OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Smithton (Pennsilvània)

Smithton és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 444 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Smithton tenia 444 habitants, 188 habitatges, i 124 famílies. La densitat de població era de 1.428,6 habitants/km².
Dels 188 habitatges en un 29,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,1% hi vivien parelles casades, en un 11,7% dones solteres, i en un 34% no eren unitats familiars. En el 30,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 17% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,3% tenia menys de 18 anys, un 6,1% entre 18 i 24, un 26,4% entre 25 i 44, un 24,1% de 45 a 60 i un 19,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.854$ i la renda mediana per família de 36.250$. Els homes tenien una renda mediana de 26.667$ mentre que les dones 23.056$. La renda per capita de la població era de 16.715$. Entorn del 7,1% de les famílies i el 14,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Smithton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Smithton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Smithton

«Smithton» té aquests significats:
* Smithton (Illinois)
* Smithton (Missouri)
* Smithton (Pennsilvània)
# Smithville

«Smithville» té aquests significats:
* Smithville (Comtat d'Atlantic), localitat a l'estat de Nova Jersey (EUA)
* Smithville (Geòrgia)
* Smithville (Illinois)
* Smithville (Mississipi)
* Smithville (Missouri)
* Smithville (Ohio)
* Smithville (Tennessee)
* Smithville (Texas)
# Sorbitol

El sorbitol o glucitol és un poliol o alcohol de sucre descobert pel químic francès Jean Baptiste Boussingault l'any 1872 en les baies de moixera de guilla (Sorbus aucuparia L.).
Aquest compost, la fórmula empírica del qual és C₆H$_{14}$O₆, s'obté industrialment amb la reducció del monosacàrid més comú, la glucosa.
A la natura, el sorbitol és un dels tres glúcids principals (sacarosa, midó i sorbitol) produïts durant la fotosíntesi a les fulles adultes de certes plantes de les famílies de les rosàcies i les plantaginàcies. Es troba en quantitats apreciables a les algues vermelles i, juntament a la fructosa, la glucosa i la sacarosa, en fruites com ara les peres, les pomes, les cireres o els préssecs.

## Ús industrial

El sorbitol és un sòlid higroscòpic que s'empra, a la indústria, d'humectant per a mantenir diversos productes amb un grau d'humitat adequat, així com a font d'alcohol en la fabricació de resines. S'utilitza en l'elaboració d'aliments, fàrmacs i productes químics. Usat també com a condicionador de paper, tèxtil, coles i cosmètics, i d'emulsionant en la fabricació de pastissos i dolços per tal d'impedir que se separin la fase aquosa i la fase grassa d'aquests aliments; finalment, com que posseeix un poder edulcorant, més important, que la sacarosa, s'obté el mateix sabor dolç, amb una quantitat inferior de sorbitol.

### Ús com a edulcorant

El sorbitol es fa servir d'edulcorant en els aliments dietètics. És qualificat com a edulcorant nutritiu perquè cada gram del producte conté 2,4 calories, força menys que les 4 de la sacarosa o el midó. És l'edulcorant que contenen generalment els xiclets "sense sucre". Se'l coneix com a E-420.
E-420(i): Sorbitol (estabilitzant, humectant)
E-420(ii): Sorbitol xarop (estabilitzant, humectant)

## El sorbitol i la salut

L'organisme humà metabolitza el sorbitol lentament. El sorbitol disposa d'importants avantatges sobre la fructosa: menys valor calòric i el fet que no sigui un sucre. A més, no provoca càries. La ingestió excessiva de sorbitol (més de 50g al dia) pot provocar dolor abdominal lleu i diarrea. En el fetge el pot transformar en glucosa i fructosa.
El sorbitol es produeix en l'interior del cos humà i, si ho fa d'una forma excessiva, pot resultar ser nociu. La retinopatia i la neuropatia diabètica podrien estar relacionades amb la presència d'excessiu sorbitol a les cél·lules dels ulls i dels nervis.

## Referències

* ↑ Escobar Gutiérrez A.J. 1995. Photosynthèse, partition du carbone et métabolisme du sorbitol dans les feuilles adultes de pêcher (Prunus persica Batsch). Thèse de Doctorat de l'Université de Poitiers, France.
Viccionari
# Senyoria d'Albeck

La senyoria d'Albeck fou una entitat del Sacre Imperi Romanogermànic centrada a Albeck al Langenau avui dia un Barri o districte del municipi de Langenau al cercle o districte d'Alb-Donau, a Baden-Württemberg, a uns 6 km a l'oest del lloc principal, i que té aproximadament 1360 habitants; li pertanyen els dos poblets d'Osterstetten i Stuppelau.

## Història

El nom del lloc, Ortes Albeck en documents antics, ve de la seva posició geogràfica "a la cantonada oriental del riu Alb. La població va sorgir a l'entorn del castell d'Albeck, la posició del qual està detallada en un gravat de Matthäus Merian de l'any 1643; el castell fou ampliat modernament i destruït el 1704 (les seves restes amb la torre estan ara en propietat privada).

### La Senyoria

El castell d'Albeck fou el centre de la dominació dels primers senyors nobles lliures de la regió; van fundar una abadia dels agustins a Steinheim am Albuch; al segle xiii va passar als comtes de Werdenberg i va pertàner a la línia Werdenberg-Albeck). Els comtes van vendre la senyoria l'any 1383 a la ciutat imperial d'Ulm que va incorporar el lloc al seu territori.

## Referències

* ↑ «Informationen der Stadt Langenau über Albeck». Arxivat de l'original el 2007-06-11. [Consulta: 7 març 2012].
# NRM

NRM té els següents significats:
* Moviment de Resistència Nacional (del seu nom en anglès National Resistance Movement), partit polític d'Uganda
* Museu Suec d'Història Natural (del seu nom en suec Naturhistoriska Riksmuseet), museu d'història natural amb seu a Estocolm (Suècia)
* National Railway Museum, museu dedicat al ferrocarril amb seu a York (Regne Unit)
* Mode de resposta normal (del seu nom en anglès Normal Response Mode), mode de transferència de dades del protocol de comunicació HDLC
# Bliecos

Blacos és un municipi espanyol ubicat a la província de Sòria, dins la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 71 | 66 | 43 | 43 |
# Martí Vergés

Martí Vergés és el nom dels següents personatges:
* Martí Vergés i Massa (1934-), futbolista català.
* Martí Vergés Trias (1932– 015), enginyer industrial català.
# Sant Riwari

Sant Riwari o Riwall o Rivoal o Rioual fou un sant bretó més o menys mític i no reconegut per l'església catòlica, que seria d'origen reial. En texts antics és esmentat com fill de Deroch duc de Domnònia, príncep a Bretanya, dominant la Petita Bretanya en temps de Clotari I i de Khildebert I.
Era un «rei» de la Bretanya insular que va fugir dels saxons cridats per Vortigen; va desembarcar a Armòrica amb una gran flota gairebé al mateix temps que el seu cosí Fragan, pare de Guenolé. Hauria regnat sobre tota la part de la costa banyada pel canal de la Maniga. A la «Vita» de Guenaël, se'l presenta com un « rei d'una noblessa i una rectitud remarcables, del qual la conducte i la legislació van provocar l'eclosió del seu regne». La «Vita» de sant Mélar va referència a un «Regula» com a origen de la dinastia. Al cartulari de Landévennec podria ser el Rivelen Mar Marthou, i a la crònica de Saint-Brieuc el primer príncep de Domnònia Riwall Meur Marzou - « Riwall de les grans meravelles ». La «Vita» de sant Llunar informa que «hi va haver a Bretanya de l'altre costat de la mar un home anomenat Riwall que, el primer, va venir a habitar la regió d'Armòrica, d'aquest costat de la mar, i que fou el cap dels bretons dels dos costats de la mar». Diversos érudits veuen en ell a Rivalon Mucmaczon, vencedor dels bàrbars que ocupaven Léon, que es va establir al castell de Brest vers 499 o 511. Hauria combatut als pirates saxons de la costa de Carantec i de l'illa Callot vers 515/520.
Riwall és presentat també com el primer sacerdot emigrat cap al continent. Aquest títol però li és rarament atribuït, li done Riagat, proper de Faustus i de la família reial de Vortigen. El terme llatí que designe aquesta condiciño (antistes) es refereix a un eclesiàstic portador de poder. No hauria estat fins després de l'arribada a Armòrica que s'haurien establert monestirs i bisbats; els bisbes i abats precedents que havien evangelitzat la regió eren designats sovint com a itinerants, vinguts de les illes britàniques però sense establir-se al continent.
Fou Riwari o Riwall a qui Brioc de Bretanya hauria trobat; havent curat al príncep hauria aconseguit d'ell les terres on es va establir amb la seva comunitat. Riwari li va deixar la seva residència i es suposa que es va retirar prop de les ruïnes romanes de Vieille Etable.
Riwall o Riwari, oncle maternal d'Hervé, apareix als relats referits als parents d'aquest sota ek nom de Riou Rigur. El mas de Lanrioul, a Plouzévédé, on va parir Riwanon, fou « Lanna Rigurii ». L'antiga capella veïna de Saint-Irvoal li estava dedicada, i Lanrivoaré recorda al Riwari citat al missal de Saint-Vougay com a sant fundador. Saint-Thégonnec es va dir inicialment Pleyber-Riwall o Ploeyber Riual (vers 1330) després del desmembrement de la parròquia primitiva de Ploe-Iber.

## Notes i referències

* ↑ http://www.infobretagne.com/saint-thegonnec.htm
# North (Carolina del Sud)

North és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 813 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, North tenia 813 habitants, 356 habitatges i 223 famílies. La densitat de població era de 369,3 habitants/km².
Dels 356 habitatges en un 25,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 38,5% hi vivien parelles casades, en un 19,7% dones solteres, i en un 37,1% no eren unitats familiars. En el 34,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,28 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,5% tenia menys de 18 anys, un 9,7% entre 18 i 24, un 23,1% entre 25 i 44, un 25,3% de 45 a 60 i un 18,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 74,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.136$ i la renda mediana per família de 30.750$. Els homes tenien una renda mediana de 24.286$ mentre que les dones 21.406$. La renda per capita de la població era de 14.237$. Entorn del 27,5% de les famílies i el 30,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- North». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- North». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Enrico Fabbro

Enrico Fabbro (Roma, 14 de juny del 1959) és un entrenador de futbol italià.
Fabbro inicià la seva carrera professional com a entrenador amb els juvenils del club Atletico Roma F.C. (1994 a 1999), després amb el Lazio (1999 a 2004, guanyant el campionat Giovanissimi Nazionali el 2001) i de nou amb l'Atletico Roma (a la temporada 2004–2005).
El 2006 s'estrenà com a entrenador principal amb el club MC Alger, líder de la Lliga algeriana, guanyant la Copa d'Algèria i després la supercopa, el novembre del 2007, però dimitint tot seguit. Després entrenà la squadra Primavera de l'Ascoli a la temporada 2008–09. Del 2010 al 2012 tornà al S.S. Lazio, i el 2012-13 es feu càrrec de l'equip del JS Kabylie, també a Algèria.
La temporada 2013-14 ha estat observador de la Selecció nacional.
Actualment, des del 2010, treballa com a comentarista de futbol al canal de televisió de pagament Dahlia TV al seu país.

## Referències

* 1 2 «Curriculum Vitae» (en anglès). Enrico Fabbro. Arxivat de l'original el 2016-12-20. [Consulta: 30 juliol 2009].
* ↑ «C' è un italiano sulla panchina della Juve d' Algeria» (en italià). La Gazzetta dello Sport, 03-01-2007 [Consulta: 30 juliol 2009].
* ↑ «L' italiano Fabbro vince la Supercoppa» (en italià). La Gazzetta dello Sport, 02-11-2007 [Consulta: 30 juliol 2009].
* ↑ Fabbro limogé, les canaris au plus bas Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine., lexpressiondz.com, 19 novembre 2012 (francès)

## Enllaços externs

* Pàgina oficial d'Enrico Fabbro
# Maceo Rigters

Maceo Rigters (nascut el 6 de gener de 1986 a Amsterdam) és un exfutbolista neerlandès.

## Palmarès

* 1 Campionat d'Europa de Futbol sub-21 de la UEFA 2007
# Maceració carbònica

En la fabricació del vi, la maceració carbònica és el procés en el qual el raïm es fermenta sense trencar-ne els grans. És un mètode característic de la fabricació del Beaujolais.
El mètode convencional de fermentació alcohòlica comporta el trencament o aixafament dels grans de raïm, per alliberar el suc i la polpa de la pell. En la maceració carbònica el suc fermenta mentre es troba encara dintre de la pell del gra, malgrat que alguns, sobretot al fons de la sitja de fermentació, es trenca i llavors també es produeix la fermentació convencional. El vi que en resulta de la maceració carbònica és afruitat i molt baix en tanins, i llest per beure en molt poc temps, però no té les qualitats necessàries per a l'envelliment prolongat. En el cas més extrem, el Beaujolais nouveau, el període entre la collita i l'embotellament pot no arribar a les sis setmanes.

## Vegeu també

* Georges Duboeuf
* Vi francès
# MDI

MDI té els següents significats:
* MDI o Media Delivery Index, vegeu Qualitat d'experiència#Sistemes de mesura
* MDI o Màrqueting digital integrat
* MDI o Moteur Developpment International, vegeu Vehicle d'aire comprimit#MDI
* MDI o metered-dose inhaler dispositiu de subministrament de fàrmac, vegeu Inhalador#Inhalador de cartutx pressuritzat
* MDI o metilè difenil diisocianat
# Madonna Connestabile

La Madonna Connestabile —coneguda també com La Verge i el Nen— és una petita (i probablement inacabada) pintura de l'artista renaixentista italià Raffaello Sanzio, que data de 1502-1503. Va ser executada a l'oli sobre taula, i transferida després a llenç, amb unes dimensions de 17,5 centímetres d'alçada i 18 cm d'amplada. Es conserva en l'Ermitage de Sant Petersburg, Rússia.
És molt probable que sigui l'última obra pintada per Raffaelo a Úmbria abans de traslladar-se a Florència, comprovant-se en ella la influència de Perugino. La taula sobre la qual es va pintar era quadrangular, i en les cantonades hi havia uns motius decoratius.
El seu nom ve de la família Connestabile de Perusa, de qui la va adquirir el tsar Alexandre II de Rússia en 1871. El tsar la va regalar al seu consort, Maria Aleksandrovna. Des de llavors, la pintura es conserva en l'Ermitage de Sant Petersburg. En 1881 el suport va ser transferit a llenç, pel mal estat de l'obra.
La pintura representa a la Mare de Déu cuidant del Nen Jesús mentre llegeix un llibre; el Nen juga amb el llom del llibre. El mantell de la Verge és blau, el seu color tradicional; a sota porta un vestit de color carmí amb una llaçada brodada com a adorn del Cosset. Raffaello dibuixa a la Verge amb un rostre serè i al mateix temps meditatiu, amb els ulls baixos. Quan es va passar de taula a llenç, es va descobrir que en la versió original la Verge contemplava una magrana (símbol de la Passió) en lloc del llibre.
En el fons es representa un estrany paisatge amb muntanyes cobertes de neu. El paisatge intermedi, en canvi, és primaveral, sense detalls, la qual cosa transmet la idea d'innocència.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 L. Cirlot (dir.), Museo del Ermitage II, pàgs. 172-173, Col. «Museos del Mundo», Tomo 13, Espasa, 2007. ISBN 978-84-674-3817-8
* ↑ La referància «Museos del Mundo» indica com a data de la transferència la de 1871.

## Enllaços externs

* Fitxa al Museu Ermitage
# Malzuza

Els Malzuza foren un antic poble amazic de la branca dels al-Butr, família de Darisa, que es creu que vivien a Trípoli de Líbia. Estaven emparentats amb els Matghara, Lamaya, Sadina, Kumiya, Madyuna, Maghila, Matmata, Kashana (Kashata) i Duna, tots els quals subsisteixen excepte els dos darrers, a més dels Malzuza
Els Malzuza van ser massacrat pel general abbàssida Yazid ibn Hàtim ibn Qabissa ibn al-Muhal·lab després de la derrota de l'imam ibadita Abu-Hàtim al-Malzuzí el 7 de març de 772.
Es creu que un grup dels Malzuza va subsistir fins al segle x.

## Bibliografia

* Ibn Khaldoun, Histoire des Berbères et des dynasties musulmanes de l'Afrique septentrionale, 1852, volum 1, traduït per William Mac Guckin de Slane, Alger.
* Ibn Khaldoun, Histoire des Berbères et des dynasties musulmanes de l'Afrique septentrionale, 1852, volum 2, traduït per William Mac Guckin de Slane, Alger.
* Ibn Khaldoun,, 1852, volum 3, traduït per William Mac Guckin de Slane, Alger a Histoire des Berbères et des dynasties musulmanes de l'Afrique septentrionale
# Malwida von Meysenbug

Malwida von Meysenbug (28 octubre 1816 — 23 Abril 1903) va ser una escriptora alemanya. Va escriure Memòries d'una idealista, el primer volum publicat de forma anònima el 1869. Va ser amiga de Friedrich Nietzsche i de Richard Wagner, i va conèixer l'escriptor francès Romain Rolland a Roma el 1890.
Von Meysenbug va néixer a Kassel, estat de Hesse. Va ser la novena de deu germans. El seu pare, Carl Rivalier, descendia d'una família francesa d'hugonots, i va rebre el títol de Baró de Meysenbug de Guillem I de Hesse-Kassel. Dos dels seus germans van fer brillants carreres, l'un com a ministre a Àustria, i l'altre com a ministre de Karlsruhe. Malwida, tanmateix, va trencar amb la seva família per les seves idees polítiques i va marxar a viure en una comunitat lliure a Hamburg. Perseguida per la policia el 1852, cercà refugi a Anglaterra, on subsistí com a ensenyant i traductora. Allà va conèixer els republicans Ledru-Rollin, Louis Blanc, i Gottfried Kinkel, tots refugiats polítics; el jove Carl Schurz també s'hi va relacionar.
En 1862, Malwida viajà a Itàlia amb Olga Herzen, filla de Aleksandr Herzen, pare del socialisme rus. Allà, von Meysenbug va presentar Nietzsche a molts dels seus amics, inclosa Helene von Druskowitz. Havia convidat Paul Rée i Nietzsche a Sorrento, una ciutat de la badia de Nàpols, a la tardor de 1876. Rée hi va escriure Els orígens dels sentiments morals, i Nietzsche va començar Humà, massa humà.
El 1901 von Meysenbug va ser la primera dona nominada pel premi Nobel de Literatura després d'haver-hi estat proposada per l'historiador francès Gabriel Monod.
Malwida von Meysenbug va morir a Roma el 1903 i va ser inhumada en el cementiri protestant de la ciutat.

## Referències

* ↑ Human, All Too Human, Penguin Classics, p.x ISBN 978-0-14-044617-3
* ↑ Marion Faber, Human All Too Human, Penguin Classics, Introduction p.x
* ↑ Asaid, Alan. «Så ratade Akademien kvinnorna».

## Enllaços externs

* Hiltrud Häntzschel. Meysenbug, Malwida von (en alemany). 17. Berlin: Duncker & Humblot, 1994, p. .
* Carl Schurz. Plantilla:Ws New York: McClure Publ. Co. 1907. El que fou destacat senador americà, Schurz, descriu la seva amistat amb Malwida al capítol 14 del primer volum.
# Línia 90 CFL

La Línia 90 CFL és una línia ferroviària luxemburguesa que connecta la Ciutat de Luxemburg amb França. La terminal a l'extrem nord es troba a l'estació de trens de Luxemburg, mentre que les terminals al sud es troben a les ciutats franceses de Metz i Nancy. La línia és propietària de Chemins de Fer Luxembourgeois i està operada principalment per l'SNCF, com el TER Lorena línia 1.

## Estacions

* Estació de trens de Luxemburg
* Estació de trens de Bettembourg
* Hettange-Grande (França)
* Thionville (França)
* Uckange (França)
* Hagondange (França)
* Walygator Parc (França)
* Maizières-lès-Metz (França)
* Woippy (França)
* Metz-Nord (França)
* Metz-Ville (França)
* Pagny-sur-Moselle (França)
* Pont-à-Mousson (França)
* Nancy (França)

## Referències

* ↑ «Nos services» (en franc``es). SNCF Ter Lorraine. [Consulta: 12 novembre 2015].
# Marc Buculeu

Marc Buculeu (en llatí Marcus Bucculeius) va ser un jurista romà poc expert en temes jurídics.
Ciceró, al seu tractat De Oratore, posa en boca de Luci Licini Cras una descripció més aviat sarcàstica del personatge. A Buculeu l'anomena familiaris noster, neque meo judicio stultus, et suo valde sapiens (un familiar nostre, segons el meu judici estúpid, segons el seu, molt savi). S'explica una anècdota de la seva falta de precaució legal. Va fer els documents de venda d'una casa a Luci Fufi, i van convenir que les finestres de la casa havien de ser sempre com en aquell moment. Per això, Fufi, cada vegada que s'aixecava un edifici que pogués veure des de les seves finestres, per llunyà que fos, iniciava una acció legal contra Buculeu per incompliment de l'acord.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/531?rgn=full+text;view=image;q1=BucculeiusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 516. ]
# Maikópskoie

Maikópskoie - Майкопское (rus) - és un poble del krai de Krasnodar, a Rússia. És a 3 km al nord-est de Gulkévitxi i a 140 km al nord-est de Krasnodar.
Pertany a la ciutat de Gulkévitxi.
# Maria, la que desencadena els nusos

Maria, la que desencadena els nusos és una advocació mariana. El papa Francesc portà d'Augsburg (St. Peter am Perlach) a Buenos Aires una targeta postal amb aquesta imatge. A Buenos Aires va encarregar una còpia de la imatge, la qual va ser instal·lada a l'església de Sant Josep del Talar.

## Referències

* ↑ «Novena to Mary, the Undoer of Knots» (en anglès). [Consulta: 7 desembre 2023].
* ↑ «Historia de la devoción a María Desatanudos» (en castellà). [Consulta: 7 desembre 2023].
* ↑ «La historia de Nuestra Señora Desatanudos, la devoción que S.S. Francisco regaló al mundo» (en castellà). [Consulta: 7 desembre 2023].
* ↑ Boursiquot, Marie-Alberte «Our Lady Undoer of Knots». The Linacre Quarterly, 84, 3, 01-08-2017, pàg. 203-204. DOI: 10.1080/00243639.2017.1289784. ISSN: 0024-3639. PMC: 5592300. PMID: 28912611.
* ↑ «The Blessed Virgin Mary Untier of Knots» (en anglès). [Consulta: 7 desembre 2023].

## Enllaços externs

* María Desatanudos (castellà)