OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Écoute

Écoute és una escultura de gres de l'artista francès Henri de Miller que es troba a la plaça René-Cassin, prop de l'església de Sant Eustaqui de París.
L'obra representa el cap d'un home ajagut i recolzat a la mà, i està situada al terra de la plaça. L'any 2013, arran de la reurbanització del Jardin des Halles que es va convertir en el Jardí Nelson Mandela, es va canviar lleugerament l'orientació de l'escultura.
A prop de l'escultura es va rodar una escena de la pel·lícula La Haine de Mathieu Kassovitz protagonitzada per Vincent Cassel, Hubert Koundé i Saïd Taghmaoui.

## Referències

* ↑ «Paris : L'écoute, une sculpture signée Henri de Miller au coeur des Halles - place René Cassin - Ier - Paris la douce, magazine parisien, culture, sorties, art de vivre». [Consulta: 16 octubre 2023].
* ↑ «Henri de Miller». /www.economie.gouv.fr.
* ↑ «L'ancien jardin des Halles». paris1900.lartnouveau.com. [Consulta: 29 març 2020].
* ↑ «La statue Écoute. La Haine». www.parisfaitsoncinema.com. Arxivat de l'original el 2016-09-14. [Consulta: 21 abril 2016]..
# Roc de la Sentinella

El roc de la Sentinella és una muntanya de 1.400,9 metres situada entre el municipi de Maçanet de Cabrenys, de l'Alt Empordà, i la comuna dels Banys d'Arles i Palaldà, al Vallespir (Catalunya del Nord).
És a l'extrem de migdia del terme dels Banys d'Arles i Palaldà i al septentrional del de Maçanet de Cabrenys, a la mateixa carena dels Pirineus. És a prop al sud-oest del Roc de la Campana i al nord-est de les Collades.

## Referències

* ↑ [ El Roc de la Sentinella en els ortofotomapes de l'IGN]

## Bibliografia

* Becat, Joan. «11-Els Banys i Palaldà». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Reiners». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# Serra de la Tardana

La Serra de la Tardana és una serra situada entre els municipis de la Pobla de Claramunt i Piera a la comarca de l'Anoia, amb una elevació màxima de 706 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Símfisi

La símfisi és, en anatomia, el nom que rep un tipus de anfiartrosi o articulació cartilaginosa, en la qual es presenta un disc de fibrocartílag interposat entre les superfícies articulars. Els moviments són limitats i posseeixen poca amplitud en actuar individualment. Quan moltes símfisi actuen en conjunt proveeixen d'absorció de forces de xoc, flexibilitat i força.
L'exemple més significatiu d'aquest tipus d'unions és la símfisi púbica (entre els ossos púbics), si bé hi ha altres exemples en l'anatomia humana o animal. És una part de l'articulació molt important per a l'esquelet humà. Són articulacions dotades de gran moviment

## Bibliografia

* Diccionari Enciclopèdic de Medicina

## Vegeu també

* Diàfisi
* Metàfisi
* Acromegàlia
* Hipòfisi
* Epífisi
* Sincondrosi

## Enllaços externs

* Definició mèdica de sínfisis.
# Tinamú colltacat

El tinamú colltacat (Rhynchotus maculicollis) és una espècie d'ocell de la família dels tinàmids (Tinamidae) que habita en zones de matoll semiàrids i conreus de cereals, al vessant oriental dels Andes, a Bolívia i el nord-oest de l'Argentina. Tradicionalment va ser considerada una subespècie del tinamú d'ales vermelloses.
# Josep Martí i Burch

Josep Martí i Burch va ser un arquitecte mestre d'obres que va treballar a Girona.
És autor del colmado Moriscot (1906), del bloc d'habitatges Casa Auguet (1912), de la botiga Novetats Massot (1916), i de la Casa López (1916) també a Girona.
Amb Martí Sureda i Vila és autor de l'antiga seu del Banc d'Espanya (1901-1902) a Girona.

## Referències

* ↑ «Martí Sureda i Vila | enciclopèdia.cat». [Consulta: 30 octubre 2020].
* ↑ «Ciutadans, 4 (Colmado Moriscot) - Barcelona Modernista». [Consulta: 30 octubre 2020].
* ↑ La Gran Via de Jaume I, Punt Diari, 1 de febrer de 1985, pàgina 6
* ↑ Casa Auguet Centre de Documentació COAC
* ↑ «Ruta Europea del Modernisme : Ciutats». [Consulta: 30 octubre 2020].
* ↑ «Argentería, 16 (Novetats Massot) - Barcelona Modernista». [Consulta: 30 octubre 2020].
* ↑ «Josep Martí i Burch» (en anglès). [Consulta: 30 octubre 2020].
# Francesc Sala i Pasqual

Francesc Sala i Pasqual fou un músic de Castelló d'Empúries entre finals de segle xviii i XIX. Va obtenir la plaça del Benefici de Santa Caterina, juntament amb altres com ara Damià Pasteller i Casanovas, el sotsxandre de la basílica Miquel Agramont, Silvestre Sangenís i Ramon Frigola, entre d'altres.

## Referències

* ↑ Maria, Gregori i Cifré, Josep; Elena, Salgado Cobo. Inventaris dels fons musicals de Catalunya: Volum 7: Fons de la basílica de Santa Maria de Castelló d'Empúries. Servei de Publicacions de la Universitat Autònoma de Barcelona, 2011-01-13. ISBN 978-84-490-4484-7.
# Riera de Valldeperes

La Riera de Valldeperes és un afluent per l'esquerra del Cardener.
Neix al terme municipal de Viver i Serrateix i desguassa al Cardener aigües amunt del Pont de Malagarriga després d'haver travessat l'extrem nord-occidental del terme municipal de Navars

## Municipis per on passa

Des del seu naixement, la Riera de Valldeperes passa successivament pels següents termes municipals.
Municipis :
| | Longitud (en m.) | % del recorregut |
| Per l'interior del municipi de Viver i Serrateix | 2.842 | 41,20% |
| Per l'interior del municipi de Navars | 3.916 | 56,77% |
| Fent frontera entre Cardona (a ponent) i Navars (a llevant) | 140 | 2,03% |

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica de la Riera de Valldeperes està constituïda per 29 cursos fluvials que sumen una longitud total de 24.483 m.

### Distribució municipal

El conjunt de la xarxa hidrogràfica de la Riera de Valldeperes transcorre pels següents termes municipals:

### Afluents destacables

    ⊗ El Torrent de Valldeperes
    ⊗ El Torrent de Queralt

## Referències

* 1 2 Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Guia d'espais d'interès natural del Bages. Manresa: Centre d'Estudis del Bages, 1999. ISBN 84-87618-34-0.
* ↑ La suma de les longituds de cada terme municipal pot ser superior a la longitud total de la xarxa perquè els trams en els quals algun curs fluvial fa de frontera entre dos termes municipals, es comptabilitzen en els dos municipis fronterers.
# 59ns Premis Grammy

Els 59ns Premis Grammy es van dur a terme el 12 de febrer de 2017. La cadena CBS va retransmetre el programa en directe des del Staples Center a Los Angeles. La cerimònia va reconèixer els millors enregistraments, composicions i artistes de l'any d'elegibilitat, que va tenir lloc a partir de l'1 d'octubre de 2015, fins al 30 de setembre de 2016.
James Corden va presentar la cerimònia per primera vegada. La cerimònia prèvia a la transmissió (anomenada oficialment The Premiere Ceremony) es va celebrar el mateix dia abans de l'esdeveniment principal i va ser presentada per l'humorista Margaret Cho.
Les nominacions es van anunciar el 6 de desembre de 2016. Beyoncé va ser qui obtingué més nominacions, amb nou. Drake, Rihanna i Kanye West van rebre vuit nominacions cadascun, mentre que Chance the Rapper venia a continuació amb set nominacions. Tom Elmhirst va guanyar els sis premis de les sis nominacions com a enginyer/mesclador. Entre els artistes, Adele va ser la guanyadora de la nit amb cinc trofeus, inclòs el Àlbum de l'Any per 25, Disc de l'any i Cançó de l'any per "Hello". Adele també es va convertir en la primera músic de la història a guanyar els tres premis generals en la mateixa cerimònia dues vegades, anteriorment guanyant les tres categories als 54ns Premis Grammy de l'any 2021. David Bowie i Greg Kurstin van seguir-la amb quatre trofeus. Chance the Rapper va guanyar el Millor Artista Novell juntament amb dos premis més.

## Referències

* ↑ «The Recording Academy Announces Rule Amendments and Dates for the 59Th Annual Grammy Awards Process». Arxivat de l'original el 3 de febrer 2017. [Consulta: 13 febrer 2017].
* ↑ «THE RECORDING ACADEMY® AND CBS EXTEND AGREEMENT TO BROADCAST THE GRAMMY AWARDS® THROUGH 2026». Arxivat de l'original el 11 d’agost 2016. [Consulta: 13 febrer 2017].
* ↑ ; Maureen, Ryan«James Corden to Host Grammy Awards (EXCLUSIVE)». Variety, 22-11-2016. [Consulta: 30 novembre 2016].
* ↑ «TUNE IN: MARGARET CHO TO HOST GRAMMY PREMIERE CEREMONY» (en anglès). [Consulta: 12 febrer 2017].
* ↑ Johnston, Maura. «Grammy nominations 2017: Beyoncé and R&B artists shine while rock suffers». Guardian, 06-12-2016. [Consulta: 7 desembre 2016].
* ↑ Unterberger, Andrew. «Here Is the Complete List of Nominees for the 2017 Grammys». Billboard, 06-12-2016. [Consulta: 28 desembre 2016].
* ↑ «FINAL NOMINATIONS LIST». The GRAMMYs. Arxivat de l'original el 20 desembre 2016. [Consulta: 28 desembre 2016].
* ↑ «59th Annual GRAMMY Awards Winners & Nominees». Arxivat de l'original el 13 febrer 2017. [Consulta: 13 febrer 2017].
* ↑ «9 times women made grammy history». [Grammy.com].
* ↑ «Grammy Awards 2017: See the Full Winners List». Billboard, 12-02-2017 [Consulta: 1r març 2017].

## Vegeu també

* Llista de categories dels Premis Grammy
* Premis Grammy
# Sense paraules (pel·lícula de 1994)

Sense paraules (original: Speechless) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Ron Underwood estrenada el 1994 i doblada al català.

## Argument

Julia Mann (Davis) i Kevin Vallick (Keaton) són escriptors insomnes que s'enamoren, però seu affair entra en un bucle perquè els dos estan escrivint discursos per a candidats rivals a Nou Mèxic. Julia està treballant pel candidat del Partit demòcrata i Kevin pel del Partit republicà. La trama es complica amb l'exmuller de Kevin (Bedelia), que també treballa en la campanya Republicana, i "Mr. Flack Jacket", un locutor de la TV "Bagdad Bob" Freed (Reevs), el promès allunyat de Julia, que li va al darrere.

## Comentaris

Entretinguda comèdia romàntica de rivalitats professionals, tallada amb el patró de les clàssiques, aprofitant-se de la química entre la parella protagonista.

## Repartiment

* Geena Davis: Julia Mann
* Michael Keaton: Kevin Vallick
* Christopher Reeve: Bob 'Bagdad' Freed
* Bonnie Bedelia: Annette
* Ernie Hudson: Ventura
* Charles Martin Smith: Kratz
* Gailard Sartain: Cutler
* Ray Baker: Garvin
* Mitch Ryan: Wannamaker
* Willie Garson: Dick
* Paul Lazar: Harry
* Richard Poe: Tom
* Harry Shearer: Chuck
* Steven Wright: Eddie
* Jodi Carlisle: Doris Wind

## Rebuda

La pel·lícula va rebre sobretot crítiques negatives, amb un índex del 12% a Rotten Tomatoes.

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1995. Globus d'Or a la millor actriu musical o còmica per Geena Davis

## Referències

* ↑ Sense paraules
* ↑ «Spechless». The New York Times.
# Símfisi púbica

La símfisi púbica és el cartílag de la línia mitjana conjunta (cartilaginosa secundària) que uneix les branques superiors de l'os del pubis esquerre i dret. Es troba per davant de la bufeta urinària i superior als genitals externs, per a les dones està per sobre de la vulva i per als homes està per sobre del penis. En els homes, el lligament suspensor del penis, se subjecta a la símfisi del pubis. En les dones, la símfisi púbica està íntimament a prop del clítoris i és lleugerament mòbil per a facilitar el part

## Estructura

La sínfisi pubiana és una articulació amfiartrodial no sinovial. L'amplada de la símfisi pubiana a la part davantera és de 3-5 mm més gran que la seva amplada a la part posterior. Aquesta articulació està connectada per fibrocartílag i pot contenir una cavitat plena de fluids; el centre és avascular, possiblement a causa de la naturalesa de les forces compressives que passen per aquesta articulació, que pot provocar una malaltia vascular nociva. Els extrems dels dos ossos pubis estan coberts per una fina capa de cartílag hialí unit al fibrocartílag. El disc fibrocartilaginós està reforçat per una sèrie de lligaments. Aquests lligaments s'aferren al disc fibrocartilaginós fins al punt que les fibres s'entrellacen amb ell.
Aquests dos lligaments són el lligament púbic superior i el lligament púbic inferior, que proporcionen més estabilitat; els lligaments anterior i posterior són més febles. El lligament superior fort i més gruixut es veu reforçat pels tendons del múscul del recte abdominis, el múscul oblic extern extern, el múscul gracilis i els músculs del maluc. El lligament púbic superior connecta els dos ossos púbics superior, estenent-se lateralment fins als tubercles pubis. El lligament inferior a l'arc púbic també es coneix com a lligament púbic arcat o lligament subpúblic; és un arc triangular gruixut de fibres lligamentoses que uneix els dos ossos pubis que hi ha a sota i que forma el límit superior de l'arc púbic. Per sobre, es barreja amb la làmina fibrocartilaginosa interpúbica; lateralment, està unit al rami inferior dels ossos pubis ; a sota, és lliure i està separat de la fàscia del diafragma urogenital per una obertura a través de la qual passa la vena dorsal profunda del penis a la pelvis.

## Galeria

* Secció sagital mitjana de la pelvis masculina
* Secció sagital mitjana de la pelvis femenina
* Vista anterior de la pelvis corporal des d'una dissecció de Símfisi púbica

## Referències

* ↑ da Rocha, RC; Chopard, RP «Nutrition pathways to the symphysis pubis». Journal of Anatomy, 204, 3, 01-03-2004, pàg. 209–215. DOI: 10.1111/j.0021-8782.2004.00271.x. PMC: 1571274. PMID: 15032910.

## Bibliografia

* Diccionari Enciclopèdic de Medicina

## Vegeu també

* Antropologia forense
* Diàfisi
* Epífisi
* Hipòfisi
* Símfisi

## Enllaços externs

* Pelvic Instability Network Support (PINS) Arxivat 2019-09-25 a Wayback Machine.
# Tinamú cap-roig

El tinamú cap-roig (Nothocercus julius) és una espècie d'ocell de la família dels tinàmids (Tinamidae) que viu en zones de selva i bosc obert dels Andes, a Colòmbia, Veneçuela, est de l'Equador i centre i sud del Perú.
# Josep Martí i Brillas

Josep Martí i Brillas († 5 de febrer de 1967) va ser alcalde d'Esplugues de Llobregat en dues èpoques diferents. La primera, entre el juliol de 1926 i l'abril de 1927, i la segona, entre l'octubre de 1945 i l'abril de 1946. En tots dos casos va haver d'abandonar l'alcaldia per motius de salut.

## Trajectòria política

En la primera etapa va succeir Fèlix Brillas durant el règim de Primo de Rivera. Durant aquest mandat es va crear una escola de pàrvuls i es van fer algunes obres, com l'eixamplament de la carretera de Cornellà a Fogàs. A causa d'una malaltia va dimitir i va traspassar el càrrec a Pere Astals i Vila, fins aleshores primer tinent d'alcalde.
La segona etapa va ser encara més breu: va prendre possessió el 20 d'octubre de 1945, en un any de molts canvis al capdavant de l'alcaldia; el 30 de novembre del mateix any se'n va apartar, també per malaltia, i va ser d'alcalde accidental Josep Maria de Pouplana i Carot fins al 17 d'abril següent, data en què Gaietà Faura i Rodon en va prendre el relleu. Durant el 1945 Alemanya va ser derrotada en la Segona Guerra Mundial i el règim de Franco es va haver d'adaptar a la nova situació internacional.

## Referències

* 1 2 «Reportes de historia local El ex-alcalde, señor José Martí Brillas». Crònica de la Vida d'Esplugues, 49, 01-01-1954, pàg. 4.
* 1 2 Memoria de XXV años de paz española 1939-1964. Esplugues de Llobregat: Ajuntament d'Esplugues, 1964, p. 65.
# Francesc Sagañoles Reig

Francesc Sagañoles Reig fou un advocat i polític, president de la Diputació de Lleida en els períodes 1901-1903, 1909-1911 i el 1930. Era nebot de Jaume Nuet Minguell, comte de Torregrossa.
Es doctorà en Dret a la Universitat Complutense de Madrid i entrà a formar part del gabinet d'Eugenio Montero Ríos. Membre del Partit Liberal Fusionista. Oposat als ageletistes, va donar primer suport als germans Nuet i, des del 1907, als germans Riu Periquet. El 1884 va pretendre sense èxit una acta de diputat provincial al districte de la Seu-Sort. El 1885 va ser escollit paer de Lleida dins una coalició anti conservadora que incloïa liberals, possibilistes i federals. Finalment, el 1886 va ser elegit diputat provincial pel districte de Lleida, i va ser reelegit els anys 1890, 1894, 1898, 1903 i 1907. El 1911 i el 1915, en canvi, va ser derrotat. Retornà a la Diputació entre 1930 i 1931 en representació de la Societat Econòmica d'Amics del País. Les anualitats de 1888-89 i 1895-96 va ser vicepresident de la Comissió Provincial i entre 1901- 1903 i 1909-1911 va ocupar la presidència de la Diputació, càrrec que tornà a exercir en ser el diputat de més edat entre els mesos de febrer i març de 1930.

## Referències

* ↑ «Antics Presidents». Diputació de Lleida [Consulta: 21 abril 2016].
* ↑ Mir, Conxita. Diccionari biogràfic de les terres de lleida (en catala). Lleida: alfaceta, abril 2010, p. 639. ISBN 9788493771553.
# Abd-al-Uzza (nom)

Abd-al-Uzza és un nom masculí teòfor àrab d'època preislàmica (àrab: عبد العزى, ʿAbd al-ʿUzzà) que literalment significa ‘Servidor de (la deessa) al-Uzza’. Si bé Abd-al-Uzza és la transcripció normativa en català del nom en àrab clàssic, també se'l pot trobar transcrit d'altres maneres, normalment per influència de la pronunciació dialectal o seguint altres criteris de transliteració.
Vegeu aquí personatges i llocs que duen aquest nom.

## Notes

* ↑ Castells Criballes, Margarida; Cinca Pinós, Dolors. Diccionari Àrab-Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2007, p. s.v. «عز». ISBN 978-84-412-1546-7.
* ↑ Corriente, Federico. Diccionario árabe-español. Madrid: Instituto Hispano-Árabe de Cultura, 1977, p. s.v. «عز». ISBN 8460008428.
* ↑ Cortés, Julio. Diccionario de árabe culto moderno: Árabe-español. Madrid: Gredos, 1996, p. s.v. «عز» (Biblioteca Románica Hispánica). ISBN 8424917944.
* ↑ Vegeu aquí les normes de transcripció simplificada dels mots àrabs.
* ↑ Excepte en el cas de personalitats àrabs contemporànies que hagin usat personalment transcripcions específiques i singulars del seu nom, es recomana, sobretot per als personatges històrics, emprar sempre la forma catalana normativa.
# Calverton Park

Calverton Park és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 1.322 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Calverton Park tenia 1.322 habitants, 494 habitatges, i 345 famílies. La densitat de població era de 1.215,3 habitants per km².
Dels 494 habitatges en un 34,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,6% hi vivien parelles casades, en un 19,2% dones solteres, i en un 30% no eren unitats familiars. En el 24,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,68 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,22.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,8% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 28,7% entre 25 i 44, un 19,2% de 45 a 60 i un 14,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 44.632 $ i la renda mediana per família de 49.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.500 $ mentre que les dones 26.875 $. La renda per capita de la població era de 25.723 $. Entorn del 8,1% de les famílies i el 9,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Calverton Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Calverton Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Serhí Lisxuk

Serhí Lisxuk (ucraïnès: Сергій Ліщук, Rivne, Ucraïna, 31 de març de 1982), (de vegades transliterat com a Sergei/Serguei Lishuk) és un jugador de bàsquet que actualment milita a les files de l'UCAM Murcia a la Lliga ACB.
El pivot internacional va debutar en la temporada 2000-01 en el Rovno, d'on va passar en la campanya 2003-04 al Khimki-OPZ Yuzny. Allí va jugar fins a 2005, quan va firmar pel SC Mariúpol, club amb què va jugar fins a la temporada 2008/2009. És internacional amb la selecció absoluta d'Ucraïna.
Va jugar durant sis temporades (2009-2015) amb el València Basket Club, on arribà a ser segon capità i un dels jugadors més ben valorats pels aficionats. Tot i acumular diverses lesions que van fer minvar el seu estat físic en els últims anys a l'equip, Lisxuk va ser una peça clau en les dos Eurocup que l'equip taronja aconsegueix mentre estigué a l'equip.

## Palmarès

* Campió Lliga Ucraïna: 2006, 2007, 2008 i 2009 amb SC Mariúpol
* Campió de la Copa d'Ucraïna: 2006, 2008 i 2009 amb SC Mariúpol

## Enllaços externs

* Fitxa al web del València Basket

## Referències

* 1 2 Corachán, Pau. «Lishchuk y Harangody no seguirán en el Valencia Basket». [Consulta: 25 agost 2016].
# Sébastien Hinault

Sébastien Hinault (Saint-Brieuc, Costes del Nord, Bretanya, 11 de febrer de 1974) és un ciclista francès, professional des del 1997 al 2014.
Sébastien Hinault debutà com a professional el 1997 a les files de l'equip Gan, que més tard esdevindria l'equip Crédit Agricole. El 2000 guanyà el Tour de Finisterre, el 2003 una etapa de la Volta a Polònia i el 2004 una etapa de la Volta a Alemanya. El 2008 aconseguí el que fins ara és la seva victòria més important, en guanyar una etapa de la Volta a Espanya.
Un cop retirat, va passar a dirigir l'equip Bretagne-Séché Environnement.

## Palmarès

* 2000
** 1r al Tour de Finisterre
* 2003
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Polònia
* 2004
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Alemanya
* 2005
** Vencedor d'una etapa del Circuit Francobelga
* 2006
** Vencedor d'una etapa del Tour de Langkawi
** Vencedor d'una etapa del Tour de Picardia
** Vencedor d'una etapa del Tour del Llemosí
* 2007
** Vencedor d'una etapa de la Tropicale Amissa Bongo
* 2008
** 1r al Tour del Llemosí i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya
* 2012
** 1r al Boucles de l'Aulne
** Vencedor d'una etapa al Circuit de Lorena

### Resultats al Tour de França

* 1999. 123è de la classificació general
* 2000. 126è de la classificació general
* 2001. 137è de la classificació general
* 2002. 147è de la classificació general
* 2003. 138è de la classificació general
* 2004. Abandona (10a etapa)
* 2005. 115è de la classificació general
* 2006. 113è de la classificació general
* 2007. 132è de la classificació general
* 2011. 111è de la classificació general
* 2012. 122è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2009. 135è de la classificació general
* 2010. 100è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2008. 64è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 2009. 69è de la classificació general
* 2010. 117è de la classificació general
* 2014. 106è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Tinamú cendrós

El tinamú cendrós (Crypturellus cinereus) és una espècie d'ocell de la família dels tinàmids (Tinamidae) que viu a la selva humida i boscos empantanats del sud-est de Colòmbia, sud-oest de Veneçuela, Guaiana, est del Perú, nord de Bolívia i l'Amazònia del Brasil.