OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Santa Eugènia d'Ortafà

L'església de Santa Eugènia de'Ortafà és una església romànica, posteriorment remodelada, situada a Ortafà, a la comarca del Rosselló (Catalunya del Nord). També consta advocada a Santa Eugènia, Santa Jacinta i Sant Prot.

## Història

Està documentada des del 1145, malgrat que el lloc d'Ortafà ja ho és l'any 913.

## Descripció

La seva construcció es remunta al segle xii, i s'hi conserven importants elements d'arquitectura romànica: finestra de punt rodó a la façana oest, dominada per un campanar d'espadanya, i un absis semicircular adornat amb grans arcs cecs. És al costat del cementiri, damunt d'un petit turó que domina el poble, davant per davant del castell.
L'exterior de l'absis, element arquitectònic destacat de l'edifici, va ser inscrita a l'inventari de béns arquitectònics francesos el 1964.

## Bibliografia

* Gavín, Josep M. «148. Santa Eugènia, Santa Jacinta i Sant Prot». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3**). ISBN 84-85180-13-5.
* Mallet, Géraldine. Églises romanes oubliées du Roussillon. Montpellier: Les Presses du Languedoc, 2003, p. 334. ISBN 978-2-8599-8244-7.
* Ponsich, Pere; Badia i Homs, Joan. «Ortafà: Santa Eugènia d'Ortafà». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ Referència n. PA00104061, a la base de dades Mérimée, del Ministeri de Cultura francès.

## Enllaços externs

* Pàgina sobre l'església a la web de l'ajuntament d'Ortafà
# Science Robotics

Science Robotics és una revista científica revisada per parells publicada per l'Associació Americana per a l'Avenç de la Ciència. L'editor en cap és Holden Thorp d'AAAS. Els temes tractats són la intel·ligència artificial, les matemàtiques, la informàtica, l'enginyeria mecànica, els robots macro, micro i nano, els materials avançats i els dissenys amb influència biològica. El seu abast inclou investigacions teòriques i aplicacions del món real. El factor d'impacte de 2022 era de 25,0.

## Referències

* ↑ Staff «Mission and Scope». Science Robotics. AAAS, July 30, 2021. Editor-in-Chief Metrics/Impact factor Science Robotics. AAAS.
* ↑ «Science Robotics». A: 2022 Journal Citation Reports. Science. Clarivate Analytics, 2023 (Web of Science).
# ScienceDirect

ScienceDirect és un lloc web i un proveïdor multidisciplinari de continguts electrònics contractat majoritàriament per les biblioteques universitàries, que proporciona accés basat en subscripció a una gran base de dades d'investigació científica i mèdica. Alberga més de 12 milions de peces de contingut de 3.500 revistes acadèmiques i 34.000 llibres electrònics. Les revistes s'agrupen en quatre grans apartats: ciències físiques i enginyeries, ciències de la vida, ciències de la salut i ciències socials i humanitats. Els resums dels articles estan lliurement disponibles, però l'accés als seus textos complets (en PDF i, per a publicacions més noves, també HTML) en general requereix una subscripció o una compra de pagament per visió. ScienceDirect és operat per l'editorial angloholandesa Elsevier. Va ser llançat al març de 1997.

## Referències

* ↑ Alvite Díez, Mª Luisa; Rodríguez Bravo, Blanca «Análisis de la distribución de contenidos electrónicos de ScienceDirect». El profesional de la información, Vol. 13, Núm. 5, 2004, pàg. 353-361. Arxivat de l'original el 30 de setembre 2020. ISSN: 1386-6710 [Consulta: 3 octubre 2018].
* ↑ «ScienceDirect - Elsevier». Biblioteca UOC. [Consulta: 3 octubre 2018].
* ↑ Gies, Ted «The ScienceDirect accessibility journey: A case study». Wiley Online Library, 18-01-2018, pàg. 69-76. DOI: 10.1002/leap.1142 [Consulta: 3 octubre 2018].
# Science Foundation Ireland

Science Foundation Ireland (SFI, en Gaèlic irlandès Fondúireacht Eolaíochta Éireann) és una agència de la República d'Irlanda creada el 2003 amb la missió de finançar la investigació en sectors estratègics, en particular el sector de la biotecnologia (Irlanda seria un dels primers països en genètica molecular, segons criteris científicsomètrics) en general, així com en les tecnologies de la informació i la comunicació. Depèn del Ministeri d'empresa, de comerç i d'innovació (actualment Mary Hanafin) i no del Departament d’Ensenyament. La majoria del finançament públic es concentra, doncs, en aquests sectors, en detriment d'altres sectors que es consideren de menor interès en termes de recerca i desenvolupament.
IFC gestiona 1.800 milions d’euros dotats en virtut del Nations Development Plan (2007-2013) i de l' Estratègia per a la ciència, la tecnologia i la innovació. El seu pressupost el 2011 ascendia a 161 milions d'euros, onze milions més que el 2010. De mitjana, finança els seus projectes a una escala que oscil·la entre els 100.000 i el milió d’euros anuals. El 2000-2005 va ser responsable de gairebé la meitat dels fons assignats en el marc del pla nacional de desenvolupament, és a dir, 650 milions euros sobre 1.300 milions d'euros. IFC participa en el finançament de l’observatori Very Energetic Radiation Imaging Telescope Array System situat als Estats Units.

### Directors generals

* William Harris (2001-2006)
* Mark Keane (2006-2007)
* Frank Gannon (2007-2010)
* Graham Love (2010-)

### Presidents

* Dr Pat Fottrell (2003-2011)
* Ann Riordan (2011-2018)
* Peter Clinch (2019-)

## Referències

* ↑ Book (eISB), electronic Irish Statute. «electronic Irish Statute Book (eISB)» (en anglès). [Consulta: 22 abril 2021].
* ↑ Ahlstrom, Dick. «Irish genetics papers top citation index» (en anglès). [Consulta: 22 abril 2021].
* ↑ «IRELAND National Development Plan».
* ↑ «Wayback Machine», 27-02-2012. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 22 abril 2021].
# Servi Corneli Dolabel·la Metilià Pompeu Marcel

Servi Corneli Dolabel·la Metilià Pompeu Marcel (en llatí: Servius Cornelius Dolabella Metilianus Pompeius Marcellus), va ser un magistrat romà. Era senador, i fill del cònsol del 86 Servi Corneli Dolabel·la Petronià. Formava part de la gens Cornèlia i era de la família dels Dolabel·la.
Va ser nomenat cònsol sufecte l'any 113, substituint Luci Publici Cels, que va deixar el càrrec a finals de gener.
La seva activitat política va començar com a tres viri monetales (magistrats que comprovaven els metalls a les monedes), la més prestigiosa de les categories dels Vigintisexviri, un càrrec que s'acostumava a donar als amics de l'emperador. Després va ser membre dels Salii, un cos de sacerdots que honoraven Mart i format únicament per patricis. Va ser qüestor de l'emperador Trajà, pretor i cònsol sufecte. I més endavant Flamen Quirinalis. No es coneix res més de la seva vida, però encara era viu després de la mort de Trajà l'any 117.

## Referències

* ↑ Talbert, Richard. The Senate of Imperial Rome. Princeton, N.J.: Princeton Univ. Pr., 2010, p. 16-18. ISBN 9780691054001.
# Servi Corneli Escipió Salvidiè Orfit

Servi Corneli Escipió Salvidiè Orfit és el nom dels següents personatges:
* Servi Corneli Escipió Salvidiè Orfit (cònsol any 51)
* Servi Corneli Escipió Salvidiè Orfit (executat per Domicià) (en)
* Servi Corneli Escipió Salvidiè Orfit (cònsol 110) (fr)
* Servi Corneli Escipió Salvidiè Orfit (cònsol 149) (es)
* Servi Corneli Escipió Salvidiè Orfit (cònsol 178) (fr)
* Servi Corneli Escipió Salvidiè Orfit, sali palatí els anys 189 i 190
# Senyal (símbol)

Un senyal és un símbol, un gest o un altre tipus de signe que informa o avisa d'alguna cosa. El senyal substitueix per tant a la paraula escrita o al llenguatge. Elles obeeixen a convencions, pel que són fàcilment interpretades.
Quan es tracta de símbols, els senyals estan col·locats en llocs visibles i estan realitzades normalment en diversos colors i formes. En el cas dels gestos, són fetes per les persones mitjançant les mans i els braços. També hi ha indicacions consistents en banderes, utilitzades sobretot en la navegació marítima, i senyals lluminosos, com les dels fars a les costes.
Així mateix, un senyal pot ser també la variació d'un corrent elèctric o una altra magnitud física que s'utilitza per transmetre informació. Per exemple, en telefonia hi ha diferents senyals, que consisteixen en un to continu o intermitent, en una freqüència característica, que permet conèixer a l'usuari en quina situació es troba la trucada.

## Tipus de senyals

* Senyals de seguretat
* Senyals de trànsit
* Senyals de banderes marítimes
* Senyals de tren
* Senyals analògics
* Senyals digitals
* Senyal (informàtica)
* Senyal (ajuda)
* Senyal d'higiene

## Vegeu també

* Alfabet Morse
* Modulació de senyals
* Senyal de veu
Viccionari
# Tricocomàcies

Trichocomaceae és una família de fongs de l'ordre Eurotiales. Les seves espècies tenen estratègies agressives de colonització i s'adapten a condicions mediambientals extremes. Tenen una distribució cosmopolita, ubics en el sòl i molt comuns associats a plantes en descomposició i aliments. La família conté uns dels més familiars dels fongs, com els gèneres Penicillium i Aspergillus.

## Gèneres

* Aspergillus
* Byssochlamys
* Chaetosartorya
* Chaetotheca
* Chromocleista
* Cristaspora
* Dichotomomyces
* Edyuillia
* Emericella
* Erythrogymnotheca
* Eupenicillium
* Eurotium
* Fennellia
* Hemicarpenteles
* Neosartorya
* Paecilomyces
* Penicilliopsis
* Penicillium
* Petromyces
* Sagenoma
* Talaromyces
* Thermoascus
* Trichocoma
* Warcupiella
* Trichocomaceae mitospòrics

## Referències

* Cannon PF, Kirk PM. (2007). Fungal Families of the World. CABI: Singapore. 456 pp.
* Pitt JL, Samson RA, Frisvad JC. (2000). List of accepted species and their synonyms in the family Trichocomaceae. Integration of Modern Taxonomic Methods for Penicillium and Aspergillus Classification (Amsterdam): 9–49.
# Sidney (Indiana)

Sidney és una població dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2000 tenia 168 habitants.

## Fills il·lustres

* Hugo Eugene Fox (1897-1969)

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sidney tenia 168 habitants, 62 habitatges, i 46 famílies. La densitat de població era de 499 habitants/km².
Dels 62 habitatges en un 33,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,1% hi vivien parelles casades, en un 8,1% dones solteres, i en un 24,2% no eren unitats familiars. En el 21% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,71 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,19.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,6% tenia menys de 18 anys, un 5,4% entre 18 i 24, un 29,8% entre 25 i 44, un 23,2% de 45 a 60 i un 13,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.000 $ i la renda mediana per família de 37.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.000 $ mentre que les dones 21.750 $. La renda per capita de la població era de 14.959 $. Entorn del 10,9% de les famílies i el 8,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sidney». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sidney». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Solar Physics (revista)

Solar Physics és una revista científica avaluada per experts publicada mensualment per Springer Science+Business Media. Els redactors en cap són Lidia van Driel-Gesztelyi (diverses afiliacions), John Leibacher (National Solar Observatory i Institut d'Astrophysique Spatiale), Cristina Mandrini (Universitat de Buenos Aires) i Iñigo Arregui (Institut Astrofísic de les Illes Canàries).

## Àmbit i història

El focus d'aquesta revista és la recerca bàsica sobre el Sol i cobreix tots els aspectes de la física solar. La cobertura temàtica inclou la física solar-terrestre i la recerca estel·lar si es refereix al focus d'aquesta revista. Els formats de publicació inclouen manuscrits habituals, ressenyes convidades, memòries convidades i col·leccions d'actualitat. Solar Physics va ser fundada el 1967 pels físics solars Cornelis de Jager i Zdeněk Švestka, i l'editor D. Reidel.

## Resum i indexació

Aquesta revista està indexada pels serveis següents:
* Science Citation Index
* Scopus
* INSPEC
* Chemical Abstracts Service
* Current Contents/Physical, Chemical & Earth Sciences
* GeoRef
* Journal Citation Reports
* SIMBAD

## Referències

* ↑ «Solar Physics (Editorial Board)» (en anglès). [Consulta: 6 setembre 2023].

## Enllaços externs

* Solar Physics - Lloc web oficial (anglès)
# Solarana

Solarana és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de l'Arlanza.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 130 | 120 | 106 | 104 |
# Sosígenes

Sosígenes és el nom dels següents personatges:
* Sosígenes (militar), militar fenici
* Sosígenes de Rodes, polític rodi que va exercir un alt càrrec a la Lliga Aquea.
* Sosígenes (filòsof), filòsof peripatètic i astrònom
# Sosípatre

Sosípatre és el nom dels següents personatges:
* Sosípatre d'Atenes, poeta còmic
* Sosípatre de Solos, escultor
* Sosípatre d'Iconi (sant), un dels anomenats setanta deixebles pels primers cristians
* Flavi Sosípatre Carisi, gramàtic del segle iv

## Vegeu també

* Sosípatra, filòsofa neoplatònica del segle iv
# Soto zen

Soto zen o escola soto (曹洞宗 Sōtōshū), com se la coneix al Japó, és una de les tres escoles zen del budisme japonès; les altres dues són les escoles rinzai i obaku.
L'escola va ser establerta inicialment a la Xina per Dongshan Liangjie al segle ix (durant la dinastia Tang) amb el nom de Caodong. Al segle xiii Dogen Zenji la va portar al Japó; així doncs Dogen és recordat avui com el co-patriarca del zen soto al Japó, juntament amb Keizan Jokin.
El zazen, o meditació en posició asseguda, és la base del soto zen.

## Bibliografia

* Castro Sánchez, Aigo. Las enseñanzas de Dôgen. Editorial Kairos: Barcelona, 2002. ISBN 84-7245-515-7 (castellà)
* Comunidad Budista Soto Zen. Budismo. Historia y doctrina. Madrid: Miraguano. (castellà)

## Referències

* ↑ «Zen | Buddhism» (en anglès). [Consulta: 18 abril 2019].
* ↑ Bodiford, William M. Sōtō Zen in Medieval Japan. University of Hawaii Press, 1993. ISBN 0824814827.
* ↑ Religion and Culture in Canada, 218-219
* ↑ «Soto Zen | ZEN BUDDHISM». [Consulta: 27 abril 2019].

## Enllaços externs

* Web oficial de l'escola soto zen internacional.
# Sumarókov

Sumarókov - Сумароков (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 11 habitants. Pertany al districte (raion) de Stari Oskol.

## Referències

* ↑ Летопись населённых пунктов Белгородской области: Село Котово Старооскольского городского округа Белгородской области: история [села Котово, села Терехово] / Котовская библиотека; сост. Рудакова Тамара Ивановна. — Котово: Котовская библиотека, 1996. — 75 с.
* ↑ «Храм в честь Покрова Пресвятой Богородицы (с. Федосеевка)». ИМЦ «Православное Осколье», 11-10-2012. Arxivat de l'original el 2018-06-12. [Consulta: 9 juny 2018].
# Skykomish

Skykomish és una població dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 214 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Skykomish tenia 214 habitants, 104 habitatges, i 58 famílies. La densitat de població era de 243 habitants per km².
Dels 104 habitatges en un 20,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,1% hi vivien parelles casades, en un 2,9% dones solteres, i en un 44,2% no eren unitats familiars. En el 34,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,06 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,66.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,2% tenia menys de 18 anys, un 5,1% entre 18 i 24, un 23,8% entre 25 i 44, un 34,1% de 45 a 60 i un 0% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 103,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 45.357 $ i la renda mediana per família de 48.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 42.500 $ mentre que les dones 25.938 $. La renda per capita de la població era de 22.829 $. Aproximadament el 3% de les famílies i el 9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Skykomish». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Skykomish». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Son Ferriol

Son Ferriol és un poble i barri del terme municipal de Palma, a Mallorca. Està situat a 6 km del centre de Palma, al districte de Llevant, entre Sa Creu Vermella i Son Banya. A l'extrem nord-est d'aquest poble, s'hi pot trobar el nucli de S'Hostalot.

## Història

L'agricultura i la ramadaria eren les fonts de riquesa més importants de la zona de Sant Jordi i s'Horta. En el mapa de 1785 del cardenal Despuig, apareixen esmentades les possessions de Son Ferriol, que ja es troba documentada l'any 1713.
L'ubanització de la zona la va iniciar, l'any 1898 Bartomeu Oliver amb l'adquisició d'una parcel·la, procedent de la possessió de Son Sant Joan, on va construir un cafè, botiga i barberia, una ferreria i una fusteria. Aquests establiments originaren el redol de cases al voltant de l'actual cafè de Can Tunis situat a la carretera de Manacor.
Son Ferriol, va néixer pròpiament l'any 1917, quan el prevere Bartomeu Font, va comprar aquesta possessió a Anna M. Bonafé n'aconseguí la urbanització amb l'actual estructura de carrers a partir de 1920. Els edificis públics com la primera Església (1929) i l'escola pública (1925) daten d'aquesta època.
Administrativament, son Ferriol limita amb els barris de la Casa Blanca, l'Aeroport, Son Banya, el Coll d'en Rabassa, Son Malferit, Estadi Balear i amb el terme de Marratxí. El barri també inclou s'Hostalot i sa Creu Vermella, nuclis propers a Son Ferriol.
L'any 2018 tenia 9.913 habitants.
Evolució demogràfica :
| 1990 | 2005 |
| 3625 | 7789 |

## Referències

* ↑ «Son Ferriol». GEC. [Consulta: 25 agost 2019].
* ↑ «Districtes i barris de Palma». Arxivat de l'original el 2017-02-13. [Consulta: 25 agost 2019].
* ↑ «Gestió de la Diversitat Cultural de Palma». Arxivat de l'original el 2019-08-07. [Consulta: 25 agost 2019].

## Bibliografia

SANS, Joan. 75 Anys d'Escola Pública de Son Ferriol. Edicions Miramar. Dipòsit legal PM 235/2001 I.S.B.N: 84-87818-29-3.

## Vegeu també

* Escola pública de Son Ferriol

## Enllaços externs

* Son Ferriol.org - La web de l'associació de veïnats Arxivat 2006-11-06 a Wayback Machine.
# Son Frígola

Son Frígola és una possessió del terme municipal de Llucmajor, Mallorca, situada al nord, a la carretera que uneix Llucmajor amb Porreres.
La possessió de Son Frígola correspon a les terres que el segle xiii formaven les alqueries islàmiques de Benicalvell i Jusana. El 1461, fou venuda pels Oliver al cavaller Tomàs Frígola que donà nom a la possessió. El segle xvi estava dividida en les possessions de Son Frígola Major i Son Frígola del magnífic Rafel Frígola, també anomenades respectivament Son Frígola de Baix i Son Frígola d'Amunt. El 1631 tenia cases, celler, alambins i molí de sang. Les terres, considerades de les millors del terme, estaven dedicades a la vinya i al conreu de cereals. Fins al segle xx, membres de la família Frígola foren jurats, batles i figures de relleu a Llucmajor.

## Construccions

Les cases de la possessió es disposen en forma d'"U" al voltant d'una clastra. Estan integrades per l'habitatge dels amos (amb capella interior), l'habitatge dels senyors i les diverses dependències agropecuàries annexes a l'habitatge dels senyors (sestadors, estables i portassa). Els habitatges dels amos i dels senyors es troben separades en volums diferents, però aquests estan adossats exteriorment formant un angle de 90° i s'intercomuniquen a l'interior. Al voltant de les cases principals i de forma aïllada es disposen la resta d'instal·lacions agrícola-ramaderes: unes solls en runes, un graner, una vaqueria, una pallissa, una portassa i un molí de vent actualment en desús i del que només se'n conserva la torre.

## Referències

* ↑ Gran Enciclopèdia de Mallorca. Palma: Promomallorca, 1988-2004. ISBN 8486617172.
* ↑ de Luna, J; i col «Arquitectura de Fora Vila Tom II» (pdf). Catàleg de béns immobles [Llucmajor], 2000, pàg. 12. Arxivat de l'original el 5 de gener 2014 [Consulta: 11 gener 2014].
# Suchitán

El Suchitán és un estratovolcà de Guatemala. Es troba al municipi de Santa Catarina Mita, al departament de Jutiapa, al sud-est del país. El seu cim s'eleva fins als 2.042 msnm. El volcà està compost majoritàriament d'andesita i s'estén en direcció nord-sud. Els seus vessants presenten profundes gorges. Un con paràsit anomenat Cerro Mataltepe es troba al vessant nord. En aquest mateix vessant nord hi ha dos cons paràsits més petits. Dues colades de lava basàltica de l'Holocè es troben als vessants nord i nord-oest. Es creu que la darrera erupció va tenir lloc el 1469.

## Referències

* ↑ «Global Volcanism Program | Suchitán» (en anglès). [Consulta: 3 gener 2021].