OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ángel Orensanz Zabal

Ángel Orensanz Zabal (Larués, Osca, 1940 o 1941) és un escultor aragonès.

## Biografia

Es va traslladar a Barcelona el 1954 on va començar els seus estudis a l'Escola la Llotja, després dels quals va ingressar en l'Escola Superior de Belles Arts de Sant Jordi. Va realitzar una presentació de les seves obres sobre l'òpera L'Atlàntida al Gran Teatre del Liceu a la capital catalana. Després de passar una època a París, rep l'any 1967 el primer premi a la IV Biennal d'Art de Saragossa per la seva obra Dinosaurio. Es va traslladar a Bèlgica i a Londres i finalment es va establir a Nova York a mitjans dels vuitanta, on va crear la fundació que porta el seu nom en una antiga sinagoga del Lower East Side.

## Obra

La seva obra la realitza en materials diversos com ara el formigó, bronze, vidres, esmalts, ferro i d'altres, passant de l'expressionisme figuratiu a l'abstracteabstracte geomètric amb muntatges de environments d'escultures dretes antropomòrfiques, com a cilindres totèmics de colors vius entre els quals destaquen el vermell, el negre, el blau i el blanc.
Va ser guardonat el 2002 a Espanya amb la Medalla d'Or de l'Acadèmia de Belles Arts. I el 2003 a La Biennal d'Art Contemporani de Florència amb el premi Lorenzo il Magnifico, La seva participació en el festival artístic Documenta a Alemanya durant l'any 2007 ho va realitzar amb la intervenció d'una obra realitzada amb lones multicolors col·locades a diversos punts de la ciutat, segons el mateix artista: «Són un codi d'alarma imminent. Tampoc tenen una presència permanent, sinó transitòria.»
Orensanz és membre de la Societat d'Arts, Ciències i Lletres de París, de l'Accademia Internazionale d'Art de Roma, la de belles Artes de San Luis de Saragossa, de Santa Isabel de Hungría de Sevilla, de San Fernando de Madrid i membre honorari de l'Acadèmia Russa de les Arts.
El Museu Ángel Orensanz y Artes de Serrablo de Sabiñánigo compta a més a més de la col·lecció etnològica amb diverses obres de l'escultor.

## Referències

* 1 2 DDAA, 1989, p. 155.
* 1 2 3 DDAA i 2004, tomo 15.
* ↑ «Orensanz, Ángel». Gran Enciclopedia Aragonesa, 2010. Arxivat de l'original el 2011-09-20. [Consulta: 30 gener 2013].
* ↑ Europa Press. «El escultor Angel Orensanz viaja a la ciudad alemana de Kassel para participar en el festiolval artístico "Documenta"» (en castellà). El Periódico de Aragón, 2007. [Consulta: 30 gener 2013].
* ↑ «Moscú prepara una exposición retrospectiva de Ángel Orensanz» (en castellà). El Periódico de Aragón, 2008. [Consulta: 30 gener 2013].

## Bibliografia

* DDAA. Diccionario Ràfols de artistas contemporáneos de Cataluña y Baleares. Tomo III (en castellà). Barcelona: Edicions Catalanes, 1989. ISBN 84-86719-14-3.
* DDAA. La Gran Enciclopèdia en català Volum 15. Barcelona: Edicions 62, 2004. ISBN 84-297-5443-1.

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'escultor (castellà)
* Fundación Ángel Orensanz (anglès)
* Entrevista a Vive Nueva York (castellà) Arxivat 2006-10-20 a Wayback Machine.
# Àngels Aymar i Ragolta

Àngels Aymar i Ragolta (Barcelona, 23 de setembre de 1958) és una dramaturga, directora de teatre i actriu catalana.
És diplomada en Relacions públiques per la Universitat de Barcelona (1980) i llicenciada en Art dramàtic per l'Institut del Teatre de Barcelona (1983); posteriorment amplià estudis a Nova York i París.
Com a dramaturga, ha escrit més d'una trentena d'obres guardonades, representades, traduïdes i publicades en diverses llengües. El 2019 rebé el Premi Andreu Solsona per Aquestes meves veus. El mateix any estrenà a Itàlia Avvelenate (Enverinades, Teatre Versus Glòries 2018) i Magnòlia Cafè. Com a directora, ha estrenat al Festival Grec de Barcelona, als Països Baixos i a Corea del Sud l'espectacle 100FEMMES; a Nova York, Hearts Beating Like Drums al Wild Project Theatre i Solavaya al Prelude Festival i al Teatro Repertorio Español. És la primera dramaturga catalana convidada a participar al Pen World Voices Festival NY-2008 amb Out of the blue. Va ser autora resident al Teatre Nacional de Catalunya de 2006 a 2009, amb Trueta i La Indiana. El 1992 la Generalitat de Catalunya li concedí una beca per a una estada amb la companyia The Wilma Theater de Filadèlfia (EUA).
Com a actriu, ha actuat, entre d'altres, a les obres Antaviana (1978), dirigida per Joan-Lluís Bozzo, Freaks (1983, A. Alonso), Baal (1983, Joan Ollé), La primera de la classe (2000), Els viatgers de l'absenta (2007, F. Roda) i Quid pro quo (2008, G. Vázquez). Ha actuat també al cinema i en sèries de televisió.

## Referències

* 1 2 «Àngels Aymar i Ragolta | enciclopedia.cat». [Consulta: 5 agost 2023].
* ↑ Fernández, Imma. «Cien mujeres a escena» (en castellà). El Periódico de Catalunya, 18-07-2013. [Consulta: 14 abril 2020].
* ↑ «Àngels Aymar i la companyia Ytuquepintas participen al festival Between the Seas de Nova York - Actualitat». Institut Ramon Llull. [Consulta: 14 abril 2020].
* ↑ Marcillas Piquer, Isabel. «Àngels Aymar». Institut del Teatre. Enciclopèdia de les Arts Escèniques Catalanes. [Consulta: 5 agost 2023].
* 1 2 324cat. «L'actriu Àngels Aymar difon la figura del doctor Trueta a França i al Regne Unit», 23-06-2010. [Consulta: 14 abril 2020].
* ↑ «Àngels Aymar». Catalandrama.cat. [Consulta: 14 abril 2020].
# Étréchy (Marne)

Étréchy és un municipi francès, situat al departament del Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 119 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Étréchy era de 119 persones. Hi havia 48 famílies, de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 16 parelles sense fills i 20 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 48 habitatges, 47 eren l'habitatge principal de la família i 1 estava desocupat. 45 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 47 habitatges principals, 41 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 4 en tenien tres, 11 en tenien quatre i 31 en tenien cinc o més. 35 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 21 habitatges hi havia un automòbil i a 24 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Étréchy el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 8 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 12 | 40 a 44 | 8 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 8 | 25 a 29 | 12 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 12 | 10 a 14 | 12 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 81 persones, 61 eren actives i 20 eren inactives. De les 61 persones actives 58 estaven ocupades (33 homes i 25 dones) i 3 estaven aturades (3 homes). De les 20 persones inactives 6 estaven jubilades, 6 estaven estudiant i 8 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció, 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 2 d'empreses d'hostatgeria i restauració.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una fusteria.
L'any 2000 a Étréchy hi havia 12 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 640 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Étréchy a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Étréchy a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Žitište

Žitišet (serbocroata ciríl·lic: Житиште; hongarès: Begaszentgyörgy; romanès: Jitișet) és un municipi i vila de Sèrbia pertanyent al districte de Banato Central de la província autònoma de Voivodina.
L'any 2011 la seva població era de 16.841 habitants, dels quals 2903 vivien a la vila i la resta en les 11 pedanies del municipi. El principal grup ètnic són els serbis (10.436 habitants), amb minories de magiars (3371 habitants), romanesos (1412 habitants) i gitanos (832 habitants).
La vila se situa a la vora del riu Begej, uns 15 km al nord-est de la capital de districte Zrenjanin sobre la carretera 12 que porta a Timișoara.

## Pedanies

A més de la vila de Žitišet, el municipi inclou les següents pedanies:
* Banatski Dvor
* Banatsko Vaig veurešnjićevo
* Banatsko Karađorđevo
* Emđa
* Novi Itebej
* Ravni Topolovac
* Srpski Itebej
* Torak
* Torda
* Hetin
* Čestereg

## Referències

* ↑ «2011 Census of Population, Households and Dwellings in the Republic of Serbia: Comparative Overview of the Number of Population in 1948, 1953, 1961, 1971, 1981, 1991, 2002 and 2011, Data by settlements». Statistical Office of Republic Of Serbia, Belgrade, 2014. [Consulta: 27 juny 2014].
* ↑ «Попис становништва, домаћинстава и станова 2011. у Републици Србији». stat.gov.rs. Republički zavod za statistiku. [Consulta: 15 gener 2017].
* ↑ Mapa de Žitište

## Enllaços externs

* Žitište - Lloc web oficial
# Žitná-Radiša

Žitná-Radiša és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1295.

## Referències

* ↑ «Trenčiansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 21 desembre 2021].
* ↑ «Obec Žitná-Radiša - O obci». [Consulta: 22 desembre 2021].
# Àlex Maruny

Àlex Maruny (Barcelona, 7 de juny de 1990) és un actor català, conegut pels seus papers en pel·lícules espanyoles com El club de los incomprendidos, Promoción fantasma, o la sèrie Benvinguts a la família.

## Biografia

Nascut a Barcelona, ha estudiat a l'escola Eòlia de Barcelona i amb Lorena Garcia, Laura Jou i Isaac Alcayde. Va debutar a Tres metros sobre el cielo de 2010, on té un paper secundari. Ha participat en diverses comèdies romàntiques espanyoles de gran repercussió a la taquilla como Perdona si te llamo amor o Promoción fantasma.
És conegut pel seu paper protagonista a El Club de los Incomprendidos (2014), i per la seva darrera interpretació a Barcelona, nit d'hivern, entre altres produccions catalanes i espanyoles. El 2017 va publicar el llibre Cuánto pides?.
A la pantalla petita ha participat en produccions autonòmiques de TV3 com Polseres Vermelles i Cites. En l'àmbit nacional, va ser secundari a la sèrie d'Antena 3 Luna, el misterio de Calenda.

## Filmografia
### Televisió

| Any | Títol | Paper | Cadena | Notes |
| 2011 | Ángel o demonio | Joel | Telecinco | 4 episodis |
| 2011 | El barco | Cristóbal Monsalvo | Antena 3 | 1 episodi |
| 2012 - 2013 | Luna, el misterio de Calenda | Pablo Mendoza Morales | Antena 3 | Secundari |
| 2013 | Polseres vermelles | Víctor | TV3 | Secundari |
| 2015 | Seis hermanas | Leo | TVE | Secundari |
| 2016 | Cites | Gerard Vallepí | TV3 | 4 episodis |
| 2018 - 2019 | Benvinguts a la família | Dídac | TV3 | 6 episodis |

### Cinema

| Any | Títol | Paper | Direcció |
| 2010 | Tres metros sobre el cielo | Rubén | Fernando González Molina |
| 2011 | Any de gràcia | Sergi | Ventura Pons |
| 2012 | Promoción fantasma | Daniel Franqueza "Dani" | Javier Ruiz Caldera |
| 2014 | Perdona si te llamo amor | Satur | Joaquín Llamas |
| 2014 | El club de los incomprendidos | Raúl | Carlos Sedes |
| 2015 | Barcelona, nit d'hivern | Oscar | Dani de la Orden |
| 2016 | Resucitado | Ordenanza de Pilatos | Kevin Reynolds |
| 2016 | The promise | Tirador | Terry George |
| 2017 | Frame | Invasor | Marc Martínez |
| 2017 | Qué me importa el mundo | Juanca | Santiago Alvarado |

## Referències

* 1 2 «Àlex Maruny». [Consulta: 9 desembre 2017].
* ↑ Ocio, Guia del. «Alex Maruny» (en castellà). Arxivat de l'original el 2017-12-09. [Consulta: 9 desembre 2017].
* ↑ «Àlex Maruny biografía, filmografía». [Consulta: 9 desembre 2017].
* ↑ Fotogramas.es «Àlex Maruny: “La gente, con tal de vender, aguanta cualquier cosa”» (en castellà). Fotogramas.

## Enllaços externs

* Àlex Maruny a Sensacine
# Álvaro Monje Cruz

Álvaro Monje Cruz (Madrid, 25 de març de 1986) és un actor espanyol El 2014 fou nominat al Premi Unión de Actores al millor actor de repartiment de televisió pel seu paper a Isabel.

## Filmografia

* Médico de familia, com un amic de Chechu, un episodi: Los años dorados (1999)
* Raquel busca su sitio, un episodi: Tocando el cielo (2000)
* El comisario, dos episodis: Cosas a las que uno nunca se acostumbra i Cuestión de peso (2000; 2003)
* Compañeros, com Jimmy (2000-2002)
* Robles, investigador, un episodi: In memoriam (2001)
* Hospital Central, com "Mondi", un episodi: El séptimo mandamiento (2002)
* La vida de Rita, com el xicot de Berta, un episodi (2003)
* El auténtico Rodrigo Leal, com "El Pelos" (2005)
* Aída, com Dani, un episodi: El ataque de los clones (2005)
* El comisario, com Chimo Garrido, un episodi: Figuras eróticas (2006)
* Génesis, en la mente del asesino, un episodi: Los desastres de la guerra (2006)
* Mesa para cinco, com Fredy, un episodi: Padres e hijos (2006)
* Amistades peligrosas, com "El Bola", un episodi (2006)
* Amistades peligrosas, com Raúl Redondo (2006)
* MIR, com Juan Roche-Frías (2007)
* El estafador, com Pablo. TV movie (2007)
* La familia Mata, un episodi (2008)
* 700 euros, diario secreto de una call girl, com Esteban (2008)
* El comisario, com Salvador "Salva" Bocanegra (2008-2009)
* De repente, los Gómez, com Álex Tamayo (2009)
* Acusados, com Benito Meléndez, un episodi: Laura (2009)
* La chica de ayer, com "Chatarra" (2009)
* Desátate, com Vladi. TV movie (2009)
* La princesa de Éboli, com Bartolomé. Miniserie (2010)
* Hospital Central, com Manuel "Manu" Casillas (2011)
* Hispania, la leyenda, com Aarón (2010-2011)
* Isabel, com Joan II de Portugal (2013-2014)
* Amar es para siempre, com Antonio Jiménez "Toni" (2015-2016)
* Cuéntame como pasó com Benja, (2019-2020)

## Referències

* ↑ La gran familia española' y 'Caníbal' se llevan los Premios Unión de Actores 2014, ecartelera, 11 de març de 2014
* ↑ Álvaro Monje: "Quiero agradecer al equipo de trabajo todo lo que ha hecho", Antena 3, 22 d'abril de 2016
* ↑ 'Cuéntame cómo pasó': Mariona Terés y Alvaro Monje fichan por la segunda parte de la temporada 20, formulatv, 21 de novembre de 2019

## Enllaços externs

* Álvaro Monje a Formulatv
# Álvaro Murillo

Álvaro Murillo (San Pedro, 24 de novembre de 1930 - Heredia, 28 de juny de 1985) fou un futbolista costa-riqueny de la dècada de 1950.
Fou 36 cops internacional amb la selecció de Costa Rica.
Pel que fa a clubs, destacà a Orión i Deportivo Saprissa.

## Referències

* ↑ «ALVARO MURILLO ROJAS». Salón de la Fama del Deporte Costa Rica [Consulta: 21 octubre 2008]. Arxivat 2016-07-29 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-07-29. [Consulta: 2 juliol 2021].
* ↑ El retrato del talento•Álvaro Murillo, símbolo morado en los famosos Chaparritos de Oro Arxivat 2014-10-06 a Wayback Machine. - Nación (castellà)
* 1 2 Un jugador inigualable (Bio) Arxivat 2014-10-06 a Wayback Machine. - Nación (castellà)
* ↑ Appearances for Costa Rica National Team - RSSSF
* ↑ Álvaro Murillo Fitxa i estadístiques a la FIFA
# Çò des de Joanon

Çò des de Joanon és una casa del poble de Vila al municipi de Vielha e Mijaran (Vall d'Aran) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Al segle xix el nucli de la Vila tenia 42 cases cobertes de pissarra, i l'interior de fusta.

## Descripció

Çò de Joanon és un habitatge amb els edificis agrícoles situats a banda i banda d'un pati, i un casal al fons que destaca per la seva magnífica construcció. La façana principal paral·lela a la "capièra" és orientada a migdia, amb obertures de fusta sota arcs de descàrrega resolts amb lloses,disposades gairebé de manera simètrica. Consta de dues "caves" planta baixa i primer pis separats per una motllura longitudinal, i un "humarau" amb dues línies de "lucanes" les primeres de tres vessants, i les superiors amb "boques de lop" i una "humaneja" a cada extrem.
La coberta és d'encavallades de fusta i un " losat" de pissarra. La decoració pictòrica destaca la cornisa, amb motius florals de color marró. La porta principal, elevada, destaca el treball d'ebenisteria. Sengles pedres encastades en la façana recorden la construcció l'any 1856 i la intervenció de l'any 1913. Altrament una inscripció en el marc de la borda principal recorda que va ser bastida per JOSÉ SERVAT AÑO 1895.

## Referències

* 1 2 3 «Çò des de Joanon». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 desembre 2016].
# Çò des de Leira

Çò des de Leira és una casa de Casau al municipi de Vielha e Mijaran (Vall d'Aran) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Çò des de Leira presenta l'estructura d'habitatge amb els edificis disposats entorn d'un pati i l'accés a través d'un portal. La casa adossada al terraplè presenta l'estructura habitual de dues plantes amb tres obertures cadascuna, i un "humarau" amb dues "lucanes", i una "humaneja" que emergeix en l'extrem nord. La façana, paral·lela a la "capièra" s'orienta a llevant.
La coberta és d'encavallades de fusta, de dos vessants i "tresaigües" en els "penalèrs", la teulada resolta amb un llosat de pissarra. En la planta baixa destaca la porta d'accés a la casa, de fàbrica, amb l'any d'execució gravat a la llinda (1879); aixoplugada per un balcó modern. Tot seguit, a la dreta, la "bòrda" principal presenta la típica diferenciació de nivells d'acord amb les funcions, la porta de l'estable en la planta baixa i la del "palhèr" en el primer pis, en aquest cas accessible a partir d'una rampa d'obra.

## Referències

* 1 2 «Çò des de Leira». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 desembre 2016].
# Ϸ

* Per a altres significats sobre la lletra islandesa thorn, vegeu «Þ».
Ϸ era una lletra utilitzada per escriure el bactrià al grec. El seu nom modern és sho .

## Lingüística

Ϸ s'emprava per transcriure el so d'una consonant fricativa postalveolar sorda (escrita com [ʃ] en API, pronunciada com ix en català) en bactrià, una llengua indoiraniana ja extingida.

## Història

Al 328 aC, la Bactriana - país situat al nord de l'actual Afganistan - va ser conquerida pels exèrcits d'Alexandre el Gran. Al 123 aC, la regió va ser conquerida pels tocaris que van decidir adoptar l'alfabet grec per escriure la seva llengua local. La lletra sho va ser creada per transcriure un so emprat en bactrià però que no existia en el grec.

## Representació informàtica

La lletra posseeix les següents representacions Unicode:
* Majúscula Ϸ: U+03F7 ;
* Minúscula ϸ: U+03F8 ;

## Referències

* ↑ Everson, M. and Sims-Williams, N. (2002) “Proposal to add two Greek letters for Bactrian to the UCS”，ISO/IEC JTC1/SC2/WG2 N2411.

## Enllaços externs

* Non-attic letters - Sho Arxivat 2012-06-28 at Archive.is (anglès)
# 1000 boomerangs

1000 boomerangs és una pel·lícula de l'Argentina filmada en color dirigida per Mariano Galperín sobre el seu propi guió. Es va estrenar el 17 d'agost de 1995 al Teatro General San Martín en el cicle Cine Argentino inédito en 1994 i va tenir com a actors principals a James Murray, Darío Tangelson, Gabriel Fernández Capello i Fernando Margenet.

## Sinopsi

Els integrants d'un conjunt de rock estatunidenc que tocarà a Buenos Aires passen un cap de setmana en el camp quan el seu recital se suspèn per culpa de la final de futbol i els integrants del conjunt decideixen traslladar-se a una casa de camp per a divertir-se el cap de setmana..

## Repartiment

* James Murray
* Darío Tangelson
* Gabriel Fernández Capello
* Fernando Margenet
* Lorena Ventimiglia
* Cecilia Etchegaray
* Valeria Bertuccelli
* Rosario Bléfari
* Tato Bores

## Comentaris

Diego Lerer a Clarín va opinar:
| « | «Irritant, inspirada, original i patètica. Tan casualment genial com insuportable. Fa molt que el cinema argentí no dona una obra tan singular.» | » |
Osvaldo Quiroga a El Cronista Comercial va dir:
| « | «Té el rar privilegi de ser una de les pitjors pel·lícules del cinema argentí.» | » |

## Notes

* 1 2 3 4 Manrupe i Portela, 1995, p. 373.

## Referències

* Manrupe, Raúl; Portela, María Alejandra. Un diccionario de films argentinos (1930-1995). Buenos Aires: Editorial Corregidor, 2001, p. 371. ISBN 950-05-0896-6.

## Enllaços externs

* Informació sobre 1000 boomerangs a cinenacional.com
* 1000 boomerangs a YouTube
# 1FLTV

1FLTV (possiblement 1 Fürstentum Liechtenstein Television) és l'única televisió de Liechtenstein. Va començar a emetre el 15 d'agost de 2008 en alemany. Està sota la direcció de l'empresària austríaca Beatrix Schartl, i compta amb la llicència del govern de Liechtenstein.

## Eurovisió

La població d'aquesta petita nació sempre ha estat interessada a participar en el concurs musical d'Eurovisió, però això no era possible, ja que el país no tenia cap cadena de televisió. Si 1FLV entra dins la Unió Europea de Radiodifusió, Liechtenstein podrà prendre part del festival. De fet, el 1976 ja va provar de participar-hi, però va quedar fora per no disposar d'una televisió nacional.

## Referències

* ↑ Kuipers, Michael. «Liechtenstein gets a TV station». ESCToday, 24-08-2008. [Consulta: 24 agost 2008].
* ↑ «Còpia arxivada» (en grec). SDTV, 19-08-2008. Arxivat de l'original el 2008-09-12. [Consulta: 23 juliol 2009].

## Enllaços externs

* 1FL TV Plana oficial Arxivat 2009-02-28 a Wayback Machine.