OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jacint Vergés Gilabert

Jacint Vergés Gilabert (Reus, 9 de març de 1866 - 21 de desembre de 1900) va ser un músic català.
Va organitzar i dirigir la banda municipal de Reus, inaugurada el 1892. En aquell mateix any es fundà el cor Eco Republicano, del que en fou director. El 1891 havia organitzat l'orquestra La Reusense. Va ser professor de piano i director de l'orquestra del Teatre Espanyol de Barcelona. Les seves composicions mai van arribar a tenir èxit: l'òpera Colón, amb lletra d'Isidor Frias, havia de ser estrenada al Teatre Espanyol però just el dia de l'estrena es va incendiar el teatre; més tard la va poder estrenar al Teatre Fortuny de Reus però no va tenir gaire acceptació i no es va programar més. Altres òperes i sarsueles que va compondre tampoc van arribar a quallar i no passaren de la primera representació. No obstant va obtenir alguns premis com a músic. El 1896 va obrir una escola de música a Reus. Va compondre simfonies, himnes (com el d'Andorra, amb lletra de Josep Aladern), cançons, peces d'església i ballables. Col·laborà en la premsa: Eco del Centro de Lectura, La Gent del Llamp, i especialment en Lo Somatent, on publicà una sèrie d'articles sobre les "Músiques populars de les regions d'Espanya"
La ciutat de Reus li ha dedicat un passatge

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 668-669.
* ↑ Tricaz, Enric. Homes i dones pels carrers de Reus. Valls: Cossetània, 2010, p. 62. ISBN 9788497916929.
# Asterophrys leucopus

Asterophrys leucopus és una espècie de granota de la família Microhylidae que viu a Papua Nova Guinea.

## Referències

* Richards, S. & Allison, A. 2004. Asterophrys leucopus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Accedit a data 27 d'abril del 2008.
# Investigació sobre un ciutadà

Investigació sobre un ciutadà ("Indagine su un cittadino al di sopra di ogni sospetto") és una pel·lícula italiana dirigida per Elio Petri, estrenada el 1970. Ha estat doblada al català.

## Argument

El cap de la policia política assassina la seva amant, i farà tot per orientar la investigació sobre ell.

## Repartiment

* Gian Maria Volontè: L'inspector
* Florinda Bolkan: Augusta
* Gianni Santuccio: El comissari
* Salvo Randone: L'enginyer hidràulic
* Orazio Orlando: Biglia
* Sergio Tramonti: Pace
* Gianni Santuccio: El prefecte
* Arturo Dominici: Mangani
* Massimo Foschi: El marit d'Augusta
* Aldo Randine: El comissari

## Premis i nominacions
### Premis

* Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa
* Premi FIPRESCI 1970 al Festival Internacional de Cinema de Canes per Elio Petri
* Premi del Jurat (Festival de Canes) per Elio Petri
* Premi David di Donatello 1970: David al millor actor per Gian Maria Volonté

### Nominacions

* Palma d'Or per Elio Petri
* Globus d'Or a la millor pel·lícula estrangera

## Al voltant de la pel·lícula

* La banda original d'Ennio Morricone s'ha convertit en un clàssic.
* El grup americà Fantômas n'ha fet una cançó que figura a l'àlbum The Director's Cut (2001)

## Referències

* ↑ esadir.cat. Investigació sobre un ciutadà. esadir.cat.
* ↑ «Indagine su un cittadino al di sopra di ogni...». The New York Times.
# Centro (municipi)

Centro és un municipi de l'estat de Tabasco. Villahermosa és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat. Aquest municipi és a la part sud de l'estat de Tabasco. Limita al nord amb Centla, al sud amb Huimanguillo, a l'oest amb l'Comalcalco i a l'est amb Macuspana.

## Referències

* ↑ Monografia municipal de Centro Arxivat 2017-11-05 a Wayback Machine.INAFED, 2015. (castellà)

## Vegeu també

* Municipis de Tabasco
Viccionari
# Orrit (Odèn)

Orrit és una masia situada al municipi d'Odèn, a la comarca catalana del Solsonès. Es troba a la vora de la riera de Canalda.
# Cantó de Motomet

El cantó de Motomet és un cantó francès el departament de l'Aude, a la regió d'Occitània. S'inclou al districte de Carcassona, té 18 municipis i el cap cantonal és Motomet.

## Municipis

* Albièras
* Auriac
* Boissa
* Davejan
* Dernaculheta
* Felinas de Termenés
* Lairièra
* Lanet
* La Ròca de Fan
* Massac
* Montjòi
* Motomet
* Palairac
* Salzan
* Solatge
* Tèrmes
* Vinhavièlha
* Vilaroja de Termenés
# Iúlia Sólntseva

Iúlia Ipolýtivna Sólntseva (en rus: Ю́лия Ипполи́товна Со́лнцева; en ucraïnès: ; Moscou 1901-1989) fou una directora de cinema i actriu soviètica. Juntament amb el seu marit, el cineasta ucraïnès Oleksandr Dovjenko, va feruna gran desena de pel·lícules; primer com a actriu, sobretot al començament, per exemple a les pel·lícules Zemlya (Земля, 1930) o Aelita (Аэлита, 1924), i més endavant com a productora i directora. Per Póvist polúmianykh lit / Póviest plàmiennykh liet (en ucraïnès: Повість полум'яних літ; en rus: Повесть пламенных лет) va guanyar el premi al millor director al Festival de cinema de Cannes de 1961. Va rebre la distinció d'Artista del Poble de l'URSS (arts escèniques) als anys 80.

## Filmografia
### Actriu

* Aelita (en rus: Аэлита, 1924)
* La venedora de cigarretes de Mosselprom (Papirosnitsa ot Mosselproma) (1924)
* Glazà, kotorye vídeli (1928)
* Zemlya (en ucraïnès i rus: Земля, Zemlià, 1930)

### Directora

* Bukovina, zemlià Ukraïnskaia (1939) - co-dirigida amb Oleksandr Dovjenko
* Xtxors (1939) - co-dirigida amb Oleksandr Dovjenko
* Osvobozhdiéniie (1940) - co-dirigida amb Oleksandr Dovjenko
* La batalla per la nostra Ucraïna soviètica (Bitva za naixu Sovietskuiu Ukraïnu) (1943) - co-dirigida amb Oleksandr Dovjenko
* Pobieda na Pravoberiezhnoi Ukraínie i izgnàniie nemiétskikh zakhvatxikov za predeli Ukraínskikh sovietskikh zemiel (1945) - co-dirigida amb Oleksandr Dovjenko
* Iegor Bulytxiov i drugiie (1953) - co-dirigida amb Boris Zakhava
* Revizory ponevole (1955)
* Poema o mort (1959)
* Póvist polúmianykh lit / Póviest plàmiennykh liet (en ucraïnès: Повість полум'яних літ; en rus: Повесть пламенных лет) (1961)
* Zatxaróvannaia desnà (1964)
* Nezabyvàiemoie (1967)
* Zolotye vorota (1969)
* Takiie vysokiie gory (1974)
* Mir v triokh izmeriéniiakh (1979)

## Referències

* ↑ Rollberg, Peter. Historical dictionary of Russian and Soviet cinema. Second edition. Plymouth: Rowman & Littlefield, 2016, p. 701-702. ISBN 978-1-4422-6842-5.
* ↑ «Youlia Solntzeva» (en anglès). Festival de Canes. [Consulta: 2 juliol 2023].
* ↑ Yuliya Solntseva(1901-1989) a Internet Movie Database (anglès)
# Teodor II d'Alexandria

* Aquest article tracta sobre el patriarca de l'església ortodoxa grega. Si cerqueu el patriarca de l'església ortodoxa copta, vegeu «Tauadros II».
Teodor II (grec: Θεόδωρος Β΄, Theodoros V), nascut Nikolaos Horeftakis (grec: Νικόλαος Χορευτάκης) (Profitis Ilias, Grècia, 25 de novembre de 1954) és el patriarca ortodox d'Alexandria i tota Àfrica. És el cap de l'Església Ortodoxa Oriental d'Àfrica i Madagascar.
Nasqué a l'illa grega de Creta en 1954, on va completar els seus estudis. Es graduà a l'escola eclesiàstica Rizarios a Atenes i es llicencià a la Facultat de Teologia de la Universitat Aristòtil de Tessalònica. També va estudiar història de l'art, literatura i filosofia a Odessa. De 1975 a 1985 va exercir com a ardiaca i canceller de la Santa Metròpolis de Lambis i Sfakion a Creta, on desenvolupà la predicació i activitats filantròpiques (albergs per a joves necessitats, etc.). De 1985 a 1990 va exercir d'exarca patriarcal a la URSS, amb seu a la ciutat ucraïnesa d'Odessa, durant el mandat dels patriarques Nicolau VI i Parteni III.
Teodor establí l'Institut de Cultura Hel·lènica i l'etèria Museu Philiki amb 600 nens, on se'ls ensenyava un profund coneixement del grec. En 1990 va ser ordenat bisbe de Cirene i va ser nomenat Representant del Patriarca Parteni a Atenes (1990-1997). Acompanyà al Patriarca Parteni en els seus viatges per Àfrica i en moltes conferències internacionals, interreligioses i teològiques.
En 1997 va ser nomenat vicari patriarcal d'Alexandria pel patriarca Pere VII perquè l'ajudés al començament de la seva patriarcat, i després de deu mesos va ser triat metropolità de Camerun. Va desenvolupar gran mesura l'activitat missionera. Va construir esglésies, escoles i hospitals, ajudant a molts africans i grecs locals. En 2002 va ser traslladat a la Santa Metròpolis de Zimbabwe, on va establir quatre centres missioners a Harare, un centre cultural hel·lènic per a 400 persones, dos grans centres de missioners a Malawi, amb un hospital, escoles tècniques i escoles infantils. Ajudat pel Parlament grec, va renovar la Plaça Hel·lènica (escola-església-rectoria) a Beira, Moçambic. Va fundar esglésies i va contribuir a la creació de les comunitats hel·lèniques de Botswana i Angola.
Arran de la mort del patriarca Pere VII i altres bisbes en un accident d'helicòpter al mar Egeu, Teodor fou elegit per unanimitat el 9 d'octubre de 2004 pel Sínode del Tron com a Patriarca d'Alexandria. La cerimònia d'entronització va tenir lloc a la Catedral de l'Anunciació, a Alexandria, el diumenge 24 d'octubre de 2004, en presència de destacats representants religiosos i civils i d'una gran quantitat de fidels.

## Enllaços externs

* «Biography of Theodoros II».
# Atli Dam

Atli Pætursson Dam (12 de setembre de 1932 - 7 de febrer de 2005) va ser un polític socialdemòcrata feroès, afiliat al Partit de la Igualtat. Va ser primer ministre de les illes Fèroe en tres períodes diferents, sumant un total de sis legislatures: 1970-1981, 1985-1989 i 1991-1993. Ha estat fins al moment la persona que ha ocupat més anys aquest càrrec.

## Vida personal

Va néixer a Tvøroyri el 1932. Era fill de Sigrid Ragnhild i Peter Mohr Dam. Es va llicenciar en enginyeria el 1964 i va treballar per a la companyia danesa Haldor Topsøe fins que es va convertir en primer ministre el 1970. Va ser president de la Faroese Mortgage Institution (Føroya Realkreditt) de 1981 a 1985 i de 1989 fins a la seva mort.

## Carrera política

Va ser elegit diputat del Løgting el 1970. Al mateix any va ocupar el càrrec de ministre de Pesca, i aquell desembre va ser nomenat primer ministre.
Va ser elegit com un dels dos representants feroesos del Folketing (parlament danès) de 1987 a 1988 i de 1990 a 1994.
A causa de les crisis financeres de les Illes Fèroe i a causa, també, dels seus problemes de salut, Dam va dimitir com a primer ministre el 18 de febrer de 1993 i Marita Petersen el va substituir. Al mateix temps, va deixar el càrrec de president del Partit Socialdemòcrata en favor de la mateixa Marita Petersen.
Un dels seus majors assoliments polítics van ser probablement les negociacions el 1992 amb el primer ministre danès, Poul Schlüter, sobre els recursos naturals subterranis feroesos; a partir de llavors les Illes Fèroe se'n van convertir en propietàries en detriment de l'estat danès.

## Referències

* ↑ «Atli Dam» (en danès). http://denstoredanske.dk.+[Consulta: 18 febrer 2019].
* 1 2 «Atli Dam» (en norueg). snl.no. [Consulta: 18 febrer 2019].
* ↑ «Atli Dam er død, 72 år» (en danès). politiken.dk, 08-02-2005. [Consulta: 18 febrer 2019].
* ↑ «Våde, sorte drømme» (en danès). Information, 16-02-2001. [Consulta: 18 febrer 2019].

## Vegeu també

* Llista dels Løgmaður (primers ministres) de les Illes Fèroe.

## Enllaços externs

* Web del govern feroès (anglès) (feroès)
# Centro Aragonés El Cachirulo de Reus

Centro Aragonés El Cachirulo és una entitat fundada el 1974 a Reus que fomenta el folklore aragonès com la Jota i és un punt de trobada de persones nascudes a l'Aragó. El 2017 en formaven part unes 170 famílies que sumaven unes 700 persones. L'entitat pertany a la Federación de Cachiurulos de Aragón i a la de Comunidades Aragonesas del Exterior. El 2013 va se nomenat president José Allueva Latorre, amb experiència en l'associacionisme.
A l'abril celebren l'aniversari del patró de l'Aragó i a l'octubre les festes de la Verge del Pilar. També organitzen altres activitats com conferències que el 2017 van ser sobre el dret civil a l'Aragó. Per les festes de Nadal també munten uns Reis particulars. Durant la Setmana Santa participen en dues processons, ja que tenen una confraria. El juny fan una sortida al Monasterio de Piedra. També tenen una coral, fan teatre i classes de guitarra. També organitzen exposicions, el 2014 en van fer una sobre l'obra de Goya per la Cartuja de l'Aula Dei sobre la vida de la Mare de Déu. Precisament el 2014 van celebrar els 40 anys de l'entitat.
El 2019 l'entitat va vendre 80 series de la loteria de la Grossa de Nadal que es va vendre a l'adrministració del carrer Barcelona de Salou.

## Referències

* 1 2 3 «Entitats de Reus (Centro Aragonés El Cachirulo): El sentiment de la terra» (en espanyol europeu). [Consulta: 22 desembre 2019].
* ↑ Digital, Redacció / Reus. «El Centro Aragonès el Cachirulo organitza diversos actes per la Setmana Cultural del Pilar - 29 set 2016». [Consulta: 22 desembre 2019].
* ↑ Aragón, El Periódico de. «Reus descubre la vida y la obra de Francisco de Goya» (en castellà). [Consulta: 22 desembre 2019].
* ↑ NacióReus. «Acte final de celebració dels 40 anys del Centro Aragonés El Cachirulo de Reus | NacióReus». [Consulta: 22 desembre 2019].
* ↑ «El centro aragonés el Cachirulo de Reus tenía 80 series del Gordo de Navidad» (en espanyol europeu). [Consulta: 22 desembre 2019].
# Osádka

Osádka és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Žilina, al centre-nord del país.

## Referències

* ↑ «Dolný Kubín (District, Žilinský kraj, Slovakia) - Population Statistics, Charts, Map and Location» (en anglès). [Consulta: 9 novembre 2018].
# Cantó de Mortain

El cantó de Mortain és un cantó francès del departament de la Manche, situat al districte d'Avranches. Té 10 municipis i el cap es Mortain.

## Municipis

* Bion
* Fontenay
* Mortain
* Le Neufbourg
* Notre-Dame-du-Touchet
* Romagny
* Saint-Barthélemy
* Saint-Clément-Rancoudray
* Saint-Jean-du-Corail
* Villechien

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1958 | Henri de Ponthaud | Divers droite |
| 1958-1976 | Fernand Saoul | CNIP |
| 1976-1994 | Gabriel Destais | Divers droite |
| 1994-2001 | Jean-Yves Lemardeley | RPR |
| 2001-2008 | Gabriel Destais | Divers droite |
| 2008- | Serge Deslandes | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 7.471 | 7.324 | 7.352 | 7.555 | 7.074 | 6.542 | 5.978 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Atli Eðvaldsson

Atli Eðvaldsson (Reykjavík, 3 de març de 1957 - Reykjavík, 2 de setembre de 2019) va ser un futbolista islandès de la dècada de 1980.
Fou 70 cops internacional amb la selecció islandesa.
Pel que fa a clubs, fou jugador, entre d'altres, de Fortuna Düsseldorf i KFC Uerdingen 05.
Trajectòria com a entrenador:
* 1995-1996: ÍBV
* 1997: Fylkir
* 1998-1999: KR Reykjavík
* 1999-2003: Islàndia
* 2005-2006: Þróttur Reykjavík
* 2009: Valur Reykjavík
* 2013: Reynir Sandgerði
* 2014: Afturelding
* 2017-2018: Kristianstad FC
És germà del també futbolista Jóhannes Eðvaldsson.

## Referències

* ↑ «Iceland - Record International Players». RSSSF. Arxivat de l'original el 14 maig 2011. [Consulta: 2 abril 2011].
* ↑ «Atli mætti alltaf á meðan sumir völdu sér leiki en var svo sparkað úr landsliðinu» (en icelandic). Vísir.is, 07-12-2018 [Consulta: 7 desembre 2018].
* ↑ Atli Eðvaldsson a National-Football-Teams.com (anglès)
# Ionòmetre

El terme ionòmetre es va aplicar originalment a un dispositiu per mesurar la intensitat de la radiació ionitzant. Es poden trobar exemples de detectors de radiació descrits com a ionòmetres fins a la dècada de 1950, però el terme més sovint significa ara un dispositiu per mesurar la concentració d’ions químics d’un fluid.

## Ionòmetre (radiació)

Un primer ionòmetre es deu al físic suís Heinrich Greinacher el 1913. Tanmateix, Greinacher no va ser el primer a construir un ionòmetre, va atribuir a un Bronson la construcció d'un instrument sobre el qual el de Greinacher era una millora. Greinacher afirma l'avantatge del seu instrument sobre el fet de ser de Bronson en no requerir l'electròmetre quadrant (inventat per Lord Kelvin).
Greinacher també va haver d'inventar el pràctic circuit de duplicador de tensió per proporcionar el 200-300 V necessitava per al ionòmetre com el 110 La corrent altern subministrada per les centrals de Zúric de l’època era insuficient.

## Ionòmetre (concentració d'ions)

Possiblement, el primer ús del ionòmetre amb aquest significat va ser per FE Bartell. En el seu article sobre l'instrument el 1917, discuteix possibles noms, rebutjant el potenciòmetre com a inadequat, de manera que implica que no existia ja un nom..

## Referències

* ↑ ionòmetre a Optimot
* ↑ Mehra, J, Rechenberg, H, The Historical Development of Quantum Theory, p284, Springer, 2001 ISBN 0-387-95179-2
# Centro Andaluz de la Fotografía

El Centro Andaluz de la Fotografía (CAF) està situat al Liceu Artístic i Literari d'Almeria, es va crear el 1992, amb motiu de la commemoració del V Centari del Descobriment d'Amèrica i dins el projecte "Imagina". L'any 1996 aquest Centre va passar a dependre de la Direcció General d'Institucions del Patrimoni Històric.
La seva fundació permet donar una oferta institucional permanent, tractant la fotografia no com un mitjà en si mateix, sinó des d'una perspectiva interdisciplinària, on té cabuda el tractament i estudi dels mitjans audiovisuals sota diversos enfocaments.

## Museu

Ell centre està formant una col·lecció museística a partir del primer fons del projecte "Imagina" de 1992. A partir d'aleshores els seus fons s'han ampliat gràcies a les donacions així com la compra de col·leccions, produccions pròpies i col·laboració en projectes.

## Serveis

Actualment ofereix els següents serveis:
* Exposicions, tallers, edicions de catàlegs fotogràfics, recerques, divulgació i recuperació del Patrimoni Gràfic Andalús, produccions pròpies i col·laboració amb institucions i col·lectius relacionats amb la fotografia. (Entrada gratuïta)

## Referències

* ↑ VVAA.. 1973-83, memoria de la transición democrática en Aandalucía. Crónica de un sueño (en castellà). Centro de Estudios Andaluces, 2005, p. 41. ISBN 978-84-9633-733-6.
* ↑ «Centro Andaluz de la Fotografia.CAF» (en castellà). Masdearte. [Consulta: 14 juliol 2013].
* ↑ «El Centro/ Historia» (en castellà). [Consulta: 14 juliol 2013].
* ↑ Oficiales de Gestión del Parlamento de Andalucía. Temario Volumen I (en castellà). MAD-Eduforma, 2005 pàgina=192. ISBN 978-84-6652-032-4.
* ↑ «Colecciones museísticas» (PDF) (en castellà). Consejería de Cultura. Colecciones museísticas. [Consulta: 14 juliol 2013].

## Enllaços externs

* Web del Centro Andaluz de la Fotografía (Junta de Andalucía) (castellà)
# Oséas Reis dos Santos

Oséas (Salvador, Brasil, 14 de maig de 1971) és un futbolista brasiler. Va disputar 2 partits amb la selecció del Brasil.

## Estadístiques

Selecció de Brasil :
| Anys | Partits | Gols |
| 1996 | 2 | 0 |
| Total | 2 | 0 |

## Referències

* ↑ National Football Teams
# Cantó de Mortagne-au-Perche

El cantó de Mortagne-au-Perche és un cantó francès del departament de l'Orne, situat al districte de Mortagne-au-Perche. Té 14 municipis i el cap es Mortagne-au-Perche.

## Municipis

* La Chapelle-Montligeon
* Comblot
* Corbon
* Courgeon
* Feings
* Loisail
* Mauves-sur-Huisne
* Mortagne-au-Perche
* Réveillon
* Saint-Denis-sur-Huisne
* Saint-Hilaire-le-Châtel
* Saint-Langis-lès-Mortagne
* Saint-Mard-de-Réno
* Villiers-sous-Mortagne

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1964 | M. Lévesque | Divers droite |
| 1964-1981 | M. de Pontbriand | Divers droite |
| 1981-1993 | Jean-Claude Lenoir | UDF-CDS |
| 1993- | Roland Caillaud | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 8.575 | 8.992 | 9.653 | 9.773 | 9.454 | 9.346 | 9.098 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Joan-Marc Zapata Boldú

Joan-Marc Zapata Boldú (Barcelona, 14 de setembre de 1989) és un director, guionista i productor de cinema català.

## Trajectòria

Es va llicenciar en Publicitat i Relacions Públiques a la Universitat de Girona i va realitzar un màster en direcció cinematogràfica a l'escola Bande à Part de Barcelona. Hi va dirigir els primers projectes.
Més tard, el 2014, va anar a Los Angeles, on va començar la carrera professional com a tal. A partir del 2011, va dirigir nombrosos curtmetratges premiats arreu del món. D'entre aquests, destaca el de The Amazing Thailand Film Challenge, que va guanyar amb el curtmetratge Now I Know.
El seu film Bright Side in D Minor, un curtmetratge rodat íntegrament a Suïssa, va ser premiat en el passat Festival de la Setmana del Cinema de Medina del Campo i va ser seleccionat en molts d'altres.
El 2022, va acabar El color del cielo, el seu primer llargmetratge, protagonitzat per l'actriu i guanyadora del Premi Goya Marta Etura i per Francesc Garrido, i produït per Arnold Films i 89 Productions. Va obrir la secció Made in Spain del 70è Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià.

## Filmografia

| Any | Títol |
| 2022 | El color del cielo |
| 2018 | Bright Side in D Minor |
| 2016 | Now I Know |
| 2014 | Marinada |

## Referències

* ↑ «Antics alumnes de la UdG roden un llargmetratge a Suïssa amb Marta Etura i Francesc Garrido». Universitat de Girona, 12-07-2021. [Consulta: 26 octubre 2022].
* ↑ «‘El Color del Cielo’ se estrenará el 21 de octubre» (en castellà). aFM radio, 04-10-2022. [Consulta: 26 octubre 2022].
* ↑ «Joan-Marc Zapata Boldú» (en anglès). Selected Films Distribution, 19-11-2020. [Consulta: 26 octubre 2022].
* ↑ «Joan-Marc Zapata» (en anglès). SWISS FILMS. [Consulta: 26 octubre 2022].
* ↑ «Joan-Marc Zapata rueda el largometraje ‘El color del cielo’» (en castellà). Spain Export Film & TV, 31-05-2021. [Consulta: 26 octubre 2022].
* ↑ «Marta Etura y Francesc Garrido son una estrella y un filósofo que se reencuentran en ‘El color del cielo’» (en castellà). Cine con Ñ, 28-06-2022. [Consulta: 26 octubre 2022].
* ↑ «Joan-Marc Zapata debuta en el largometraje con ‘El color del cielo’, en coproducción con Suiza». audiovisual451, 27-05-2021. [Consulta: 29 juny 2022].
* ↑ «Joan-Marc Zapata: “Las subvenciones son una forma de censura”». goldenglobes, 28-07-2021. Arxivat de l'original el 2022-06-29. [Consulta: 29 juny 2022].
* ↑ «La reflexiva òpera prima 'El color del cielo' inaugura la secció Made in Spain a Sant Sebastià» (en castellà). La Vanguardia, 17-09-2022. Arxivat de l'original el 2022-10-26. [Consulta: 26 octubre 2022].
# Thesinge

Thesinge (en groninguès: Taisen) és un poble que pertany al municipi de Ten Boer a la província de Groningen, al nord dels Països Baixos.
Thesinge fou fundat al segle xii a la terra del monestir benedictí Germania, que va ser demolit després de la Reforma Protestant. El monestir va ser consagrat a Felicitas de Roma. L'església de monestir Thesinge és un vestigi del monestir. El molí Germania al poble és anomenat per l'antic monestir.
# Atlàntic (desambiguació)

«Atlàntic» té aquests significats:
* Atlantic (Iowa)
* Atlantic Beach, diversos indrets
* Atlantic City, diversos indrets
* Oceà Atlàntic
* Clima atlàntic
* Comtat d'Atlantic
* Batalla de l'Atlàntic (1939-1945)
* Dieta atlàntica
* Departament de l'Atlàntic, departament de Colòmbia
* Loira Atlàntic, departament francès
* Atlantic Records, discogràfica nord-americana,
* Cine Atlàntic, sala d'exhibició cinematogràfica que es trobava a les Rambles
* Virgin Atlantic Airways