OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# So Much Shouting, So Much Laughter

So Much Shouting, So Much Laughter és un doble àlbum en directe de la cantant i compositora Ani DiFranco publicat al 2002.
Tal com va fer al seu anterior llançament, Revelling/Reckoning, DiFranco divideix l’àlbum en dues parts. El primer disc, subtitulat “Stray Cats”, conté una col·lecció de versions en directe dels seus propis temes mentre que el segon, aquest subtitulat “Girls Singing Night”, segueix més l'estructura dels concerts de les últimes gires amb la seva banda, tot i que les cançons provenen de diferents dates.
«Comes a Time» és un extracte d’un discurs de Mario Savio, pronunciat durant les protestes que el Moviment de Llibertat d’Expressió (Free Speech Movement [FSM], en anglès) va dur a terme durant el curs acadèmic 1964-1965 a la Universitat de Califòrnia a Berkeley.
El disc va obtenir molt bona acollida entre el públic arribant al número 1 de la llista Independent Albums (llista en la que es va mantenir durant 17 setmanes) i a la posició 32 de la llista Billboard 200.

## Llista de cançons

Totes les cançons foren escrites i compostes per Ani DiFranco, excepte on s'indiqui.

## Personal

* Ani DiFranco – veu, guitarres
* Jason Mercer – baix
* Daren Hahn – bateria
* Julie Wolf – teclats, veu de fons
* Hans Teuber – saxòfon, flauta, clarinet, veu de fons
* Ravi Best – trompeta
* Todd Hornton – trompeta
* Shane Endsley – trompeta

### Producció

* Producció – Ani DiFranco
* Enginyeria – Andrew Gilchrist
* Enregistrament – Larry Berger, Andrew Gilchrist, Greg Calbi
* Mescla – Ani DiFranco
* Masterització – Greg Calbi
* Disseny – Brian Grunert, Kevin Karn, Ani DiFranco
* Fotografia – Susan Alzner, Larry Berger, Scot Fisher, Heidi Kunkel, Jason Mercer, Donnie Mullins, Julie Wolf, Eric Frick
* Il·lustracions – Ani DiFranco

## Llistes

| Llista (2002) | Posició |
| Independent Albums | 1 |
| Billboard 200 | 32 |
Ambdues llistes publicades per la revista Billboard.

## Referències

* ↑ «Ani DiFranco-So Much Shouting, So Much Laughter – Righteous Babe Records» (en anglès). [Consulta: 7 novembre 2021].
* ↑ «Free Speech Movement Archives». [Consulta: 7 novembre 2021].
* ↑ «Days of Cal | Berkeley in the 60s». Arxivat de l'original el 2020-03-25. [Consulta: 7 novembre 2021].
* 1 2 «Ani DiFranco» (en anglès americà). [Consulta: 30 desembre 2021].
* ↑ https://www.allmusic.com/album/so-much-shouting-so-much-laughter-mw0000227692
* ↑ Robert Christgau Consumer Guide
* ↑ Brackett, Nathan; Christian Hoard. The Rolling Stone Album Guide. New York City: Simon and Schuster, 2004, p. 236-7. ISBN 0-7432-0169-8. «rolling stone ani difranco album guide.»
# Societas delinquere non potest

Societas delinquere non potest és una locució llatina, que significa "la societat no pot delinquir", utilitzada en Dret penal per referir-se a un principi clàssic sobre la responsabilitat penal de les persones jurídiques. Segons aquest principi, una persona jurídica no pot cometre delictes, ja que manquen de voluntat (element subjectiu) que abasti el dol en les seves actuacions. D'aquesta forma, a les persones jurídiques no poden imposar-se-li penes.
# Solarització per radiació

La solarització per radiació és un fenomen físic pel qual un material sofreix un canvi temporal o permanent en el seu color o la seva transparència com a conseqüència d'haver estat sotmès a una irradiació electromagnètica d'alta energia, com la llum ultraviolada (UV), els raigs X o la radiació gamma. El vidre i molts plàstics transparents, quan se sotmeten a aquest efecte de la radiació X, poden prendre un color ambre o verdós, i àdhuc altres colors. El vidre pot tornar-se blavós després d'una perllongada exposició a la radiació solar en el desert.
Es creu que aquest procés pot ser causat per la formació de defectes interns anomenats centres de color que, selectivament, absorbeixen porcions de l'espectre de la llum visible.
La solarització per radiació pot també produir una degradació permanent de les propietats físiques i mecàniques del material, i és un dels mecanismes que causen fallades i trencaments en els plàstics que sofreixen una exposició perllongada a la intempèrie.

## Altres usos

L'expressió solarització per radiació també s'utilitza per descriure l'esterilització del sòl a sembrar, o de materials vegetals o aliments, mitjançant l'escalfament del material, de vegades col·locat a l'interior d'una borsa plàstica. En aquest cas la radiació provinent del Sol o d'irradiants infrarojos (IR) es converteix en calor, per absorció. Si la temperatura del material supera els 60 °C, serà suficient per matar la majoria dels gèrmens patògens. La llum ultraviolada del Sol és també un bon germicida, però si el material està dins d'un recipient de vidre o d'una borsa plàstica, encara que siguin transparents a la llum visible, moltes vegades seran opacs a la radiació UV, la que en ser absorbida abans que aconsegueixi el material a esterilitzar, només contribuirà amb un lleu augment de la temperatura.

## Referències

* ↑ Pérez Rodríguez, Ángel. «Estudio de l'envelliment ambiental de materials polimèrics i assaig de les seves propietats». Facultat d'Enginyeria, Universitat d'Holguín, Cuba..
* ↑ Escola Agrícola Panamericana "El Zamorano", Hondures. «Taller solarització del solc». Divisió de Producció i Protecció Vegetal, FAO Roma, Itàlia. Arxivat de l'original el 2013-07-30. [Consulta: 14 octubre 2015].

## Vegeu també

* Figures de Lichtenberg
* Sol
# Solaris

«Solaris» té aquests significats:
* Solaris (sistema operatiu), sistema operatiu de l'empresa Sun Microsystems inicialment basat en el sistema UNIX BAS
* Solaris (novel·la), novel·la de Stanislaw Lem
* Solaris (pel·lícula de 1972), inspirada en la novel·la de Stanislaw Lem, dirigida per Andrei Tarkovski
* Solaris (pel·lícula de 2002), inspirada en la novel·la de Stanislaw Lem, dirigida per Steven Soderbergh
# Sistema venós portal

Hi ha un subtipus de sistema circulatori en els vertebrats, el sistema venós portal o, senzillament, sistema portal, en el qual la sang després d'arribar a un primer llit capil·lar passa a un segon llit capil·lar a través de venes (en lloc d'anar al cor); la sang des d'aquest segon llit capil·lar sí que finalment anirà al cor. Tant els llits capil·lars com els vasos sanguinis que els connecten es consideren part del sistema venós portal.
Hi ha tres sistemes venosos portals: el sistema portal hepàtic, el sistema portal hipofisiari i el sistema portal renal. si no s'especifica més, el sistema venós portal normalment es refereix al sistema portal hepàtic. Per aquest motiu, la vena portal es refereix habitualment a la vena porta hepàtica.
La importància funcional d'aquest sistema és que transporta productes d'una regió directament a una altra regió en concentracions relativament altes. Si el cor estigués implicat en la circulació sanguínia entre aquestes dues regions, aquests productes es repartirien per la resta del cos.

## Referències

* ↑ Saladin, Kenneth S. Human anatomy. 3rd. Nova York: McGraw-Hill, 2011, p. 571. ISBN 9780071222075.
# Soto de la Vega

Soto de la Vega és un municipi de la província de Lleó a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de Tierra de la Bañeza.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 2258 | 2101 | 1944 | 1933 |
# Sotogahama

Sotogahama (外ヶ浜町; Sotogahama-machi) és un poble del Japó situat a la prefectura d'Aomori.

## Referències

* ↑ «Aomori (Japan): Prefecture, Cities, Towns and Villages - Population Statistics, Charts and Map» (en anglès).
# Skyang Kangri

Skyang Kangri (en urdú سکیانگ کنگری), o Staircase Peak, és un important cim de la Baltoro Muztagh, una serralada secundària del Karakoram. Es troba a la frontera entre el Pakistan i la Xina. Una collada a 6.460 msnm el separa de l'espatlla est del K2, el segon vuit mil més alt. Amb 7.545 msnm i una prominència de 1.085 metres, és la 44a muntanya més alta de la Terra. El nom "Staircase Peak" es refereix a la cara est, que s'assembla a una escala gegant amb cinc graons.
La glacera de Godwin-Austen discorre pel vessant sud del Skyang Kangri i flueix cap a l'est del K2, fins a Concòrdia.

## Geografia

El Skyang Kangri presenta tres cims, dos amb alçades molt similars i propers entre ells, i el Skyang Kangri Oest, un quilòmetre a l'oest i amb una altura de 7.174 metres, que és un dels cims verges més alts del món.
| Sommet | Altura (m) | Coordenades | Prominència |
| Skyang Kangri | 7.545 | 35° 55′ 36″ N, 76° 34′ 03″ E﻿ / ﻿35.92667°N,76.56750°E﻿ / 35.92667; 76.56750 | 1.045 |
| Skyang Kangri II | 7.533 | 35° 55′ 36″ N, 76° 34′ 02″ E﻿ / ﻿35.92667°N,76.56722°E﻿ / 35.92667; 76.56722 | 93 |
| Skyang Kangri ouest | 7.174 | 35° 55′ 40″ N, 76° 32′ 53″ E﻿ / ﻿35.92778°N,76.54806°E﻿ / 35.92778; 76.54806 | 184 |

## Escalada

El Skyang Kangri va ser intentat per primera vegada pel reconegut escalador i explorador Lluís Amadeu de Savoia-Aosta, Duc dels Abruços, el 1909, durant una expedició al K2. Van intentar la cara est, la mateixa cara que s'intentà en un posterior intent fallit el 1975 amb final tràgic. La primera ascensió es va realitzar el 1976 per una expedició japonesa, que va pujar a la cresta est sense cap incident remarcable.
El 1980 els coneguts escaladors estatunidencs Jeff Lowe i Michael Kennedy van intentar la cara oest del Skyang Kangri, però hagueren de fer-se enrere en assolir els 7.070 metres. Una expedició russa comandada per Nikolai Zakharov en va fer un intent el juliol de 2008.

## Referències

* 1 2 3 4 5 (anglès) PDF Eberhard Jurgalski, High Asia - All mountains and main peaks above 6650 m, 12 agost 2019
* 1 2 3 (anglès) Skyang Kangri II a peakbagger.com
* ↑ (anglès) Skyang Kangri West a peakbagger.com
* ↑ (anglès) Günter Dyhrenfurth, Climbing K2 - A Historical Mountaineering Article on Expeditions to the 2nd Highest Peak in the World, Read Books Ltd, 2013, p. 9
* ↑ (anglès) PDF « Skyang Kangri, Attempt » American Alpine Journal, 1977, p. 265-266
* ↑ (anglès) PDF « Skyang Kangri » American Alpine Journal, 1977, p. 265-266
* ↑ (anglès) PDF « Skyang Kangri Attempt » American Alpine Journal, 2009, p. 281-282
# Spidia

Spidia és un gènere de papallones nocturnes de la subfamília Drepaninae.

## Taxonomia

* Spidia excentrica Strand, 1912
* Spidia fenestrata Butler, 1878
* Spidia goniata Watson, 1957
* Spidia inangulata Watson, 1965
* Spidia miserrima (Holland, 1893)
* Spidia planola Watson, 1965
* Spidia rufinota Watson, 1965
* Spidia smithi (Warren, 1902)
* Spidia subviridis (Warren, 1899)

## Referències

* ↑ «Afro Moths». Arxivat de l'original el 2020-01-21. [Consulta: 11 febrer 2020].
# Spiekeroog

Spiekeroog (frisó Spikereach) és un municipi i una de les Illes Frisones (situada entre Langeoog a l'oest i Wangerooge a l'est) que forma part del districte de Wittmund, a l'estat alemany de Baixa Saxònia.

## Turisme

Spiekeroog era una destinació de vacances amb freqüència per als diferents presidents d'Alemanya. Gustav Heinemann, Richard von Weizsäcker i Johannes Rau (que es va casar a l'illa) va passar aquí les seves vacances.
# Snåsa

Snåsa (en sami meridional: Snåase) és un municipi situat al comtat de Trøndelag, Noruega. Té 2,172 habitants i té una superfície de 2,342.66 km². Snåsa és un dels últims municipi on encara hi ha parlants de sami meridional, idioma en perill d'extinció.
Snåsa es troba a 180 quilòmetres al nord-est de la ciutat de Trondheim. Limita amb Suècia al sud-est, amb els municipis d'Overhalla, Grong i Lierne al nord i a l'est, i amb Steinkjer i Verdal a l'oest i al sud. El sisè llac més gran del país, Snåsavatnet, està parcialment ubicat al municipi. El Parc Nacional de Blåfjella-Skjækerfjella cobreix gran part de la zona oriental del municipi.
La ruta europea E06 travessa el municipi per la riba nord del llac Snåsavatnet i la línia ferroviària de la Línia de Nordland transcorre al llarg de la riba sud del llac. El tren para a l'estació de Snåsa Jørstad.
L'escut del municipi té una tija amb flor de Sabatetes de la mare de déu (Cypripedium calceolus), espècie de la flora.

## Referències

* ↑ «Personnemningar til stadnamn i Noreg» (en noruec). Språkrådet.
# Svatopluk Pluskal

Svatopluk Pluskal (Zlín, 28 d'octubre 1930 – Ústí nad Labem, 29 de maig 2005) fou un futbolista txecoslovac que jugava de defensa o centrecampista defensiu. Posteriorment, també va exercir com a entrenador. Començà la seva carrera a diversos club de la seva ciutat natal. El 1951 es traslladà a Praga on esdevingué un important jugador pel nou club de l'exèrcit, l'ATK, més tard anomenat ÚDA i Dukla Praha, on jugà durant 16 anys i fou 8 cops campió de lliga. Es retirà el 1967 per una lesió al genoll amb un total de 282 partits de lliga jugats i 37 gols marcats.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Txecoslovàquia des de 1952, amb la qual disputà tres Mundials els anys 1954, 1958 i 1962 a Xile En aquesta edició formà al mig del camp amb el seu company del Dukla Josef Masopust, i assolí una brillant segona posició. En total jugà 56 partits i marcà un gol.
Pluskal també fou entrenador. Dirigí els clubs de Plzeň Škoda i Slovan, i també el FC Bohemians Praha a clubs de Xipre.

## Referències

* ↑ «World Cup - Czechoslovakia v Yugoslavia». ESPsoccernet. Arxivat de l'original el 2012-02-04. [Consulta: 15 juliol 2006].
# Sogliano al Rubicone

Sogliano al Rubicone és un municipi situat al territori de la Província de Forlì-Cesena, a la regió de l'Emília-Romanya, (Itàlia).
Sogliano al Rubicone limita amb els municipis de Borghi, Mercato Saraceno, Novafeltria, Roncofreddo, Sant'Agata Feltria, Sarsina, Talamello i Torriana.
# Soghomon Tehlirian

Soghomon Tehlirian (armeni occidental: Սողոմոն Թեհլիրեան) (Çadırkaya, 2 d'abril de 1896 - San Francisco, 23 de maig de 1960) va ser un revolucionari, que va assassinar a Talat Bajá, l'antic Gran Visir de l'Imperi Otomà, a Berlín en 15 de març de 1921. L'assassinat va ser part de l'Operació Némesis, un pla concebut per venjar el Genocidi armeni, perpetrat pel govern de l'Imperi Otomà amb Talat Bajá al capdavant, durant la Primera Guerra Mundial. Talat Bajá va ser processat i sentenciat a mort in absentia a la cort marcial turca de 1919–1920 i va ser assenyalat com el principal impulsor del genocidi. Després de dos dies de judici, Soghomon Tehlirian va ser declarat innocent per un tribunal alemany i alliberat. Tehlirian és considerat com un heroi nacional pels armenis.
Durant el Genocidi Armeni van morir vuitanta-cinc membres de la seva família. Convençut que aquells crims havien de ser venjats, es va unir a l'Operació Némesis. Va ser capturat gairebé a l'instant de l'assassinat. Posteriorment es va refugiar en Freixe, els Estats Units, on va morir.
És objecte de diversos homenatges i objecte de diverses obres artístiques a Armènia. Una plaça a Marsella, França va ser nomenada en el seu homenatge.

## Referències

* ↑ Vartabedian, Sarah (2007), "Commemoration of an Assassin: Representing the Armenian Genocide," Unpublished University of North Carolina at Chapel Hill Thesis, p. 7.
* ↑ Von Voss, Huberta. Portraits of Hope: Armenians in the Contemporary World. Nova York: Berghahn Books, 2007, p. 6. ISBN 9781845452575.
* ↑ «Soghomon Tehlirian, asesino del líder organizador del Genocidio Armenio». Aurora Prize. Arxivat de l'original el 2021-03-05. [Consulta: 7 juliol 2020].
* ↑ «The Official Inauguration of Soghomon Tehlirian Square to Take Place in Marseille». Armenian Weekly, 13-04-2017. [Consulta: 21 agost 2019].
# Síndrome de Brown-Séquard

La síndrome de Brown-Séquard és un quadre clínic poc freqüent amb símptomes neurològics específics desencadenada per l'hemisecció medul·lar (generalment la meitat lateral), de la medul·la espinal, que afecta, per sota del punt de la lesió, a la funció motora d'un costat de la medul·la espinal, produint paràlisi del mateix cantó de la lesió. Hi ha una pèrdua del tacte epicrític i de la propiocepció, ambdues són ipsilaterals (del mateix costat de la lesió) doncs aquestes vies s'entrecreuen a nivell del bulb protuberancial. També produeix una alteració de la termoalgèsia contralateral a la lesió.

## Causes

El seu origen és, habitualment, traumàtic.

## Clínica

Totes les següents manifestacions es presenten per sota de la lesió:
* Paràlisi homolateral (per lesió de la via piramidal)
* Pèrdua del tacte epicrític (fi) ipsilateral (per lesió dels cordons posteriors de Goll i Burdach)
* Pèrdua de la propiocepció ipsilateral (per lesió dels cordons posteriors de Goll i Burdach)
* Termoanalgesia contralateral (pèrdua del dolor i sensació de temperatures. Per lesió del feix espinotalàmic abans de la seva decussació).
A més, en el punt de lesió es produeix anestèsia total (pèrdua de tacte epicrític, termoalgèsia i propiocepció).´

## Tractament

Inicialment està fonamentat a eliminar la causa, de ser possible. Els esteroides són usats en altes concentracions en alguns casos, així com l'alleujament de símptomes i malestars, especialment el dolor. El pronòstic varia depenent de la causa de la síndrome.

## Referències

* ↑ Adams et al., Principles of Neurology, 6th ed, p162. Citado en Webster's Online Dictionary.
* ↑ Health On the Net Foundation (HON): Síndrome de Brown-Séquard.
* ↑ Pérez Arellano, José Luis. «Fisiopatología del tronco del encéfalo, de la medula espinal y los pares craneales.». A: Manual de patología general (en castellà). Elsevier, 2009. ISBN 978-84-458-1540-3.
* ↑ National Institute of Neurological Disorders and Stroke. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2007-08-21. [Consulta: 30 gener 2024].

## Vegeu també

* Lesió de la medul·la espinal
# São Sebastião da Pedreira

São Sebastião da Pedreira és una part de la ciutat i antiga freguesia portuguesa del municipi de Lisboa, amb 1.08 km² d'àrea i 6.342 habitants (2011). Densitat: 5.872,2 hab/km². Va ser fundada el 1608, per segregació de la freguesia de Santa Justa. El 1959, va veure el seu territori disminuir, a causa de la creació de la freguesia de La nostra Senyora de Fátima.
Com conseqüència de la nova reorganització administrativa, oficialitzada a 8 de novembre de 2012 i que va entrar en vigor després de les eleccions municipals de 2013, va ser determinada l'extinció de la freguesia, passant el seu territori íntegrament per la nova freguesia de les Avinidas Novas, corresponent aquesta última, amb molt poques diferències, a la configuració de la freguesia de São Sebastião da Pedreira anterior al 1959.
Durant diverses dècades, va ser la freguesia amb major número de naixements en tota l'àrea metropolitana de Lisboa, per situar-se en ella la Maternitat Alfredo de la Costa.

## Població

Població de la freguesia de São Sebastião da Pedreira :
| 1864 | 1878 | 1890 | 1900 | 1911 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1991 | 2001 | 2011 |
| 3 662 | 4 928 | 7 819 | 11 907 | 22 675 | 38 829 | 61 088 | 78 838 | 86 584 | 17 259 | 13 514 | 11 904 | 7 842 | 5 871 | 6 342 |
Al cens de 1864 es designava São sebastião da Pedreira (extra-murs) en l'extint municipi de Belém i São sebastião da Pedreira (intra-murs) al municipi de Lisboa (Bairro Alto).

## Patrimoni

* Conjunt d'edificis en el Largo de São Sebastião da Pedreira
* Edifici a la Plaça Duque de Saldanha n.º 28-30 i Avinguda de la República, n.º 1
* Casa d'Artur Prat
* Casa-Museu Dr. Anastácio Gonçalves (o Casa de Malhoa)
* Maternitat Alfredo de la Costa
* Església Matriu de São Sebastião da Pedreira
* Palau Mendonça (o Casa Ventura Terra)
* Palau dels Guedes Quinhones
* Palau de Vilalva
* Hotel Ritz, incloent el patrimoni integrat
* Bairro Azul

## Notes i referències

* ↑ Decreto-Lei n.º 42 142, de 7 de fevereiro de 1959. Diário do Governo, I Série, n.º 32.
* ↑ Diário da República, 1.ª Série, n.º 216, Lei n.º 56/2012 (Reorganização administrativa de Lisboa). Acedido a 25/11/2012.
* ↑ Instituto Nacional de Estatística - https://www.ine.pt/xportal/xmain?xpid=INE&xpgid=ine_publicacoes
# Subcontinent

Un subcontinent és una porció àmplia i delimitada d'un continent. No existeix, tanmateix, un consens específic entre els geògrafs sobre el que constitueix un subcontinent, i sovint pot ser una porció separada de la resta del continent al qual pertany per una serralada o cadena muntanyosa, per trobar-se sobre una altra placa tectònica o per constituir una divisió geopolítica distinta. En català, tradicionalment es distingeixen els següents subcontinents:
* el subcontinent de Nord-amèrica: La secció més septentrional d'Amèrica, des d'Alaska fins a l'istme de Tehuantepec. La major part del subcontinent es troba sobre la placa tectònica homònima. Geofísicament, el límit entre el subcontinent de Nord-amèrica i Centreamèrica, és la serralada Neo-volcànica al centre de Mèxic. Geopolíticament, tanmateix, el límit és la frontera política de Mèxic amb Guatemala i Belize.
* el subcontinent de Centreamèrica: El conjunt d'istmes des de Tehuantepec fins a l'istme de Panamà que uneix els subcontinents nord-americà i sud-americà. La major part de Centreamèrica és situada sobre la placa del Carib, la qual s'estén sobre gran part de les Antilles.
* el subcontinent de Sud-amèrica: La secció meridional d'Amèrica; tot el territori al sud de l'istme de Panamà. El territori sud-americà es troba sobre la placa tectònica homònima.
* el '''subcontinent''' indostànic: la península de l'Àsia al sud de la serralada dels Himàlaia; també està situada sobre la placa homònima.
Considerant els criteris de plaques tectòniques, la península Aràbiga també podria ser considerada un subcontinent, encara que en no haver-hi una frontera geogràfica específica ni cap varietat climàtica, generalment no es considera com a tal.
D'altra banda, Europa, sovint es considera un subcontinent d'Euràsia, les característiques definitòries del qual serien més aviat sociopolítiques i culturals, ja que Europa i Àsia es troben ambdós sobre la mateixa placa tectònica.
I, finalment, algunes grans illes, per les seves dimensions i sovint també perquè es corresponen amb plaques tectòniques diferents, tenen totes les característiques d'un subcontinent. Serien els casos de Madagascar, Groenlàndia i, òbviament, Austràlia, tot i que, en aquest cas, es tracta de la porció principal del continent insular Oceania.
# Subfusells PPS

La PPS o Subfusell Sudayev (ППС - "Пистолет-пулемёт Судаева", "Pistolet-pulemyot Sudayeva", en rus) és una família de subfusells dissenyats i majoritàriament produïts a la Unió Soviètica, que disparen munició del calibre 7,62x25 Tokarev. Va ser dissenyada per Alexei Sudayev com una arma de defensa personal de baix cost, per a unitats de reconeixement, tripulació de vehicles i personal de suport. La PPS i les seves variants van ser molt utilitzades per l'Exèrcit Roig durant la Segona Guerra Mundial, i van ser adoptades posteriorment per les forces armades de gran quantitat de països que formaven el Pacte de Varsòvia, com els seus aliats asiàtics i africans.

## Referències

* ↑ Woźniak, Ryszard (ed.): Encyklopedia najnowszej broni palnej—tom 3 M-P, page 272. Bellona, 2001. (en polonès)

## Bibliografia

* Ezell, Edward Clinton. The AK47 Story: Evolution of the Kalashnikov Weapons. Harrisburg, PA: Stackpole Books, 1986. ISBN 978-0-8117-0916-3.
* Woźniak, Ryszard. Encyklopedia najnowszej broni palnej—tom 3 M-P (en polonès). Warsaw, Poland: Bellona, 2001. ISBN 83-11-09149-8.

## Enllaços externs

* Modern Firearms Arxivat 2005-12-21 a Wayback Machine.