OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# L'Ambròs Vell

l'Ambròs Vell és una masia al nord-est del terme municipal de Balsareny (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya, a 100 m de la qual es troba la capella de sant Ambròs.

## Masia

És una masia d'estructura rectangular amb el carener paral·lel a la façana. L'edifici és de tres plantes: la baixa centrada per un gran portal d'entrada adovellat; al pis principal hi dominen dues grans finestres adovellades, i a les golfes tres finestres de petites dimensions. Al cantó de migdia té un annex, cobert a dues aigües, de dues plantes, que serveix d'assecador o pallissa. Al darrere hi ha una gran cisterna. El mas és tancat pel cantó de davant per un portal d'arc rebaixat, testimoni de la lliça. Molts panys de paret són de tàpia L'estructura actual del mas es deu a les modificacions que s'hi van fer al llarg dels segles xvii i xviii, sobretot en relació amb l'expansió del conreu de la vinya. A la dècada dels 1970 es van fer construccions noves (coberts i corts) a la lliça.

## Capella de Sant Ambròs

Pedró prismàtic format per lloses picades regulars, omplert fins a la base de la fornícula, cobert amb una llosa i coronat amb una pedra on hi ha restes d'una creu que s'hi aixecava. Façana composta pel pla constructiu i una obertura, de tipus finestra, amb ampit de pedra, muntants, dues mènsules i un arc de mig punt format per una llinda retallada formant arcada de mig punt. Aquesta finestra està protegida per una reixa de ferro forjat. Al darrere, a mitjana alçada, a la pedra que fa de volta a la fornícula, hi ha gravada una inscripció, segons la qual la capella data del 1804. La inscripció conté el text següent: Lo Ilm. Bisbe de Vich consedi, a tots los que diran un Pare Nostre i un acte de contrició guanyaran 40 dies de pardó.

## Referències

* 1 2 «Masia de l'Ambròs Vell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 desembre 2014].
* ↑ «Capella de sant Ambròs». pat.mapa. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 desembre 2014].
# Ànwar

Ànwar és el nom dels següents personatges:
* Ànwar el-Sadat polític i militar egipci
* Ànwar al-Din Muhàmmad Khan nabab d'Arcot
En la seva variant turca i albanesa, Enver:
* Enver Paşa, polític i militar turc
* Enver Hoxha, polític albanès
* Enver Hadžihasanović, militar bosnià

## Vegeu també

* Ànwar (nom)
# Vincent McEveety

Vincent McEveety (Los Angeles, 10 d'agost de 1929 - Los Angeles, 19 de maig de 2018) va ser un director de cinema i televisió estatunidenc.
Ha rodat per la televisió, sobretot les sèries Gunsmoke, The Untouchables, Star Trek, Magnum, P.I., Columbo i S'ha escrit un crim.
És germà dels directors Bernard McEveety i Joseph L. McEveety.

## Filmografia

Filmografia:
* 1966: Blade Rider, Revenge of the Indian Nations
* 1968: Firecreek
* 1971: The Biscuit Eater
* 1972: The Million Dollar Duck
* 1973: Charley and the Angel
* 1973: Superdad
* 1974: The Castaway Cowboy
* 1975: The Strongest Man in the World
* 1976: Treasure of Matecumbe
* 1976: Gus
* 1977: Herbie Goes to Monte Carlo
* 1979: The Apple Dumpling Gang Rides Again
* 1980: Herbie Goes Bananas
* 1981: Amy
# Eupolem (escriptor)

Eupolem （en llatí Eupolemus, en grec antic Εὐπόλεμος "Eupólemos") fou un escriptor grec sobre tàctiques i art militar, que és esmentat per Arrià i per Elià en la introducció dels seus propis llibres sobre tàctiques militars. No es coneix res de la seva vida.

## Referències

* ↑ Eupolemus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 101
# Arco

* No s'ha de confondre amb Arcó.
«Arco» té aquests significats:
* Arco (Renfe), servei ferroviari d'ample ibèric que uneix Barcelona, Tarragona, Salou i L'Aldea amb Badajoz, Sevilla, Màlaga, Almeria i Granada entre altres destinacions
* ARCO, fira d'art contemporani que es celebra a Madrid
* Drets ARCO, conjunt de drets sobre protecció de dades de caràcter personal establertes per la llei orgànica 15/1999
* Toponímia:
** Arco (Idaho)
** Arco (Minnesota)
** Arco (Trento), municipi italià a la província de Trento
** El Arco, municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó
* Biografies:
** Alonso del Arco (Madrid, ~1635-1704), pintor barroc espanyol
** Javier del Arco de Izco (Barcelona, 1946 – 2013), enginyer, editor, periodista, fotògraf i escriptor especialitzat en automobilisme
** Juan del Arco Pérez (Leganés, Espanya), jugador d'handbol del Granollers que juga a la Lliga ASOBAL en posició de central
** Manuel del Arco Álvarez (Saragossa, 1909 – Barcelona, 1971), caricaturista i periodista espanyol
** Ricardo del Arco y Garay (Granada, 1888 – Osca, 1955), historiador, polígraf, fotògraf aficionat i investigador espanyol
** Salva Arco (Navars, 1984), jugador de bàsquet català que juga en les posicions d'escorta i d'aler
# Carectocultus

Carectocultus és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Carectocultus bivitta Möschler, 1882
* Carectocultus dominicki A. Blanchard, 1975
* Carectocultus perstrialis (Hübner, 1831)

## Espècies antigues

* Carectocultus repugnatalis (Walker, 1863)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search» (en anglès). Global Information System on Pyraloidea.
# Kurilita

La kurilita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el nom de les illes Kurils (Rússia), on es troba la seva localitat tipus.

## Característiques

La kurilita és un sulfur de fórmula química Ag₈Te₃Se. Cristal·litza en el sistema isomètric.
Va ser publicada l'any 1989, però tot i que no va ser presentada a la Comissió de Nous Minerals de l'Associació Mineralògica Internacional en aquell moment, sí que va ser formalment desacreditada l'any 2006, al tractar-se d'un possible sinònim d'hessita o petzita. Posteriorment es van dur a terme estudis mineralògics addicionals per clarificar la composició química i l'estructura cristal·lina. A la llum d'aquestes noves dades, el mineral i el seu nom van ser aprovats, ara sí, per l'IMA l'any 2009.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al dipòsit d'or de Prasolovskoe, que es troba a l'illa Kunaixir, una de les illes de l'arxipèlag de les Kurils (óblast de Sakhalín, Rússia). Posteriorment també ha estat descrita a la mina Afton, a la localitat de Kamloops (Colúmbia Britànica, Canadà). Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Kurilite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 16 juliol 2019].
# Antennablennius bifilum

Antennablennius bifilum és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7,5 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical que viu entre 18-37 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Golf Pèrsic fins a Port Alfred (Sud-àfrica).

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Randall, J.E., 1995. Coastal fishes of Oman. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii. 439 p.
* ↑ Carpenter, K.E., F. Krupp, D.A. Jones i U. Zajonz, 1997. FAO species identification field guide for fishery purposes. Living marine resources of Kuwait, eastern Saudi Arabia, Bahrain, Qatar, and the United Arab Emirates. FAO, Roma, Itàlia. 293 p.
* ↑ Letourneur, Y., P. Chabanet, P. Durville, M. Taquet, E. Teissier, M. Parmentier, J.-C. Quéro i K. Pothin, 2004. An updated checklist of the marine fish fauna of Reunion Island, south-western Indian Ocean. Cybium 28(3):199-216.
* ↑ Smith, J.L.B., 1969. Fishes of Inhaca. p. 131-136. A: W. Macnae i M. Kalk (editors) A natural history of Inhaca Island, Moçambique. Witwatersrand University Press, Johannesburg.

## Bibliografia

* Bath, H., 1983: Revision der Gattung Antennablennius (Fowler, 1931) mit Beschreibung einer neuen Art und Untersuchung der taxonomischen Stellung von Antennablennius anuchalis (Springer & Spreitzer, 1978). Senckenbergiana Biologica v. 64 (núms. 1/3): 47-80.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Ørðavík

Ørðavík [ˈøːɹavʊik], o també Øravík, és una localitat de l'illa de Suðuroy, a les illes Fèroe. Forma part del municipi de Tvøroyri. L'1 de gener de 2021 tenia 30 habitants.
El poble està situat a la costa est de l'illa, en una badia que s'obre a les aigües del Trongisvágsfjørður. L'envolten cims de més e 400 metres, com ara l'Oyrnafjall al nord-oest (443 m), el Snævalsheyggjur a l'oest (469 m) o l'Ennið al sud (424 m). Els rius Dalsa i Áin á Mýrunum creuen Ørðavík pel mig.
La localitat es troba a la cruïlla de les carreteres 20, que discorre per la costa est des de Vágur a Trongisvágur, i 25, que enllaça Ørðavík amb Fámjin, a la costa oest de l'illa. A 1 km al sud, seguint la carretera 20 hi ha el túnel de Hov (Hovstunnilin), de 2435 m de longitud i dos carrils de circulació. Aquest túnel, inaugurat el 2007, connecta el centre amb el sud de l'illa, separats naturalment per muntanyes.
Just al sud de Ørðavík, a les muntanyes, hi ha un lloc anomenat Mannaskarð, on es troben els antics camins que portaven a cinc pobles. Aquests camins s'anomenen varðagøtur en feroès (de varðar, que significa el mateix que cairn). Aquests camins recorren l'illa connectant els pobles i altres llocs, eren les antigues carreteres feroeses. A Mannaskarð hi ha els camins d'Ørðavík, Fámjin, Hov, Porkeri i Vágur.
Ørðavík és un dels pobles que surt esmentat al Hundabrævið, document del segle XIV que legislava la tinença de gossos a l'arxipèlag.

## Referències

* ↑ «Statistical Database» (en anglès). Arxivat de l'original el 2020-07-06. [Consulta: 13 novembre 2019].
* ↑ «Fjøll» (en feroès). Arxivat de l'original el 2011-07-20. [Consulta: 16 desembre 2018]. «Llista de muntanyes de les Fèroe per alçada.»
* 1 2 «Mapa de les Fèroe» (en danès). Trap Danmark. [Consulta: 1r novembre 2019].
* ↑ «Pílagrímsgonga úr Fámjin til Øravíkar og til Hovstúgvuna» (en feroès). visitsuduroy.fo. Arxivat de l'original el 2011-10-09. [Consulta: 3 desembre 2019].
* ↑ «Heimabeiti» (en feroès). Arxivat de l'original el 2015-07-15. [Consulta: 30 setembre 2019].

## Vegeu també

* Llista de municipis de les Illes Fèroe.
* Llista de túnels de les Illes Fèroe.
* Caça de balenes a les Illes Fèroe.

## Enllaços externs

* Web de l'ajuntament de Tvøroyri. (feroès)
# Mihara

Mihara (美原区, Mihara-ku) és un dels set districtes que formen la ciutat de Sakai, a la prefectura d'Osaka, Japó. Anteriorment va ser una vila i municipi pertanyent al districte de Minamikawachi fins a l'any 2005.

## Geografia

El districte de Mihara es troba localitzat a l'est del municipi de Sakai, sent el districte més oriental d'aquest. Quan Mihara era un municipi independent, aquest pertanyia al districte de Minamikawachi i a la regió homònima, però en ser absorbit per Sakai, ha passat a formar part de la regió de Senboku. El districte de Mihara limita amb el districte de Higashi a l'oest i amb el de Kita, ambdós a la ciutat de Sakai. Al nord, Mihara limita amb Matsubara i Habikino; a l'est amb Tondabayashi i al sud amb Ōsaka-Sayama.

## Història

Fins als primers anys de l'era Meiji, l'àrea on actualment es troba el districte va formar part de l'antiga província de Kawachi. La vila de Mihara fou fundada el 30 de setembre de 1956 amb la unió dels pobles de Hirao, Kuroyama i Tannan. L'1 d'abril de 1957, el barri de Taijii, pertanyent fins aleshores a la vila de Minami-Ōsaka (actual Habikino), es integrat dins de Mihara. El 10 de març de 1960 es va crear l'emblema de la vila. El 6 de gener de 2003 es crea una comissió bilateral per tal de considerar la possible fusió amb la ciutat de Sakai. Mihara fou absorbida per la ciutat de Sakai l'1 de febrer de 2005, esdevenint part de la ciutat fins que l'1 d'abril de 2006 Sakai va passar a ser una ciutat designada pel govern japonés, creant-se el districte de Mihara o Mihara-ku (美原区).

## Transport
### Ferrocarril

Al districte de Mihara no hi ha cap estació de ferrocarril.

### Carretera

* Autopista Hanwa - Autopista Minami-Hanna
* Nacional 309

## Referències

* ↑ https://map.yahoo.co.jp/address?ac=27147
* ↑ http://www.pref.osaka.lg.jp/koho/links/city.html
# Vincent Lübeck

Vincent Lübeck (Padingbüttel, c. setembre 1654 - Hamburg, 7 de febrer de 1740) fou un organista i compositor alemany.
Va ser inciat a la música pel seu pare. Després fou organista de l'església de Cosme i Damià de Stade (Baixa Saxònia) i posteriorment, de 1702 fins a la seva mort, a la Nicolaikirche d'Hamburg. A les dues esglésies tocà els orgues construïts per famós orguener Arp Schnitger. Se'l ha de considerar com un dels millors compositors per a orgue de la generació anterior a Johann Sebastian Bach.
Publicà la col·lecció de música per a teclat Clavier-Übung (1728). De Lübeck ens han arribat manuscrites nombroses composicions organístiques que revelen una gran mestressa en l'ús del pedal i les cantates sacres per a solistes, cor i instruments com ara Gott wie dein Nehme i Willkommen Suesser Braeutigam.

## Referències

* ↑ «Lübeck, Vincent». A: Gran Enciclopedia de la Música Clásica (en castellà). vol. II. SARPE, p. 736. ISBN 84-7291-226-4.
* ↑ Rubardt, Paul «Vincent Lübeck, ein Beitrag zur Geſchichte norddeutſcher Kirchenmuſik im 17. und 18. Jahrhundert» (en alemany). Archiv für Musikwissenschaft, 6, 4, 01-12-1924, pàg. 450-470. DOI: 10.2307/929636.
# Filimanus hexanema

Filimanus hexanema és una espècie de peix pertanyent a la família dels polinèmids.
Pot arribar a fer 12 cm de llargària màxima. Té 1-12 radis tous a l'aleta dorsal i 6 filaments pectorals, alguns dels quals s'estenen més enllà del punt mitjà de l'aleta anal. És un peix marí, demersal i de clima tropical (5°S-7°S, 105°E-107°E).
És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Cuvier, G. & Valenciennes, A., 1829. Histoire naturelle des poissons. Tome troisième. Suite du Livre troisième. Des percoïdes à dorsale unique à sept rayons branchiaux et à dents en velours ou en cardes. Histoire naturelle des poissons. v. 3: i-xxviii + 2 pp. + 1-500, Pls. 41-71.
* 1 2 3 Capuli, Estelita Emily; Garilao, Cristina V. «Filimanus hexanema (Cuvier, 1829) Javanese threadfin» (en anglès). FishBase.
* ↑ Motomura, Hiroyuki. Threadfins of the world (family Polynemidae) : an annotated and illustrated catalogue of polynemid species known to date (en anglès). Roma: Food and Agriculture Organization of the United Nations, 2004. ISBN 92-5-105128-3.

## Bibliografia

* Feltes, Ross M. «Revision of the Polynemid Fish Genus Filimanus, with the Description of Two New Species». Copeia, 1991, 2, 16-05-1991, pàg. 302. DOI: 10.2307/1446580.
# Arius manillensis

Arius manillensis és una espècie de peix de la família dels àrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 29,6 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

És un endemisme de les Filipines.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Cuvier, G. & A. Valenciennes. 1840. Histoire naturelle des poissons. Tome quinzième. Suite du livre dix-septième. Siluroïdes. Hist. Nat. Poiss. (BOOK), Nov., v. 15: i-xxxi + 1-540.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Vallejo, A.N. 1985. Fishes of Laguna de Bay. Nat. Appl. Sci. Bull. 37(4):285-346.
# Carefree

Carefree és una població dels Estats Units a l'estat d'Arizona. Segons el cens del 2007 tenia 3.875 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Carefree tenia 2.927 habitants, 1.389 habitatges, i 995 famílies La densitat de població era de 127,7 habitants/km².
Dels 1.389 habitatges en un 14,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,5% hi vivien parelles casades, en un 3,2% dones solteres, i en un 28,3% no eren unitats familiars. En el 23,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,11 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,44.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 12,7% tenia menys de 18 anys, un 2% entre 18 i 24, un 15,4% entre 25 i 44, un 40,5% de 45 a 60 i un 29,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 55 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 88.702 $ i la renda mediana per família de 105.699 $. Els homes tenien una renda mediana de 61.050 $ mentre que les dones 38.750 $. La renda per capita de la població era de 62.433 $. Aproximadament el 2% de les famílies i el 3,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Carefree». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Carefree». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Andrea Moda F1

Andrea Moda Fórmula va ser un equip italià que va arribar a disputar curses a la Fórmula 1.
Va ser creat pel fabricant de sabates italià Andrea Sassetti que va comprar l'equip Coloni.
Va debutar a la F1 a la temporada 1992 a la prova inicial, el GP de Sud-àfrica, disputant un total de tretze curses en una sola temporada (1992) no aconseguint finalitzar cap cursa i no assolint cap punt pel mundial de constructors.

## Resultats a la F1

| Any | Motor | Pilots | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Punts | P. final |
| 1992 | Judd GV | | SUD | MEX | BRA | ESP | SMR | MON | CAN | FRA | GBR | ALE | HUN | BEL | ITA | POR | JAP | AUS | 0 | - |
| 1992 | Judd GV | Alex Caffi | EX | NVP | | | | | | | | | | | | | | | 0 | - |
| 1992 | Judd GV | Enrico Bertaggia | EX | NVP | | | | | | | | | | | | | | | 0 | - |
| 1992 | Judd GV | Roberto Moreno | | | NVQ | NVQ | NVQ | Ret | NVQ | NVP | NVQ | NVQ | NVQ | NVQ | NVP | | | | 0 | - |
| 1992 | Judd GV | Perry McCarthy | | | NVP | NVQ | NVQ | NVQ | NVP | NVP | NVQ | EX | NVQ | NVQ | NVP | | | | 0 | - |

## Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 13 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

## Enllaços externs

* Andrea Moda a la F1 Arxivat 2011-08-05 a Wayback Machine.
# Vincent Le Quellec

Vincent Le Quellec (Lannion, 8 de febrer de 1975) va ser un ciclista francès especialista en pista. Va guanyar dues medalles d'or als Campionat del món de velocitat per equips.

## Palmarès

* 1996
** Campió d'Europa sub-23 en Velocitat per equips (amb Arnaud Tournant i Damien Gerard)
* 1997
** Campió del món velocitat per equips (amb Arnaud Tournant i Florian Rousseau)
* 1998
** Campió del món velocitat per equips (amb Arnaud Tournant i Florian Rousseau)
* 2001
** Campió de França en Keirin

### Resultats a la Copa del Món

* 1998
** 1r a Hyères, en Velocitat per equips
* 1999
** 1r a Cali, en Velocitat per equips

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Minihy-Tréguier

Minihy-Tréguier (en bretó Ar Vinic'hi) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 1.062 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 629 | 717 | 673 | 790 | 1.024 | 1.063 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean Le Calvez | |
# Font de la Farmàcia

La Font de la Farmàcia és una obra del municipi de Sant Pere de Ribes (Garraf) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

La font de la farmàcia està situada enmig de la plaça de la Font (abans de l'Assumpta). Sobre un esglaó circular de pedra s'eleva la base de la font amb planta trilobada que defineix l'estructura del cos inferior, de pedra i maó, amb tres piques. Per damunt d'aquest cos, n'hi ha dos més, de secció circular. El primer, decorat amb trencadís de rajola que correspon a l'emplaçament de les tres aixetes, dues de les quals no són utilitzables actualment; el segon, de rajola predominantment blanca, conté un plafó també de ceràmica, on figura la data del 1906. La font acaba en un cos cònic de trencadís, coronat per un fanal amb base de decoració ceràmica.

## Història

La construcció d'aquesta font, segons projecte de Josep Font i Gumà, es va realitzar l'any 1906 per commemorar la tramesa d'aigües encanonades que s'havia dut a terme feia poc.

## Referències

* 1 2 «Font de la Farmàcia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2015].
# Arius mong

Arius mong és una espècie de peix de la família dels àrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Cuvier, G. & A. Valenciennes. 1840. Histoire naturelle des poissons. Tome quinzième. Suite du livre dix-septième. Siluroïdes. Hist. Nat. Poiss. (BOOK), Nov., v. 15: i-xxxi + 1-540.
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Casausnaus

Casaunaus (francès Cazaunous) és un municipi occità de Comenge a Gascunya, situat a la regió d'Occitània, departament de l'Alta Garona.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Kraixéneva

Kraixéneva (en rus: Крашенева) és un poble de l'óblast de Tiumén, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 80 habitants.