OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gerri

* Per a altres significats, vegeu «Gerri de la Sal».
Gerri o Kerri és una ciutat del Sudan a la part sud del congost de Sabaluka a uns 70 km al nord de la unió dels rius Nil Blau i Nil Blanc.
Fou important com a seu dels xeics abdallabi que cobraven tribut als nòmades i que com a vassalls dels sultans funj del soldanat de Sennar eren considerats sobirans de totes les tribus àrabs. Els dos primers xeics eren prestigiosos homes sants que van propagar l'islam en una zona marginal vers el segle xv. El xeic abdallabi Hamad Abu Danana fou derrotat pel sultà funj Adlan I ibn Unsa I el 1607/1608 a la batalla de Kardodj; la seva tomba a Kerri va esdevenir lloc de peregrinació. Altres xeics destacats foren Dhiyab ibn Badi que va construir una medina a Kerri (1736) i el seu oncle i successor Abd Allah III ibn Adjib III (mort 1747) que va traslladar la capital a Halfayat al-muluk, més al sud, a la vora del curs principal del Nil. Va restar capital del xeicat fins al 1821 quan va quedar ocupada per les forces turcoegipcies.

## Bibliografia

A. E. D. Penn, The trditional stories of the Abdullab tribe, Sudan Notes and Records, 1934.
# Gonzalo Sorondo

Gonzalo Sorondo Amaro (Montevideo, 9 d'octubre de 1979) és un futbolista internacional uruguaià nacionalitzat brasiler el 2009. Es va retirar l'any 2013.

## Biografia

Sorondo va començar a jugar professionalment al Defensor Sporting Club de Montevideo, per després anar a l'Inter de Milà. El 2003 va ser cedit a l'Standard de Liège. El club anglès Crystal Palace el va contractar l'agost de 2004 per jugar a la primera divisió. El juliol de 2005 va ser cedit al Charlton Athletic, renovant per aquest altre club anglès un cop va obtenir un permís de treball i residència al Regne Unit.
Va ser un jugador regular de la selecció de futbol de l'Uruguai, debutant el 15 d'agost del 2000 en un partit contra Colòmbia. També va formar part de la selecció uruguaiana que va participar en la Copa del Món de futbol de 2002.
El 2007, després d'haver deixat la lliga anglesa, Sorondo va tornar a l'Uruguai per jugar de nou al Defensor Sporting Club. Poc després va fitxar per l'SC Internacional del Brasil. Va obtenir la ciutadania brasilera el 3 de setembre de 2009.

## Referències

* 1 2 «Uruguaio Sorondo é naturalizado cidadão brasileiro» (en portuguès). Globo Esporte, 03-09-2009. [Consulta: 20 setembre 2011].
* ↑ «Gonzalo Sorondo - Player profile» (en anglès). Transfer Markt. [Consulta: 15 gener 2020].
* ↑ «Charlton release Uruguayan pair». BBC Sport, 20-02-2007 [Consulta: 20 setembre 2011].

## Enllaços externs

* Estadístiques de Gonzalo Sorondo a Soccerbase (anglès)
* Fitxa de Sorondo a L'Equipe (francès)
# Gobio maeandricus

Gobio maeandricus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a Turquia.

## Referències

* ↑ Cuvier G. 1816. Le Règne Animal distribué d'après son organisation pour servir de base à l'histoire naturelle des animaux et d'introduction à l'anatomie comparée. Les reptiles, les poissons, les mollusques et les annélides. Edition 1. Règne Animal (ed. 1) v. 2. i-xviii + 1-532.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Mendel, J., Lusk, S., Vasil'eva, E.D., Vasil'ev, V.P., Lusková, V., Ekmekci, F.G., Erk'akan, F., Ruchin, A., Košco, J., Vetešník, L., Halacka, K., Šanda, R., Pashkov, A.N. & Reshetnikov, S.I. 2008. Molecular phylogeny of the genus Gobio Cuvier, 1816 (Teleostei: Cyprinidae) and its contribution to taxonomy. Molecular Phylogenetics and Evolution, 47: 1061–1075.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Naseka, A.M., F. Erk'akan i F. Küçük, 2006. A description of two new species of the genus Gobio from Central Anatolia (Turkey) (Teleostei: Cyprinidae). Zoosystematica Rossica 15:185-194.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Giuseppe Delfino

Giuseppe Delfino (Torí, Itàlia 1921 - Palazzo Canavese 1999) fou un tirador d'esgrima italià, guanyador de sis medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 22 de novembre de 1921 a la ciutat de Torí, població situada al Piemont, que en aquells moments formava part del Regne d'Itàlia i que avui dia forma part de la República Italiana. Va morir el 10 d'agost de 1999 a la petita població de Palazzo Canavese a conseqüència d'un atac de cor.

## Carrera esportiva

Va participar, alos 30 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1952 realitzats a Hèlsinki (Finlàndia), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en la prova per equips d'espasa. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1956 realitzats a Melbourne (Austràlia) va aconseguir revalidar el seu títol olímpic per equips, aconseguint així mateix una medalla de plata en la prova individual. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1960 realitzats a Roma (Itàlia) aconseguí el tercer or per equips i el seu primer títol en la prova individual. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1964 realitzast a Tòquio (Japó), la seva última participació olímpica, aconseguí guanyar la medalla de plata en la prova per equips sent eliminat a quart de final en la prova individual.
Al llarg de la seva carrera aconseguí guanyar set medalles en el Campionat del Món d'esgrima, sis d'elles d'or.
# Giuseppe Di Grande

Giuseppe Di Grande (Siracusa, 7 de setembre de 1973) és un ciclista italià, que fou professional entre 1996 i 2007.
En el seu palmarès destaca una victòria d'etapa al Giro d'Itàlia de 1997 i una altra al Tour de Romandia.
En una operació policial el 2001, quan disputava el Giro d'Itàlia, va ser un dels ciclistes arrestats per possessió de productes dopants. Va ser suspès per sis mesos i sancionat amb una multa de 12.000 euros.

## Palmarès

* 1995
** 1r al Girobio
* 1997
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Itàlia
** Vencedor d'una etapa del Tour de Romandia
** Vencedor de 2 etapes de la Setmana ciclista bergamasca

### Resultats al Tour de França

* 1998. 9è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2000. Abandona (11a etapa)
* 2002. Abandona (15a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1996. 26è de la classificació general
* 1997. 7è de la classificació general i vencedor d'una etapa
* 1999. 17è de la classificació general
* 2001. No surt (20a etapa)
* 2004. 20è de la classificació general

## Referències

* ↑ Frigo, Elli i Di Grande hauran de pagar una multa de 12.000 euros per dopatge

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Greix subcutani

El greix subcutani o teixit adipós subcutani és el principal component de la hipodermis. Està compost per adipòcits, que s'agrupen en lòbuls separats per teixit connectiu. El nombre d'adipòcits varia entre les diferents zones del cos, mentre que la seva mida varia segons l'estat nutricional de l'organisme. Actua com a farciment i com a reserva energètica, a més de proporcionar una termoregulació mitjançant l'aïllament que dona el greix. El greix subcutani es troba just sota la pell, a diferència del greix visceral, que es troba a la cavitat peritoneal, i pot mesurar-se amb un calibrador específic per donar una estimació aproximada del teixit adipós.

## Referències

* ↑ TA A16.0.03.001
* 1 2 «The hypodermis». An Organ Revealed. L'Oréal. Arxivat de l'original el 10 de desembre 2005. [Consulta: 4 juny 2013].
* ↑ «Subcutaneous Tissue». Medical Subject Headings (MeSH). National Library of Medicine. [Consulta: 5 juny 2013].
* ↑ Kenneth, Saladin. Human Anatomy. Rex Bookstore, Inc., 2007, p. 135, 478, 602. ISBN 978-0071259712.
* ↑ «Abdominal fat and what to do about it». Harvard Health Publications. Harvard Medical School, 2006. Arxivat de l'original el 28 de setembre 2011. [Consulta: 5 juny 2013].
* ↑ Orphanidou, C; McCargar, L; Birmingham, C; Mathieson, J; Goldner, E «Accuracy of subcutaneous fat measurement: comparison of skinfold calipers, ultrasound, and computed tomography». Journal of the American Dietetic Association, 94, 8, 01-08-1994, pàg. 855–858. DOI: 10.1016/0002-8223(94)92363-9. ISSN: 0002-8223. PMID: 8046177.
# Gonçal Garcia

Gonçal Garcia (Aragó, segle xiii - ?, segle XIV) fou conseller dels reis de la Corona d'Aragó, i senyor nobiliari de diversos llocs del sud del Regne de València.
D'origen aragonés, va servir als reis Pere III, Alfons III, Jaume II i Alfons IV. Va jugar una major rellevància a la cort jaumina arran de la campanya de conquesta del Regne de Múrcia, i serà l'encarregat per delimitar la frontera meridional valenciana amb Castella. Garcia seria el representant reial en la negociació i signatura de la Sentència de Torrelles (1304), rubricada l'any següent a Elx per les dues Corones. Va prendre part de l'host de la campanya contra Granada. També va ser el Porter de la Casa de la Reina Blanca de Nàpols, i a la mort d'aquesta, Cambrer i Reboster de la Casa de la infanta castellana Elionor, promesa del primogènit de Jaume II.
Com a senyor feudal, va adquirir la vila i el castell de Moixent i la Daia, i va poblar la Font de la Figuera. En 1304 rep de Jaume II els llocs de Monòver i Xinosa (també incloïa el Pinós, l'Alguenya i la Romana). En 1321 compra la vila de Jumella. Al 1328 rep nous privilegis en aquestes possessions per part d'Alfons IV, com a recompensa per part adoptat els Furs de València, tot renunciant als d'Aragó.
De la familia dels Maça, no va emprar aquest llinatge. Es va casar en dues ocasions. Primer amb Thoda Pérez de Albero, i després amb Elfa Ortiz de Lizana, filla de Ferran Maza de Lizana i germana de Pere, senyor de Moixent. Va ser succeït pel seu fill Pere Garcia Maça III.

## Referències

* ↑ La teua Ràdio: "El comienzo de un pueblo"
* ↑ Anotació de Gonçal Garcia a l'Arxiu Pares del Ministeri de Cultura
# Gran Finlàndia

La Gran Finlàndia (en finès:Suur-Suomi) és un concepte polític irredemptista sorgints en el nacionalisme panfinlandès que va tenir la seva màxima difusió després de l'assoliment de la Independència de Finlàndia el 1917. El concepte proposa la creació d'un estat que inclogui tant els territoris que avui conformen Finlàndia com els habitats per pobles ètnicament relacionats amb el poble finès: finesos, Karelia, Saamis, Estonians, Ingrios i Kvens. La idea de la Gran Finlàndia va créixer espectacularment en popularitat i influència al voltant de 1917, coincidint amb la independència finlandesa, i va anar declinant després de la II Guerra Mundial i la Guerra de Continuació.
La versió més estesa del concepte de la "Gran Finlàndia" seria la que estigués delimitada pels així anomenats "límits naturals" que incloguessin els territoris habitats per finesos i Karelia, arribant des del Mar Blanc a Llac Onega, i al llarg del Riu Svir i el Riu Neva (o, més modestament, el Riu Sestra), fins al Golf de Finlàndia. Alguns seguidors d'aquesta idea incloïen també Ingria, Estònia, la regió de Finnmark i el Vall del Torne. Des del pensament més purista la Gran Finlàndia inclouria també l'àrea compresa entre els territoris complets del Golf de Botnia fins als Urals, i fins i tot més enllà fins determinades àrees de la Sibèria occidental, on encara sobreviuen alguns parlants de llengües uralianes.
# Gran Premi d'Espanya de Motocròs 250cc 1972

L'edició de 1972 del Gran Premi d'Espanya de Motocròs 250cc fou l'11a d'aquesta prova. Organitzat per la Penya Motorista 10 x Hora, el Gran Premi era la primera prova del Campionat del Món d'aquell any i tingué lloc el cap de setmana del 8 i 9 d'abril al Circuit del Vallès, en terrenys de l'antiga Mancomunitat Sabadell-Terrassa (actualment dins el terme municipal de Terrassa). Hi participaren 39 pilots de 14 països diferents (tres dels quals catalans).
El mal temps i la pluja varen convertir el circuit en un espès fangar on gairebé no s'hi podia circular, fet que causà nombrosos abandonaments de pilots, fins al punt que només se n'acabaren classificant set.

## Curses
### Primera mànega

| Posició | Pilot | Motocicleta |
| 1 | Joël Robert | Suzuki |
| 2 | Sylvain Geboers | Suzuki |
| 3 | Guennady Moiseev | ČZ |
| 4 | Gaston Rahier | Husqvarna |
| 5 | Alexej Kibirin | CZ |
| 6 | Kalevi Vehkonen | Montesa |
| 7 | Vladimir Kavinov | CZ |
| 8 | Jorge Capapey | Bultaco |
| 9 | Olle Pettersson | Kawasaki |
| 10 | Jimmy AIrd | Husqvarna |

### Segona mànega

| Posició | Pilot | Motocicleta |
| 1 | Sylvain Geboers | Suzuki |
| 2 | Uno Palm | Husqvarna |
| 3 | Alexej Kibirin | ČZ |
| 4 | Gaston Rahier | Husqvarna |
| 5 | Walter Karlberer | Husqvarna |
| 6 | Marcel Wiertz | Bultaco |
| 7 | Erling Klinke | CZ |
| 8 | Ole Ottosen | Husqvarna |

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Sylvain Geboers | Suzuki | 3 |
| 2 | Alexej Kibirin | ČZ | 8 |
| 3 | Gaston Rahier | Husqvarna | 8 |
| 4 | Uno Palm | Husqvarna | 14 |
| 5 | Marcel Wiertz | Bultaco | - |
| 6 | Erling Klinke | CZ | - |
| 7 | Ole Ottosen | Husqvarna | - |

## Referències

* ↑ «Lista de corredores del XI Gran Premio de España de Motocross» (PDF) (en castellà). Hemeroteca. El Mundo Deportivo, 09-04-1972. [Consulta: 8 agost 2014].
* ↑ «XI Gran Premio de España de Motocross» (PDF) (en castellà). Hemeroteca. El Mundo Deportivo, 10-04-1972. [Consulta: 8 agost 2014].

### Bibliografia

* «Clasificaciones» (PDF) (en castellà). Hemeroteca. El Mundo Deportivo, 10-04-1972. [Consulta: 8 agost 2014].
* «Grand Prix d'Espagne 250cc - Sabadell - 9-avr-72» (PDF) (en francès). memotocross.fr p. 3, 02-02-2023. [Consulta: 7 març 2024].
* «Palmarés». A: Programa XVI Gran Premi d'Espanya (en castellà). Barcelona: Penya Motorista 10 x Hora, 3 abril 1977, p. 37.
* «Palmarés». A: Programa XX Gran Premi d'Espanya (en castellà). Barcelona: Penya Motorista 10 x Hora, 5 abril 1981, p. 32.
# Guémené-sur-Scorff

Guémené-sur-Scorff (en bretó Ar Gemene) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ar Mor-Bihan. L'any 2006 tenia 1.235 habitants.

## Demografia

Evolució de la població Cassini i INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1 261 | 1 312 | 1 192 | 1 349 | 1 483 | 1 560 | 1 609 | 1 644 | 1 572 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 1 504 | 1 567 | 1 672 | 1 528 | 1 571 | 1 470 | 1 638 | 1 865 | 1 868 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 1 975 | 2 027 | 2 085 | 1 921 | 1 923 | 1 824 | 2 022 | 2 575 | 2 012 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 1 743 | 1 831 | 1 693 | 1 555 | 1 332 | 1 205 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1945-1966 | Charles Montmayeur |
| 1966-1983 | Louis Hubert |
| 1983-2001 | Jean Moec |
| 2001- | Christian Perron |

## Personatges il·lustres

* Hippolyte Magloire Bisson.
* Alfred Brard, senador i president del consell general sota la Tercera República Francesa.
* Jean Gainche, ciclista.
* Pierre Le Bigault, ciclista
* Joseph Loth, lingüista especialista en llengües cèltiques

## Referències

* ↑ http://cassini.ehess.fr/ Població abans del cens de 1962
* ↑ Guémené-sur-Scorff al web de l'Insee
# Goya (Madrid)

Goya és un dels 6 barris del Districte de Salamanca, a Madrid. A aquest barri s'hi troba el Palau d'Esports de la Comunitat de Madrid i la Casa de la Moneda

## Límits

El barri és limitat pel carrer Ramón de la Cruz al nod, el carrer Príncipe de Vergara a l'est, el carrer Doctor Esquerdo a l'oest i el carrer O'Donnell al sud. Limita a l'oest amb el barri de Recoletos, al nord amb els barris de Lista i Guindalera, a l'est amb el de Fuente del Berro tots del disctricte de Salamanca; i al sud amb el barri d'Ibiza (Retiro).

## Referències

* ↑ «10 mejores cosas que ver en Goya, Madrid - Tripadvisor - Qué hacer en Goya, Madrid» (en castellà). [Consulta: 28 març 2022].
* ↑ «Districtes de Madrid».

## Enllaços externs

* Ortofoto del districte amb els límits de cada barri
* Districtes de Madrid
# Graus (Tavascan)

Graus o Bordes de Graus és un poblat de bordes del terme municipal de Lladorre, a la comarca del Pallars Sobirà.
Està situat a la dreta del Riu de Tavascan, al nord del poble de Tavascan i al sud-est de l'Estació d'esquí Tavascan, als peus de la presa del Pantà de Graus. S'hi accedeix a través de la carretera que mena a Quanca i Noarre.
Tot i que es tractava d'un grup de bordes, amb aparença de poble, no arribava a ser-ho, ja que, d'una banda, no tenia població permanent, sinó tan sols en les èpoques que els treballs en els prats i la muntanya feien que s'hi visqués, i de l'altra, no tenia cap dels serveis propis d'un poble (església, cementiri, botiga, etc.).
A Graus hi ha un dels serveis turístics de la Vall de Cardós: el Càmping Bordes de Graus. Sense estar integrades en el grup de bordes, però molt properes, hi ha la Borda d'Arenys i la Borda dels Torms. Més a migdia, camí de Tavascan, hi ha les Bordes de Cortesils, la Borda del Grau, les Bordes de Sallente les Bordes de Llenes i les Bordes d'Esposí.

## Bibliografia

* Coromines, Joan. «Tavascan». A: Onomasticon cataloniae. VI Sal - Ve. Barcelona: Curial Edicions Catalanes i Caixa d'Estalvis i Pensions de Barcelona La Caixa, 1997. ISBN 84-7256-854-7.
* Lloret, Teresa; Castilló, Arcadi. «Lladorre». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.

## Enllaços externs

* Graus en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
Viccionari
# Gymnosporangium sabinae

Gymnosporangium sabinae (també dit Gymnosporangium fuscum i d'altres noms) (rovell de la perera) és un fong fitopatogen en les espècies del gènere Juniperus (com hoste primer) i de les pereres (gènere Pyrus) com hoste segon.
Com altres malalties fúngiques del rovell, G. sabinae requireix dos hostes diferents per completar el seu cicle d'any en any. Els ginebres són l'hoste a l'hivern i la perera és l'hoste més comú a l'estiu. El fong produeix espores a partir d'unes proturberàncies del fong en el revers de les fulles de la perera, aquestes infesten els ginebres. A la primavera els ginebes formen telia que són masses delfong gelatinoses. L'estadi corresponent en les pereres s'anomena aecis. Les espores hivernants (que reben el nom de teliòspores i aeciospores) són capaces d'infestar. La malaltia causa una taca de color groc-taronja que en les fulles de les pereres es torna de color vermell brillant. La malaltia pot defoliar completament la perera.

## Control

Esporgar els brots infestats dels ginebre pot reduir l'extensió de G. sabinae. El mètode més directe de control és eliminar els ginebres propers a la perera. Els fungicides, típicament els sístèmics, a les pereres s'apliquen a la primavera i estiu.

## Referències

* ↑ «Gymnosporangium sabinae (Dicks.) G. Winter». Species Fungorum. CAB International. [Consulta: 22 gener 2011].
# Gymnothorax angusticauda

Gymnothorax angusticauda és una espècie de peix de la família dels murènids i de l'ordre dels anguil·liformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 50,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Mar Roig i Indonèsia.

## Referències

* 1 2 «Gymnothorax angusticauda» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Randall, J.E. i D. Golani, 1995. Review of the moray eels (Anguilliformes: Muraenidae) of the Red Sea. Bull. Mar. Sci. 56(3):849-880.
# Gymnothorax annasona

Gymnothorax annasona és una espècie de peix de la família dels murènids i de l'ordre dels anguil·liformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 55,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud-oest del Pacífic.

## Referències

* 1 2 «Gymnothorax annasona» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Smith, D.G., 1994. Catalog of type specimens of recent fishes in the National Museum of Natural History, Smithsonian Institution, 6: Anguilliformes, Saccopharyngiformes, and Notacanthiformes (Teleostei: Elopomorpha). Smithson. Contrib.
# María Dolores Pulido Fernández

María Dolores Pulido (Maó, 1 d'octubre de 1974) és una atleta menorquina corredora de cursa de fons. Va competir a la marató de les dones als Jocs Olímpics d'Estiu de 2004. També va guanyar la mitja marató de Logronyo el 2013.
Marques personals :
| Durada | Temps | Ubicació | Data | Interior o exterior |
| 1500 metres | 4:27.27 | Sevilla | 24 juliol 1999 | Exterior |
| 3000 metres | 9:33.89 | Sevilla | 4 juny 2005 | Exterior |
| 5000 metres | 16:19.08 | Sevilla | 5 juny 2004 | Exterior |
| 10,000 metres | 33:08.75 | Barakaldo | 2 abril 2005 | Exterior |
| 10 quilòmetres | 35:24 | Castelló de la Plana | 31 març 2012 | Exterior |
| Mitja marató | 1:10:27 | Azpeitia | 28 març 2004 | Exterior |
| Marató | 2:36:44 | Pàdua | 25 abril 2004 | Exterior |
| 800 metres | 2:15.19 | Sevilla | 20 febrer 1999 | Interior |
| 1500 metres | 4:31.33 | Sevilla | 8 febrer 2000 | Interior |
| 3000 metres | 9:14.99 | València | 24 febrer 2001 | Interior |

## Referències

* ↑ «María Dolores Pulido Fernández» (en castellà). [Consulta: 18 febrer 2022].
* 1 2 «IAAF: María Dolores PULIDO | Profile». iaaf.org. [Consulta: 2 octubre 2018].
# Autotrasplantament

El trasplantament autòleg o autotrasplantament (del grec αὐτος - autós, un mateix) és un trasplantament en el qual el receptor i el donant són el mateix individu. En aquest trasplantament no hi ha rebuig.
S'usa el terme d'autoempelt en cas de trasplantaments de teixits o porcions d'òrgans, com poden ser pell, os, vasos sanguinis o medul·la òssia.

## Donació de sang autòloga

En la terminologia dels bancs de sang, una donació de sang autòloga es refereix a una donació de sang realitzada per l'ús del mateix donant, en general per a una cirurgia programada. (En general, la noció de "donació" no es refereix a donar a un mateix, encara que en aquest context s'ha convertit en un terme acceptable idiomàticament.)

## Bibliografia

* Rafael Montero Benzo, Rosario Vicente Guillén. Tratado de trasplantes de órganos. Arán ediciones, 2006. ISBN 84-95913-77-1.
# Tishomingo (Oklahoma)

Tishomingo és una ciutat dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 3.162 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Tishomingo tenia 3.162 habitants, 1.218 habitatges, i 768 famílies. La densitat de població era de 259,2 habitants per km².
Dels 1.218 habitatges en un 30,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,8% hi vivien parelles casades, en un 15% dones solteres, i en un 36,9% no eren unitats familiars. En el 32,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,39 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,02.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,8% tenia menys de 18 anys, un 14,2% entre 18 i 24, un 22,9% entre 25 i 44, un 19,8% de 45 a 60 i un 18,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.938 $ i la renda mediana per família de 28.462 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.655 $ mentre que les dones 16.957 $. La renda per capita de la població era de 14.429 $. Entorn del 21,8% de les famílies i el 27,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Tishomingo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Tishomingo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].