OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Antíoc de Siracusa

Antíoc de Siracusa (en llatí Antiochus, en grec antic Ἀντίοχος) va ser un historiador sicilià, que Dionís d'Halicarnàs anomena "un historiador molt antic". Era fill de Xenòfanes.
Va viure cap a l'any 423 aC i era contemporani de Tucídides i de la Guerra del Peloponès. De la seva vida no se'n sap res, però les seves obres històriques van ser molt apreciades pels seus contemporanis i eren molt acurades i de gran exactitud.
Les seves dues obres conegudes són:
* Una història de Sicília en 9 llibres, que anava des del regnat del rei Còcal fins a l'any 424 aC, segons diu Diodor de Sicília. També el mencionen Pausànias, Climent d'Alexandria i Teodoret.
* Una història d'Itàlia, esmentada molt sovint per Estrabó.

## Notes

* ↑ Segons la forma del nom que proposen el Diccionari Grec-Català, p. 1329, i les obres de la Fundació Bernat Metge

## Referències

* ↑ Antiochus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 195
# Dilmuna

Dilmuna era una ciutat del regne d'Hakpis, de situació desconeguda però segurament propera a Lawazantiya, construïda i fortificada per Hattusilis a la seva tornada del regne d'Apa, a Síria, cap a l'any el 1290 aC.

## Referències

* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Reino medio y del Imperio Nuevo. Tres Cantos: Akal, 2004, p. 211. ISBN 8446022532.
# Manèl Zabala Sánchez

Manèl Zabala Sánchez (Barcelona, 1968) és un periodista i escriptor català.
És col·laborador dels suplements culturals dels diaris Avui i La Vanguardia, també és productor, redactor i presentador d'Infòc, un informatiu cultural en llengua occitana que s'emet setmanalment a Barcelona Televisió. És autor dels llibres de relats Ieu sabi un conte... (2001, Premi de la Crítica Serra d'Or) i Massa cafè (2003, Nuevo Talento FNAC), així com de la novel·la infantil El camaleó, el gripau i la vella Serengueti (1997). Ha editat l'antologia Contes d'Occitània (2004) i els seus relats han estat publicats, en versió castellana, a Espanya i a Mèxic.

## Referències

* ↑ «Manel Zabala». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 23 març 2016].
# Coll dels Llengots

El Coll dels Llengots, (dit també Collet dels Llengots, és una collada de la Serra dels Bastets (Vall de Lord (Solsonès)) situada al municipi de Guixers, a 1.053,1 m. d'altitud.
Enllaça el Tossal de Trasserra, al sud, amb el Tossal del Bisbe (als Llengots), al nord. Separa el Clot dels Llengots, a llevant, del Clot de la Valiella, a ponent.

## Accessos

Hi puja una pista forestal molt precària que s'inicia a la carretera de la Llosa del Cavall, just on creua la rasa de la Valiella. Passat el coll, la pista continua pel Clot dels Llengots i el Coll de la Maçana fins al Clot de la Maçana, on es converteix en un sender que, després de passar pel Coll de Vera, mena a Valielles de Busa. Constitueix la clàssica ruta transversal de la Serra dels Bastets. S'hi puja, també, per un sender que surt de l'enrunada masia de la Valiella de Llengots i ressegueix la base de la cinglera de la solana fins al coll.
Un corriol de molt mala petja permet pujar al coll i masia de Trasserra, al sud, superant el fort desnivell de la cresta de conglomerat que els separa. Als llocs més exposats s'hi han instal·lat cordinos d'ajuda (molt necessaris). No s'aconsella el pas a qui no hi estigui avesat.

## Referències

* ↑ Sanllehi, Marc; Fruitós, Jaume [et al.].. Vall de Lord, Esc. 1:25.000. 3a. ed.. Granollers: Editorial Alpina, 1965 (E-25). ISBN 978-84-8090-369-1. , on la situació del topònim es la correcta
* ↑ Aquest topònim apareix al mapa 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya : «Enllaç».)
# Eduard de Portugal i d'Aragó

Eduard de Portugal (Lisboa 1515 - íd. 1540), infant de Portugal i duc de Guimarães.

## Orígens familiars

Nasqué el 7 d'octubre de 1515 sent el novè fill del rei Manuel I de Portugal i la seva segona esposa Maria d'Aragó. Per línia materna descendia dels Reis Catòlics i fou germà dels reis Joan III i Enric I.

## Núpcies i descendents

Es casà el 1537 amb Isabel de Bragança, filla de Jaume I de Bragança. D'aquesta unió nasqueren:
* la infanta Maria de Portugal (1538-1577), casada el 1565 amb Alexandre Farnesi, duc de Parma
* la infanta Caterina de Portugal (1540-1614), duquessa de Bragança, casada el 1563 amb Joan VI de Bragança, i pretendent al tron portuguès
* l'infant Eduard de Portugal (1541-1576), duc de Guimarães.
Eduard de Portugal morí el 20 de setembre de 1540 a Lisboa.
# Schizothorax plagiostomus

Schizothorax plagiostomus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 31 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de l'Afganistan i el Pakistan fins al Tibet. També és present a Myanmar.

## Referències

* ↑ Heckel J. J. 1838. Fische aus Caschmir gesammelt und herausgegeben von Carl Freiherrn von Hügel, beschrieben von J. J. Heckel. Wien. Fische Caschmir. 1-112.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kullander, S.O., F. Fang, B. Delling i E. Åhlander, 1999. The fishes of the Kashmir Valley. p. 99-167. A L. Nyman (ed.) River Jhelum, Kashmir Valley: impacts on the aquatic environment.
* ↑ Oo, W., 2002. Inland fisheries of the Union of Myanmar. A T. Petr i D.B. Swar (eds.) Cold Water Fisheries in the Trans-Himalayan Countries. FAO Fish. Tech. Pap. 431.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Yunfei, W., 1987. A survey of the fish fauna of the Mount Namjagbarwa region in Xizang (Tibet). P. 109-112, a S.O. Kullander i B. Fernholm (eds.) Proc. V Congr. Europ. Ichthyol., Estocolm, Suècia.
# Enchelycore schismatorhynchus

Enchelycore schismatorhynchus és una espècie de peix de la família dels murènids i de l'ordre dels anguil·liformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 120 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de les Illes Chagos fins a les Illes Marqueses, les Illes de la Societat, les Illes Ryukyu i les Illes Mariannes.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons (1994).
* Smith, D.G., 1994. Catalog of type specimens of recent fishes in the National Museum of Natural History, Smithsonian Institution, 6: Anguilliformes, Saccopharyngiformes, and Notacanthiformes (Teleostei: Elopomorpha). Smithson. Contrib. 566:50 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Coll dels Isards

El Coll dels Isards és una collada de muntanya situada a 2.653,5 m alt del terme comunal de Porta, de la comarca de l'Alta Cerdanya.
És a la zona nord-oest del terme de Porta, a prop a llevant del Pic Negre d'Envalira, al nord-est del Pla de les Passaderes i al nord de l'Estany Negre o de les Passaderes.
El Coll dels Isards és un indret de pas freqüent de les rutes excursionistes i un indret de pràctica de l'escalada, amb una via ferrada equipada.

## Referències

* ↑ El Coll dels Isards en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ La via ferrada a Turisme d'Andorra
# Cordovilla

«Cordovilla» té aquests significats:
* Cordovilla (Albacete), pedania al municipi de Tobarra, a la província d'Albacete (Castella-la Manxa, Espanya)
* Cordovilla (Salamanca), municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó (Espanya)
* Cordovilla la Real, municipi de la província de Palència a la comunitat autònoma de Castella i Lleó (Espanya)
# Cordova (Nebraska)

Cordova és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 127 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Cordova tenia 127 habitants, 62 habitatges, i 38 famílies. La densitat de població era de 188,6 habitants per km².
Dels 62 habitatges en un 22,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,8% hi vivien parelles casades, en un 3,2% dones solteres, i en un 37,1% no eren unitats familiars. En el 33,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,05 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,54.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,1% tenia menys de 18 anys, un 3,1% entre 18 i 24, un 28,3% entre 25 i 44, un 22,8% de 45 a 60 i un 27,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.667 $ i la renda mediana per família de 36.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.375 $ mentre que les dones 21.750 $. La renda per capita de la població era de 16.712 $. Cap de les famílies i el 0,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Cordova». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Cordova». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Arlington (Tennessee)

Arlington és un poble dels Estats Units a l'estat de Tennessee. Segons el cens del 2010 tenia 11.517 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Arlington tenia 2.569 habitants, 794 habitatges, i 669 famílies. La densitat de població era de 48,6 habitants/km².
Dels 794 habitatges en un 42,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 67,1% hi vivien parelles casades, en un 13,5% dones solteres, i en un 15,7% no eren unitats familiars. En el 12,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,88 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,15.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,1% tenia menys de 18 anys, un 5,8% entre 18 i 24, un 37,6% entre 25 i 44, un 22,6% de 45 a 60 i un 8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 52.870$ i la renda mediana per família de 55.602$. Els homes tenien una renda mediana de 38.438$ mentre que les dones 29.138$. La renda per capita de la població era de 19.569$. Entorn del 3,1% de les famílies i l'11,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ (anglès) «Arlington (town) QuickFacts from the US Census Bureau Arxivat 2012-06-26 a Wayback Machine.». Oficina del Cens dels Estats Units. [Consulta: 13/11/2011.]
* 1 2 3 «Fact Sheet- Arlington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Arlington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Dina

«Dina» té aquests significats:
* Toponímia:
** Beth-dina o Bteddin, vila del Líban a uns 45 km al sud-est de Beirut
** Dina (Reus), barri de la ciutat de Reus.
** Dina (ciutat), població del districte de Jhelum en la província del Punjab, Pakistan.
* Altres:
** Història de Xile: DINA, policia secreta xilena durant la dictadura d'Augusto Pinochet Ugarte
** Metrologia: Dina (sistema CGS) unitat de mesura de força del sistema CGS
** Religió: Dina (filla de Jacob), segons el Gènesi, filla de Jacob amb Lia.
Viccionari
# Malur canós fosc

El malur canós fosc (Amytornis purnelli) és un ocell de la família dels malúrids (Maluridae).

## Hàbitat i distribució

Habita vessants rocosos amb arbusts, al nord d'Austràlia central.

## Referències

* ↑ «Malur canós fosc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/04/2022(català)
# El judici de Paris (Simonet)

El judici de Paris és una pintura a l'oli sobre llenç que representa el mite grec sobre el judici de Paris. L'obra fou creada l'any 1904 pel pintor valencià Enric Simonet, abraça 3,31 per 2,15 metres i està exposada al Museu de Màlaga.
L'escena representa les deesses Hera i Atenea vestides amb robes gregues i Afrodita nua, totes representades com l'esposa de Simonet, la seva model i musa, en diferents postures i tonalitats. Els demés personatges que apareixen a la composició, el déu Eros amb ales de papallona, i el príncep Paris de Troia vestit amb una pell de lleopard, foren inspirats en els dos fills del pintor. Presenta un ambient bucòlic, representant un camp ple d'animals i plantes —locus amoenus—, on un paó obre la cua donant protagonisme i realçant a Afrodita, que segons el mite esdevé la triada per Paris.

## Referències

* 1 2 «El juicio de Paris». museosdeandalucia.es. [Consulta: 12 novembre 2017].
# Enrico D'Ovidio

Enrico D'Ovidio (1842-1933) va ser un matemàtic italià conegut pels seus treballs en geometria.

## Vida i Obra

D'Ovidio, nascut en una família lliberal involucrada en la independència d'Itàlia, va estudiar a la universitat de Nàpols sota el seu oncle, Achille Sannia, qui el va preparar per a l'ingrés a l'escola de ponts i camins. El 1869 va publicar, juntament amb Sannia un llibre de text de geometria per a les escoles que va tenir molt d'èxit.
Encoratjat per Eugenio Beltrami, va presentar-se i guanyar les oposicions a la càtedra d'àlgebra i geometria analítica de la universitat de Torí el 1872. Va romandre en aquesta universitat, de la que va arribar a ser rector entre 1880 i 1885, els restants 46 anys de la seva vida.
La recerca de D'Ovidio va ser fonamentalment en geometria, tan euclidiana com no euclidiana, i les sevs obres més importants es van publicar mentre era a Torí. Especialment interessant és la seva obra Le funzioni metriche fondamentali negli spazi di quante si vogliono dimensioni e di curvatura costante (Les funcions mètriques fonamentals en espais de qualssevol dimensions i curvatura constant), publicat el 1876 i en el qual establia per primer cop la llei dels sinus en espais n-dimensionals corbats.

## Referències

* ↑ Kennedy, 1980, p. 176.
* ↑ Chang, 2011, p. 297.
* ↑ Bastai Prat, 1992, p. Dizionario Biografico degli Italiani.
* ↑ Eriksson, 1978, p. 71.

## Bibliografia

* Chang, Sooyoung. Academic Genealogy of Mathematicians (en (anglès)). World Scientific, 2011. ISBN 978-981-4282-29-1.
* De Lisio, Carlo. Compendio storico di scienziati del Molise (en (italià)). Campobasso MG Communication, 2008.
* Eriksson, Folke «The law of sines for tetrahedra and n-simplices» (en (anglès)). Geometriae Dedicata, Vol. 4, Num. 1, 1978, pàg. 71-80. DOI: 10.1007/BF00181352. ISSN: 0046-5755.
* Kennedy, Hubert C. Peano: Life and Works of Giuseppe Peano (en (anglès)). Reidel Publishing Co, 1980. ISBN 978-90-277-1068-0.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Enrico D'Ovidio» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Bastai Prat, Antonella. «D'OVIDIO, Enrico». Dizionario Biografico degli Italiani, 1992. [Consulta: 21 octubre 2017].
# Emperador Ku

Kù (xinès tradicional: 嚳, xinès simplificat: 喾), o Dì Kù (xinès tradicional: 帝嚳, xinès simplificat: 帝喾), també conegut com a Gāoxīn Shì (xinès: 高辛氏), va ser un emperador de la Xina mític durant el període dels tres augustos i cinc emperadors. Ell fou el fill de Jiăo Jí (蟜極/蟜极), el net de Shăohào (少昊) i el besnet de Huáng-dì (黃帝/黄帝), l'Emperador Groc. D'acord amb dates especulatives (de després del 100 aEC, calculades per Liu Xin) se li suposa d'haver regnat del 2436 fins al 2366 aEC, però altres dates són també esmentades.
Emperador Ku Tres augustos i cinc emperadors :
| Títols de regnat |||
| Precedit per: Zhuanxu | Emperador de la Xina c. 2436 aEC – c. 2366 aEC | Succeït per: Zhi |

## Referències

* ↑ Sima Qian,"Registres del Gran Historiador" Primer Rotlle
# Arlington (Vermont)

Arlington és una població dels Estats Units a l'estat de Vermont. Segons el cens del 2000 tenia 2.397 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Arlington tenia 2.397 habitants, 1.009 habitatges, i 676 famílies. La densitat de població era de 21,8 habitants per km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23% tenia menys de 18 anys, un 6% entre 18 i 24, un 26,2% entre 25 i 44, un 28,3% de 45 a 60 i un 16,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.590 $ i la renda mediana per família de 49.412 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.250 $ mentre que les dones 22.199 $. La renda per capita de la població era de 23.277 $. Entorn del 6,4% de les famílies i el 7,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 «Fact Sheet- Arlington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Arlington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Malur canós occidental

El malur canós occidental (Amytornis textilis) és un ocell de la família dels malúrids (Maluridae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones amb petits arbusts o herba d'Austràlia occidental i meridional.

## Referències

* ↑ «Malur canós occidental». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/04/2022(català)
# Districte de Safita

El districte o míntaqa de Safita (àrab: منطقة صافيتا, mintaqat Ṣāfītā) és un districte o míntaqa de la governació de Tartus, al nord-oest de Síria. El centre administratiu és la ciutat de Safita. Segons el cens de 2004, el districte tenia una població de 129.632 habitants.

## Subdistrictes

El districte està dividit en sis subdistrictes o nàhiyes (amb la població del cens del 2004):
* Subdistricte de Safita (ناحية صافيتا, nāhiyat Ṣāfītā): 60.172 habitants.
* Subdistricte de Mashta al-Helu (ناحية مشتى الحلو, nāhiya Maxtà al-Ḥalū): 12.577 habitants.
* Subdistricte d'Al-Bariqiyah (ناحية البارقية, nāhiyat al-Bāriqiyya): 7.336 habitants.
* Subdistricte de Sebbe (ناحية سبة, nāhiyat Sabba): 7.614 habitants.
* Subdistricte d'Al-Sisiniyah (ناحية السيسنية, nāhiyat as-Sīsiniyya): 22.018 habitants.
* Subdistricte de Ras al-Khashufah (ناحية رأس الخشوفة, nāhiyat Raʾs al-Ḫaxūfa): 19.915 habitants.

## Referències

* ↑ 2004 official census Arxivat 2013-03-10 a Wayback Machine.
* ↑ «Safita nahiyah population». Cbssyr.org. Arxivat de l'original el January 8, 2020. [Consulta: 2 juliol 2012].
* ↑ «Mashta al-Helu nahiyah population». Cbssyr.org. Arxivat de l'original el 2013-01-12. [Consulta: 2 juliol 2012].
* ↑ «Al-Bariqiyah nahiyah population». Cbssyr.org. Arxivat de l'original el December 15, 2019. [Consulta: 2 juliol 2012].
* ↑ «Sebei nahiyah population». Cbssyr.org. Arxivat de l'original el December 16, 2019. [Consulta: 2 juliol 2012].
* ↑ «Al-Saisiniyah nahiyah population». Cbssyr.org. Arxivat de l'original el December 15, 2019. [Consulta: 2 juliol 2012].
* ↑ «Ras al-Khashufah nahiyah population». Cbssyr.org. Arxivat de l'original el December 14, 2019. [Consulta: 2 juliol 2012].
# Districte de Quedlinburg

El Districte de Quedlinburg fou un districte (Landkreis) situat a l'oest del land de Saxònia-Anhalt, Alemanya. Amb la reforma administrativa del juliol del 2007 el districte es va integrar al nou Districte del Harz.

## Referències

* ↑ Stawig, Manuel. «Kreisgeschichte» (en alemany). Landkreis Harz. [Consulta: 9 febrer 2021].
# Die feuerrote Baronesse

Die feuerrote Baronesse (en alemany La baronessa de foc) és una pel·lícula bèl·lica i d'espionatge alemanya del 1959 dirigida per Rudolf Jugert i protagonitzada per Joachim Fuchsberger i Dawn Addams. Fou seleccionada per participar en la secció oficial (però fora de concurs) del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1959.

## Argument

Un agent d'intel·ligència britànic, Tailor, és enviat a territori alemany, als afores de Berlín on ha de robar uns documents secrets d'un laboratori atòmic. opera a territori alemany amb ajut d'una espia del país, coneguda com "la baronessa de foc". S'enamora de la filla d'un SS que rescata i l'ajuda a complir la seva missió. Durant la fugida ha d'abandonar-la; la baronessa cau sota els cops enemics.

## Protagonistes

* Joachim Fuchsberger: Capità Tailor
* Dawn Addams: Baronessa Szaga de Bor
* Wera Frydtberg: Juliane Urbaneck
* Paul Dahlke: Oberst Urbaneck, pare de Juliane
* Hans Nielsen: Professor Reimer, oncle de Julianes
* Albert Hehn: Tinent

## Referències

* ↑ Die feuerrote Baronesse al web del festival
* ↑ Die feuerrote Baronesse a Lexikon des internationalen Films. Zweitausendeins,

## Enllaços externs

* Die feuerrote Baronesse a filmportal.de
# Die grünen Teufel von Monte Cassino

Die grünen Teufel von Monte Cassino (alemany per a «els diables verds de Monte Cassino») és una pel·lícula bèl·lica franco-alemanya de 1958 dirigida per Harald Reinl i protagonitzada per Joachim Fuchsberger, Antje Geerk i Ewald Balser. El títol fa referència als diables verds, una tropa de paracaigudistes alemanys de la Segona Guerra Mundial.
Fou rodada als Estudis Bavaria de Múnic. El muntatge de la pel·lícula fou dissenyat per Arne Flekstad i Bruno Monden.

## Argument

La 1a Divisió Paracaigudista alemanya és enviada a Avinyó. Alguns soldats són ferits, com el suboficial Karl Christiansen. Fähnrich és degradat per negar-se a executar un soldat enemic. Allí manté una relació amb l'infermera Inge, però se separen quan són enviats a Monte Cassino, on se'ls obliga a mantenir la posició davant l'atac aliat. Allí s'hi troben nombrosos civils refugiats. Alhora, el tinent coronel Schlegel vol mantenir en bon estat les obres d'art i portar-les al Vaticà. Organitza una expedició per portar-les i mentrestant els aliats i els partisans ataquen l'abadia. Inge i Karl sobreviuen i tornen a Alemanya.

## Repartiment

* Joachim Fuchsberger - Lt. Reiter
* Antje Geerk - Inge
* Ewald Balser - Lt. Schlegel
* Elma Karlowa - Gina
* Dieter Eppler - Karl Christiansen
* Agnès Laurent - Hélène
* Carl Wery - Gen. Heidenreich
* Wolfgang Preiss - Munkler
* Wolfgang Wahl - Greinert
* Wolfgang Neuss - Neumann
* Armin Dahlen - Pater Emmanuel
* Harald Juhnke - Hugo Lembke
* Leonard Steckel - Abbott
* Jan Hendriks - Fausto
* Albert Hehn - Maj. Zillert
* Siegfried Breuer Jr.
* Hans von Borsody
* Walter Gross
* Michl Lang
* Wolf Ackva
* Rolf Castell
* Hans Terofal - Friedrich

## Referències

* ↑ Bock & Bergfelder p. 389
* ↑ Filmecho, Nr. 48, 1958. Zit. nach: Die grünen Teufel von Monte Cassino. In: Kristina Pöschl, Miriam Trescher, Reinhard Weber: Harald Reinl. Der Regisseur, der Winnetou, Edgar Wallace und die Nibelungen ins Kino brachte. Eine Bio- und Filmografie. Reinhard Weber Fachverlag für Filmliteratur, Landshut 2011, S. 70.
* ↑ Filmkritik auf cinema.de

## Bibliografia

* Bock, Hans-Michael & Bergfelder, Tim. The Concise CineGraph. Encyclopedia of German Cinema. Berghahn Books, 2009.

## Enllaços externs

* Die grünen Teufel von Monte Cassino a filmportal.de
* Die grünen Teufel von Monte Cassino a Seitz Filmproduktion