OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gazal

El gazal, ghazal, gazel o ghazel (àrab: غزل, ḡazal; persa: غزل; urdú: غزل; hindi: ग़ज़ल; panjabi ਗ਼ਜ਼ਲ, غزل; turc: gazel; bengalí: গ়জ়ল; tàtar: gazal) és un gènere líric (forma poètica) que consisteix en rimes apariades i tornades, on cada línia comparteix la mateixa mesura. És propi de les literatures àrab, persa, turca i urdú.
El gazal es pot entendre com una expressió poètica del dolor de la pèrdua o la separació i la bellesa de l'amor, tot i que el dolor. La forma és antiga, originària del segle sisè vers àrab. Es deriva de la cassida panegírica àrab. Els requisits estructurals del gazal són similars en rigor als del sonet petrarquista. En l'estil i el contingut que és un gènere que ha demostrat ser capaç d'una varietat extraordinària d'expressió al voltant dels temes centrals de l'amor i la separació. És una de les formes poètiques principals que la civilització indo-àrab-persa va oferir al món islàmic oriental.
El gazal s'estengué per Àsia meridional durant el segle xii a causa de la influència dels místics sufís i els tribunals del nou sultanat islàmic. Tot i que el gazal és la forma més destacada en la poesia urdú i dari, en l'actualitat es troba en la poesia de moltes llengües del subcontinent indi.
Els gazals van ser escrits pels místics i poetes perses Rumi (segle xiii) i Hàfidh (segle xiv), el poeta àzeri Fuzūlī (segle xvi), així com Mirza Ghalib (1797-1869) i Muhammad Iqbal (1877-1938); els dos últims van escriure gazals en persa i urdú i el poeta Kazi Nazrul Islam (1899-1976) ho feu en bengalí. A través de la influència de Johann Wolfgang von Goethe (1749-1832), el gazal es va fer molt popular a Alemanya durant el segle xix, la forma es fa servir àmpliament per Friedrich Rückert (1888-1866) i August von Platen (1796-1835). El poeta d'origen indi Agha Shahid Ali fou un defensor de la forma, tant en anglès com en altres llengües; va editar un volum de «gazals reals» en anglès. Alguns poetes espanyols com Federico García Lorca, estatunidencs com Adrienne Rich o suïssos com Gottfried Keller, han utilitzat variants del gènere en les seves obres.
En alguns gazals el nom del poeta apareix en alguna part de l'últim vers.

## Referències

* ↑ «gazal». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 1r novembre 2022].
* ↑ «Gazal». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1r novembre 2022].

## Bibliografia

* Agha Shahid Ali (ed.). Ravishing Disunities: Real Ghazals in English. ISBN 0-8195-6437-0
* Agha Shahid Ali. Call Me Ishmael Tonight: A Book of Ghazals. ISBN 0-393-05195-1
* Bailey, J. O. The Poetry of Thomas Hardy: A handbook and Commentary. ISBN 0-8078-1135-1
* Doty, Gene (ed./sitemaster). The Ghazal Page; diversos escrits, 1999—2010
* Kanda, K.C., editor. Masterpieces of the Urdu Ghazal: From the 17th to the 20th Century. Sterling Pub Private Ltd., 1991
* Mufti, Aamir. "Towards a Lyric History of India." boundary 2, 31: 2, 2004
* Reichhold, Jane (ed.). Lynx; diversos escrits, 1996—2000
* Watkins, R. W. (ed.). Contemporary Ghazals; núms. 1 i 2, 2003—2004
* J. T. P. de Bruijn, "ḠAZAL i. HISTORY" a Encyclopaedia Iranica
# Nogat de Limós

El nogat de Limós és un tipus de nogat tou (no és torró) produït a la vila occitana de Limós que es fa amb ou, mel i ametlla i tradicionalment es talla en triangles. El fabriquen les empreses Bor, Labadie i Pujola.

## Vegeu també

* Halva
# Synasellus transmontanus

Synasellus transmontanus és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Distribució geogràfica

Es troba a la península Ibèrica: Portugal.

## Referències

* ↑ Braga, J. M., 1944. Note sur un genre d'Asellides nouveau du Portugal (Synasellus n. gen.) et description d'une sous-espèce nouvelle de ce genre. Publicaçoes do Instituto de Zoologia "Dr. Augusto Nobre" 17: 1–11.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Braga, J. M., 1959. Le genre Synasellus et ses especes. Publicações do Instituto de Zoologia "Dr Augusto Nobre" 71:1–72.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ A Pan-European Species directories Infrastructure (PESI) (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna ibérica (castellà)
* ↑ Biodiversidade em Portugal (portuguès)
* ↑ Reboleira, Ana Sofia P.S.; Paulo A.V. Borges; Fernando Gonçalves; Artur R.M. Serrano i Pedro Oromí, 2011. The subterranean fauna of a biodiversity hotspot region - Portugal: an overview and its conservation. International Journal of Speleology, 40 (1): 23-37.

## Bibliografia

* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
* BioLib (anglès)
# Camila Soato

Camila Soato (Sobradinho, 15 d'agost de 1985) és una artista i investigadora de l'art brasilera.

## Carrera

Soato va néixer a Sobradinho, a pocs quilòmetres de Brasília i en la seva joventut es va traslladar a la capital. Allà va obtenir un grau en belles arts en la Universitat de Brasília. La seva investigació se centra en pintures que elegeixen el descuit com a poder, allunyant-se del virtuosisme asèptic i tècnic, i abraçant el miserable, l'aspre i allò mal acabat. Soato viu i exerceix laboralment a la ciutat de São Paulo. En el seu treball, utilitza tècniques tradicionals per crear imatges satíriques que representen situacions estranyes.
Soato ha realitzat exposicions individuals en galeries de Rio de Janeiro, São Paulo i Brasília. El seu treball ha estat inclòs en exposicions col·lectives al Paço das Artes, en el Museu Afro Brasil i en el Museu d'Art Modern de Rio de Janeiro. Al 2013 va guanyar el Premi PIPA, escollit per votació popular.

## Referències

* 1 2 3 4 «Camila Soato». PIPA Prize.
* ↑ Camila Soato Arte Informado. Consultat el 7 de març de 2019.
* 1 2 «Camila Soato». Zipper Gallery.
# Hélène Antonopoulos

Hélène Antonopoulos, nascuda el 6 de setembre de 1891 a Trieste, en una família d'origen grec, i morta el 1944, va ser una sociòloga del treball i professora a la Universitat Lliure de Brussel·les. Es va centrar especialment en la recerca del treball de les dones. Va estudiar en escoles privades a Viena, primer, i després a Atenes, abans de matricular-se a la ULB, el 1911. Prop de 30 anys després de l'afer Marie Popelin, va ser de les primeres estudiants a fer-hi carrera com a investigadora i professora. A la Universitat Lliure de Brussel·les, Hélène Antonopoulos es va llicenciar en ciències polítiques i administratives i va fer un doctorat, el 1921, que es va centrar en la legislació protectora del treball. Seguidament, esdevindrà investigadora a l'Institut de Sociologie (Biblioteca Solvay), encarregada de curs des de 1934 i el 1936 professora extraordinària.
Va mostrar un gran interès pel rol social i el treball de les dones, així com pel feminisme i pel moviment sindical belga i internacional. A més de la seva carrera acadèmica, Hélène Antonopoulos es va comprometre políticament. D'idees liberals, va fundar, amb altres membres, el Secrétariat des Oeuvres sociales de la Fédération nationale des femmes libérales. També es va adherir al Conseil National des Femmes Belges, del qual va ser vicepresidenta de la comissió de migració, ja que era d'origen grec.
Durant la Segona Guerra Mundial va formar part de la resistència, al costat d'altres antigues estudiants de la ULB, com ara Marguerite Bervoets. Va ser arrestada i interrogada diverses vegades per la Gestapo. Va morir a la fi de la Guerra, el 1944.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Dictionnaire des femmes belges : XIXe et XXe siècles. Bruxelles: Racine, 2006. ISBN 2-87386-434-6.
# Apogon franssedai

Apogon franssedai és una espècie de peix de la família dels apogònids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oest de l'oceà Índic (Maldives) i a l'oest del Pacífic (Bali, Filipines i Palau).

## Referències

* ↑ AQUATAB.NET
* 1 2 «Apogon franssedai» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Allen, G. R., R. H. Kuiter & J. E. Randall. 1994. Descriptions of five new species of cardinalfishes (Apogonidae: Apogon) from Maumere Bay, Flores, Indonesia and surrounding regions. Rev. Fr. Aquariol. v. 21 (núms. 1-2): 27-38.
# Hornillos de Eresma

Hornillos de Eresma és un municipi de la província de Valladolid a la comunitat autònoma espanyola de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 151 | 153 | 186 | 193 |
# Casa de Josep Garcia

La Casa de Josep Garcia és una obra de Sant Cugat del Vallès (Vallès Occidental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici d'habitatges plurifamiliars que fou edificat l'any 1951. En la planta baixa segueix el mateix patró de voltes que en els edificis de l'entorn però sense substituir-ne d'anteriors, és a dir, en l'indret no hi havia voltes fins que ers va fer aquesta casa. La construcció d'una cinquena casa en la porxada, segons criteri de l'arquitecte municipal Enric Mora fou un encert en donar major dimensió al conjunt.
Les arcades de pedra massissa, són modernes. En un lateral del porxo hi ha un arc de forma peculiar que posa punt final a la porxada en el carrer Major.
Les plantes primera i segona tenen una façana amb elements historicistes d'imitació romànica, fets amb revestiment de pedra. La composició històrica, jerarquitzada i ordenada en la relació de les finestres laterals i finestra central amb un monjo al bell mig presenta una gran correcció formal. El remat de coronament és un ràfec amb una mena de caps de biga o mènsules sobresortints.

## Història

Aquest casa fou coneguda amb el renom de cal Picasso.
En data 28 d'agost de 1950, el constructor Josep García, veí de casa en el carrer Major, segons projecte de l'arquitecte Enric Mora i Gosch. La llicència fou concedida per la comissió municipal en data 4 d'abril de 1951.
Enric Mora i Gosch fou arquitecte municipal de Sant Cugat del Vallès, inicialment (1925) com ajudant del titular Ferran Cels i, posteriorment, com a titular fins als anys seixanta del segle xx. Fou autor de diversos edificis inclosos en el catàleg de Sant Cugat del Vallès on aplicà normalment composicions i detalls de l'estètica noucentista. Fou catedràtic de dibuix de l'escola tècnica superior d'arquitectura de Barcelona.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Casa de Josep Garcia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 17 maig 2021].
# Fundació Centro de Estudios Políticos y Sociales

La Fundació Centro de Estudios Políticos y Sociales (CEPS) és una organització política espanyola, no adscrita a cap partit, d'ideologia anticapitalista. Una de les seves activitats més destacades és proporcionar consultoria política, jurídica i econòmica a forces i governs progressistes d'Amèrica Llatina. A data de 2014, alguns dels clients d'aquesta Fundació han estat els governs de la Comunitat Valenciana, Espanya i Veneçuela.
Amb la irrupció en 2014 de Podem en el panorama polític espanyol, la Fundació CEPS va saltar als mitjans de comunicació perquè alguns membres del seu consell executiu eren dirigents d'aquest partit (Pablo Iglesias, Íñigo Errejón o Luis Alegre entre altres). Els mitjans també van destacar que, des de 2002, la Fundació CEPS havia rebut almenys 3,7 milions d'euros del Govern d'Hugo Chávez.

## Referències

* ↑ Fundació CEPS, pàgina oficial.
* 1 2 «La fundación relacionada con Podemos cobró 3,7 millones de Chávez en 10 años». El País.
# Tanaquil

Tanaquil va ser la dona de Tarquini Prisc, el cinquè rei de Roma.
El seu nom etrusc era Tanaquil, però l'hauria canviat pel de Gaia Cecília en arribar a Roma. Era una dona d'una poderosa família a Tarquínia (Etrúria) i va encoratjar el seu marit a emigrar a Roma. Tant Gaia com Cecília derivarien de Caeculus, un personatge mític fill de Vulcà que hauria estat el fundador de la gens Cecília. Tenia talent i habilitats profètiques que la van ajudar a instal·lar Tarquini com a rei, i després Servi Tul·li com a successor. Plini el Vell diu que tenia una estàtua dedicada al temple de Semo Sancus.
Tarquini es va fer amic d'Ancus Marci, que el va nomenar regent dels seus fills i quan va morir, com que els fills eren massa joves, Tarquini va utilitzar la popularitat de la seva dona i es va fer elegir rei. Va regnar del 616 al 579 aC.
Tanaquil va criar Servi Tul·li com el seu propi fill i li va donar una filla com a esposa. Quan Tarquini va ser assassinat, Tanaquil va amagar la mort i va governar com si fos viu i quan es va haver guanyat el respecte dels seus súbdits va anunciar la mort i la proclamació de Servi. Tanaquil va tenir dues filles, Tarquínia Primera i Tarquínia Segona. La Primera es va casar amb Servi Tul·li. També va tenir dos fills, Luci Tarquini el Superb i Arrunt, que es van casar amb filles de Servi.
Tanaquil era considerada un model de vida domèstica. Hi havia el costum de que quan una dona s'acabava de casar, abans d'entrar a la casa del seu marit, hom li demanava quin era el seu nom, i la resposta era: «em dic Gaia».

## Referències

* ↑ Cobos, Antoni (text revisat, traducció i notes). Titus Livi. Història de Roma. Llibre I. Vol. 1. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 2002, p. 179 ss.
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 525.
# Calipso (pintora)

Calipso (també descrita com a Calypso) era presumptament una pintora de l'antiga Grècia, considerada una de les sis dones artistes de l'antiguitat segons Plini el Vell juntament amb les pintores Irene, Timareta, Aristarete, Iaia de Cízic i Olímpia.
La seva existència és objecte de debat acadèmic. Diverses fonts afirmen que la menció de Plini el Vell en una enumeració de l'obra Naturalis Historia es tractaria d'un cas acusatiu referent a una de les obres d'Irene i no pas a una persona física real, mentre que altres la consideren com una pintora de la llista que, segons l'escriptor i naturalista romà, hauria tingut com a gran obra la pintura d'un ancià.

## Referències

* ↑ Plini el Vell, 77-79 d.C., 35.35(9).
* ↑ Pliny (the Elder.). The Natural History of Pliny. H. G. Bohn, 1857, p. 281–.
* ↑ Linderski, J. «The Paintress Calypso and Other Painters in Pliny» (en anglès). Zeitschrift für Papyrologie und Epigraphik, 145, 2003, pàg. 83–96.
* ↑ Corbell, Anthony «A New Painting of Calypso in Pliny the Elder» (en anglès). EuGeStA: European network on Gender Studies in Antiquity. University of Virginia, 17, 2017. Arxivat de l'original el 2018-04-21 [Consulta: 30 juliol 2018].

## Bibliografia

* Plini el Vell. Naturalis Historia (en anglès). Book XXXV. An Account Of Paintings and Colours, 77-79 d.C. [Consulta: 31 juliol 2018].
# Ihr Häuser des Himmels, ihr scheinenden Lichter, BWV 193a

Ihr Häuser des Himmels, ihr scheinenden Lichter, BWV 193a (Portes del cel, llums radiants) és una cantata de Johann Sebastian Bach composta a Leipzig l'any 1727 per a l'onomàstica de Frederick August I, príncep elector de Saxònia i rei de Polònia. El text és de Picander però la música s'ha perdut i només s'ha pogut reconstruir a partir de la BWV 193. Sembla que ambdues cantates provenen d'una més antiga de l'època de Köthen.

## Bibliografia

* Daniel S. Vega Cernuda. “Bach. Repertorio completo de la música vocal”. Cátedra, Barcelona, 2004.
* Alfred Dürr. “The Cantatas of J. S. Bach”. Oxford University Press, Oxford, 2005.

## Enllaços externs

* Bach Cantatas Website
# Assata's Daughters

Les Filles d'Assata (en anglès: Assata's Daughters) és una organització de noies, i dones negres de Chicago, Estats Units, que protesten contra la violència policial. Les Filles d'Assata, són part d'un grup d'organitzacions juvenils d'activistes negres de Chicago, que van sorgir com a part del moviment Black Lives Matter (en català: les vides dels negres importen), i que segueixen el lema de Malcolm X: "Per qualsevol mitjà necessari". Les filles d'Assata, són considerades com un grup més radical que les altres organitzacions existents del moviment pels drets civils dels ciutadans afroamericans.
L'organització es diu així en honor de la exmilitant del Partit Pantera Negra, la fugitiva de la justícia dels EUA, Assata Shakur.
Les Filles d'Assata, van ajudar a organitzar la protesta contra Donald Trump a Chicago, Ilinois, el 2016, i després van protestar per la detenció de quatre participants en la manifestació. El grup ha treballat en estreta col·laboració amb el col·lectiu Black Lives Matter a Chicago, per derrotar a la candidatura de reelecció de la Fiscal de l'Estat en el Comtat de Cook, Anita Alvarez, ja que a aquest grup no li agradava l'actuació de la fiscal, després de l'homicidi del ciutadà negre Laquan McDonald.

## Referències

* ↑ Linthicum, Kate «How black, Latino and Muslim college students organized to stop Trump's rally in Chicago». Los Angeles Times, 12-03-2016 [Consulta: 13 març 2016].
* ↑ Holliday, Darryl «The New Black Power». Chicago Magazine, 22-02-2016 [Consulta: 14 març 2016].
* ↑ Rhodes, Dawn «Young, black activists emerge amid repeated police controversies in Chicago». Chicago Tribune, 21 diciembre 2015 [Consulta: 14 març 2016].
* ↑ Zacharias, Michelle «Activists of every stripe unite in ICE civil disobedience». People's World, 17-02-2016 [Consulta: 14 març 2016].
* ↑ Rhodes, Wawn «4 charged in clashes after canceled Trump rally at UIC». Chicago Tribune, 13-03-2016 [Consulta: 14 març 2016].
* ↑ Rodd, Scott «Cook County’s State’s Attorney Race Is A Watershed Moment For Black Lives Matter». Think Progress, 14-03-2016 [Consulta: 14 març 2016].
* ↑ Rankin, Kenrya «Young Activists Disrupt Anita Alvarez Fundraiser». ColorLines, 24-02-2016 [Consulta: 14 març 2016].

## Enllaços externs

* Pàgina web d'Assata's Daughters (anglès)
# Hornindalsvatnet

El Hornindalsvatnet és el llac més profund d'Europa i de Noruega, amb una profunditat oficial de 514 metres. La seva superfície es troba a 53 metres sobre el nivell del mar, el que significa que la seva part inferior és de 461 metres sota el nivell del mar. El poble de Grodås es troba a l'extrem oriental del llac al municipi de Hornindal, i el poble de Mogrenda està situat a l'extrem occidental del llac al municipi d'Eid. La ruta europea E39 passa a prop del llac. El poble d'Heggjabygda i la seva església es troben a la riba nord del llac.
El seu volum s'estima en 12 quilòmetres cúbics, la seva àrea és de 50 quilòmetres quadrats i és considerat el 19è. llac més gran de Noruega. Es troba al comtat de Sogn og Fjordane, al voltant d'un quilòmetre al sud de la frontera del comtat amb Møre og Romsdal. El llac es troba dins de les fronteres dels municipis d'Eid i Hornindal. La sortida principal és el riu Eidselva, que desemboca a l'Eidsfjorden, un braç de la principal Nordfjord.
El llac és també el lloc de la Marató Hornindalsvatnet, que se celebra anualment al juliol.

## Referències

* ↑ Seppälä, Matti. The Physical Geography of Fennoscandia (en anglès). Oxford University Press, 2005. ISBN 9780199245901.
* ↑ «Còpia arxivada» (en noruec). Arxivat de l'original el 2010-08-18. [Consulta: 21 gener 2017].

## Enllaços externs

* Dybdekart hos NVE, utarbeidet i 1931 (PDF)
# Fundació Gin

La Fundació Gin és una organització sense ànim de lucre dedicada a la promoció i difusió de l'humor gràfic nacional i internacional mitjançant l'edició de llibres, l'organització d'exposicions o la creació d'un museu digital sobre l'humor gràfic.
La fundació va ser creada el juny de 1997 en record i homenatge a qui ha estat un dels grans humoristes gràfics de Catalunya, Jordi Ginés Soteras, Gin (1930-1996). El seu director general és el dibuixant i director de revistes José Luis Martín i el president el periodista Josep Maria Cadena. Des de l'any 2011 organitza conjuntament amb la revista El Jueves el Concurs d'humor gràfic Gin. Al juliol de 2015 va obrir en període de proves Humoristan, un museu digital dedicat a l'humor gràfic.

## Llibres publicats

* Gin. L'artista elegant. Antoni Guiral. Amb edició de El Jueves i de l'ajuntament de Sitges, Barcelona, 2006. ISBN 9788498471717
* Totes les portades d'en Cesc publicades a Cavall Fort. Barcelona, 2011. ISBN 8423218515821 Error en ISBN: prefix no vàlid

## Enllaços externs

* Fundació Gin
* Humoristan Arxivat 2016-03-15 a Wayback Machine.

## Referències

* ↑ Humoristan, vist el 2-03-2016
* ↑ Tebeosfera, vist el 2-03-2016
* ↑ Humoristan FAQ, vist el 2-03-2016
* ↑ El Jueves, vist el 2-03-2016
* ↑ ComiCat 4-7-2015, vist el 2-03-2016
* ↑ Tebeosfera 2-7-2015, vist el 2-03-2016
* ↑ Diari d'Andorra, pdf, 7-1-2008 Arxivat 2016-03-07 a Wayback Machine., vist el 2-03-2016
* ↑ Cavall Fort Arxivat 2016-03-10 a Wayback Machine., vist el 2-03-2016
# NDA

NDA té els següents significats:
* Aliança Nacional Democràtica (del nom en anglès National Democratic Alliance), moviment polític del Sudan
* Aliança Nacional Democràtica (Índia) (del nom en anglès National Democratic Alliance), coalició política de l'Índia
* Aliança Nacional Democràtica (Malawi) (del nom en anglès National Democratic Alliance), partit polític a Malawi
* Acord de confidencialitat (del nom en anglès Non-Disclosure Agreement), contracte de confidencialitat entre entitats
* Grup sobre Productes Dietètics, Nutrició i Al·lèrgies (NDA) (de l'acrònim en anglès de Nutrition, Dietetics and Allergies), grup científic dins de l'Autoritat Europea de Seguretat Alimentària
* New Drug Application, protocol d'aprovació dels nous fàrmacs de l'Administració d'Aliments i Fàrmacs dels Estats Units
# Tanana (Alaska)

* Per a altres significats sobre Tanana, vegeu «Tanana (desambiguació)».
Tanana (pronunciat [ˈtænəˌnɑ]) és una petita ciutat d'Alaska, als Estats Units a la confluència dels rius Tanan i Yukon. L'any 2000 tenia 308 habitants, però la població va minvant: el 2020 en quedaven 243 i el 2024 només 230.Abans la colonització, era coneguda com Nucchalawoyya, el que vol dir en llengua tanana «on es barregen els dos rius».
Era el lloc de trobaba dels tres gups d'atapascanes que solien trobar-se durant un més a la primavera abans d'anar-se als campaments d'estiu. El 1880 la Alaska Commercial Company hi va crear Harper's Station, una oficina comercial, 21 km riu avall del municipi actual. Un any despré missioners de l'Església d'Anglaterra del Canadà hi van construir una missió.
Durant la segona guerra mundial hi havia un aerodrom militar, per a abastar els avions que els Estats-Units van donar en prèstec a la Unió Soviètica per combatre el règim nazi alemany. Durant eels anys 1950 va rebre l'estatut de ciutat de primera categoria, governat pel Consell Tribal de Tanana.

## Referències

* ↑ «U.S. Census website». United States Census Bureau. [Consulta: 31 gener 2008].
* ↑ «Tanana, Alaska Population 2024». World Population Review, 2024. [Consulta: 9 març 2024].
* ↑ Tanana Community Plan, 2015, p. 6.
* 1 2 Tanana Community Plan, 2015, p. 7.
* ↑ Tanana Community Plan, 2015, p. 8.

## Bibliografia

* «Tanana Community Plan» (pdf) (en anglès) p. 50, 2015.