OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cabazita-K

La cabazita-K és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la cabazita-levyna. Rep el nom des de 1788 per Louis-Augustin Bosc d'Antic, del grec chabazios (to o melodia), una de les vint pedres esmentades en el poema Peri litos, que exaltaven les virtuts dels minerals. El poema s'atribueix a Orfeu, llegendari fundador de la secta òrfica, que va florir a Grècia en els primers segles.

## Característiques

La cabazita-K és un silicat de fórmula química (K₂,Ca,Na₂,Sr,Mg)₂[Al₂Si₄O₁₂]₂·12H₂O. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la cabazita-K pertany a «02.GD: Tectosilicats amb H₂O zeolítica; cadenes de 6-enllaços – zeolites tabulars» juntament amb els següents minerals: gmelinita-Ca, gmelinita-K, gmelinita-Na, willhendersonita, cabazita-Ca, cabazita-Na, cabazita-Sr, cabazita-Mg, levyna-Ca, levyna-Na, bellbergita, erionita-Ca, erionita-K, erionita-Na, offretita, wenkita, faujasita-Ca, faujasita-Mg, faujasita-Na, maricopaïta, mordenita, dachiardita-Ca, dachiardita-Na, epistilbita, ferrierita-K, ferrierita-Mg, ferrierita-Na i bikitaïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la localitat d'Ercolano, al mont Somma, dins el complex volcànic Somma-Vesuvi, a la ciutat metropolitana de Nàpols (Campània, Itàlia). També ha estat descrita en altres localitats italianes, així com a Alemanya, França, Espanya, Noruega, Àustria, la República Txeca, Rússia, Austràlia, els Estats Units, Veneçuela i l'Antàrtida.
Als territoris de parla catalana ha estat descrita únicament al volcà de la Crosa de Sant Dalmai, un volcà que es troba entre els municipis de Vilobí d'Onyar (Selva), Aiguaviva i Bescanó (Gironès), a Catalunya.

## Referències

* 1 2 «Chabazite-K» (en anglès). Mindat. [Consulta: 3 abril 2020].
* ↑ Rosell, Joan «Zeolites del volcà de la Crosa de Sant Dalmai». Infominer, 2, 80, 2021, pàg. 53-61.
# Cal Marquès (Espolla)

Cal Marquès és un edifici del municipi d'Espolla inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat dins del nucli urbà de la població d'Espolla, a la banda nord del terme i a ponent de la plaça Joan Camps i Subirats, també coneguda com la plaça del Dolmen.
Edifici aïllat de planta irregular format per diversos cossos adossats, amb les cobertes de teula d'una vessant i distribuïts en planta baixa i pis, o bé dues plantes. La façana orientada a migdia presenta un gran portal de mig punt adovellat, amb els brancals bastits amb carreus ben desbastats. La façana principal, orientada a llevant, presenta un portal de mig punt i una finestra rebaixada, bastits en pedra. Al seu costat hi ha una petita obertura allargada a manera d'espitllera. Damunt del portal, una finestra rectangular emmarcada amb carreus de pedra, la llinda plana i l'ampit motllurat. La part més destacable de la construcció és la torre situada a l'extrem de tramuntana. Es tracta d'una torre de planta quadrada, distribuïda en planta baixa, dos pisos i un petit altell afegit amb posterioritat. Està coberta amb teulada d'un sol vessant, la qual també fou restituïda. Les obertures són destacables. Al primer pis hi ha una finestra rectangular emmarcada en pedra, que en origen presentava la llinda sostinguda amb permòdols, tot i que actualment està reformada. A la segona planta destaca una finestra biforada amb les llindes d'arc apuntat recolzades a les impostes, i un pilaret central amb capitell restituït. La torre està bastida amb pedra desbastada de diverses mides lligada amb abundant morter de calç. Conserva trams del parament bastits amb carreus de pedra ben desbastats i disposats en filades, sobretot a la part superior de les cantonades. L'interior de l'edifici s'estructura en tres crugies paral·leles a la façana principal distribuïdes en diverses estances cobertes amb voltes de pedra grassa i de maó.
La construcció en general ha estat realitzada amb pedra petita i irregular unida amb argamassa, amb carreus desbastats a les cantonades. La façana principal està arrebossada i pintada.

## Història

Durant l'edat mitjana, el casal va ser propietat de la família Avinyó que amb el temps acabà passant al marquès de Camps. Els diferents marquesos del segle xx van ser molt generosos amb el poble d'Espolla, cedint terrenys per a la construcció de l'escola, el celler cooperatiu...
La construcció es va adaptar primer als usos agrícoles i, a partir dels anys 80 del segle passat, al de residència, ja que va ser venut per parts a diferents propietaris.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Cal Marquès». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Camden (Missouri)

Camden és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 209 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Camden tenia 209 habitants, 84 habitatges, i 57 famílies. La densitat de població era de 107,6 habitants per km².
Dels 84 habitatges en un 38,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,7% hi vivien parelles casades, en un 4,8% dones solteres, i en un 32,1% no eren unitats familiars. En el 28,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 19% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,3% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 29,2% entre 25 i 44, un 20,6% de 45 a 60 i un 16,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.833 $ i la renda mediana per família de 27.813 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.188 $ mentre que les dones 18.000 $. La renda per capita de la població era de 13.194 $. Entorn del 3,5% de les famílies i el 9,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Camden». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Camden». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Camden (Nova York)

Camden és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 2.330 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Camden tenia 2.330 habitants, 920 habitatges, i 598 famílies. La densitat de població era de 398,1 habitants/km².
Dels 920 habitatges en un 31,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,8% hi vivien parelles casades, en un 11,6% dones solteres, i en un 34,9% no eren unitats familiars. En el 30,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,6% tenia menys de 18 anys, un 7,8% entre 18 i 24, un 25,9% entre 25 i 44, un 23,3% de 45 a 60 i un 16,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.767 $ i la renda mediana per família de 39.063 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.736 $ mentre que les dones 20.625 $. La renda per capita de la població era de 17.303 $. Entorn del 10,3% de les famílies i el 13,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Camden». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Camden». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Cacic de carpó roig

El cacic de carpó roig (Cacicus haemorrhous) és una espècie d'ocell de la família dels ictèrids (Icteridae) que habita boscos d'Amèrica del Sud, des del sud-est de Colòmbia i les Guaianes, cap al sud, a través de l'est de l'Equador i del Perú, nord i est de Bolívia i Brasil oriental, cap al sud, fins al Paraguai i nord-est de l'Argentina.

## Referències

* ↑ «Cacic de carpó roig». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 18/04/2013 (català)
# Cal Felip del Coracero

Cal Felip del Coracero és una masia del Prat de Llobregat inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. La torre va ser construïda l'any 1880 per la família de Ricard Cardona i Humbert en la finca dels germans Jaume i Montserrat Puigarnau i Prats de Barcelona. És de planta, dos pisos i golfes, amb una torreta al mig. El mirador supera en altura tots els de les altres cases del Delta del Llobregat i que encara conserva les antigues espitlleres de defensa. Les cobertes són de teula àrab a les teulades normals, ceràmica negra a la torre i rajola a les terrasses. Ha estat molt restaurada i reestructurada per a restaurant i serveis diversos de l'Open Club Tenis.
Un dels seus darrers propietaris Josep Rengel i Rengel, va reformar la torre l'any 1974 i va convertir la finca en un complex esportiu, on hi ha pistes de tennis, restaurant, bar, etc. Els darrers masovers de la finca van ser la família formada per Joan Company i Bou, Maria Ginabreda i Aguilera, i els seus fills, Adrià i Neus. La casa es troba en perfecte estat de conservació i actualment en són copropietaris Josep M. Gilbert i els reconeguts germans Sánchez Vicario.

## Vegeu també

* Conjunt de masies del delta del Llobregat

## Referències

* 1 2 Masies del Prat (L'Albufera i La Ribera),vol. 1, de Gerard i Teresa Giménez i Joan Jordà, Editorial Efadós, El Papiol, 2003, pàg. 123
* ↑ «Cal Felip del Coracero». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 agost 2014].
# Campionat del món de ciclisme en pista de 1912

El Campionat Mundial de Ciclisme en Pista de 1912 es va celebrar a Newark (Estats Units d'Amèrica) del 30 d'agost al 4 de setembre de 1912.
Les competicions professionals es van realitzar al Velòdrom de Newark. En total es va competir en 3 disciplines, 2 de professionals i 1 d'amateurs.

## Resultats
### Professional

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Frank Kramer Estats Units | Alfred Grenda Austràlia | André Perchicot França |
| Darrere moto | George Wiley Estats Units | Elmer Collins Estats Units | Jimmy Moran Estats Units |

### Amateur

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Donald McDougall Estats Units | Harry Kaiser Estats Units | James Diver Estats Units |

## Medaller

| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Estats Units | 3 | 2 | 2 | 7 |
| 2 | Austràlia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 3 | França | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Enllaços externs

* Resultats a la web de l'UCI
* World Championship Track Cycling (anglès)
# Campionat del món de ciclisme en pista de 1925

El Campionat Mundial de Ciclisme en Pista de 1925 es va celebrar a Amsterdam (Països Baixos) del 16 al 23 d'agost de 1925.
En total es va competir en 3 disciplines: 2 de professionals i 1 d'amateurs.

## Resultats
### Professional

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Ernest Kauffmann Suïssa | Maurice Schilles França | Lucien Michard França |
| Darrere moto | Robert Grassin França | Jan Snoek Països Baixos | Georges Sérès França |

#### Amateur

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Jaap Meijer Països Baixos | Antoine Mazairac Països Baixos | Bernardus Leene Països Baixos |

## Medaller

| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Països Baixos | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 2 | França | 1 | 1 | 2 | 4 |
| 3 | Suïssa | 1 | 0 | 0 | 1 |

## Enllaços externs

* Resultats a la web de l'UCI
* World Championship Track Cycling (anglès)
# Camí del Roquís

El Camí del Roquís és un camí del terme de Reus (Baix Camp) que travessa tota la Partida del Roquís.
S'inicia damunt de la carretera de Riudoms, on actualment hi ha el final del Barri de la Immaculada i un extrem del Jardí dels Capellans. Va en direcció al polígon industrial Agro-Reus, tomba a l'esquerra per travessar el barranc de Pedret i l'autovia T-11, que segueix una breu estona per l'esquerra, fins al Mas de l'Heura, i després se'n separa i continua, enfonsat entre dos marges, troba l'antic camí de Riudoms a Castellvell en un punt anomenat els quatre camins, i segueix fins a entrar al terme de Riudoms, on manté el mateix nom fins a aquest poble. Abans s'entrecreua amb el camí riudomenc de les Planes del Roquís. Té un recorregut d'uns tres quilòmetres pel terme de Reus, pràcticament tots asfaltats.

## Referències

* ↑ Amigó, Ramon. Materials per a l'estudi dels noms de lloc i de persona, i renoms, del terme de Reus. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1988, p. 501. ISBN 8486387655.
# Can Cuyàs (Mataró)

Can Cuyàs és una obra de Mataró (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Agrupació i decoració, als anys setanta del segle xix, de dues cases entre mitgeres de del segle xviii de planta baixa i dues plates pis. La façana presenta quatre obertures a cada planta. Les de planta baixa tenen arcs de mig punt, les del primer pis trencaaigües i un balcó corregut i quatre balcons al segon pis. L'edifici acaba amb un senzill acroteri.
A l'interior del primer pis, donant a façana se situa una sala ornamentada, pintada per uns artistes italians molt actius al Mataró vuitcentista.

## Història

Antoni Cuyàs i Sampere (1802-1890), pilot de la marina mercant, ex-corsari i comerciant a l'Argentina, habità la casa i en feu decorar la sala noble.

## Referències

* 1 2 3 «Can Cuyàs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 28 febrer 2019].
# CNCO

CNCO és un grup de música llatinoamericà de nois format durant la primera temporada de la Banda, un programa televisiu dels Estats Units. El grup està compost per Joel Pimentel, Richard Camacho, Erick Brian Colón, Christopher Vélez i Zabdiel De Jesús. Van guanyar un contracte de gravació de cinc anys amb Sony Music Latin després de convertir-se en els guanyadors de la primera temporada de la Banda. El grup va realitzar una gira amb Ricky Martin i els seus singles, Tan Fàcil i Quisiera, poc després del seu debut. Van llançar el seu primer àlbum, Primera Cita el 26 d'agost de 2016, que va incloure l'èxit Reggaeton Lento (Bailemos). Van llançar el seu segon àlbum homònim, el 6 d'abril de 2018. Tots dos registres van debutar en el número u en els Millors àlbums llatins de Billboard i en els 40 principals de Billboard 200.

## Discografia

* Primera Cita (2016)
* CNCO (2018)
* Que Quiénes Somos (EP) (2019)
* Déjà Vu (2021)

## Referències

* ↑ «Hello CNCO! 'La Banda' Wraps Season With New Boy Band» (en anglès). [Consulta: 9 gener 2019].
* ↑ «CNCO - Chart history» (en anglès). Billboard. Arxivat de l'original el 2019-05-05. [Consulta: 9 gener 2019].
* ↑ «CNCO Tops New Latin Boy Band Reader Poll» (en anglès). Billboard. [Consulta: 9 gener 2019].
* ↑ «CNCO's first album 'Primera Cita' on pre-sale now» (en anglès). AXS. [Consulta: 9 gener 2019].
* ↑ «CNCO reivindica su autenticidad con su primer disco, "Primera cita"» (en anglès). Fox News Latino, 27-08-2016. Arxivat de l'original el 2016-08-27. [Consulta: 9 gener 2019].
* ↑ «CNCO lanza álbum con música “más fresca y madura”» (en castellà). Ecuavisa, 06-04-2018. [Consulta: 9 gener 2019].
# CNL

CNL té els següents significats:
# Can Pelegrí (Ullastret)

Can Pelegrí és una obra del municipi d'Ullastret (Baix Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil. Casalot de dimensions reduïdes, de dues plantes; teulat de doble pendent sobre els murs laterals. El seu pla és trapezial, particularitat que li ve donada per la seva situació a la bifurcació del carrer major amb l'inici del carrer dels Bous, de manera que la façana de la vasa és una mena de xamfrà. Aquesta façana o xamfrà dona, doncs, al petit eixamplament viari que es crea a l'esmentada bifurcació. Hi ha una gran porta arquitravada i, al pis, una finestra rectangular, amb dues amb gran llindes monolítiques, muntants de grossos carreus i, la finestra, ampit sobresortint, tot de pedra calcària ben tallada i allisada. A la llinda de la porta hi veiem, incisa, una petita creu i la llegenda: 1769/SEBASTIA LLOSANA. A la finestra s'hi repeteix : 1769. L'aparell dels murs és de rebles només desbastats, lligats amb morter.

## Referències

* 1 2 «Can Pelegrí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 març 2016].
# Recta numèrica

La recta numèrica és un gràfic unidimensional d'una línia en què els nombres enters són mostrats com a punts marcats i separats uniformement. Freqüentment, s'usa com a suport a l'aprenentatge de l'addició i la subtracció simples, especialment quan hi intervenen nombres negatius. Està dividida en dues meitats simètriques per l'origen, és a dir, el nombre zero.
En la recta numèrica següent, els nombres negatius es representen en vermell i els positius en morat:

## Recta numèrica real

La recta numèrica real o recta de coordenades és una representació geomètrica del conjunt dels nombres reals. Té el seu origen en el zero, i s'estén en una sola direcció, els positius en un sentit (normalment, cap a la dreta) i els negatius en l'altre (normalment, cap a l'esquerra). Existeix una correspondència un a un entre cada punt de la recta i un nombre real. S'usa el símbol $\mathbb {R}$ per a aquest conjunt.
Per a construir-la, s'escull de manera arbitrària un punt d'una línia recta perquè representi el zero o punt origen. Es tria un punt a una distància adequada a la dreta de l'origen perquè representi el número 1. Això estableix l'escala de la recta numèrica.

## Topologies sobre la recta real

Sobre la recta real, es poden definir diferents topologies sota les quals la recta real té propietats topològiques i geomètriques, diferents de la de la topologia mètrica usual.

## Vegeu també

* Recta real estesa
* Teorema de Heine-Borel
* Conjunt de Borel

## Referències

* ↑ Weisstein, Eric W., «Recta real» a MathWorld (en anglès).

## Enllaços externs

* Number Line a Mathwords (anglès)
# Cordovado

Cordovado (friülà Cordovât ) és un municipi italià, dins de la província de Pordenone. L'any 2007 tenia 2.681 habitants. Limita amb els municipis de Gruaro (VE), Morsano al Tagliamento, Sesto al Reghena i Teglio Veneto (VE).

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Augusto Bertocco | Centreesquerra |
# Accident ferroviari de l'Estació de França de 2017

El 28 de juliol de 2017, es va produir un accident ferroviari a l'Estació de França de Barcelona, quan un Rodalia no va frenar a temps i va xocar contra el topall de final de via. Com a conseqüència d'aquest esdeveniment, el morro del tren va quedar destrossat, i dels 70 passatgers del comboi els serveis mèdics en van haver d'atendre 56.
El tren, de la línia l'R2 Sud de Rodalies de Catalunya, venia de Sant Vicenç de Calders. L'accident es va produir a un quart de 8 del matí, quan feia la maniobra d'estacionament al final de línia de l'andana de la via 11. Segons les primeres informacions, els avisos de velocitat del tren havien funcionat correctament, i la pròpia maniobra d'entrada s'havia realitzat de manera adient. A més, el vehicle havia passat feia poc una revisió tècnica.

## Referències

* ↑ «Un accident ferroviari a l'Estació de França causa 56 ferits». Ara. [Consulta: 7 agost 2017].
* ↑ «Tres ferits greus en el xoc d'un tren de Rodalies a l'estació de França». CCMA. [Consulta: 7 agost 2017].
* ↑ «Cinquanta-sis ferits en un xoc d'un tren de Rodalia a l'estació de França». Vilaweb. [Consulta: 7 agost 2017].

## Enllaços externs

* Vídeo de l'accident al Diari de Girona
# Colibrí àngel violaci

El colibrí àngel violaci (Heliangelus viola) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae) que habita boscos dels Andes de l'oest de l'Equador i nord del Perú.
# Clyomys bishopi

Clyomys bishopi és una espècie de mamífer rosegador de la família de les rates espinoses. És endèmica del sud de l'estat de São Paulo (Brasil). Es tracta d'un animal herbívor. El seu hàbitat natural són les zones de transició entre els boscos tropicals semiperennes i els cerrados. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie.

## Referències

* ↑ Vieira, E.; Marinho-Filho, J. Clyomys bishopi. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 27 març 2015.
# Cordovilla la Real

Cordovilla la Real és un municipi de la província de Palència a la comunitat autònoma de Castella i Lleó (Espanya). Comprèn les pedanies de Dehesa de Cordovilla, Dehesa de Matanzas, Dehesa de Villandrando i Dehesa de San Salvador del Moral.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 143 | 122 | 121 | 117 |
# Corredor d'ales bronzades

El corredor d'ales de brozades (Rhinoptilus chalcopterus) és una espècie d'ocell de la família dels glareòlids (Glareolidae) que habita zones arborades poc denses de l'Àfrica Subsahariana, estant absent de les zones molt àrides del nord-est i sud-oest, i de les zones de selva humida d'Àfrica central i Occidental.
# Corredor de Burchell

El corredor de Burchell (Cursorius rufus) és una espècie d'ocell de la família dels glareòlids (Glareolidae) que habita els deserts i planures del sud-oest d'Angola, Namíbia, sud de Botswana i Sud-àfrica.
# Courrier International

Courrier International és un setmanari francès d'informació fundat el 1990. Publica en llengua francesa extractes d'articles de més de 900 mitjans de comunicació del món. El seu punt fort són els articles d'anàlisi periodística dels fets que sacsegen el món, així com la investigació periodística. Tanmateix, edita una presentació en algunes línia de tots els periòdic citats. La revista publica regularment números especials temàtics, dins dels quals s'inclou un d'anuari que s'elabora en col·laboració amb la revista britànica The Economist.
Fou inaugurat l'any 1990, l'editor, des de 2021, és François-Xavier Devaux i la companyia pertany al grup Le Monde. Té una circulació de 212.273 (dades del 2007) i compta també amb una edició per al Portugal i al Japó, en francès. Courrier Japon va ser llançat el 17 de novembre del 2005 i el publica l'editorial japonesa Kōdansha. El 2009 es va inaugurar una versió belga, també francòfona. La revista ja ha estat premiada per dos cops. L'any 2003 amb el Grand Prix des médias CB NEWS i el 2011 amb el Prix du Club de directors artístics, en la categoria premsa magazine.

## Referències

* ↑ «"Courrier international" fête ses 15 ans» (en francès). Le Monde, 11-11-2005.
* ↑ «""Courrier international""et ""The Economist"". Repiques mondiales» (en francès). Libération. [Consulta: 7 desembre 2023].
* ↑ Versió en japonés Arxivat 2007-01-15 a Wayback Machine.
* ↑ Versió en portugués Arxivat 2015-02-06 a Wayback Machine.
* ↑ «“Courrier international” reçoit un prix !» (en francès). Courrier international, 1068, 20-04-2011. Arxivat de l'original el 4 de juliol 2021 [Consulta: 7 desembre 2023].
* ↑ «Dossier d'Information» ( PDF) (en francès). Le Monde, 08-07-2003. Arxivat de l'original el 2011-10-17. [Consulta: 7 desembre 2023].

## Enllaços externs

* http://www.ojd.com/engine/adhchif/chif_fiche.php?adhid=212 Arxivat 2009-05-26 a Wayback Machine.
* http://www.courrierinternacional.com Arxivat 2014-01-07 a Wayback Machine.