OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Asteri (comes Hispaniarum)

Asteri (Madrid, segle IV - Hispània romana, dècada del 420) va ser un general Romà que va ostentar el títol de Comes Hispaniarum i amb aquesta dignitat va participar en una expedició militar contra els Vàndals, poble que s'havia establert en el del nord de la Gal·lècia. També va derrotar l'usurpador Maximus de Hispania, qui se havia refugiat entre aquestes tribus d'origen germànic. A causa del seu coratge militar i la seva quantitat considerable de victòries al camp de batalla, va rebre el títol de Patrici el 422.

## Campanya a Hispània

Després de les victòries de Wallia en les campanyes de 416 i 418, els alans i vàndals silinges que havien estat derrotats es van refugiar amb el vàndals hasdinges, que s'havien establert en les àrees costaneres de Gal·lècia, al nord del riu Miño. Els vàndals, necessitant de nous territoris nous per establir una població creixent, van expandir-se al sud i van blocar els seus veïns, el sueus, a la Batalla dels Nervasos el 419.
El 419 se li va encomanar a Asteri com a Comes Hispaniarum amb un potent contingent de l'exèrcit Romà acabar de recuperar els territoris que havien ocupat els invasors a Hispania i ensorrar la segona revolta de Maximus de Hispania.
El 419, un sacerdot, Frontó, va acusar diverses famílies importants, incloent la d'Asteri, de Priscil·lianisme. Per aquest motiu va haver de viatjar a Tarraco per defensar-se a ell i a la seva família d'aquestes acusacions.
En el mateix any, Asteri va establir el seu pretori a Tàrraco, on va reunir un exèrcit per començar una campanya militar a Gal·lècia. Es tractava d'assistir a l'exercit sueu, que es trobava assetjat pels vàndals. La campanya va acabar en victòria a les muntanyes Nervases. Encara que va ser incapaç d'impedir que un continguen gran de vàndals fugís cap a la Bètica, Maurocelus, el vicarius, els va interceptar a Bracara Augusta el 420 i els vàndals van quedar engronats entre els dos exèrcits romans.
Asteri va ser cridat a Ravenna el 421 després de la designació de Constantius III com a emperador i va ser designat patrici.
Una font suggereix que va ser magister militum, d'altres ho posen en qüestió, però documenten que un altre Hispano-romà era magister militum va lluitar a les bagaudes de la Tarraconensis el 441. Pot ser que un Asteri hagués estat confós amb un altres. D'altres fonts també especulen sobre que els dos podrien tenir relació, ja que el número d'oficials imperials d'Hispània documentats en les cròniques d'aquest moments disminueix considerablement.

## Referències

* ↑ According to the Epítola 11* of Consencio a Agustín.
* ↑ Consencio, Epístola XI, 4:7
* ↑ Chronicon de Hidacio, 74
* ↑ Arce (2004), [Plantilla:Googlebooks Bárbaros y romanos en Hispania, 400-507 A.D], pág. 112
* ↑ Gil, M.E. (2000), Barbari ad Pacem Incundam Conversi. El Año 411 en Hispania, pág. 83
* ↑ Gil p. 83
* ↑ Kulikowski, Michael. Late Roman Spain and Its Cities. The Johns Hopkins University Press, 2004, p. 195–96. ISBN 9780801898327.

## Bibliografia

* Kulikowski, Michael. Late Roman Spain and Its Cities. The Johns Hopkins University Press, 2004, p. 195–96. ISBN 9780801898327.
# Astereae

Astereae és una tribu de la subfamília de les asteròidies (Asteroideae).

## Gèneres

Compta amb els gèneres següents:
| Acamptopappus Achnophora Almutaster Amellus Ampelaster Amphiachyris Amphipappus Aphanostephus Apopyros Arida Aster Asteropsis Astranthium Baccharis Batopilasia Bellis Bellium Benitoa Bigelowia Boltonia Brachyscome Brintonia Callistephus Calotis Camptacra Canadanthus Celmisia Chaetopappa Chiliotrichum Chloracantha Chrysocoma Chrysoma Chrysopsis Chrysothamnus Columbiadoria Commidendrum Conyza Corethrogyne Crinitaria Croptilon Cuniculotinus Damnamenia Darwiniothamnus Dichaetophora Dieteria Diplostephium Doellingeria Eastwoodia Elachanthus Ericameria Erigeron Erodiophyllum Eurybia Euthamia Felicia Formania Galatella Geissolepis Grangea Grindelia Gundlachia Gutierrezia Gymnosperma Haplopappus Hazardia Herrickia Heterotheca | Hysterionica Inulopsis Ionactis Isocoma Kalimeris Kippistia Laennecia Lagenophora Lessingia Lorandersonia Machaeranthera Mairia Melanodendron Microgyne Minuria Monoptilon Myriactis Nannoglottis Nardophyllum Neja Nestotus Nidorella Nolletia Noticastrum Olearia Oonopsis Oreochrysum Oreostemma Oritrophium Pachystegia Pentachaeta Peripleura Petradoria Pleurophyllum Podocoma Poecilolepis Polyarrhena Printzia Psiadia Psilactis Pteronia Pyrrocoma Rayjacksonia Remya Rhynchospermum Rigiopappus Sericocarpus Sheareria Solidago Sommerfeltia Stenotus Symphyotrichum Tetramolopium Thurovia Toiyabea Tonestus Townsendia Tracyina Triniteurybia Tripolium Vittadinia Welwitschiella Xanthisma Xanthocephalum Xylorhiza Xylothamia Zyrphelis |

## Referències

* ↑ Astereae - Taxonomia
# Asteroide de tipus A

Els asteroides de tipus A són un tipus asteroides relativament poc comuns del cinturó d'asteroides interior. Es caracteritzen per un fort espectre d'olivina a 1 μm i un espectre de color vermell molt pronunciat per sota de 0,7 μm. Una hipòtesi sobre el seu origen és el mantell d'un asteroide diferenciat.
El 2005, es va descobrir 17 asteroides de tipus A.

## Referències

* ↑ (anglès) V. Reddy, P. S. Hardersen, M. J. Gaffey et P. A. Abell, Mineralogic and Temperature-Induced Spectral Investigations of A-type Asteroids 246 Asporina and 446 Aeternitas : Informe tècnic dels asteroides de tipus A.

## Vegeu també

* Classificació espectral dels asteroides
# Armendaritze

Armendaritze (en francès i oficialment Armendarits), és una comuna de la Nafarroa Beherea (Baixa Navarra), un dels set territoris que formen Euskal Herria, al departament dels Pirineus Atlàntics i a la regió de la Nova Aquitània. Limita amb les comunes de Mehaine i Donamartiri al nord, Donostiri al nord-oest, Heleta a l'oest, Landibarre al sud-est i Iholdi al sud.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 706 | 764 | 799 | 805 | 840 | 792 | 809 | 840 | 818 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 812 | 784 | 751 | 746 | 715 | 705 | 681 | 632 | 638 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 631 | 623 | 600 | 562 | 510 | 506 | 559 | 512 | 420 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 446 | 420 | 396 | 386 | 372 | 357 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |
# Ateneu d'Esparta

Ateneu d'Esparta fou un espartà fill de Períclides que fou comissionat de part dels lacedemonis i els seus aliats, va ratificar la treva del 423 aC amb els atenencs i els seus aliats. Més tard fou encarregat junt amb Aristònim de comunicar a Bràsides el trencament de la treva amb els atenencs.

## Referències

* ↑ Crabb, George. Universal Historical Dictionary: Or Explanation of the Names of Persons and Places in the Departments of Biblical, Political and Eccles. History, Mythology, Heraldry, Biography, Bibliography, Geography, and Numismatics (en anglès). Baldwin and Cradock, 1833, p. 93.
* ↑ Tucídides. The Peloponnesian War (en anglès). OUP Oxford, 2009, p. 249. ISBN 019160500X.
# Artiga (Vilaller)

Artiga, L'Artiga o Cases d'Artiga, és un antic poble del municipi del Pont de Suert (antic terme de Llesp), enclavat dins del terme de Vilaller, a l'Alta Ribagorça. El poble està situat a la vall de Barravés. Actualment ha quedat pràcticament despoblat.
En la proposta derivada de l'informe popularment denominat Informe Roca, es preveia integrar aquest enclavament i el de Casós en el terme municipal de Vilaller, segregant-los del del Pont de Suert. Igualment amb els pobles de Sarroqueta i Viuet. Alhora, el municipi de Vilaller passaria a denominar-se Vilaller i Vall de Barravés.
Entre 1812 i febrer del 1847 tingué ajuntament propi, juntament amb la quadra de Cierco. S'havia format a ran de la promulgació de la Constitució de Cadis i la creació dels ajuntaments moderns, i fou suprimit per agregació a Vilaller a causa de la llei municipal del 1845 que establia un mínim de 30 veïns (caps de casa) per poder mantenir ajuntament propi.
Entre les escasses restes del poble que es conserven es pot trobar l'antiga capella de la Mare de Déu de la Mercè.
Pascual Madoz inclou Artiga en el seu Dicionario geográfico... del 1849 Diu que és un lloc de la vall de Barravés situat en lloc pla amb lliure ventilació i clima saludable. Constitueixen el lloc dues cases mal construïdes i una església, dedicada a Sant Climent, sufragània de la parròquia de Forcat (poble veí, a l'oest, en territori administrativament aragonès). L'administració local la duia un alcalde elegit pels veïns (exactament, pels dos veïns electors i elegibles del lloc).
Segons Madoz, el terreny era dolent, àrid i pedregós, només bo per a les cabres. Comenta que tampoc no n'hi ha gaires, atesa la pobresa del lloc, cosa que aprofiten els pastors dels termes veïns per aprofitar les pastures que hi ha. Tampoc no hi ha arbres; només algun d'espars, i bardisses, que serveixen per a combustible. S'hi produeix poc sègol, moltes patates i alguns llegums. Formaven el poble 2 veïns i 10 habitants.

## Bibliografia

* BOIX, Jordi. "Vilaller". Dins El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0
* GAVÍN, Josep M. Inventari d'esglésies. 2. Baixa Ribagorça, Alta Ribagorça, Vall d'Aran. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978. ISBN 84-85180-09-7.

## Referències

* ↑ Informe sobre la revisió del model d'organització territorial de Catalunya.
* ↑ MADOZ, Pascual. "Llesp". Dins Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar. Madrid: Establecimiento Literario-Tipográfico, 1845. Edició facsímil Articles sobre El Principat de Catalunya, Andorra i zona de parla catalana del Regne d'Aragó al <<Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar>> de Pascual Madoz. V. 1. Barcelona: Curial, 1985. ISBN 84-7256-256-5

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Asa Fitch

Asa Fitch (Salem, Nova York, 24 de febrer de 1809 - Salem, 8 d'abril de 1879) va ser un zoòleg i entomòleg estatunidenc. Va ser el primer a descriure, amb el nom de Pemphigus vitifoliae, la plaga de la vinya anomenada de forma comuna fil·loxera que és originària d'Amèrica del Nord.
Va estudiar medicina i l'any 1854 va passar a ser el primer entomòleg professional dels Estats Units i actuà dins la New York State Agricultural Society (commissionat per l'Estat de Nova York).
Els seus estudis de fitopatologia en insectes ajudaren a solucionar alguns problemes causats per aquestes plagues dels conreus. La majoria dels seus llibres de notes són ara propietat de la Smithsonian Institution.

## Bibliografia

* Edward Oliver Essig (1931). A History of Entomology. Mac Millan (New York): vii + 1029 p.
* Arnold Mallis (1971). American Entomologists. Rutgers University Press (New Brunswick): xvii + 549 p.
* Keir B. Sterling, Richard P. Harmond, George A. Cevasco & Lorne F. Hammond (dir.) (1997). Biographical dictionary of American and Canadian naturalists and environmentalists. Greenwood Press (Westport): xix + 937 p.

## Enllaços externs

* Asa Fitch Notebooks circa 1827-1872
# Aurostibita

L'aurostibita és un mineral de la classe dels sulfurs que pertany al grup pirita de minerals. El seu nom fa referència la seva composició. Fou descoberta el 1952 a la mina Giant Yellowknife, als Territoris del Nord-oest del Canadà i descrita el 1952 per A.R. Graham i S. Kaiman.

## Característiques

L'aurostibita és un mineral d'or i antimoni. Químicament és un antimonur d'or de fórmula AuSb₂, de colors gris plom i una duresa de 3 a l'escala de Mohs. La seva densitat és de 9,98-9,91 g/cm³, i cristal·litza en el sistema cúbic. La seva lluentor és metàl·lica.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'aurostibita pertany a «02.EA: Sulfurs metàl·lics, M:S = 1:2, amb Fe, Co, Ni, PGE, etc.» juntament amb els següents minerals: bambollaïta, cattierita, erlichmanita, fukuchilita, geversita, hauerita, insizwaïta, krutaïta, laurita, penroseïta, pirita, sperrylita, trogtalita, vaesita, villamaninita, dzharkenita, gaotaiïta, al·loclasita, costibita, ferroselita, frohbergita, glaucodot, kullerudita, marcassita, mattagamita, paracostibita, pararammelsbergita, oenita, anduoïta, clinosafflorita, löllingita, nisbita, omeiïta, paxita, rammelsbergita, safflorita, seinäjokita, arsenopirita, gudmundita, osarsita, ruarsita, cobaltita, gersdorffita, hol·lingworthita, irarsita, jol·liffeïta, krutovita, maslovita, michenerita, padmaïta, platarsita, testibiopal·ladita, tolovkita, ullmannita, wil·lyamita, changchengita, mayingita, hollingsworthita, kalungaïta, milotaïta, urvantsevita i reniïta.

## Formació i jaciments

Es pot trobar als filons hidrotermals d'or-quars, en entorns deficient en sofre que contenen altres minerals d'antimoni. Apareix associada a estibina, jamesonita, or i freibergita.

## Referències

* ↑ «Aurostibite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 6 març 2014].
* ↑ Riba, O.; Melgarejo, J.C.; Mata, J.M. Vocabulari de mineralogia. Segons les normes de la International Mineralogical Association. Amb equivalències angleses. Edicions Universitat Barcelona, 2000. ISBN 9788493100100 [Consulta: 7 maig 2012].
* ↑ Anthony, J.W.; Bideaux, R.A.; Bladh, K.W. [et al.].. «Aurostibite». A: Handbook of Mineralogy (pdf). Chantilly, EUA: Mineralogical Society of America, 2005 [Consulta: 7 maig 2012].
* ↑ «Aurostibite» (en anglès/francès). The EUROMIN project. [Consulta: 7 maig 2012].
# Aurotalis

Aurotalis és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Aurotalis delicatalis (Hampson, 1919)
* Aurotalis dionisa Bleszynski, 1970
* Aurotalis hermione Bassi, 1999
* Aurotalis nigrisquamalis (Hampson, 1919)
* Aurotalis similis Bassi, 1999

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 26 gener 2019].
# Azerbaijanfilm

Azerbaijanfilm (àzeri: Azərbaycanfilm) és la companyia de producció de cinema estatal de l'Azerbaidjan i els principals estudis de cinema del país. Va ser creat a Bakú el 1920 com un departament de fotografia i cinema del Comissariat del Poble de la República Socialista Soviètica de l'Azerbaidjan i el 1923 va ser renombrado com "Oficina de Foto-Cine de l'Azerbaidjan" (AFKI).
Va passar per diversos canvis de nom, incloent Azdovletkino (1926-1930), Azkino (1930-1933), Azfilm (1933), Azdovletkinosenaye (1934), Azerfilm (1935-1940), i Estudi de Cinema de Bakú (1941-1959), abans d'adoptar el seu nom actual en 1960 com estudi de cinema Azerbaijanfilm Jafar Jabbarly. Actualment, Azerbaijanfilm és propietat del Ministeri de Cultura i Turisme de l'Azerbaidjan.
En els estudis es van filmar i produir diverses de les grans produccions del període soviètic de l'Azerbaidjan, com Arşın mal alan (1965), İstintaq (1979) o Qorxma, mən səninləyəm (1981).

## Referències

* ↑ Rollberg, Peter. Historical Dictionary of Russian and Soviet Cinema. Rowman & Littlefield, 2008, p. 56–59. ISBN 0810860724.

## Vegeu també

* Cinema àzeri

## Enllaços externs

* Lloc oficial Arxivat 2016-02-26 a Wayback Machine. (àzeri) (anglès) (rus)
* Cinema àzeri Arxivat 2009-07-09 a Wayback Machine. (rus)
* Azerbaijanfilm Arxivat 2009-03-18 a Wayback Machine. a IMDb (anglès)
# Astronomía razonable

Astronomía razonable és el sisè àlbum d'estudi de El Último de la Fila, va ser llançat al mercat en 1993 per la discogràfica EMI amb el segell de Perro Records, en format LP i CD. Consta de tretze cançons inèdites i la versió instrumental del tema Mar antiguo. Els temes La risa tonta i Hagámoslo no es van incloure en l'edició en disc de vinil.
En aquest treball el grup s'acosta més al pop rock mestís del que ho havia fet fins llavors. Abunden les baladas i la guitarra acústica es deixa sentir en la majoria dels temes, així com les percussions. El canvi d'estil respecte al seu anterior disc, Nuevo pequeño catálogo de seres y estares, va ser notable, ja que van abandonar per complet els sintetitzadors.
L'àlbum va ser presentat en directe mitjançant una gira de concerts per tot el territori espanyol. A més, van realitzar una gira europea amb concerts a Alemanya i Itàlia. Va rebre un dels Premis Ondas 1993.

## Senzills i maxisenzills

Es van extreure els següents senzills de l'àlbum:
* El que canta su mal espanta (EMI, 1993)
* Hierbas de Asia (EMI, 1993)
* Como un burro amarrado en la puerta del baile (EMI, 1993)
* Mar antiguo (EMI, 1993)
* Lápiz y tinta (EMI, 1993)
* Cosas que pasan (EMI, 1993)

## Personal

* Productors: David Tickle i Quimi Portet.
* Enginyers: David Tickle i Chris Lawson.
* Enginyer de mescles: David Tickle.
* Estudis d'enregistrament: Real World Studios (Anglaterra).
* Moment d'enregistrament: Entre setembre i desembre de 1992.
* Arranjaments de corda: Caroline Dale.
* Tècnic d'instruments: J. A. "Busta" de la Font.
* Management: Anna Carrascal, de Gos Management.
* Management internacional: Michael Lang, de Better Music.
* Grafisme: Sexto.
* Foto portada: McDermitt / McGough.

### Músics

* Manolo García: Veu, percussió.
* Quimi Portet: Guitarra, teclats, harmònica.
* Antonio Fidel: Baix.
* Juan Carlos García: Bateria, percussió, cors.
* Pedro Javier González: Guitarres, Llaüt.
* Nacho Lesko: Teclats, piano, acordió.
* Simon Clark: Òrgan Hammond.
* Hossam Ranzy: Percussió.
* Caroline Dale: Violoncel.
* Rosemary Furniss: Violí.
* Christopher Warren-Green: Violí.
* Andrew Brown: Viola

## Referències

* ↑ Fabuel, Vicente. «Objeto del deseo: El Último de la Fila» (en castellà). Efe Eme.com, 13-05-2008. [Consulta: 26 desembre 2020].
* ↑ «Julio Medem, Arguiñano, Gila y Encarna Sánchez galardonados con los Ondas» (en castellà). El País, 04-11-1993 [Consulta: 26 desembre 2020].
* ↑ «Astronomia Razonable» (en castellà). lasetaweb. [Consulta: 26 desembre 2020].
* ↑ «Astronomía razonable» (en castellà). audiokat.com. [Consulta: 26 desembre 2020].

## Bibliografia

* Coromina, Toni. El que la sigue la persigue. Editorial Can S.L.. 84-605-4187-8.
* Hevia, Manuel. El último de la fila. Editorial La Máscara, 1995. 84-7974-143-0.

## Enllaços externs

* Astronomía razonable al web de Manolo García
* Astronomía razonable, àlbum sencer a Youtube
# Baldwin Park (Missouri)

Baldwin Park és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 115 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Baldwin Park tenia 115 habitants, 41 habitatges, i 27 famílies. La densitat de població era de 634,3 habitants per km².
Dels 41 habitatges en un 39% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,9% hi vivien parelles casades, en un 19,5% dones solteres, i en un 34,1% no eren unitats familiars. En el 19,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,8 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,26.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 36,5% tenia menys de 18 anys, un 2,6% entre 18 i 24, un 36,5% entre 25 i 44, un 18,3% de 45 a 60 i un 6,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 73,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.208 $ i la renda mediana per família de 38.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.000 $ mentre que les dones 17.292 $. La renda per capita de la població era de 22.489 $. Cap de les famílies i el 8,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Baldwin Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Baldwin Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Balear

«Balear» té aquests significats:
En general, relatiu a les Illes Balears, i més específicament:
* Català balear, família de parlars del català propis de les Illes Balears.
* Balear (1924), barca de bou mallorquina construïda el 1924.
* Mar Balear, àrea de la mar Mediterrània Occidental situada al voltant de les illes Balears.
* Edificis:
** Estadi Balear, camp de futbol de Palma (Mallorca, Illes Balears)
** Teatre Balear, teatre situat a la plaça de Rosselló de Palma.
* Entitats:
** Museu Balear de Ciències Naturals, institució municipal de la ciutat de Sóller (Mallorca)
** Veloç Sport Balear, associació fundada a Palma (Mallorca, Illes ...
** Balear Futbol Club, club de futbol de Palma (Mallorca, Illes Balears)
** Biblioteca Balear, biblioteca de Palma que es troba al Monestir de Santa Maria de la Real.
# Astroblepus whymperi

Astroblepus whymperi és una espècie de peix de la família dels astroblèpids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Equador.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Boulenger, G. A. 1890. Descriptions of two new species of the siluroid genus Arges. Proceedings of the Zoological Society of London. 1890 (pt 3): 450-452, Pl. 41.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Schaefer, S.A. 2003. Astroblepidae (Naked sucker-mouth catfishes). p. 312-317. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Auguste Garrebeek

Auguste Garrebeek (Dworp, Beersel, 10 de gener de 1912 - Asse, 20 d'octubre de 1973) va ser un ciclista belga que va córrer durant els anys 30 del segle xx.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, en què guanyà una medalla de bronze en la prova de ruta per equips, junt a Armand Putzeys i François Vandermotte. En aquests mateixos Jocs va participar en la cursa individual i en la persecució per equips, quedant en vuitena posició i eliminat en quarts de final respectivament.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Auguste Garrebeek». [Consulta: 28 gener 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Auguste Garrebeek a sitiodeciclismo.net