OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Síndrome de Charles Bonnet

Les al·lucinacions d'alliberament visual, també conegudes com a síndrome de Charles Bonnet, són un tipus de trastorn visual psicofísic en què una persona amb ceguesa parcial o severa experimenta al·lucinacions visuals.
Descrit per primera vegada per Charles Bonnet el 1760, el terme síndrome de Charles Bonnet es va introduir per primera vegada a la psiquiatria de parla anglesa el 1982. Un tipus d'al·lucinació relacionat que també es produeix amb la manca d'entrada visual és l'al·lucinació d'ulls tancats.

## Referències

* ↑ de Morsier, G «Le syndrome de Charles Bonnet: hallucinations visuelles des vieillards sans deficience mentale» (en francès). Ann. Méd.-Psychol., vol. 125, 1967, pàg. 677–701.
* ↑ Vukicevic, Meri; Fitzmaurice, Kerry «Butterflies and black lacy patterns: The prevalence and characteristics of Charles Bonnet hallucinations in an Australian population». Clinical & Experimental Ophthalmology, vol. 36, 7, 2008, pàg. 659–665. DOI: 10.1111/j.1442-9071.2008.01814.x. PMID: 18983551.
* ↑ Berrios, German E.; Brook, Peter «The Charles Bonnet Syndrome and the Problem of Visual Perceptual Disorders in the Elderly». Age and Ageing, vol. 11, 1, 1982, pàg. 17–23. DOI: 10.1093/ageing/11.1.17. PMID: 7041567.
# Suprem Tribunal de Justícia de São Tomé i Príncipe

El Suprem Tribunal de Justícia de São Tomé i Príncipe (portuguès: Supremo Tribunal de Justiça) o Suprema Cort de Justícia Santomenca és la més alta autoritat jurídica de São Tomé i Príncipe situat a la capital del país São Tomé i està situat a l'Avenida Marginal 12 de Julho. Està situat al costat de la plaça de la ciutat.
El tribunal actua tant com Tribunal Suprem i com a tribunal constitucional. Els seus jutges són nomenats per l'Assemblea Nacional de São Tomé i Príncipe, el seu president actual és Silvrestre da Fonseca Leite.
El seu edifici és d'arquitectura neoclàssica colonial portuguesa. Té dues cobertes vermelles a cada costat, façana ricament decorada, un porxo que domina la part frontal. L'exterior de la porta d'entrada és gris i té una sola porta als altres quatre i està pintada de color negre, entremig hi ha un total de quatre finestres. A la terrassa del segon pis hi ha quatre finestres, les dues a cada costat són dues finestres amb una porta al centre. L'exterior avui està pintat de color rosa i en els seus rims estan de color blanc, al mig hi ha dues línies blanques.
En l'època colonial i provincial, va ser usat com a tribunal colonial fins a 1974. Des de 1975, és el tribunal nacional.

## Referències

* ↑ «FIeld Listing: Judicial Branch». CIA World Factbook. Arxivat de l'original el 2017-07-01. [Consulta: 9 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial Arxivat 2015-07-13 a Wayback Machine. (portuguès)
# Supramolècula

Una supramolècula és un sistema de dues o més entitats moleculars mantingudes juntes i organitzades mitjançant interaccions intermoleculars.
La natura ofereix els exemples més espectaculars de supramolècules. El complex enzim-substrat, l'estructura de l'ADN o de la ferritina, proteïna que emmagatzema el ferro als vertebrats, són exemples de supramolècules.

## Història

El terme «supramolècula» fou introduït en els anys 30, übermoleküle (en alemany), per definir el dímer format entre dues molècules d'àcid acètic i espècies anàlogues. No obstant això, el concepte de supramolecularitat no s'utilitza en l'actualitat per a casos d'associacions entre molècules tan petites en dimensions. La química supramolecular sorgí en els anys 60 amb els treballs dels nord-americans Charles J. Pedersen (1904-1989) i Donald J. Cram (1919-2001), en els èters corona i esferans, respectivament, i del francès Jean-Marie Lehn (1939), que treballà amb els criptands. Aquests tres científics reberen el 1987 el Premi Nobel de Química, pel desenvolupament de la química supramolecular com un nou camp de la química.

## Referències

* ↑ IUPAC, Compendium of Chemical Terminology, 2a ed. ("The Gold Book") (1997). Versió corregida en línia: (2006–) "supramolecule" (en anglès).
* ↑ Mohanty, J.; Choudhury, S Dutta; Barooah, N.; Pal, H.; Bhasikuttan, A. C. 1.18 - Mechanistic Aspects of Host–Guest Binding in Cucurbiturils: Physicochemical Properties (en anglès). Oxford: Elsevier, 2017, p. 435–457. DOI 10.1016/b978-0-12-409547-2.11028-5. ISBN 978-0-12-803199-5.
# Sun Hao

    En aquest nom xinès, el cognom és Sun.
Sun Hao (242–284), nom estilitzat Yuanzong (元宗), originalment anomenat Sun Pengzu (孫彭祖) amb el nom estilitzat Yuanzong (元宗), va ser el quart i últim emperador de Wu Oriental durant el període dels Tres Regnes. Ell era el fill de Sun He, una vegada príncep hereu de l'emperador fundador Sun Quan. Ell va arribar al tron en el 264 després de la mort del seu oncle Sun Xiu (l'Emperador Jing) a la llum del desig de la gent a tenir un emperador amb prou edat tenint en compte la recent destrucció de l'aliat oriental de Wu Shu Han. Això no obstant, va resultar ser una elecció molt desafortunada, la seva crueltat, extravagància, i incapacitat per manejar els assumptes interns va condemnar a Wu Oriental, que va ser conquerit per Jin en el 280, acabant el període dels Tres Regnes.
Sun Hao és També conegut pel seu títol preliminar a la seva ascensió de Marquès de Wucheng (烏程侯) i el títol atorgat post-conquesta Jin-de Marquès de Guiming (歸命侯).

## Noms d'era

* Yuanxing (元興 yuán xīng) 264–265
* Ganlu (甘露 gān lù) 265–266
* Baoding (寶鼎 baǒ dǐng) 266–269
* Jianheng (建衡 jiàn héng) 269–271
* Fenghuang (鳳凰 fèng huáng) 272–274
* Tiance (天冊 tiān cè) 275–276
* Tianxi (天璽 tiān xǐ) 276
* Tianji (天紀 tiān jì) 277–280

## Vegeu també

* Llista de persones dels Tres Regnes
Emperador Yuanzong de Wu OrientalCasa de Sun Nascut: 242 Mort: 284 :
| Títols de regnat |||
| Precedit per: Sun Xiu | Emperador de Wu Oriental 264–280 | Abolit |
| Títols en pretensió |||
| Precedit per: Sun Xiu | — TITULAR — Emperador de la Xina 264–280 Raó pel fracàs succeint: Conquesta de Wu per Jin | Succeït per: Sima Yan |
| Sun Qiang | Sun Qiang | Sun Jian (de Wu Oriental) | Sun Jian (de Wu Oriental) | Sun Jian (de Wu Oriental) | Sun Jian (de Wu Oriental) | Sun Jian (de Wu Oriental) | Sun Jian (de Wu Oriental) | Sun Jian (de Wu Oriental) | Sun Jian (de Wu Oriental) | Sun Jian (de Wu Oriental) | Sun Jian (de Wu Oriental) | Sun Jian (de Wu Oriental) | Sun Jian (de Wu Oriental) | Sun Jing | Sun Jing | Sun Jing | Sun Jing |
| Sun Ben | Sun Fu | Sun He | Sun Ce | Sun Ce | Sun Ce | Sun Quan (de Pan) | Sun Quan (de Pan) | Sun Quan (de Pan) | Sun Quan (de Pan) | Sun Quan (de Pan) | Sun Quan (de Pan) | Sun Yi | Sun Kuang | Sun Gao | Sun Gao | Sun Yu | Sun Jiao |
| | | Sun Huan | Sun Shao | Sun Shao | Sun Shao | Sun Deng | Sun He | Sun He | Sun Ba | Sun Xiu | Sun Liang | | | Sun Chou | Sun Gong | | |
| | | | Sun Kai | Sun Yi | Sun Feng | Sun Ying | Sun Hao | Sun Qian | | | | | | Sun Lin | Sun Jun | | |
# Sun Jun

Sun Jun és el nom dels següents personatges:
* Sun Jun (Tres Regnes), regent per l'emperador Sun Liang de Wu Oriental durant el període dels Tres Regnes
* Sun Jun (bàdminton), jugador xinès de bàdminton
* Sun Jun (bàsquet), jugador xinès de bàsquet
# Store Lenangstind

Store Lenangstind és una muntanya situada al municipi de Lyngen, al comtat de Troms, Noruega. És dins de la serralada dels Alps de Lyngen i és la quart muntanya en prominència més alta de Noruega. Es troba aproximadament a 15,5 quilòmetres al nord-oest del llogaret de Lyngseidet, just a l'oest de la Lyngenfjorden. La muntanya està coberta de glaceres pels voltants.
El seu ascens implica travesses glacials fàcils i escalada en neu escarpada. Aquest pic és només per a muntanyencs experimentats.

## Referències

* ↑ Dyer, Anthony; Baddeley, John A.; Robertson, Ian. Walks and Scrambles in Norway. Rockbuy Limited, 2006. ISBN 978-1-904466-25-3.
# Super Lliga de Bhutan de futbol

La Super Lliga de Bhutan de futbol fou una competició futbolística de Bhutan.

## Història

Fou fins al 2012 la màxima competició futbolística del país. Es va iniciar el 1986 i constava de vuit equips. Donada la climatologia del país, tots els partits es disputaven entre el juliol i l'agost. Prèviament fou anomenada Lliga de Thimphu i Bhutan A-Division (des de 2001). L'any 2001 entren a la lliga equips de fora de la capital com el Paro esdevenint un autèntic campionat nacional. Entre 2013 i 2020, fou la segona divisió del país, desapareixent aquest segon any. A partir de 2012 la màxima competició del país és la Lliga Premier de Bhutan de futbol.

## Participants l'any 2010

* Chooden FC
* Druk Athletic
* Druk Star FC
* Druk Pol FC
* Nangpa FC
* Transport United
* Yeedzin FC

## Historial

Font:

### Primera categoria

* 1986: Royal Bhutan Army (1)
* 1987-1995: Desconegut
* 1996: Druk Pol FC (1)
* 1997: Druk Pol FC (2)
* 1998: Druk Pol FC (3)
* 1999: Druk Pol FC (4)
* 2000: Druk Pol FC (5)
* 2001: Druk Stars FC (1)
* 2002: Druk Pol FC (6)
* 2003: Druk Pol FC (7)
* 2004: Transport United FC (1)
* 2005: Transport United FC (2)
* 2006: Transport United FC (3)
* 2007: Transport United FC (4)
* 2008: Yeedzin FC (1)
* 2009: Druk Stars FC (2)
* 2010: Yeedzin FC (2)
* 2011: Yeedzin FC (3)
* 2012: Druk Pol FC (8)

### Segona categoria

* 2013: Yeedzin FC (4)
* 2014: Druk United FC (1)
* 2015: FC Tertons (1)
* 2016: Thimphu City FC (1)
* 2017: Thimphu City FC (2)
* 2018: Transport United FC (5)
* 2019: Tensung FC (2)
* 2020: High Quality United FC (1)

## Palmarès

| Club | Nombre de campionats |
| Druk Pol | 8 |
| Transport United FC | 5 |
| Yeedzin FC | 4 |
| Druk Stars FC | 2 |
| Thimphu City FC | 2 |
| Tensung FC (inclòs el que va guanyar com Royal Bhutan Army FC) | 2 |
| FC Tertons | 1 |
| Druk United FC | 1 |
| High Quality United FC | 1 |

## Referències

* ↑ Web de Bhutan a la FIFA Arxivat 2018-10-25 a Wayback Machine.
* ↑ Burns, Peter; Makdissi, Albert. «Bhutan 1986», 31-07-2003. [Consulta: 27 juny 2014].
* ↑ Schöggl, Hans; Abbink, Dinant. «Bhutan – List of Champions», 28-05-2014. [Consulta: 27 juny 2014].
* ↑ Schöggl, Hans; King, Ian. «Bhutan 2001», 31-07-2003. [Consulta: 27 juny 2014].
* ↑ Aletta, André. «Soccer minnow Bhutan strives for greatness on the pitch». Deutsche Welle, 10-10-2013. [Consulta: 15 juliol 2014].
* ↑ «Bhutan - List of Champions». RSSSF.
# Super Mario

«Super Mario» té aquests significats:
* Una denominació general però a vegades incorrecta del personatge de Nintendo Mario.
* Super Mario (sèrie de videojocs), una saga de videojocs de plataformes (consultable a la llista de videojocs).
# Super Mama Djombo

Super Mama Djombo és una banda de Guinea Bissau que canta en crioll de Guinea Bissau. la banda va ser formada a mitjans de la dècada del 1960, en un campament d'escoltes, quan els seus membres eren només uns nois (el més jove tenia setze anys). Mama Djombo és el nom d'un esperit a la protecció del qual recorrien molts lluitadors durant la Guerra d'independència de Guinea Bissau.
En 1974 es va unir a la banda el seu líder políticament conscienciat, Adriano Atchutchi. El grup es va fer immensament popular al jove país, que havia guanyat la seva independència el mateix any. Sovint tocaran en els discursos públics del president Luís Cabral, i els seus concerts es van emetre en directe per ràdio.
En 1978 el grup va viatjar a Cuba i va aparèixer a l'onzè festival de música juvenil de l'Havana. A principis de 1980, van anar a Lisboa i van gravar sis hores de material. El primer àlbum Na cambança va ser publicat el mateix any, i la cançó "Pamparida", que es basava en una cançó infantil, es va convertir en un gran èxit a tot l'Àfrica occidental. El 1980, Cabral va ser enderrocat i el nou règim de João Bernardo Vieira ja no va donar suport a la banda. Tenien menys oportunitats d'actuar i es van separar el 1986. No obstant això, la banda sonora de la pel·lícula Udju Azul di Yonta de Flora Gomes (1993) fou gravada per Adriano Atchutchi i altres membres de la banda original sota el nom de Super Mama Djombo.
En 2012 Super Mama Djombo va fer una gira per Europa. La banda va incloure molts membrs de la seva formació original, com el bateria Zé Manel, el guitarrista Miguelinho N'Simba, ela percussionistes Armando Vaz Pereira i Djon Motta, junt amb nous membres com el guitarra solista Fernando Correia de la banda Freaky Sound. Encara que Adriano Atchutchi, el líder i compositor original de la banda, no forma part de la línia actual, el cop d'estat de 2012 a Guinea Bissau va tenir com a resultat que hagué de deixar el seu càrrec com a governador provincial quan els militars es van fer càrrec de les funcions del govern, de manera que va poder assistir a assajos per ajudar a la banda a preparar-se per la gira. La banda va dir que esperaven que la gira "mostrés a la gent que el so més fort de Guinea Bissau no és el foc, sinó el de la música."

## Vegeu també

* Música de Guinea Bissau

## Referències

* ↑ «Super Mama Djombo (Guinea Bissau)». Afrikafestival Hertme, 2012.
* 1 2 3 «Super Mama Djombo». National Geographic. Arxivat de l'original el 2011-01-03. [Consulta: 25 novembre 2017].
* ↑ «Super Mama Djombo». Cobiana Records.
* ↑ Fernando Arenas. Lusophone Africa: Beyond Independence. University Of Minnesota Press, 2011, p. 122. ISBN 978-0816669837.
* 1 2 3 4 Kate Thomas «Legendary Guinea-Bissau Band Begins European Tour». Voice of America, 24-05-2012.
* ↑ Mattie Poels. «Afrika Festival in Mattie’s Muze» (en dutch). Radio 6. Arxivat de l'original el 2012-10-18. [Consulta: 25 novembre 2017].
# Super Lliga de Belize de futbol

La Super Lliga de Belize de futbol, oficialment Super League of Belize, fou una competició de Belize de futbol, creada el 2006. No era afiliada a la Football Federation of Belize. Desaparegué el 2011 en fusionar-se amb la Belize Premier Football League per crear la Premier League of Belize.

## Historial

Font:
* 2007: Tex Mar Boys
* 2008: Valley Renaissance
* 2009: Tex Mar Boys
* 2010: City Boys United
* 2011: Placencia Assassins

## Referències

* ↑ Amandala Online: 26 January 2012 29 January 2012.
* ↑ «Belize - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 1r octubre 2011].
# Subfusell Danuvia 39 M

El Danuvia 39 M era un subfusell dissenyat per Pál Király a finals de la dècada de 1930, per a Hongria.

## Història

El subfusell Danuvia de 9×25mm Mauser estava dissenyat per l'enginyer Pál Király a finals de la dècada de 1930 per a l'exèrcit d'Hongria. Van ser entregats a l'exèrcit hongarès en 1939 i van romandre en servei durant tota la Segona Guerra Mundial fins a principis de la dècada de 1950. Un total d'entre 8.000-10.000 unitats van ser produïdes entre 1939 i 1945. El Danuvia era una arma gran i compacta, similar a una carrabina. La Danuvia estava inspirada per la Beretta Model 38/42 que utilitzava la munició de 9 x 19 mm Parabellum, al contrari que la Danuvi, que utilitzava la munició més potent de 9×25mm Mauser. El carregador de la Danuvia podia ser plegada cap endavant en un forat en la culata on una placa es deslliçava i ho cobria.
L'arma era ben acceptada per les tropes les quals van ser equipades amb aquesta; va ser reportada la seva bona funció en condicions fsmgoses i sota zero del Front Oriental. La seva única dificultat era la obtenció de la munició de 9x25mm Mauser. Va ser utilitzat per l'exèrcit hongarès, policia militar i forces de la policia i va estar en servei fins als principis de la dècada de 1950, quan va ser reemplaçada pel subfusell PPSh-41 i la Kucher K1.

## Disseny

La Danuvia disposava d'un sistema de forrellat retrasat de Blowback. Els selectors de foc estaven situats en un sistema circular en la part del fons de la recambra, i es podia rotar en tres posicions diferents: E (Egyes)(foc semiautomàtic), S(Sorozat) (foc automàtic), or Z (Zárt)(en posició de seguretat). El port d'ejecció de cartutxos i el sistema de càrrega estaven situats a la part de la dreta de la recambra. La mira situada a l'inici de l'arma era de tipus de rampa, la qual estava situada sobre el port d'ejecció de cartutxos i la de la part davantera de l'arma era de tipus de posta situada al final del canó.

## Variants

La versió original de la Danuvia era la 39 M. L'arma va ser redissenyada en 1943 i va rebre la nomenclatura de 43 M. Aquesta era la versió més estesa, poseia un canó més curt i estava equipada amb un carregador frontal que es podia angular. Tenia una culata de ferro plegable i una avantguarda de fusta i empunyadura de tipus de pistola.

## Referències externes

* Kiraly 43M: Hungary's Overpowered Submachine Gun
* submachine guns (en)
* Modern Arms Entry
# Les Cascades de Sant Antoni

Les Cascades de Sant Antoni és una obra realitzada per Albert Bierstadt, datada circa 1880-1887.

## Temàtica

Les Cascades de Sant Antoni eren unes importants cascades de l'alt Mississipi, situades l'actual ciutat de Minneapolis, Minnesota. El primer europeu que les va descriure i publicar va ésser el missioner franciscà Louis Hennepin, l'any 1680. Degut al seu ús abusiu per a activitats industrials econòmiques i urbanes, han quedat actualment molt desfigurades.

## Anàlisi

Oli sobre llenç; 96,8 x 153,7 cm.; 1880-87; Museu Thyssen-Bornemisza, Madrid.
Albert Bierstadt va visitar les cascades de Sant Antoni en la dècada de 1880, quan ja s'hi havia establert petites instal·lacions, i anava creixent la ciutat de Minneapolis. Tanmateix, a aquest llenç Bierstadt en va donar una versió idíl·lica, tractant de reconstruir-ne el seu atractiu originari.
Bierstadt dona el protagonisme del llenç a les cascades, donant-les unes dimensions exagerades, ja que considerava la geografia americana superior a l'europea en bellesa i monumentalitat. Com al llenç homònim Les Cascades de Sant Antoni (George Catlin), a aquesta pintura Bierstadt també hi representa petites figures davant l'imponent paisatge. Aquestes figures són les de tres natius nord-americans, i una figura amb vestimenta europea, que porta un barret. Dos natius reposen a l'ombra dels arbres, mentre el tercer està a punt de partir en una canoa. El personatge d'espatlles amb barret podria ésser un homenatge a Louis Hennepin, considerat el primer europeu que va visitar aquest indret, l'any 1680.

## Vegeu també

* Les Cascades de Sant Antoni (George Catlin)

## Referències

* ↑ «St. Anthony Falls Historic District» (en anglès). [Consulta: 24 abril 2020].
* ↑ Alarcó, Paloma. op. cit., p. 200.

## Bibliografia

* Novak, Barbara et al. ; Explorar el Edén. Paisaje americano del siglo XIX; Madrid-2000: Fundación Colección Thyssen-Bornemisza; ISBN 84-88474-71-7
* Alarcó, Paloma et al.; Museo Thyssen-Bornemisza, Guia de la Colección; Edita Museo Thyssen Bornemisza-2012; ISBN 978-84-15113-26-3
# Fejervarya altilabris

Fejervarya altilabris és una espècie de granota que viu a Myanmar.

## Referències

* Wogan, G. 2004. Fejervarya altilabris. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 17 d'abril del 2008.
# Malina

Segons la mitologia inuit, Malina és la deessa del Sol i Anningan, el seu germà, el déu de la Lluna. Les diferents mites serveixen per explicar el moviment del sol i de la lluna al cel.
En una versió ivien junts, fins que un dia van tenir una disputa i Malina, el sol va fugir, perseguit per Anningan, la Lluna. En la cursa, la lluna oblidava menjar i va aprimir-se contínuament. Malt rarament, quan hi ha un eclipse solar, Anningan atrapa el sol.
En un altre mite molt estès, l'Anningan va violar la seva germana Malina, la qual va lluitar amb ell fent vessar un llum d'oli de foca (del qual es va tacar les mans). Quan va intentar apartar la cara d'Anningan, degut a l'oli de foca, aquesta va quedar tota negre. Després de la violació, la Malina va fugir i va continuar fugint d'Anningan per la resta de l'eternitat, ja que ell mai no va deixar de perseguir-la. En arribar al cel, la Malina es va transformar en el Sol i l'Anningan en la Lluna.

## Referències

* ↑ Dwyer, Helen. Inuit history and culture (en anglès). 1st ed. Nova York: Gareth Stevens Pub, 2012, p.24. ISBN 978-1-4339-5970-7.
* ↑ Monaghan, Patricia. Encyclopedia of goddesses and heroines (en anglès). Revised edition. Novato, California: New World Librari, 2014, p. 81. ISBN 978-1-60868-217-1.
* ↑ Cooper, Christopher; Spergel, David; Guhathakurta, Madhulika. Our Sun: biography of a star (en anglès). Nova York, New York: Race Point Publishing, 2013, p. 104. ISBN 978-1-62788-076-3.
* ↑ Brand, Christine. «Falsche Geschwisterliebe. Nach einer Sager der Inuit, Grönland». A: Mond: Geschichten aus aller Welt. Mit Abbildungen (en alemany). Zuric: Unionsverlag, 2016. ISBN 9783293309289.
# Pectenocypris korthausae

Pectenocypris korthausae és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: Sumatra i sud de Borneo.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo, 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.
* ↑ Doi, A., 1997. A review of taxonomic studies of cypriniform fishes in Southeast Asia. Jap. J. Ichthyol. 44(1): 1-33.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Guacamai alablau

El guacamai alablau (Primolius maracana) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids.

## Hàbitat i distribució

Habita boscos de l'est del Brasil, el Paraguai i nord-est de l'Argentina.

## Referències

* ↑ «Guacamai alablau». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/12/2023(català)
# Carlos Calderón de la Barca

Carlos Calderón de la Barca (2 d'octubre de 1934 - 15 de setembre de 2012) fou un futbolista mexicà.

## Selecció de Mèxic

Va formar part de l'equip mexicà a la Copa del Món de 1958.

## Referències

* ↑ Televisa Deportes - Fallece Calderón de la Barca
* ↑ «1958 FIFA World Cup Sweden». Arxivat de l'original el 2011-10-13. [Consulta: 25 desembre 2017].
* ↑ Carlos Calderón de la Barca Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ CARRILLO, Omar. La Historia de las Copas del Mundo: Crónicas de la Selección Mexicana, El Tri en cada mundial.. Mèxic: Editorial Televisa edición, 2006.
# Operació Kandahar

Operació Kandahar (títol original en anglès, Kandahar) és una pel·lícula d'acció estatunidenca de 2023 dirigida per Ric Roman Waugh i escrita per Mitchell LaFortune. La pel·lícula és protagonitzada per Gerard Butler (que també és productor) i compta amb un repartiment secundari que inclou Ali Fazal, Navid Negahban, Bahador Foladi, Nina Toussaint-White, Tom Rhys Harries, Vassilis Koukalani, Mark Arnold, Corey Johnson i Travis Fimmel. Basada en fets reals, la història segueix un agent de la CIA i el seu traductor que fugen de l'Afganistan després que exposin la seva missió encoberta. S'ha doblat i subtitulat al català.
La pel·lícula es va estrenar als cinemes el 26 de maig de 2023 a càrrec d'Open Road Films.

## Referències

* ↑ «Operació Kandahar». FilminCAT.
* ↑ Busch, Anita. «'Burn Run' From Former Intelligence Officer Sells To Thunder Road Pictures». Deadline Hollywood, 06-06-2016. [Consulta: 30 gener 2023].
* ↑ Wiseman, Andreas. «Gerard Butler Re-Teams With 'Angel Has Fallen' Director Ric Roman Waugh For Thunder Road Action Pic 'Kandahar' — Cannes». Deadline Hollywood, 22-06-2020. [Consulta: 3 març 2022].
* ↑ «Kandahar». Goita què fan, ara!. [Consulta: 18 novembre 2023].
* ↑ Wiseman, Andreas. «Open Road Lands U.S. Rights To Gerard Butler Action Pic ‘Kandahar’ In Eight-Figure Deal» (en anglès americà), 21-09-2022. [Consulta: 18 novembre 2023].