OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ani Lorak

Karolina Myroslavivna Kuiek (província de Txernivtsí, Ucraïna, 27 de setembre de 1978), coneguda com Ani Lorak, és una cantant, compositora, actriu, emprenedora i antiga ambaixadora ucraïnesa.
Després d'haver rebut el títol més prestigiós i honorífic d'Ucraïna, l'Artista del Poble d'Ucraïna, Lorak ha estat citada com una de les dones més poderoses i influents del seu país, així com una de les dones més belles d'Europa de l'Est. Ani Lorak va reportar els ingressos més alts de tots els cantants a Ucraïna el 2014.
Lorak es va donar a conèixer fora de l'antiga Unió Soviètica després de representar Ucraïna al Festival de la Cançó d'Eurovisió 2008, amb la cançó Shady Lady, en què va quedar en segon lloc, darrere de Dima Bilan de Rússia.

## Referències

* ↑ «Welcome to Ukraine».
* ↑ «Ани Лорак благодаря концертам в России стала самой богатой украинской звездой», 24-02-2015.
* ↑ UNIAN - Ani Lorak to sing song of Kirkorov in Eurovision
* ↑ BBC Ukraine's 2008 Eurovision song (including videoclip)
# Vicente José Mompó Aledo

Vicente José Mompó Aledo (Gavarda, 13 de juny de 1981) és un polític valencià, alcalde de Gavarda des de juny de 2011, president del Partit Popular (PP) de la província de València des de 2020 i president de la Diputació de València des de juliol de 2023.

## Biografia

Es va llicenciar en Ciències de l'Activitat Física i l'Esport per la Universitat de València l'any 2005. Posteriorment s’inicià en el món de l’empresa com a gerent de l’empresa Gestió Serveis Mompó Aledo SL, la qual va crear en 2014, i es dedicà a gestionar contractes d'activitats esportives.

## Trajectòria

En la seua faceta política, Vicente Mompó ostenta l'alcaldia de Gavarda des de l'any 2011. L’any 2019 va ser nomenat diputat provincial de València pel partit judicial de Xàtiva. Posteriorment, va ser nomenat portaveu del grup PP i líder de l'oposició a la Diputació de València. A més, des del 15 de juliol de l'any 2020, és nomenat president del PP de la província de València. En la XII legislatura de la Comunitat Valenciana, entra com a diputat en les Corts Valencianes després de les eleccions del 28 de maig.

### Presidència de la Diputació de València

En la sessió d’investidura de la Diputació de València, celebrada el 14 de juliol de 2023, Mompó és elegit en la segona votació com a president de la Diputació de València amb 15 vots (13 del Partit Popular i 2 de Vox), gràcies al fet que Natàlia Enguix Martínez, candidata del partit Ens Uneix, es va votar a ella mateixa i no va rebre el suport de la resta de l'oposició.

## Referències

* 1 2 3 4 Redacción. «Quién es quién en la nueva Diputación de Valencia: así son los 31 diputados» (en castellà), 14-07-2023. [Consulta: 13 octubre 2023].
* ↑ Marco, Lucas. «El líder provincial del PP de Valencia incumplió su dedicación exclusiva y deberá devolver parte de su sueldo» (en castellà), 29-09-2021. [Consulta: 13 octubre 2023].
* 1 2 V.P./D.A. «Vicent Mompó: Un defensa de acción local y en valenciano» (en castellà), 15-07-2023. [Consulta: 13 octubre 2023].
* ↑ José, Violeta Peraita, Diego Aitor San. «Vicente Mompó, del PP, nuevo presidente de la Diputación de Valencia» (en castellà), 14-07-2023. [Consulta: 13 octubre 2023].
* ↑ Villalba, María José. «El PP governarà la Diputació de València», 14-07-2023. [Consulta: 19 juny 2024].
# Dickie Stobbart

Dickie Stobbart (Bedlington, 18 de desembre de 1891 - Vancouver, 9 de novembre de 1952) és un exfutbolista canadenc de la dècada de 1930.
Fou 6 cops internacional amb la selecció del Canadà.
Pel que fa a clubs, fou jugador de:
* 1921: Ladysmith
* 1922: Nanaimo Wanderers
* 1928: Westminster Royals
Fou entrenador assistent a Vancouver St. Andrews el 1947.

## Referències

* ↑ «Dickie Stobbart - Steckbrief». weltfussball.de. [Consulta: 27 agost 2014].
* ↑ «Australia v Canada, 07 juny 1924». 11v11. [Consulta: 27 agost 2014].
* ↑ «Canada national football team statistics and records: top scorers». 11v11. [Consulta: 27 agost 2014].
* ↑ Perfil a canadasoccer.com
# Marathon City

Marathon City és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 1.640 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Marathon City tenia 1.640 habitants, 632 habitatges, i 448 famílies. La densitat de població era de 310,4 habitants per km².
Dels 632 habitatges en un 35,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,9% hi vivien parelles casades, en un 6,6% dones solteres, i en un 29,1% no eren unitats familiars. En el 25,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,58 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,14.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,5% tenia menys de 18 anys, un 8% entre 18 i 24, un 30,2% entre 25 i 44, un 21,9% de 45 a 60 i un 13,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 44.063 $ i la renda mediana per família de 53.036 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.180 $ mentre que les dones 24.191 $. La renda per capita de la població era de 20.480 $. Aproximadament l'1,1% de les famílies i el 2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Marathon City» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Marathon City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Vislogúzov

Vislogúzov (en rus: Вислогузов) és un poble (un khútor) de l'óblast de Rostov, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 69 habitants, pertany al municipi de Karguínskaia.

## Referències

* ↑ Указ президиума ВС РСФСР от 22.12.1987 г. "О наименовании некоторых населенных пунктов в Ростовской области", 1987.
# Antonio Méndez Esparza

Antonio Méndez Esparza (Madrid, 7 de gener de 1976) és un director de cinema espanyol establert als Estats Units.
Es va graduar en cinematografia a la Columbia University. Va debutar com a guionista i director amb el curtmetratge Una y otra vez (2009) amb el qual guanya el premi al millor curtmetratge al Festival de Cinema de Los Angeles, al Festival de Cinema de la Universitat de Colúmbia, al DGA Student Awards i al Festival Iberoamericà de Curtmetratges ABC (FIBABC). El 2012 va dirigir el seu primer llargmetratge, Aquí y allá, una dura pel·lícula sobre la immigració mexicana als Estats Units amb guió sorgit del taller de l'Institut Sundance que va guanyar el premi Nespresso de la Setmana de la Crítica al 65è Festival Internacional de Cinema de Canes el Premi India Catalina al Festival Internacional de Cinema de Cartagena de Indias, el premi Coral al Festival Internacional del Nou Cinema Llatinoamericà de l'Havana i el Louve d'Or al Festival du nouveau cinéma de Montréal
S'ha establert als Estats Units, on és professor de cinema a la Universitat Estatal de Florida, amb seu a Tallahassee. Allí va rodar el seu segon llargmetratge, Life and Nothing More, que va guanyar el premi SIGNIS i el premi FIPRESCI al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 2017.
El 2019 va rodar el seu primer documental, 2nd Judicial Court sobre el Tribunal de Família Unificat de Tallahassee. El 2020 va començar a rodar la pel·lícula de terror Que nadie duerma, el seu tercer llargmetratge, protagonitzat per Malena Alterio.

## Filmografia

* Yanira (2006)
* Una y otra vez (2009)
* Aquí y allá (2012)
* Life and Nothing More (2017)
* 2nd Judicial Court (2019)
* Que nadie duerma (2020)

## Referències

* ↑ Antonio Méndez Esparza Arxivat 2020-07-05 a Wayback Machine. a historianuevosrealizadores.es
* ↑ Antonio Méndez Esparza a FIPRESCI
* ↑ Cultura de Cine: Antonio Méndez Esparza y 'La vida y nada más' Arxivat 2019-12-06 a Wayback Machine. madridnorte24horas.com
* ↑ «51e selection de la Semaine de la Critique - 2012». semainedelacritique.com. [Consulta: 10 agost 2017].
* ↑ Antonio Méndez Esparza: «La meva mirada a la immigració ha volgut fugir de la impostació», El Periódico, 3 de març de 2013
* ↑ Antonio Méndez Esparza a El Cultural
* ↑ Méndez Esparza confiesa que "toda" la película 'La vida y nada más' ha sido "un descubrimiento" para él, La Vangaurdia, 28 de setembre de 2017
* ↑ Antonio Méndez Esparza rueda su primer documental: ‘2nd Judicial Court’, de nuevo producido por Aquí y Allí Films, audiovisual451.com, 8 de novembre de 2019
* ↑ Siete proyectos españoles viajan a París con Small is Biútiful, cineuropa.org, 29 de juny de 2019
# Vicente Lassala Miguel

Vicente Lassala Miguel († València, 1936) fou un polític valencià, diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica, assassinat al començament de la guerra civil espanyola.

## Biografia

Fou elegit diputat pel districte de la Xiva de Bunyol pel Partit Conservador, sector ciervista a les eleccions generals espanyoles de 1919. També fou regidor de l'ajuntament de València el 1912. Després fou vicepresident de la Junta del Port de València, fundador i comissari de la Fira del Mostrari i president de les Colònies Escolars de les Escoles Pies, i president de la Cambra Agrícola de València. Durant la Segona República Espanyola fou membre de la Dreta Regional Valenciana. Fou assassinat a València el 6 d'agost de 1936.

## Enllaços externs

* Morts el primer mes de 1936
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Caprifoliàcies

Les caprifoliàcies (Caprifoliaceae) són una família de plantes angiospermes de l'ordre de les dipsacals (Dipsacales), dins del clade de les campanúlides, un subclade de les astèrides. Agrupa prop de 900 espècies des distribució cosmopolita, però es troben sobre tot a les zones càlides i temperades de l'hemisferi nord, també són presents a zones tropicals de muntanya.

## Descripció

Les espècies de la família acostumen a ser arbusts, lianes (com els xuclamels) o herbes. No tenen estípules en les fulles i les flors són tubulars. Els fruits són en baia o en drupa i rarament en càpsula.

## Taxonomia

Aquesta família va ser descrita per primer cop l'any 1789, amb el nom de Caprifolia, a l'obra Genera Plantarum pel botànic francès Antoine-Laurent de Jussieu (1748 – 1836).

### Subfamílies

Dins d'aquesta família es reconeixen les sis subfamílies següents:
* Diervilloideae Raf.
* Caprifolioideae Eaton
* Linnaeoideae Raf.
* Dipsacoideae Eaton
* Valerianoideae Ra.
* Zabelioideae H.X.Wang, D.F.Morales-B., M.J.Moore, J.Wen & Hua Feng Wang

### Gèneres

Dins d'aquesta família es reconeixen els 33 gèneres següents:
* Abelia R.Br.
* Bassecoia B.L.Burtt
* Cephalaria Schrad.
* Diabelia Landrein
* Diervilla Tourn. ex Mill.
* Dipelta Maxim.
* Dipsacus L.
* Heptacodium Rehder
* Knautia L.
* Kolkwitzia Graebn.
* Leycesteria Wall.
* Linnaea Gronov. ex L.
* Lomelosia Raf.
* Lonicera L.
* Morina L.
* Nardostachys DC.
* Patrinia Juss.
* Pseudoscabiosa Devesa
* Pterocephalidium G.López
* Pterocephalus Vaill. ex Adans.
* Pterothamnus V.Mayer & Ehrend.
* Pycnocomon Hoffmanns. & Link
* Scabiosa L.
* Succisa Haller
* Succisella Beck
* Symphoricarpos Duhamel
* Triosteum L.
* Triplostegia Wall. ex DC.
* Valeriana L.
* Valerianella Mill.
* Vesalea M.Martens & Galeotti
* Weigela Thunb.
* Zabelia (Rehder) Makino

## Referències

* 1 2 «Caprifoliaceae» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 1r juny 2023].
* ↑ Byng et alii., 2016, p. 20.
* ↑ Byng et alii., 2016, p. 3.
* 1 2 «CAPRIFOLIACEAE Jussieu» (en anglès). Angiosperm Phylogeny Website, version 14, 01-07-2017. [Consulta: 2 juny 2023].
* ↑ «Caprifoliaceae Juss.» (en anglès). International Plant Names Index, The Royal Botanic Gardens, Kew, Harvard University Herbaria & Libraries and Australian National Botanic Gardens. [Consulta: 2 juny 2023].
* ↑ Jussieu, 1789, p. 210.

## Bibliografia

* Byng, J. W.; Chase, Mark W.; Christenhusz, M. J. M.; Fay, Michael F.; Judd, W. S.; Mabberley, D. J.; Sennikov, A. N.; Soltis, Douglas E.; Soltis, Pamela S.; Stevens, Peter F. «An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG IV». Botanical Journal of the Linnean Society, vol. 181, n. 1, 01-05-2016. DOI: 10.1111/boj.12385.
* Jussieu, Antoine-Laurent. Genera Plantarum, secundum ordines naturales disposita juxta methodum in Horto Regio Parisiensi exaratam (en llatí i francès), 1789.

## Enllaços externs

* Species account : Caprifoliaceae
# Dickinson (Dakota del Nord)

Dickinson és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2009 tenia 16.265 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Dickinson tenia 16.010 habitants, 6.517 habitatges, i 4.020 famílies. La densitat de població era de 652,7 hab./km².
Dels 6.517 habitatges en un 30,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,7% hi vivien parelles casades, en un 9,1% dones solteres, i en un 38,3% no eren unitats familiars. En el 32,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,33 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,5% tenia menys de 18 anys, un 13,8% entre 18 i 24, un 25,9% entre 25 i 44, un 19,8% de 45 a 60 i un 16,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.542$ i la renda mediana per família de 41.566$. Els homes tenien una renda mediana de 30.613$ mentre que les dones 19.951$. La renda per capita de la població era de 15.975$. Entorn del 7,1% de les famílies i el 12% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Dickinson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Dickinson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
# Marc Fulvi Flac

Marc Fulvi Flac és el nom dels següents personatges:
* Marc Fulvi Flac, cònsol romà el 264 aC
* Marc Fulvi Flac, llegat republicà a Hispània el 182 aC
* Marc Fulvi Flac, cònsol el 125 aC
* Marc Fulvi Flac, magistrat romà
* Marc Fulvi Fac, magistrat romà
# Vaucresson

Vaucresson és un municipi francès, situat al departament d'Alts del Sena i a la regió d'Illa de França.
Forma part del cantó de Saint-Cloud i del districte de Nanterre. I des del 2016, de la divisió Paris Ouest La Défense de la Metròpolis del Gran París.
# Antonio Bono Luque

Antonio Bono Luque (Alacant, 1877 - 1929) fou un polític alacantí, alcalde d'Alacant en el primer quart del segle xx. Pare de l'alcalde franquista Román Bono Marín.
Era fill del comerciant Román Bono Guarner, i en heretar la Industrial Alicantina del seu pare esdevingué un dels majors contribuents d'Alacant. Això va ser vicepresident del Casino d'Alacant, directiu de la Junta d'Obres del Port i de la Caja de Ahorros del Sureste de España, membre de la Reial Societat Econòmica d'Amics del País, del Consell d'Administració del ferrocarril de la Marina (1902) i de la societat cooperativa per a la construcció de Cases Barates (1915). En 1914 fou president de la Cambra de Comerç d'Alacant. També posseïa la Colònia "San Román" a Albacete.
Políticament, es va alinear amb el Partit Liberal Fusionista, amb el que fou escollit regidor d'hisenda i caritat de l'ajuntament d'Alacant en 1917 i fins i tot fou alcalde de 1918 a 1921 i de novembre de 1922 fins 1923 amb la proclamació de la Dictadura de Primo de Rivera. Durant el seu mandat va augmentar les inspeccions de sanitat per evitar epidèmies, va repartir vacunes contra la verola i va realitzar col·lectes per ajudar els ciutadans més desfavorits. Va impulsar un projecte urbanístic pel qual va construir la Gran Via i la carretera cap el Campello, va adquirir els tres primers camions d'escombraries d'Alacant, va inaugurar el Mercat de Proveïments i va portar l'electricitat a l'Horta d'Alacant, Carolines Altes i Carolines Baixes. També va encarregar Joaquim Sorolla la construcció d'un Museu de Belles Arts, que finalment no es va dur a terme.

## Referències

* ↑ Javier Paniagua Fuentes i J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.90-91. ISBN 9788495484802.
* ↑ "Les Oliveretes" per José Miguel Quiles Guijarro
# Vicente Lis Sena

Vicente Lis Sena (Xirivella, 9 de febrer de 1861 - 1941) va ser un jove llaurador de Xirivella al qual li tocà en sorteig l'exèrcit d'ultramar, és a dir Cuba i a l'illa caribenya va fer el servei militar durant quatre anys abans de tornar al seu poble, (els fills de les classes altes quedaven exempts o pagaven a altres de condició humil perquè els substituïren al servei militar o en la guerra). És l'únic cas conegut d'un xiriveller que marxara a Cuba a fer el servei militar i gràcies al document de la llicència, conservat per una neta seua, Conxa Lis, s'han pogut estudiar alguns detalls de la seua estada a l'illa.

## Bibliografia

* Agustí Campos, Xavier. Camí Fondo nº 4, desembre 1999

## Referències

* 1 2 Agustí Campos, Xavier «Vicente Lis Sena "l' havanet", un xiriveller en la Cuba colonial». Camí Fondo nº 4, 01-12-1999.
# Canal de Piombino

El canal de Piombino (en italià, Canale di Piombino ) és un estret braç de mar que separa la costa oriental de l'illa d'Elba de la costa toscana, precisament en les proximitats del promontori i de la ciutat de Piombino.
El braç de mar, amb el canal de Còrsega, constitueix també el punt d'unió entre el mar de Ligúria al nord i el mar Tirrena al sud.
A prop de la costa oriental de l'illa d'Elba, el canal de Piombino inclou també l'illa de Cerboli i la de Palmaiola, a més de dos illots menors propers a la costa oriental d'Elba (Isola dei Topi i Isolotto di Ortano).

## Referències

* ↑ Mori, A. «Promontorio di Piombino» (en italià). Enciclopedia Italiana, 1935. [Consulta: 19 juny 2022].
# Dickinson (cràter)

Dickinson és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 67,5 km de diàmetre. Porta el nom d'Emily Dickinson (1830-1886), poetessa estatunidenca, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1985.
El cràter és complex, caracteritzat per un anell central parcial i un sòl inundat per materials foscs i brillants al radar. L'hummock, ejeccions de textures grogues, s'estén al voltant del cràter excepte a l'oest. La manca d'ejeccions cap a l'oest pot indicar que l'objecte que va produir el cràter va caure en direcció obliqua des de l'oest. L'extens material brillant al radar que emana de les parets orientals del cràter pot representar grans volums de material fos per l'impacte, o pot ser el resultat del material volcànic alliberat del subsòl durant l'esdeveniment de cràter.

## Referències

* ↑ «Dickinson». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Victory (àlbum de Running Wild)

Victory és un àlbum del grup alemany Running Wild. És el tercer de la trilogia del tema "el bo contra el dolent", començat amb Masquerade i continuat amb The Rivalry. És l'únic àlbum en la seva discografia que no inclou temes de pirateria.

## Cançons

* "Fall Of Dorkas" (Rolf Kasparek) – 5:15
* "When Time Runs Out" (Rolf Kasparek) – 5:16
* "Timeriders" (Rolf Kasparek) – 4:23
* "Into The Fire" (Rolf Kasparek) – 4:56
* "Revolution" (John Lennon, Paul McCartney) – 2:57
* "The Final Waltz" (Thilo Hermann) – 1:19
* "Tsar" (Rolf Kasparek) – 7:07
* "The Hussar" (Rolf Kasparek) – 4:04
* "The Guardian" (Rolf Kasparek) – 5:08
* "Return Of The Gods" (Rolf Kasparek, Thilo Hermann) – 5:29
* "Silent Killer" (Rolf Kasparek) – 4:44
* "Victory" (Rolf Kasparek) – 4:47
The Final Waltz: arranjaments i producció per Ralf Nowy.
La cançó 'Tsar' és sobre l'Emperador Rus Nicolau II.

## Membres

* "Rock 'n'" Rolf Kasparek - veu, guitarra
* Thilo Hermann - guitarra
* Thomas Smuszynski - baix
* Angelo Sasso - Bateria
# Arcesilau III

Arcesilau III (en llatí Arcesilaus, en grec antic Ἀρκεσίλαος "Arkesílaos") fou rei de Cirene. Era fill de Batos III i de Feretime, va regnar segurament des del 530 aC fins potser el 514 aC.
Aquest rei va tenir bones relacions amb la ciutat de Barca i es va casar amb la filla del rei Alazir d'aquella ciutat. Segons Heròdot, no estava d'acord amb la pèrdua de les atribucions reials que la constitució que va establir Demonax de Mantinea havia retallat. Juntament amb la seva mare Feretime, va intentar fer tirar enrere la nova constitució i va fracassar. Va marxar a l'exili a Samos, però va retornar al front d'un cos de mercenaris i emigrants procedents de Jònia als que havia promès un nou repartiment de terres, i va entrar a Cirene recuperant el tron i exercint una cruel venjança sobre els seus oponents; per assegurar el seu poder va enviar una ambaixada a Memfis (cap a l'any 525 aC) i es va declarar vassall de Cambises II de Pèrsia al que va comprometre un tribut anual.
Arcesilau, segons Heròdot, es va aterrir al creure que havia trencat les indicacions de l'oracle de Delfos, que li havia recomanat moderació en la victòria, i per acomplir els desitjos divins es va retirar a Barca governada pel seu sogre Alazir, però a aquesta ciutat uns exiliats de Cirene, ajudats per un partit local, van matar Arcesilau i a Alazir a la plaça del mercat. Feretime, la mare d'Arcesilau, en revenja, va demanar ajut a Ariandes, sàtrapa persa d'Egipte (nomenat per Cambises i que va conservar el càrrec sota Darios I el Gran). El sàtrapa va reunir un fort exèrcit i una flota i va enviar una ambaixada a Barca demanant qui o quins havien estat els assassins, però la gent de Barca va assumir col·lectivament la responsabilitat. Ariandes va enviar llavors l'exèrcit i va assetjar la ciutat durant nou mesos, i finalment els perses la van ocupar per un estratagema (510 aC). Els ciutadans sospitosos d'estar implicats en l'assassinat dels reis van ser empalats i el tomb de les muralles es va omplir de gent empalada i entre ells els membres de la dinastia Batiada de Barca dels que se sospitava que eren culpables. Feretime, que havia acompanyat als perses fins a Barca, va tornar a Egipte amb l'exèrcit persa (el grup dirigit per Amasis, el cap de l'exèrcit) i va morir allà d'una malaltia infecciosa.
D'aquesta crisi va sortir la restauració dels Batiades a Cirene va posar fi a la constitució de Demonax i les seves institucions. Van regnar llavors Batos IV el bell, probablement fill d'Arcesilau III.

## Referències

* 1 2 3 Arcesilaus III a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 477
* 1 2 Heròdot. Històries, IV, 162-165, 167, 200