OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dionisio Arce

Dionisio Arce (San Juan Bautista, 14 de juny de 1927 - Bracciano, 5 de novembre de 2000) fou un futbolista paraguaià de la dècada de 1950 i entrenador de futbol.
Fou 7 cops internacional amb la selecció del Paraguai amb la qual participà en el Campionat sud-americà de 1949. Pel que fa a clubs, passà la major part de la seva carrera a Itàlia, on defensà els colors de SS Lazio, SSC Napoli, UC Sampdoria, Novara, Torino FC, Palermo i Spal.

## Referències

* ↑ Dionisio Arce, La Carriera Arxivat 2019-01-25 a Wayback Machine. editor Enciclopediadelcalcio.it
* ↑ Corriere dello Sport 1950 a Corriere dello Sport
* ↑ Perfil a transfermarkt
# Gastó II de Bearn

Gastó II Cèntul (circa 951 – 1012) fou vescomte de Bearn fins a 996 fins a la seua mort. Succeí al seu pare Cèntul III després de l'assassinat d'aquest últim a mans de Llop el Fort, Senyor de Serres.
Gastó va concedir la vila d'Asson a l'abadia de Lescar, l'abat era llavors García Llop, el seu germà. Gastó va ser succeït pel seu fill, aleshores menor d'edat Cèntul IV sota la regència de la seva mare.

## Referències

* ↑ «GASCONY». [Consulta: 29 abril 2021].
| Precedit per: Cèntul III | Vescomte de Bearn 996 – 1012 | Succeït per: Cèntul IV |
# No tinc por!

No tinc por! (originalment en alemany, Ich habe keine Angst!) és un curtmetratge d'animació dirigit per Marita Mayer. Es va exhibir per primer cop el 12 de febrer de 2022 a la secció Generation Kplus del 72è Festival Internacional de Cinema de Berlín. S'ha doblat al català.
El curtmetratge va ser produït per l'estudi d'animació d'Hamburg Fabian&Fred, en coproducció amb Trollfilm de Noruega.

## Sinopsi

Encara que les ombres es converteixen de sobte en monstres temibles a la foscor, la Vanja no té por, perquè com a tigre és fort i no té por. La Vanja s'esmuny xiuxiuejant per una selva fosca i imaginària i no s'intimida.

## Referències

* ↑ «I am not afraid!» (en noruec). Arxivat de l'original el 2022-12-25. [Consulta: 25 desembre 2022].
* ↑ «No tinc por!». El Meu Primer Festival de Cinema. [Consulta: 25 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a berlinale.de (alemany)
# Carme Boyé i Parera

Carme Boyé i Parera (Samalús, 1910 - Barcelona, 1999) és una llatinista i lingüista catalana. Llicenciada en filosofia i lletres, va traduir les Tristes (1965-66), amb la col·laboració de Miquel Dolç, i les Pòntiques (1985), d'Ovidi.
Se’n conserva inèdita una traducció del poema Anàbasi de Saint-John Perse. Va ser sòcia fundadora de la Societat Catalana d'Estudis Clàssics.

## Referències

* 1 2 «Carme Boyé i Parera». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Boyé i Parera, Carme». [Consulta: 11 desembre 2019].
# Roberto Mertins Murúa

José Roberto Mertins Murúa (Guatemala, data desconeguda - Ciutat de Guatemala, 3 de setembre de 1980), professor a la Universitat Rafael Landívar, exsecretari general de la Federació d'Universitats Privades d'Amèrica Central i president de l'Institut de Cultura Hispànica. Va ser candidat de la Democràcia Cristiana al Congrés de Guatemala en 1978.
Va estudiar a Barcelona en la dècada dels 60, etapa en la qual va presidir l'Associació d'Estudiants Guatemalencs i la Federació d'Estudiants Iberoamericans a Madrid. Quan va retornar a Guatemala, va seguir conreant la relació entre Espanya i Guatemala, i va arribar a presidir l'Institut Guatemalenc de Cultura Hispànica.
Arran de la massacre en l'Ambaixada d'Espanya a Guatemala, en la qual van morir 37 persones, va realitzar dures declaracions en Televisió Espanyola, i va arribar a afirmar que «El Govern guatemalenc es troba en una situació sense sortida, endurint la repressió i víctima de denúncies internacionals des d'Amnistia Internacional a l'Organització d'Estats Americans», i va vaticinar en el Col·legi La nostra Senyora de Guadalupe (Madrid) de AECID, una incontrolable espiral de violència: «En el futur ens acostarem a una guerra civil». Per aquestes premonicions i denúncies realitzades a Espanya, va rebre amenaces comminant-lo a no tornar a Guatemala. Va tornar, no obstant això, i als pocs mesos (3 de setembre de 1980, als 39 anys) va ser assassinat per dues persones que viatjaven amb moto, quan conduïa cap a la seva feina. Li van crivellar amb 52 trets, per ser «culpable de llegir llibres i no callar davant d'atrocitats del calibre com l'anteriorment esmentada».
Feia tan sols uns dies que havia inaugurat la nova seu de l'Institut Guatemalenc de Cultura Hispànica a la Plaça d'Espanya, no podent arribar a gaudir-la. Tres dècades més tard, encara el seu nom (igual que molts altres) és recurrent en els informes i sol·licituds de justícia a Guatemala.

## Referències

* ↑ En La casa matriz del sueño hispánico: El Colegio Mayor Hispanoamericano Nuestra Señora de Guadalupe 1947-2009, Concepción Navarro y Antonio Niño.
* ↑ Entre altres: Adolfo Molina Orantes (ex ministro de asuntos exteriores de Guatemala, ex presidente de l'Instituto Guatemalteco de Cultura Hispánica i membre d'honor del Instituto de Cultura Hispánica de Madrid -actual AECID-), o Vicente Menchú (padre de la premi Nobel de la Pau, Rigoberta Menchú).
* ↑ Una situación política sin salida
* ↑ Asesinado el presidente del Instituto guatemalteco de Cultura Hispánica.
* ↑ Jorge Castrillón en Esta semana en el CCE/G. Centro Cultural de España en Guatemala - 25-02-2008
* ↑ «España construirá en Guatemala un edificio para sede de l'Instituto Guatemalteco de Cultura Hispánica
* ↑ GAM PRESENTA DENUNCIA PENAL CONTRA FUNCIONARIOS DEL GOBIERNO DE LUCAS GARCIA, POR VIOLACIÓN A LOS DERECHOS HUMANOS.
# Cantó de Saint-Genix-sur-Guiers

El cantó de Saint-Genix-sur-Guiers és un cantó francès del departament de la Savoia, situat al districte de Chambéry. Té 10 municipis i el cap és Saint-Genix-sur-Guiers.

## Municipis

* Avressieux
* Champagneux
* Gerbaix
* Gresin
* Marcieux
* Novalaise
* Rochefort
* Sainte-Marie-d'Alvey
* Saint-Genix-sur-Guiers
* Saint-Maurice-de-Rotherens

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 1945-1951 | M. Richard | SFIO | |
| 1951-1970 | Jean Praliaud | Rad. després SFIO | Alcalde de Saint-Genix-sur-Guiers |
| 1970-1999 | Henri Guicherd | CD després UDF-CDS | Alcalde d'Avressieux |
| 1999-en curs | Gaston Arthaud-Berthet | DVD | Alcalde de Sainte-Marie-d'Alvey des de 1989 vicepresident del Consell General. |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1882 | 1926 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2008 |
| ? | ? | ? | ? | ? | 4.156 | 4.688 | 5.188 | 6.386 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||||
# Dionisio Alonso Martínez y Martín

Dionisio Alonso Martínez y Martín (Madrid, 1870 - ?) fou un advocat i polític espanyol, fill de la marquesa d'Alonso Martínez. Membre del Partit Liberal, fou elegit diputat pel districte de Cervera a les eleccions generals espanyoles de 1905 i pel de Burgos a les eleccions generals espanyoles de 1910.

## Notes

* ↑ José Varela Ortega. El poder de la influencia: geografía del caciquismo en España (1875-1923), p.724.

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Dionisio Alonso Martínez y Martín a geneall.net
# Gastromyzon lepidogaster

Gastromyzon lepidogaster és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al nord de Borneo.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Martin-Smith, K.M. i H.H. Tan 1998. Diversity of freshwater fishes from eastern Sabah: annotated checklist for Danum valley and a consideration of inter- and intra-catchment variability. Raffles Bull. Zool. 46(2):573-604.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Roberts, T.R. 1989. The freshwater fishes of Western Borneo (Kalimantan Barat, Indonesia). Mem. Calif. Acad. Sci. 14:210 p.
* Tan, H. H. 2006. The Borneo Suckers. Revision of the torrent loaches of Borneo (Balitoridae: Gastromyzon, Neogastromyzon). Natural History Publications (Borneo). Borneo Suckers: i-vi + 1-245.
* Tan, H. H. & C. U. M. Leh. 2006. Three new species of Gastromyzon (Teleostei: Balitoridae) from southern Sarawak. Zootaxa Núm. 1126: 1-19.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Jorge Reinel

Jorge Reinel (Lisboa, ca. 1502 – després de 1572) va ser un cartògraf portuguès, fill de Pedro Reinel, de qui va heretar la seva professió. Va destacar per la confecció de precisos mapes universals. Ensenyà la seva tècnica a nombrosos alumnes, entre els quals es va destacar Diego Ribero.
Els mapes de Reinel van ser usats per donar força als injustificats reclams de la Corona de Castella sobre les illes Moluques, riques en espècies exòtiques. Reinel va produir també diversos mapes de la costa oest d'Àfrica, de l'Atlàntic Nord i de l'Atlàntic Sud.

## Vegeu també

* Història de la cartografia
* Pedro Reinel
* Manuel Godinho de Erédia

## Referències

* ↑ «Reinel, Pedro e Jorge». Arxivat de l'original el 2015-03-18. [Consulta: 13 desembre 2021].
* 1 2 «Map of the Indian Ocean by the Jorge Reinel». oldmaps.mu, 30-12-2005. Arxivat de l'original el 2005-12-30. [Consulta: 13 desembre 2021].

## Enllaços externs

* Mapes antics Arxivat 2005-12-19 a Wayback Machine.
# Neoperla breviscrotata

Neoperla breviscrotata és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina: Anhui, Fujian, Gansu, Guizhou, Shaanxi i Shandong.

## Referències

* ↑ Needham, 1905. Proc.Biol.Soc.Wash. 18:108.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Du, 1999. A: Anònim (Ed.). Fauna of insects in Fujian Province of China 3:334.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Du & Sivec, 2005. A: Yang, X. K. (Ed.). Insect Fauna of Middle-west Qinling Range and South Montains of Gansu Province, 47.
* ↑ Perlidae Species Listing Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Li, W., H. Wang & W. Lu, 2011. Zootaxa 2735:57.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* BioLib (anglès)
# Casa d'Enriqueta Duran

La Casa d'Enriqueta Duran és un edifici de la vila de Vilafranca de Conflent, de la comarca d'aquest nom, a la Catalunya del Nord. Està inventariat com a monument històric.
Està situada a la zona central - oriental de la vila, en els números 24 i 26 del carrer de Sant Joan, al costat de llevant de la Casa de la Vila de Vilafranca de Conflent. Li corresponen les parcel·les cadastrals 138, 139 i 140.

## Descripció

La façana té quatre plantes. Destaca la finestra de creuer, al centre de la façana, un element freqüent al voltant del 1500. També destaca l'arc d'entrada, a la dreta de la façana, que condueix a un pati i que deixa a l'esquerra els habitatges.
És un gran edifici contigu a la Talaia de la Casa de la Vila. La façana principal està coronada per un llarg ràfec d'11,65 m de llarg. L'edifici està construït amb un aparell mitjà molt regular, molt refet aparentment vers el 1500, quan hi fou inserida la bella finestra amb forma de creu. A la planta baixa hi ha una arcada de punt rodó, d'1,82 m d'ample, amb les arestes vives i les dovelles extradossades, sense clau. al centre, hi ha restes d'un pilar suport de dues arcades. En el primer pis es veu un cordó de suport, desbastat al centre i a l'esquerra; grans muntants de tres finestres, sens dubte géminades, amb arestes vives), i una petita finestra oblonga amb dintell sobre dos coixinets de quart de cercle i arestes aixamfranades de factura més tardana.

## Història

És un edifici amb elements dels segles xiii i XVI. La porta semicircular recorda l'antic hospital construït el 1225.

## Referències

* 1 2 3 «Casa Durand Henriette». Patrimoni. Govern francès. [Consulta: 24 setembre 2018].
* ↑ La casa en els ortofotomapes de l'IGN
# Rineloricaria pareiacantha

Rineloricaria pareiacantha és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1862-1863. Atlas ichthyologique des Indes Orientales Néêrlandaises, publié sous les auspices du Gouvernement colonial néêrlandais. Vol. II. Siluroïdes, Chacoïdes et Hétérobranchoïdes. Amsterdam. Atlas Ichthyol. v. 2. 1-112.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Fowler, H. W. 1943. Notes and descriptions of new or little known fishes from Uruguay. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 95: 311-334.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Schaefer, S. A. (1986). Historical biology of the loricariid catfishes: phylogenetics and functional morphology. Unpublished D. Phil. Thesis, The University of Chicago, Chicago, Estats Units. 290 pp.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Carles Gusi Poquet

Carles Gusi Poquet (Barcelona, 1953) és un director de fotografia català, nominat dos cops al Goya a la millor fotografia i guanyador d'un dels Premis de Cinematografia de la Generalitat de Catalunya.
Es va formar en la professió de manera autodidacta i es va iniciar en el cinema a començaments de la dècada del 1970 amb Antoni Padrós i Solanes i Tomàs Pladevall Fontanet. Després va continuar amb Carles Balagué i Antonio Chavarrías. Es va fer un nom quan va treballar amb Enrique Urbizu i els primers treballs de Julio Medem i Álex de la Iglesia. El 1993 guanyà el premi de Cinematografia de la Generalitat per Els de davant (1993) i Bufons i reis (1993). Pel seu treball a Te doy mis ojos fou candidat a la millor fotografia a les Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 2003. Pel seu treball a Celda 211 fou nominat al Goya a la millor fotografia. I pel seu treball a El Niño fou nominat novament al Goya i va guanyar el Premi Gaudí a la millor fotografia.

## Filmografia (parcial)

* Nemo (1977-78)
* Manderley (1980);
* Denver (1980)
* Viva la Pepa! (Mel i mató) (1981)
* Yo, «el Vaquilla» (1985)
* Una ombra al jardí (1988),
* ¡Tu novia está loca! Una comedia feliz (1987)
* Todo por la pasta (1990)
* Vacas (1991)
* Acción mutante (1992)
* Tierra (1994)
* Un cos al bosc (1996)
* Mones com la Becky (1999)
* La Monyos (1995-96)
* La caja 507 (2002)
* El corazón del guerrero (1999)
* El robo más grande jamás contado (2002)
* La vida mancha (2002)
* Te doy mis ojos (2002)
* la caixa Kovak (2006)
* Celda 211 (2009)
* El Niño (2014)
* Quatretondeta (2016)
* Los Rodríguez y el más allá (2019)

## Referències

* ↑ Carles Gusi, Diccionari del Cinema a Catalunya, editat per Gran Enciclopèdia Catalana
* ↑ Carles Gusi al web de Julio Medem
* ↑ Celda 211 al web dels Goya
* ↑ Carles Gusi consigue el primer Gaudí por la fotografía de "El Niño", eldiario.es, 1 de febrer de 2015

## Enllaços externs

* Carles Gusi Arxivat 2020-02-27 a Wayback Machine. al Catàleg Col·lectiu de les Universitats de Catalunya
# Geoffrey Scott

Geoffrey Scott (11 juny 1884 – 14 agost 1929) va ser un intel·lectual i poeta anglès, conegut com a historiador de l'arquitectura, especialitzat en el Renaixement italià, que per a ell incloïa també el barroc. La seva biografia d'Isabelle de Charrière titulada The Portrait of Zelide va guanyar el Premi Memorial James Tait Black l'any 1925.
La publicació el 1914 del seu llibre The Architecture of Humanism: A Study in the History of Taste el va fer molt famós. Aquesta obra va ser enormement influent en la crítica anglosaxona i italiana a partir de la seva publicació, estant a la base, per exemple, de les teories de Bruno Zevi. Moltes escoles d'arquitectura el van mantenir com lectura bàsica obligatòria fins a finals de la dècada del 1960.
La seva comprensió de l'arquitectura des de la psicologia de l'espai i la seva crítica ferotge a les diferents fal·làcies (romàntica, tècnica, biològica i ètica) que impedeixen una lectura clara dels mètodes i els objectius arquitectònics són encara d'enorme valor per construir una crítica de l'arquitectura a la primera meitat del segle XXI.

## Referències

* ↑ «Person Page». [Consulta: 23 gener 2022].
* ↑ Scott, Geoffrey. The architecture of humanism; a study in the history of taste.. New York,: Norton, 1974. ISBN 0-393-00734-0.
* ↑ «LOS ARQUITECTOS DE ZEVI. Historia y contra-historia de la arquitectura italiana, 1944-2000 | Sobre Arquitectura y más | Desde 1998» (en castellà). [Consulta: 23 gener 2022].
# Jorge Ramos

Jorge Ramos (Montevideo, Uruguai), és un periodista uruguaià que actualment treballa per a ESPN Deportes i ESPN Latinoamérica. Va començar la seva carrera als Estats Units com a escriptor i editor de La Raza un conegut periòdic en castellà basat en Chicago. Abans d'unir-se a ESPN, ell i Hernan Pereyra co-van presentar, “Locura por el Fútbol” a Univisión Radio.

## Carrera

Actualment Jorge Ramos té un programa nacional en viu de 3 hores en ESPN. El seu programa porta el nom d'èxit, "Jorge Ramos y su Banda". És emès simultàniament en ràdio i televisió de Dilluns a Divendres de 4.00 pm a 7.00 pm EST.
Jorge Ramos és conegut com "el relator d'Amèrica" – el comentarista de les Amèriques – i és sinònim de futbol per a milions d'afeccionats als Estats Units. Ara el famós comentarista en castellà s'uneix a ESPN Deportes Radio com la veu principal de l'alineació de futbol. Amb la seva combinació de marques d'entusiasme i coneixement, Ramos treu punts més fins del joc i els marca amb el seu singular sentit de l'humor en el seu xou diari "Jorge Ramos y su banda".
En la seva il·lustre carrera de trenta anys, Ramos ha servit com a narrador comentarista per a més de 3,000 partits de futbol, incloent 1,400 jocs de la Lliga Mexicana de futbol. Ha cobert quatre Copes del Mundial de FIFA, la Copa Mundial Femenina de Futbol de 2003, dos Copa Amèrica i diverses Eurocopa.
Encara que és conegut pel seu comentari de futbol, Ramos té un coneixement profund de tots els esports que ha posat li front i al centre de grans esdeveniments esportius a tot el món. Aquests inclouen la radiodifusió dels Jocs Panamericans, proporcionant cobertura en profunditat dels Jocs Olímpics de Sydney 2000 i servint com la veu d'espanyol dels Lakers de Los Angeles. Un dels moments més gratificants en la seva carrera va ser proporcionar estel·lars per a la Copa Mundial de Futbol de 1986 – el primer Mundial en castellà per ràdio als Estats Units.
Ell és portaveu de National Automobile Parts Association (NAPA) i va fer un comercial nacional en anglès i espanyol.
Ramos és representat per Shine Entertainment.

## Trajectòria
### A ràdio

* KPLS 830 AM (199?-199?)
* Radio Unica (1998-2004)
* Univisión Radio (2004-2005)
* ESPN Deportes Radio (2005-Setembre 2019)

### A televisió

* Telemundo (1994-2000)
* Univisión (2002-2006)
* Fox Sports en Español (2006-2009)
* ESPN Deportes (2009-presente)
* ESPN Latinoamérica (2013-present)

## Referències

* ↑ «Jorge Ramos se despide como narrador radiofónico». Arxivat de l'original el 2020-02-24. [Consulta: 24 febrer 2020].
* ↑ http://espnmediazone.com/us/bios/jorge-ramos/
* ↑ http://sportsillustrated.cnn.com/2010/soccer/02/05/wcup.uruguay/index.html Arxivat 2012-11-04 a Wayback Machine.
# Neoperla bituberculata

Neoperla bituberculata és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina: Guizhou.

## Referències

* ↑ Needham, 1905. Proc.Biol.Soc.Wash. 18:108.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Du, 2000. Entomotaxonomia 22(1):1.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Li, W., H. Wang & W. Lu, 2011. Zootaxa 2735:57.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* BioLib (anglès)