès de Mantua, deixa constància que havia construït una lira de dotze cordes.
També treballà com a coordinador de les obres de la construcció de la Basílica de Sant Pere.

## Referències

* Ch. Nicholl. Leonardo da Vinci, Lot wyobraźni. Warszawa 2006, Wyd. W.A.B. ISBN 83-7414-220-0.
# Bakkhar (Sind)

Bakkhar és una fortalesa del Pakistan a la província del Sind, situada en un illot del riu Indus i podria ser la Sogdi d'Alexandre el Gran. La ciutat del mateix nom es trobava al costat de la fortalesa i modernament va agafar el nom de Purana Sukkur (Vella Sukkur) i actualment Sukkur.
Va agafar importància al segle viii quan el riu va canviar el seu curs i va provocar l'abandonament d'Aror la capital del Sind. Al temps de la conquesta del Sind pels àrabs (710/711) dirigits pel jove Muhammad ibn Kasim al-Thafaki, era un establiment que es deia Bahrur. Llavors fou fortificada i va esdevenir una fortalesa hindú important que finalment fou ocupada per l'àrab Abu Turab (mort el 787).
El nom de Bhakkar apareix per primer cop el 1026 quan fou conquerida per Abd al-Razzak, wazir de Mahmud de Gazni. El 1227 hi fou assetjat Nasir al-Din Kubadja, governador d'Uchh, per les forces de Shams al-Din Iletmish, i quan va provar de fugir es va ofegar al riu. El 1297 fou atacada pels mongols que foren rebutjats per Nusrat Khan, governador per compte d'Ala al-Din Muhammad Khaldji (1294-1316). Fou considerada en els segles següents la clau del Sind meridional i va canviar diverses vegades de mans, i va tenir un paper destacat en les campanyes al Sind de Muhammad ibn Tughluk i el seu nebot Firuz Tughluk.
Humayun hi va acampar en la seva fugida pel desert del Sind cap a Kandahar. Shah Beg [Arghun] ex príncep de Kandahar i ara senyor de Thatta, la va visitar personalment, en va expulsar els sayyid locals i la va entregar als caps del seu exèrcit (que van utilitzar els materials de les ruïnes d'Aror per construir les seves cases) i va nomenar (vers 1524) governador de la fortalesa de Bhakkar a Mir Mahmud Kokaltash que hi va restar una 50 anys, ja que el 1574 apareix confirmat en el càrrec per l'emperador Akbar. El 1554 s'hi va lliurar una batalla entre Kokaltash, que pretenia el poder al Sind, i Mirza Isa Khan Tarkhan el nou senyor de Thatta (on la dinastia Tarkhan va substituir als seus parents de la dinastia Arghun en aquest any). Per un acord Kokaltash va restar com a sobirà al Sind superior amb capital a Bhakkar. El 1567 els sayyids locals van reforçar la fortalesa per temor a un atac de la tribu dels dharidja.
El 1736 va passar a Nur Muhammad Kalhora i els seus descendents la van perdre davant els afgans que al seu torn en foren expulsats per Mir Rustan Khan de Khayrpur (Khairpur) el 1809. Llavors fou possessió dels Talpurs fins al 1833 quan foren derrotats per Shah Shudja, emir de Kandahar, i els Talpur van haver de renunciar al Sind. El 1839 va passar als britànics quan van conquerir el Sind. El 1901 es va formar el districte de Sukkur (separat de Shikarpur) del que fou part. Va romandre en poder britànic fins al 1947. Els britànics van construir una gran presa (la principal de l'Indus) el que va desenvolupar la zona. El 1947 va quedar dins el Pakistan.
# Bakliyya

Els bakliyya (també buraniyya) fou una secta musulmana dissident, associada als càrmates.
La va formar Abu Hatim vers el 907/908, el qual va prohibir els alls, els porros, i els naps i matar animals, i va abolir les pràctiques religioses. La secta es va revoltar a Kufa i Wasit sota diferents caps, sent els més coneguts Masud ibn Hurayth i Isa ibn Musa (nebot d'Abdan) vers el 928/928, aprofitant l'expedició a l'Eufrates d'Abu Tahir. La seva bandera era blanca amb inscripcions alcoràniques que recordaven l'alliberament dels israelites de l'opressió dels faraons; van obtenir alguns èxits inicials però foren vençuts per Harun ibn Gharib, general del califa al-Muqtadir (908-932).

## Referències

* Hodgson, M.G.S. " Baḳliyya". Encyclopaedia of Islam, segona edició. Editada per: P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs. Brill Online, 2012. 28 d'abril de 2012 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-2/bakliyya-SIM_1109>
# Bab Azoun

Bab Azoun ('porta de la pena') és un barri d'Alger, la capital d'Algèria, situat al sud de la ciutat. Antigament hi havia una de les cinc portes de la muralla, que dona nom al barri.
# Bakr (nom)

Bakr és un nom masculí àrab (àrab: بكر, Bakr) que literalment significa ‘camell jove’. Si bé Bakr és la transcripció normativa en català del nom en àrab clàssic, també se'l pot trobar transcrit Bakar, Bekr. Aquest nom també el duen musulmans no arabòfons que l'han adaptat a les característiques fòniques i gràfiques de la seva llengua.
Vegeu aquí personatges i llocs que duen aquest nom.
Vegeu també la kunya Abu-Bakr, que ha esdevingut un nom de pila comú.

## Notes

* ↑ Castells Criballes, Margarida; Cinca Pinós, Dolors. Diccionari Àrab-Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2007, p. s.v. "بكر". ISBN 978-84-412-1546-7.
* ↑ Vegeu aquí les normes de transcripció simplificada dels mots àrabs.
* ↑ Excepte en el cas de personalitats àrabs contemporànies que hagin usat personalment transcripcions específiques i singulars del seu nom, es recomana, sobretot per als personatges històrics, emprar sempre la forma catalana normativa.
# Bakpinka

El bakpinka és una llengua en perill d'extinció que es parla al sud-est de Nigèria, a l'estat de Cross River. Concretament es parla a la LGA d'Akampka.
El bakpinka és una llengua que pertany a la sub-família de les llengües agoi-doko-iyoniyong, que formen part de les llengües de l'alt Cross que al seu torn formen part de la gran família de les llengües del riu Cross. Les altres llengües del seu sub-grup lingüístic són l'agoi i el koko-uyanga.

## Ús

L'estatus del bakpinka és el d'una llengua que està en perill d'extinció (8b) i el seu ús està disminuint. Només té parlants fluents d'edat avançada i no hi ha una transmissió intergeneracional assegurada.

## Religió

El 65% dels parlants de bakpinka són cristians. D'aquests, el 55% pertanyen a esglésies protestants i el 45% pertanyen a esglésies independents. El 35% dels bakpinka-parlants restants professen religions tradicionals africanes.

## Referències

* ↑ bakpinka al joshuaproject
* 1 2 bakpinka a l'ethnologue
* ↑ família lingüística a l'ethnologue
# Barranc de Castellnovet

El Barranc de Castellnovet és un corrent fluvial de l'Alt Urgell, que neix al vessant sud de Les Agudes i després de passar pel nucli de Castellnovet desemboca al barranc de Cercèdol a Castellbò.

## Referències

* «Mapa Topogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic de Catalunya.
# Bar-wah

Bhawal o Bar-wah o Warbah fou un estat tributari protegit del grup dels estats Khasis a Meghalaya. Estava governat per un siem, el nomenament del qual corresponia als caps dels vuit clans principals, havent de ser la decisió per unanimitat; si no s'arribava a una decisió la darrera paraula la tenia el poble. El 1881 tenia una població de 555 habitants i uns ingressos de 182 lliures. El seim el 1883 era Baman Singh.

## Referències

* The Kasis, per P. R. T. Gurdon, text complet a the Internet Archive
# Baixa Limia-Serra do Xurés

Baixa Limia-Serra do Xurés és un parc natural de Galícia establert l'any 1993, que abasta 20.920 hectàrees. Es troba a la comarca d'A Baixa Limia, al sud de la província d'Ourense i la seva zona d'actuació s'estén des de les muntanyes dels municipis d'Entrimo, Lobios i Muíños fins a la frontera amb Portugal, limitant amb el Parc nacional de Peneda-Gerês. El maig de 2009 va ser declarat Reserva de la Biosfera per la UNESCO juntament amb el parc nacional portuguès contigu.
És una zona muntanyosa en la qual el material geològic predominant és el granit. Dins dels seus límits es troben els circs glaciars de menor altitud de la península Ibèrica

## Flora

La flora del parc es caracteritza per un bosc de fulla caduca, amb roure reboll (Quercus pyrenaica), bedoll (Betula celtibèrica) i elements mediterranis com l'alzina surera o l'arbocer i el grèvol a l'altura superior. Hi ha diverses plantes endèmiques, com el Prunus lusitanica, una espècie que colonitza els barrancs i altres zones d'alta humitat.

## Fauna

Entre els amfibis i rèptils destaquen la sargantana ibèrica i la colobra viperina. Entre les aus cal citar l'àguila reial, l'astor, cucúlids i pícids. Hi ha espècies cinegètiques com el porc senglar, el cabirol i el conill. També hi ha llops, fures de bosc genetes i gats salvatges. En els cursos d'aigua hi trobem llúdries.

## Enllaços externs

* Informació al portal de turisme de Galícia