OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ana Paula Ribeiro Tavares

Ana Paula Ribeiro Tavares (Lubango, Huíla, Angola, 30 d'octubre de 1952) és una historiadora i poetessa angolesa. Començà a estudiar història a la Facultat de Lletres de Lubango (avui ISCED, Instituto Superior de Ciências da Educação do Lubango), que va acabar a Lisboa. Entre 1983 i 1985 va dirigir a Luanda el Gabinete de Investigação do Centro Nacional de Documentação e Investigação Histórica i participà en el jurat del Premi Nacional de Literatura d'Angola el 1988 i 1989.
En 1996 va concloure el màster en Literatures Africanes. Actualment viu a Portugal, on s'ha doctorat en literatura i ensenya a la Universitat Catòlica de Lisboa. Sempre ha treballat en l'àrea de la cultura, museologia, arqueologia i etnologia, patrimoni, animació cultural i ensenyament.
Tant en la prosa com en la poesia d'Ana Paula Tavares estan presents en diverses antologies publicades a Portugal, Brasil, França, Alemanya, Espanya i Suècia.

## Influències

L'obra d'Ana Paula Tavares manté influència d'autors brasilers com Manuel Bandeira, Jorge Amado, Carlos Drummond de Andrade i João Cabral de Mello Neto, les obres dels quals arribaven a Angola per mitjà de viatjants. Segons ella, no sols la literatura, sinó també la música brasilera influí en els seus escrit.

## Obres

* Ritos de passagem (poesia). Luanda: UEA, 1985 [2ª ed. Lisboa: Caminho, 2007].
* Sangue da buganvília: crônicas (prosa). Centro Cultural Português Praia-Mindelo, 1998.
* O Lago da Lua (poesia). Lisboa: Caminho, 1999.
* Dizes-me coisas amargas como os frutos (poesia). Lisboa: Caminho, 2001.
* Ex- votos, 2003
* A Cabeça de Salomé (prosa). Lisboa: Caminho, 2004.
* Os olhos do homem que chorava no rio (conte), amb Manuel Jorge Marmelo. Lisboa: Caminho, 2005.
* Manual Para Amantes Desesperados (poesia). Lisboa: Caminho, 2007.

## Referències

* ↑ «Biografia». betogomes.sites.uol.com. [Consulta: 6 novembre 2010].
* ↑ Ana Paula Tavares al web de la União dos Escritores Angolanos
* ↑ Ana Paula Tavares a portaldaliteratura.com

## Enllaços externs

* Poemes d'Ana Paula Tavares Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine.
* Entrevista amb Ana Paula Tavares, escriptora angolesa. Per Susanna Ventura.
* Entre a voz do símbolo e o eco do imaginário - a voz poética de Ana Paulo Tavares Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine.. Por Mara Regina Avila de Avila. Boitatá – Revista do GT de Literatura Oral e Popular da ANPOLL. Londrina, n° 15, p. 118-127, jan-jul 2013. ISSN 1980-4504
# Campionat Europeu de Salts de 2013 – 1 metre trampolí femení

Campionat Europeu de Salts de 2013 :
| 1 m trampolí | Homes | | Dones |
| 3 m trampolí | Homes | | Dones |
| 10 m plataforma | Homes | | Dones |
| 3 m trampolí sincronitzat | Homes | | Dones |
| 10 m plataforma sincronitzat | Homes | | Dones |
| Equips | | Equips | |
La prova del 1 metre trampolí femení dels Campionat Europeu de Salts de 2013 es va disputar el dia 21 de juny amb una ronda preliminar i una ronda final.

## Resultats

La ronda preliminar es va disputar a les 09:00 i la final a les 14:30.
En verd els finalistes
| Posició | Saltadora | País | Preliminar | Preliminar | Final | Final |
| Posició | Saltadora | País | Punts | Posició | Punts | Posició |
| 01 | Tania Cagnotto | Itàlia | 276.10 | 1 | 301.20 | 1 |
| 02 | Nadezhda Bazhina | Rússia | 261.30 | 2 | 274.35 | 2 |
| 03 | Maria Polyakova | Rússia | 244.40 | 5 | 273.90 | 3 |
| 4 | Olena Fedorova | Ucraïna | 244.20 | 6 | 267.00 | 4 |
| 5 | Anastasiia Nedobiga | Ucraïna | 237.70 | 7 | 261.80 | 5 |
| 6 | Maria Marconi | Itàlia | 253.30 | 4 | 261.15 | 6 |
| 7 | Tina Punzel | Alemanya | 226.35 | 11 | 258.95 | 7 |
| 8 | Rebecca Gallantree | Regne Unit | 235.45 | 9 | 248.40 | 8 |
| 9 | Inge Jansen | Països Baixos | 236.05 | 8 | 231.75 | 9 |
| 10 | Sophie Somloi | Àustria | 230.10 | 10 | 228.20 | 10 |
| 11 | Alicia Blagg | Regne Unit | 259.60 | 3 | 227.30 | 11 |
| 12 | Maxine Eouzan | França | 221.95 | 12 | 214.05 | 12 |
| 16.5 | H09.5 | | | | 00:55.635 | O |
| 13 | Celine van Duijn | Països Baixos | 220.20 | 13 | | |
| 14 | Fanny Bouvet | França | 217.45 | 14 | | |
| 15 | Tiia Kivela | Finlàndia | 215.25 | 15 | | |
| 16 | Taina Karvonen | Finlàndia | 211.05 | 16 | | |
| 17 | Daniella Nero | Suècia | 207.50 | 17 | | |
| 18 | Friederike Freyer | Regne Unit | 205.55 | 18 | | |
| 19 | Alena Khamulkina | Belarús | 204.85 | 19 | | |
| 20 | Patrycja Pyrzak | Polònia | 173.55 | 20 | | |
| 21 | Anna Bogyay | Hongria | 168.00 | 21 | | |

## Referències

* ↑ «Start list». Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 12 juny 2015].
* ↑ Preliminary round Results
* ↑ «Final Results». Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 12 juny 2015].
# Cromosoma en escombreta

Els cromosomes en escombreta o cromosomes plomosos són un tipus de cromosoma gegant presents en els oòcits de la majoria dels animals, exceptuant els mamífers. Es formen durant l'estadi de la meiosi I denominat diplotè. Després d'aquest període relativament llarg de la meiosi I, els cromosomes en escombreta tornen a compactar-se durant el període de metafase I. Es tracta d'estructures transitòries bivalents. És a dir, contenen dos cromosomes aparellats, cadascun dels quals està format per dues cromàtides germanes. Als cromosomes plomosos, cadascun dels dos cromosomes conté dos llargs brins que formen un gran nombre de bagues o "bucles" arreu de l'eix del cromosoma, cosa que recorda un raspall o escombreta. Aquestes bagues permeten que l'ADN sigui més accessible per al procés de transcripció durant la maduració de l'oòcit. De fet, la presència de cromosomes en escombreta a una cèl·lula és indicador d'una alta taxa de transcripció per generar ARN missatger. El nom de "cromosomes en escombreta" ("lampbrush chromosome") va ser creat per J. Rückert el 1892, qui va assimilar la forma d'aquests cromosomes a un raspall del segle xix que recorda els actuals raspalls escura-flascons o "netejatubs". Malgrat això, la primera descripció d'aquestes estructures la va realitzar Walther Flemming el 1882 en oòcits d'axolot (Ambystoma mexicanum),

## Referències

* ↑ Oscar Hertwig, 1906: Lehrbuch der Entwicklungsgeschichte des Menschen und der Wirbeltiere. Achte Auflage.
* ↑ Izawa, M.; Allfrey, V.G.; Mirsky, A.E. «The Relationship between RNA Synthesis and Loop Structure in Lampbrush Chromosomes». Proceedings of the National Academy of Sciences, 49, 4, 1963, p. 544–551.
* ↑ Callan, H.G. «The Nature of Lampbrush Chromosomes». Int Rev Cytol, 15, 1963, p. 1–34. DOI: 10.1016/S0074-7696(08)61114-6.
* 1 2 Macgregor, H. Lampbrush chromosomes . School of Biosciences, University of Exeter.
* ↑ Callan, H.G. «Lampbrush chromosomes». Mol Biol Biochem Biophys, 36, 1986, p. 1–252.
* ↑ Gall, J.G.; Murphy, C.; Callan, H.G.; Wu, Z.A. «Lampbrush chromosomes». Methods Cell Biol, 36, 1991, p. 149–66. DOI: 10.1016/S0091-679X(08)60276-9.
* ↑ Rückert, J. 1892. Zur Entwicklungsgeschichte des Ovarialeies bei Selachiern. Anat Anz 7: 107-158.
* ↑ Flemming W. 1882. Zellsubstanz, Kern- und Zelltheilung. Vogel, Leipzig.
# Anacroneuria rugosa

Anacroneuria rugosa és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Descripció

* Els adults presenten el pronot de color marró fosc i rugós amb una franja marró més clara.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: l'Equador.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stark, 2001. Scopolia 46:32.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):170.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 21 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Navares de las Cuevas

Navares de las Cuevas és un municipi de la província de Segòvia, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Referències

* ↑ «Provincia de Segovia (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].
# Fernán Félix de Amador

Fernán Félix de Amador (Luján, Província de Buenos Aires, Argentina, 26 de juliol de 1889 - Olivos, ídem, 26 de desembre de 1954) va ser un escriptor, poeta i periodista el nom veritable del qual era Domingo Fernández Beschtedt que va tenir una extensa trajectòria al seu país tant en el camp docent com en l'acadèmic.
Va cursar estudis superiors a l'Alta Escola d'Arquitectura Paisatgista de Steglits (Alemanya) i a l'Escola d'Alts Tractats Socials de Paris. Va escriure una quinzena de llibres.

## Activitat docent

Va ser professor de l'Escola Nacional d'Arts de Buenos Aires des de 1924, professor de la Universitat Nacional de la Plata en les Càtedres d'Història de l'Art i Cultura Artística per a tota la Universitat, incloent els cursos de l'Escola Lliure de Cultura Integral (1933) i va dirigir entre 1930 i 1934 l'Escola Superior de Belles arts de la Universitat Nacional de la Plata.

## Activitat professional i acadèmica

Va ser director tècnic d'exposicions i cap de publicitat de la Excomissió Nacional de Belles arts durant 14 anys.
Membre de Jurats de pintura, escultura i literatura, es va exercir com a redactor i crític d'art del diari La Prensa  de Buenos Aires. Va ser designat acadèmic de nombre de l'Acadèmia Nacional de Belles arts el 1936. A més, va ser membre honorari de diverses universitats i centres acadèmics nacionals i internacionals (Bolívia, Brasil, Espanya).

## Obres

Entre altres obres, va escriure les següents:
* El Libro de Horas, Paris 1910
* Las Lámparas de Arcilla, Paris 1912
* Vita Abscondita, Buenos Aires 1917
* El Ópalo escondido, 1921
* La copa de David, 1923
* El Cántaro y el Alfarero, 1926
* La España de Felipe II, Toledo y el Greco; Goya y la España de Carlos IV, La Plata 1928.
* La Imagen de la mujer y el concepto de su belleza, La Plata 1930.
* Vita abscondita, Buenos Aires 1916
* Allú Mapu: el país de la lejanía: visiones, paisajes y leyendas de la cordillera austral, Buenos Aires 1941.

## Premis

El 1921 va guanyar el Segon Premi Municipal de Poesia i el 1923 va ser guardonat amb el Primer Premi.

## Homenatges

La biblioteca de la Facultat de Belles arts de la Universitat Nacional de la Plata, una escola i el museu municipal de Belles arts de la ciutat de Luján, un carrer de la localitat d'Olivos, el sitial 13 de l'Acadèmia Nacional de Belles arts i una butaca acadèmica de l'Acadèmia Nacional de Periodisme porten el seu nom en homenatge a la seva trajectòria.

## Referències

Traducció de l'article en castellà
# Ameniscomys selenoides

Ameniscomys selenoides és una espècie de mamífer rosegador extint de la família dels aplodòntids, que actualment només conté una espècie vivent, el castor de muntanya. Visqué a Europa durant el Miocè mitjà. Es tracta de l'única espècie d'aplodòntid trobada en aquest continent.

## Referències

* 1 2 Korth, W. W. The Tertiary Record of Rodents in North America (en anglès). Edició il·lustrada. Springer Science & Business Media, 1994, p. 91. ISBN 9780306446962.

## Bibliografia

* Handbuch der Zoologie, J. G. Helmcke, D.Starck i H. Wermuth, Editat per Walter de Gruyter & Co. Berlin, 1969. ISBN 3-11-000631-6, ISBN 978-3-11-000631-5
* Mikko's Phylogeny Archive
# Calendari holocè

El calendari holocè és una modificació modesta al calendari gregorià, que va ser proposat pel científic nord-americà Cesare Emiliani, afegint un dígit "1" davant de l'any en calendari gregorià, Aquest nou sistema intenta eliminar el compte invertit d'anys que hi ha al calendari gregorià abans de la nostra era, i deslligar el calendari del naixement de Jesús de Natzaret.

## Vegeu també

* Cesare Emiliani
* Calendari
* Holocè
* Any zero

## Referències

* ↑ Cesare Emiliani, "Calendar Reform", Nature 366 (1993) 716.
* ↑ The Holocene Calendar at Meerkat Meade.
* ↑ Human Era Calendar by Harry Weseman.
# Bulletin de la Société Botanique de France

Bulletin de la Société Botanique de France, (abreujat Bull. Soc. Bot. France), va ser una revista il·lustrada amb descripcions botàniques que va ser editada a França per la Société Botanique de France. Es van publicar 125 números entre els anys 1854-1978.

## Referències

* ↑ a Tropicos

## Enllaços externs

* a IPNI
# Cotorra de Sierra Geral

La cotorra de Sierra Geral (Pyrrhura pfrimeri) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids els boscos de l'Estat de Goiás i l'Estat de Tocantins, al Brasil.

## Enllaços externs

* Pfrimer's Parakeet Pyrrhura pfrimeri. BirdLife species factsheet Arxivat 2009-01-03 a Wayback Machine.
* Proposal (#181) to South American Classification Committee: Treat Pyrrhura griseipectus and P. pfrimeri as distinct species from Pyrrhura leucotis Arxivat 2007-02-24 a Wayback Machine.
# Anacroneuria schmidti

Anacroneuria schmidti és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: el Perú.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Enderlein, 1909. Sitzungsber. Ges. Naturforsch. Freunde Berlin 3:169.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)
* ↑ Bill P., Stark & Ignac Sivec: Anacroneuria of Peru and Bolivia (Plecoptera: Perlidae). Scopolia, Núm. 40, pp. 1-64, Ljubljana, desembre del 1998. «PDF».

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):170.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:491.
* Jewett, 1959. Wasmann J. Biol. 17(1):105-114.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 1973. Annales Zoologici 30(16):480.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 27 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Perlidae Species Listing (anglès)
# NGC 25

NGC 25 és una galàxia lenticular a la constel·lació del Fènix.

## Referències

* 1 2 Afirmat a: SIMBAD.
* ↑ Karen Masters «Groups of Galaxies in the Two Micron All Sky Redshift Survey» (en anglès). Letters of the Astrophysical Journal, 2, 01-02-2007, pàg. 790–813. DOI: 10.1086/510201.
* ↑ Marc Postman «Brightest cluster galaxies as standard candles» (en anglès). Astrophysical Journal, 01-02-1995, pàg. 28–47. DOI: 10.1086/175245.
* ↑ R. Brent Tully «Galaxy groups: a 2MASS catalog». Astronomical Journal, 5, 2015, pàg. 171. DOI: 10.1088/0004-6256/149/5/171.
* 1 2 Thomas H. Jarrett «The Two Micron All Sky Survey (2MASS)» (en anglès). Astronomical Journal, 2, 01-02-2006, pàg. 1163–1183. DOI: 10.1086/498708.

## Enllaços externs

* NGC 25 a WikiSky: DSS2, SDSS, GALEX, IRAS, Hydrogen α, X-Ray, Astrophoto, Sky Map, Articles i imatge (anglès)
# Lloc Històric Nacional dels Aviadors de Tuskegee

El Lloc Històric Nacional dels Aviadors de Tuskegee (Tuskegee Airmen National Historic Site) és localitzat a la ciutat de Tuskegee (Alabama, Estats Units). Aquesta àrea que es gestiona el Servei de Parcs Nacionals manté la pista d'aterratge, l'hangar històric, i altres edificis del camp Moton (Moton Field). Aquí pilots afroamericans coneguts com els aviadors de Tuskegee (Tuskegee Airmen) van rebre el seu entrenament inicial de vol durant la Segona Guerra Mundial.

## Referències

* ↑ «U.S. Board on Geographic Names». U.S. Geological Survey. [Consulta: 6 gener 2015].
* ↑ The National Parks: Index 2009–2011. GPO [Consulta: 6 gener 2015].

## Vegeu també

* Llista de les unitats oficials del National Park Service

## Enllaços externs

* Web oficial (anglès) (castellà)
# Ameni

Ameni va ser un militar egipci de la dinastia XII. Va servir molt probablement sota el rei Amenemhet II. Ameni era fill d'un personatge anomenat Qebu. Les seves dones van ser Itet, Renefankh i Medhu.
Ameni en jeroglífic :
General de les tropes, és conegut sobretot per una sèrie d'esteles (Museu del Louvre C 35, Museu Egipci del Caire CG 20546, Museu Britànic 162) procedents d'Abidos i que adornaven una capella. En aquestes esteles, porta els importants títols de "Membre de l'elit", "Líder del pla d'acció", "Segell reial" i "Amic únic".
A cada estela s'hi esmenta una dona diferent. Les esteles d'Ameni no estan datades amb cap nom de rei. Tanmateix, per raons estilístiques, molt probablement daten de l'època dels reis Senusret I i Amenemhet II. Algunes frases biogràfiques presents a les esteles indiquen una datació més precisa sota aquest darrer rei.
Com a General de les tropes, era el principal responsable reial de l'organització de la força de treball utilitzada en les operacions militars, però també en els projectes de construcció.
La seva tomba va ser descoberta a Lisht, però encara no s'ha excavat del tot.

## Referències

* ↑ Simpson, 1974, p. 17, pl. 5–6.
* ↑ Freed, 1996, p. 327–334.
* ↑ Lichtheim, 1988, p. 118–119.
* ↑ Farout, 2005, p. 25–32.

## Bibliografia

* Farout, Dominique «Le monument abydénien du général en chef Amény engendre pour Qebou». Égypte, Afrique & Orient, 37, 2005.
* Freed, Rita. «Stela Workshops of Early Dynasty 12». A: Studies in honor of William Kelly Simpson (en anglès). Boston: Peter Der Manuelian, 1996. ISBN 0878463909.
* Lichtheim, Miriam. Egyptian Autobiographies Chiefly of the Middle Kingdom (en anglès). Freiburg: Vandenhoeck & Ruprecht, 1988. ISBN 3525537131.
* Simpson, William Kelly. The terrace of the Great God at Abydos: the Offering Capels of the Dynasties 12 and 13 (en anglès). Aris & Phillips Ltd, 1974. ISBN 9780878461912.
# Can Cabra (Castellar del Riu)

Can Cabra és una masia del municipi de Castellar del Riu (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Situació

La masia forma part del petit nucli dispers de Llinars, a l'Aigua d'Ora, a l'extrem ponentí del terme municipal. S'hi accedeix per la carretera asfaltada i ben senyalitzada que surt al km. 19,4 (42° 06′ 52″ N, 1° 42′ 32″ E﻿ / ﻿42.114485°N,1.708905°E﻿ / 42.114485; 1.708905) de la carretera de Berga a Sant Llorenç de Morunys, riu amunt, direcció "Llinars". Fins a can Cabra hi ha 2,5 km.

## Descripció

Masia d'estructura clàssica coberta a dues aigües amb el carener perpendicular a la façana, orientada a migdia. La façana és la part més interessant de tot l'edifici, fet de pedra irregular unida amb morter, llevat dels carreus de les cantonades, més ben escairats. La façana presenta dos arcs de mig punt amb un pilar central que els suporta que funciona com a galeria tant al primer com al segon pis. Un del primer pis ha estat parcialment tapiat. La galeria superior funciona com a pallissa i té una balconada de fusta. La porta té una llinda de fusta, substitució de l'original, probablement devia ser un arc de mig punt amb la pedra a plec de llibre. La teulada té un ràfec que aixopluga els murs i és a dues aigües amb embigat de fusta i teula àrab.
Al nord de la masia s'aixeca la capella romànica de Santa Coloma.

## Història

La masia de can Cabra és documentada des del s. XVII alhora que una altra de propera de tipus romànic. El lloc era una de les possessions del monestir urgellenc de Sant Sadurní de Tavèrnoles a la vall de Lord; l'església és documentada des del 1040.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* 1 2 «Can Cabra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
# Criteri de d'Alembert

El criteri de d'Alembert o criteri del quocient és un criteri usat per estudiar la convergència d'una sèrie infinita, on els seus termes són nombres reals o nombres complexos. El criteri va ser publicat per primera vegada per Jean le Rond d'Alembert en 1768

## Enunciat formal

Sigui $(a_{n})_{n\in \mathbb {N} }$, si existeix un nombre $L\,\in \,\mathbb {R}$ tal que
    $L=\lim _{n\rightarrow \infty }\left|{\frac {a_{n+1}}{a_{n}}}\right|$
aleshores
* si $L<1\!$ la sèrie convergeix absolutament
* si $L>1\!$ la sèrie divergeix

## Referències

* ↑ Petrovic, John Srdjan. Advanced Calculus: Theory and Practice (en anglès). CRC Press, 2013, p. 182. ISBN 1466565632.

## Bibliografia

* Arfken, G. Mathematical Methods for Physicists (en anglès). 3a ed.. Orlando, Florida, EUA: Academic Press, 1985, p. 282-283.
* Bromwich, T. J.; MacRobert, T.M.. An Introduction to the Theory of Infinite Series (en anglès). 3a ed.. Nova York: Chelsea, 1991, p. 28.
* Zwillinger, D. Standard Mathematical Tables and Formulae (en anglès). 30a ed.. Boca Raton, Florida, EUA: CRC Press, 1996, p. 32.

## Vegeu també

* Límit d'una successió
* Criteri de Raabe
* Criteri de l'arrel
* Criteri de Cauchy
* Criteri de la integral de Cauchy
# Anacroneuria rosita

Anacroneuria rosita és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Descripció

* Els adults presenten les antenes de color marró, les ales grogues amb la nervadura marró i els palps, les potes, el pronot i el cap grocs.
* Les ales anteriors del mascle fan 10 mm de llargària.
* La femella no ha estat encara descrita.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Colòmbia.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Stark & Rojas, 1999. A: Stark, Zúñiga, Rojas & Baena. Colombian Anacroneuria: descriptions of new and old species (Insecta, Plecoptera, Perlidae). Spixiana 22(1):38.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):169.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 18 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)