OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Opistòdom

Un opistòdom o opistodomos, també conegut amb el nom llatí de posticum, és el pòrtic posterior d'un temple, habitualment tancat. A l'antiga Grècia, els temples estaven estructurats d'una manera molt senzilla. De planta rectangular hi havia la prónaon, que era el pòrtic d'accés; la cel·la o naós, que era la residència de la deïtat i lloc de culte i l'opistòdom, que era una dependència que hi havia a la part posterior i que no es comunicava amb la cel·la.

## Referències

* ↑ «posticum» (en anglès). Oxford English Dictionary. Oxford University Press. [Consulta: 4 setembre 2016].
* ↑ M.B. Hollinshead, '"Adyton," "Opisthodomos," and the Inner Room of the Greek Temple', Hesperia 68.2 (1999), 189.
* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.131. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 5 desembre 2014].
# Cantó de Vénissieux-Nord

El cantó de Vénissieux-Nord és un antic cantó francès del departament del Roine, situat al districte de Lió. Compta amb part del municipi de Vénissieux. Va existir de 1982 a 2014.

## Municipis

* Vénissieux
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 1982-1993 | André Gerin | PCF | |
| 1993-2014 | Christian Falconnet | PCF | |
# Cantó de Sant Antelmes

El cantó de Sant Antelmes és un cantó francès del departament del Puèi Domat, situat al districte d'Embèrt. Té 5 municipis i el cap és Sant Antelmes.

## Municipis

* La Chaulme
* Grandrif
* Sant Antelmes
* Saint-Clément-de-Valorgue
* Saint-Romain

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1964 | Eugène Chassaing | PRRRS |
| 1964-1970 | M. Barry | UNR, després UDR |
| 1970-1994 | André Col | RI, després UDF |
| 1994-2008 | Henri Jury | PS |
| 2008- | Alain Faure | Divers gauche |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 2.220 | 2.613 | 2.240 | 1.907 | 1.638 | 1.538 | 1.529 |
# Cambundi Catembo

Cambundi Catembo (fins 1975 Nova Gaia) és un municipi de la província de Malanje. Té una extensió de 16.097 km² i 44.219 habitants. Comprèn les comunes de Cambundi Catembo, Dumba Cabango, Kitapa i Tala Mungongo. Limita al nord amb els municipis de Mucari i Quela, a l'est amb el de Xá-Muteba, al sud amb el de Luquembo, i a l'oest amb el de Cangandala.

## Referències

* ↑ Cambundi Catembo al web del cens d'Angola
# Canyon City

Canyon City és una població dels Estats Units a l'estat d'Oregon. Segons el cens del 2000 tenia 669 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Canyon City tenia 669 habitants, 257 habitatges, i 180 famílies. La densitat de població era de 185,8 habitants per km².
Dels 257 habitatges en un 37,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,1% hi vivien parelles casades, en un 11,7% dones solteres, i en un 29,6% no eren unitats familiars. En el 24,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,46 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,7% tenia menys de 18 anys, un 6,4% entre 18 i 24, un 31,2% entre 25 i 44, un 20,5% de 45 a 60 i un 13,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 107,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.940$ i la renda mediana per família de 41.458$. Els homes tenien una renda mediana de 31.167$ mentre que les dones 23.438$. La renda per capita de la població era de 14.404$. Aproximadament el 5,7% de les famílies i el 7,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Canyon City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Canyon City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Cantó de Rioz

El cantó de Rioz és un cantó francès del departament de l'Alt Saona, situat al districte de Vesoul. Té 27 municipis i el cap és Rioz.

## Municipis

* Aulx-lès-Cromary
* Boulot
* Boult
* Bussières
* Buthiers
* Chambornay-lès-Bellevaux
* Chaux-la-Lotière
* Cirey
* Cordonnet
* Cromary
* Fondremand
* Hyet
* Maizières
* La Malachère
* Montarlot-lès-Rioz
* Neuvelle-lès-Cromary
* Pennesières
* Perrouse
* Quenoche
* Recologne-lès-Rioz
* Rioz
* Sorans-lès-Breurey
* Traitiéfontaine
* Trésilley
* Vandelans
* Villers-Bouton
* Voray-sur-l'Ognon

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1951 | Jules Démoly | PCF |
| 1951-1964 | M. Oudin | Divers droite |
| 1964-1976 | Jean-Marcel Jeanneney | UDR, després centrista |
| 1976-1988 | Jacques Varin | Divers droite, després UDF |
| 1988- | Yves Krattinger | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 3.898 | 4.242 | 4.690 | 5.333 | 5.981 | 6.981 | 9.203 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de Ribeauvillé

El cantó de Ribeauvillé (alsacià kanton Rapperschwir) és una divisió administrativa francesa situat al departament de l'Alt Rin i a la regió del Gran Est També forma part de la segona circumscripció de l'Alt Rin.

## Composició

El cantó aplega 10 comunes :
| Nom alsacià | Nom francès | Nom alemany |
| Barige | Bergheim | Bergheim |
| Dànnekírich | Thannenkirch | Thannenkirch |
| Geemàr | Guémar | Gemar |
| Hunewihr | Hunawihr | Hunaweier |
| Íllhísre | Illhaeusern | Illhäusern |
| Ostheim | Ostheim | Ostheim |
| Ràppschwihr | Ribeauvillé | Rappoltsweiler |
| Rodre | Rodern | Rodern |
| Rorschwihr | Rorschwihr | Rorschweier |
| Sampílt | Saint-Hippolyte | Sankt Pilt |

## Conseller general de l'Alt Rin

* 1994-2008: Pierre Schmitt (Les Verts)
* 2008-2014: Pierre Bihl (Unió pel Moviment Popular), alcalde de Bergheim

## Enllaços externs

* Portal del cantó de Ribeauvillé Arxivat 2010-11-19 a Wayback Machine.
* Blog del cantó de Ribeauvillé
# Carlosruizita

La carlosruizita és un mineral de la classe dels sulfats. Anomenat per Judith A. Konnert, Howard T. Evans, Jr., James J. McGee, i George E. Ericksen l'any 1994 en honor de Carlos Ruiz Fuller, el primer director del Servei Geològic Xilè. La carlosruizita és isostructural amb la fuenzalidaïta, amb la qual forma serie. És l'únic mineral conegut que conté iodat i selenat dins de la seva estructura.

## Classificació

Segons la classificació de Nickel-Strunz, la carlosruizita pertany a «07.D - Sulfats (selenats, etc.) amb anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana i grans; amb NO₃, CO₃, B(OH)₄, SiO₄ o IO₃» juntament amb els següents minerals: darapskita, humberstonita, ungemachita, clinoungemachita, charlesita, ettringita, jouravskita, sturmanita, thaumasita, bentorita, buriatita, rapidcreekita, korkinoïta, tatarskita, nakauriïta, chessexita, fuenzalidaïta, carraraïta i txeliabinskita.

## Característiques

La carlosruizita és un sulfat de fórmula química K₆(Na,K)₄Na₆Mg$_{10}$(SO₄)₁₂(IO₃)₁₂·12H₂O. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2 a 3.

## Estructura

L'estructura es basa en dos blocs complexos. Cada bloc consisteix en una cadena doble formada per grups iodats trigonals-piramidals, enllaçats a dalt i a baix per capes de grups (Se,S,Cr)O₄. Les capes es troben separades per K$^+$, Na$^+$ i Mg$^{2+}$. L'estructura és semblant als membres del grup de l'alunita.

## Formació i jaciments

S'ha descrit en lixiviats de la mena de nitrats coneguda com a Caliche Blanco associada ulexita, tarapacáita, probertita, nitratina, lópezita, iquiqueïta, halita, guix, dietzeita, darapskita, brüggenita. S'ha descrit només a la regíó de Tarapacá, Xile.

## Referències

* ↑ «Carlosruizite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
# Tàngara d'espatlles blanques

La tàngara d'espatlles blanques (Loriotus luctuosus) és un ocell de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial d'Amèrica Central i nord de Sud-amèrica, des de l'oest de Costa Rica fins Panamà, i des del nord-est de Veneçuela fins al nord-oest del Perú.

## Referències

* ↑ «Tàngara d'espatlles blanques». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Premi Unión de Actores a la millor interpretació de repartiment de televisió

El Premi a la millor interpretació de repartiment en la seva secció de televisió lliurat per la Unión de Actores entre 1996 i 2001 reconeixia la millor interpretació d'un actor o actriu de repartiment dins d'una sèrie de televisió.
Des de l'edició de 2002, aquesta categoria es desdoblega en:
* Millor actriu de repartiment de televisió
* Millor actor de repartiment de televisió

## Guardonats

| Any | Guanyadora | Pel·lícula |
| 2001 | Alicia Hermida | Cuéntame cómo pasó |
| 2000 | Carmen Machi | 7 Vidas |
| 1999 | Guillermo Toledo | 7 Vidas |
| 1998 | Paco Marín | Periodistas |
| 1997 | Ángel Burgos | Todos los hombres sois iguales |
| 1996 | Antonio Molero | Médico de familia |

## Referències

* ↑ Paco Rabal y La Casa del Teatro reciben los premios de la Unión de Actores, El País, 16 de gener de 1997

## Enllaços externs

* Notícies sobre els Premis de la Unión de Actores y Actrices a El País
# Portland (Connecticut)

Portland és una població dels Estats Units a l'estat de Connecticut. Segons el cens del 2005 tenia 9.543 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Portland tenia 8.732 habitants, 3.388 habitatges, i 2.419 famílies. La densitat de població era de 144,1 habitants/km².
Dels 3.388 habitatges en un 33,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,5% hi vivien parelles casades, en un 9,4% dones solteres, i en un 28,6% no eren unitats familiars. En el 24,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,5% tenia menys de 18 anys, un 4,5% entre 18 i 24, un 30,7% entre 25 i 44, un 24,7% de 45 a 60 i un 14,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 63.285 $ i la renda mediana per família de 73.036 $. Els homes tenien una renda mediana de 48.849 $ mentre que les dones 35.104 $. La renda per capita de la població era de 28.229 $. Aproximadament el 3% de les famílies i el 5,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Portland». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Portland». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Sylvia Ruuska

Sylvia Ruuska (Berkeley, 4 de juliol de 1942 - 7 de febrer de 2019) és una nedadora estatunidenca, ja retirada, que va competir durant la dècada de 1950.
Amb tan sols 14 anys va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1956 de Melbourne, on disputà dues proves del programa de natació. Guanyà la medalla de plata en els 4×100 metres lliures, formant equip amb Shelley Mann, Nancy Simons i Joan Rosazza, i la de bronze en els 400 metres lliures.
El 27 de juny de 1958 fou la primera dona en establir un rècord mundial oficial en els 400 metres estils individual, amb un temps de 5' 46,6". Posteriorment va batre el seu propi rècord en tres ocasions entre 1958 i 1959, deixant-lo finalment en 5'40,2" el 17 de juliol de 1959. També va establir el rècord del món dels 200 metres estils, amb un temps de 2'43,2", el 16 d'agost de 1958 i novament el 14 de gener de 1959 amb 2'40,3". Tots aquests rècords foren millorats posteriorment per Donna de Varona. Als Jocs Panamericans de Chicago de 1959 va guanyar una medalla de plata en els 400 metres lliures.
Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1960 de Roma va disputar les sèries dels 4×100 metres lliures del programa de natació. L'equip acabà guanyant la medalla d'or, però segons les normes de natació vigents aleshores no va rebre cap medalla perquè no va disputar la final.
El 1976 ingressà a l'International Swimming Hall of Fame.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Sylvia Ruuska». [Consulta: 23 juny 2021].
* ↑ International Swimming Hall of Fame, Honorees, Sylvia Ruuska (USA) Arxivat 2007-10-28 a Wayback Machine.. Retrieved October 10, 2012.
# Quentin Dastugue

Quentin D. Dastugue (nascut al desembre de 1955) és el fundador de l'empresa Property One, Inc de Nova Orleans. També és congressista de la Cambra de Representants de Louisiana pel Partit Demòcrata dels Estats Units entre el 1979 i el 1983. El 1984, es va afiliar al Partit Republicà dels Estats Units per donar suport a la reelecció del president Ronald Reagan.
El 1990 va intentar assolir el càrrec de senador dels Estats Units, però no ho va aconseguir. També fou candidat pel càrrec de Governador de Louisiana, cosa que tampoc aconseguí.
# Fluorotetraferriflogopita

La fluorotetraferriflogopita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la biotita. Rep el nom per la seva relació amb la flogopita.

## Característiques

La fluorotetraferriflogopita és un silicat de fórmula química KMg₃(Fe$^{3+}$Si₃O$_{10}$)F₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2010. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 3 i 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz pertany a «09.EC - Fil·losilicats amb plans de mica, compostos per xarxes tetraèdriques i octaèdriques» juntament amb els següents minerals: minnesotaïta, talc, wil·lemseïta, ferripirofil·lita, pirofil·lita, boromoscovita, celadonita, txernikhita, montdorita, moscovita, nanpingita, paragonita, roscoelita, tobelita, aluminoceladonita, cromofil·lita, ferroaluminoceladonita, ferroceladonita, cromoceladonita, tainiolita, ganterita, annita, efesita, hendricksita, masutomilita, norrishita, flogopita, polilitionita, preiswerkita, siderofil·lita, tetraferriflogopita, wonesita, eastonita, tetraferriannita, trilitionita, fluorannita, xirokxinita, shirozulita, sokolovaïta, aspidolita, fluoroflogopita, suhailita, yangzhumingita, orlovita, oxiflogopita, brammal·lita, margarita, anandita, bityita, clintonita, kinoshitalita, ferrokinoshitalita, oxikinoshitalita, fluorokinoshitalita, beidel·lita, kurumsakita, montmoril·lonita, nontronita, volkonskoïta, yakhontovita, hectorita, saponita, sauconita, spadaïta, stevensita, swinefordita, zincsilita, ferrosaponita, vermiculita, baileyclor, chamosita, clinoclor, cookeïta, franklinfurnaceïta, gonyerita, nimita, ortochamosita, pennantita, sudoïta, donbassita, glagolevita, borocookeïta, aliettita, corrensita, dozyïta, hidrobiotita, karpinskita, kulkeïta, lunijianlaïta, rectorita, saliotita, tosudita, brinrobertsita, macaulayita, burckhardtita, ferrisurita, surita, niksergievita i kegelita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Museu Nacional de la Natura i la Ciència (Japó), amb el número de registre: nsm-mf15361.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina East, situada al dipòsit de Bayan Obo, a la localitat de Baotou (Mongòlia Interior, República Popular de la Xina). També ha estat descrita a les localitats noruegues de Melketinden i Blåmannvika, al comtat de Troms. Aquests tres indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Fluorotetraferriphlogopite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 26 gener 2020].
# PMQ

PMQ té els següents significats:
* Partit Menorquí, partit polític de Menorca
* pmq també és el codi ISO 639-3 del pame septentrional, llengua ameríndia parlada pels pames de Mèxic
# Pagothenia

Pagothenia és un gènere de peixos pertanyent a la família dels nototènids.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Antàrtic.

## Taxonomia

* Pagothenia borchgrevinki (Boulenger, 1902)
* Pagothenia brachysoma (Pappenheim, 1912)
* Pagothenia phocae (Richardson, 1844)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ Boulenger, G. A., 1902. Pisces. A: Report on the collections of natural history made in the Antarctic regions during the voyage of the "Southern Cross". (ix, 344 p., 53 leaves of plates). Report on the collections of natural history made in the Antarctic regions during the voyage of the "Southern Cross." Pt 5: 174-189, Pls. 11-18.
* ↑ Eastman, J.T. i A.L. Devries, 1982. Adaptations for cryopelagic life in the Antarctic notothenioid fish Pagothenia borchgrevinki. Polar Biol. 4:45-52.
* ↑ Forster, M.E., C.E. Franklin, H.H. Taylor i W. Davison, 1987. The aerobic scope of an Antarctic fish, Pagothenia borchgrevinki, and its significance for metabolic cold adaptation. Polar Biol. 8:155-159.
* ↑ Pappenheim, P., 1912. Die Fische der deutschen Südpolar-Expedition 1901-1903: l. Die Fische der Antarktis und Subantarktis. Deutsche Südpolar-Exped. 1901-1903. V. 13 (Zool. 5): 163-182.
* ↑ Richardson, J., 1844-1848. Ichthyology of the voyage of H. M. S. Erebus & Terror,... A: J. Richardson & J. E. Gray. The zoology of the voyage of H. H. S. "Erebus & Terror," under the command of Captain Sir J. C. Ross ... during ... 1839-1843. Londres. V. 2 (2): i-viii + 1-139, Pls. 1-60.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Bibliografia

* Morescalchi, A., E. Pisano, R. Stanyon i M.A. Morescalchi, 1992. Cytotaxonomy of Antarctic teleosts of the Pagothenial Trematomus complex (Nototheniidae, Perciformes). Polar Biol. 12:553-558.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Pagothenia brachysoma

Pagothenia brachysoma és una espècie de peix pertanyent a la família dels nototènids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 17,2 cm de llargària màxima.
* En vida, és de color marró groguenc amb el dors blau iridescent.
* 4-5 espines i 29-32 radis tous a l'aleta dorsal i 26-30 radis tous a l'anal.
* Presenta sis punts foscos al dors per sota de les aletes dorsals.

## Alimentació

Menja copèpodes i eufausiacis.

## Hàbitat

És un peix d'aigua marina, pelàgic-oceànic i de clima polar (61°S-79°S) que viu entre 0-429 m de fondària (normalment, entre 0-30).

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Antàrtic: l'Antàrtida, incloent-hi el mars de Ross i de Davis, la costa occidental de la península Antàrtica, la Terra de Guillem II i el nord de la península d'Eduard VII.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Nichols J. T. & La Monte F. R., 1936. Pagothenia, a new Antarctic fish. Am. Mus. Novit. No. 839. 1-4.
* ↑ «Entrada a uBio» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2020].
* ↑ Pappenheim, P., 1912. Die Fische der deutschen Südpolar-Expedition 1901-1903: l. Die Fische der Antarktis und Subantarktis. Deutsche Südpolar-Exped. 1901-1903. V. 13 (Zool. 5): 163-182.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Miller, R.G., 1993. A history and atlas of the fishes of the Antarctic Ocean. Foresta Institute, Nevada.
* ↑ Dewitt, H.H., P.C. Heemstra i O. Gon, 1990. Nototheniidae. P. 279-331. A: O. Gon i P.C. Heemstra (eds.). Fishes of the Southern Ocean. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* ↑ Miller, R.G., 1993.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Dewitt, H.H., P.C. Heemstra i O. Gon, 1990. Nototheniidae. P. 279-331.
* ↑ Hureau, J.-C., 1985. Nototheniidae. P. 323-385. A: W. Fischer i J.C. Hureau (eds.). FAO species identification sheets for fishery purposes. Southern Ocean (Fishing areas 48, 58 and 88). Roma. Vol. 2:233-470.
* ↑ Kellermann, A. (ed.), 1990. Identification key and catalogue of larval Antarctic fishes. Ber. Polarforsch. 67:1-136.
* ↑ Kellermann, A. i K.-H. Kock, 1984. Postlarval and juvenile notothenioids (Pisces, Perciformes) in the southern Scotia Sea and northern Weddell Sea during FIBEX 1981. Meeresforsch. 30:82-93.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
* Encyclopedia of Life (anglès)
# Pangasius bocourti

Pangasius bocourti és una espècie de peix de la família dels pangàsids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 120 cm de llargària total.

## Alimentació

Menja plantes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: conques dels rius Mekong i Chao Phraya.

## Vàlua comercial

Es comercialitza fresc.

## Referències

* ↑ «Pangasius bocourti». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Baird, I.G., V. Inthaphaisy, P. Kisouvannalath, B. Phylavanh i B. Mounsouphom 1999. The fishes of southern Lao. Lao Community Fisheries and Dolphin Protection Project. Ministry of Agriculture and Forestry, Lao PDR.161 p.
* ↑ Roberts, T.R. 1993. Artisanal fisheries and fish ecology below the great waterfalls of the Mekong River in southern Laos. Nat. Hist. Bull. Siam Soc. 41:31-62.
* ↑ Rainboth, W.J. 1996. Fishes of the Cambodian Mekong. FAO Species Identification Field Guide for Fishery Purposes. FAO, Roma, Itàlia, 265 p.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Roberts, T.R. i C. Vidthayanon 1991. Systematic revision of the Asian catfish family Pangasiidae, with biological observations and descriptions of three new species. Proc. Acad. Nat. Sci. Philad. 143:97-144.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Palatoquadrat

En alguns peixos, el palatoquadrat és el component dorsal de l'arc mandibular, el component ventral és el cartílag de Meckel. El palatoquadrat es forma de l'esplancnocrani en diversos cordats incloent els placoderms i els acantodis.

## Referències

* ↑ Kardong, Kenneth. Vertebrates: Comparative Anatomy, Function, Evolution -Seventh edition.. Nova York: McGraw-Hill Education, 2015, p. 244–248, 256.. ISBN 978-0-07-802302-6.

## Vegeu també

* Hiomandíbula
* Helicoprion

## Bibliografia

* Kardong, Kenneth V. Vertebrates Comparative Anatomy, Function, Evolution, p. 227.