OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Curvatura

En geometria, la curvatura és la qualitat d'una corba associada al canvi de direcció de diversos punts successius de la corba. La curvatura indica el canvi de direcció de les tangents en relació a la longitud de l'arc de la corba entre els punts de tangència.
En geometria analítica i àlgebra, si tenim una funció real que representa una corba plana qualsevol, tres punts de la corba infinitament pròxims determinen una circumferència el radi de la qual s'anomena radi de curvatura de la corba en el punt donat. També tres punts poden indicar el centre de curvatura, un punt, i una circumferència de centre aquest punt, els altres dos. Si aquest punt que prenem com a centre imaginari d'una corba (tota corba és un arc o tros de circumferència) és allunyat dels altres dos, obtindrem un radi de curvatura llarg, o ampli, i una curvatura oberta, és a dir, relativament aplanada, mentre que si el punt o centre de curvatura és més proper, llavors el radi de curvatura és curt i la corba resultant relativament tancada.

## Referències

* ↑ «curvatura». diccionari.cat. Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 11 abril 2018].
# Gas combustible

Un gas combustible és un gas que s'utilitza com a combustible per produir energia tèrmica mitjançant un procés de combustió.

## Obtinguts per síntesi

* Gas ciutat (H₂ i CO₂), també conegut com a gas d'hulla o gas ciutat.
* Gas d'aigua (H₂, CO i CO₂).
* Gas de fusta (N₂ i CO + parts mínim. H₂ i CO₂).

## Obtinguts d'altres maneres

* Hidrogen gasós. S'obté a partir de l'electròlisi de l'aigua invertint energia elèctrica, oa partir de gas natural. És un vector energètic i no una font d'energia primària. Pot arribar a ser utilitzat en el futur com a gas combustible amb una millora de la tecnologia.
* HCNG

## Vegeu també

* Gas natural liquat
* Syngas
* Hidrocarbur
* Energia renovable
* Philippe le Bon
* Bombona de gas
* Índex de Wobbe

## Referències

* ↑ Procediment per obtenir hidrogen a partir de gas natural Arxivat 2007-11-14 a Wayback Machine. Invenia.

## Enllaços externs

* Transformació d'un vehicle de gasolina per convertir-lo en bi-fuel perquè pugui utilitzar també autogas.
zh-min-na:es:Gá-suh
# Joan de Cardona i Roís de Liori

Joan de Cardona i Roís de Liori fou comanador de l'Orde de Sant Jaume a Museros. Va viure al segle xvi. Va prendre activament part en el plet de Riba-roja, contra la comtessa de Palamós, perquè pretenia casar-se amb Beatriu.
Fill d'Alfons de Cardona i Fajardo i d'Isabel Roís de Liori. Casat el 16 amb Lluïsa de Borja-Llançol de Romaní i Sorell, filla d'en Joan de Borja-Llançol de Romaní i de Calataiut, senyor de Vilallonga i Castellnou, i d'Elionor Sorell, senyora d'Albalat. Van tenir cinc fills.
* Blanca de Cardona i de Borja-Llançol de Romaní, es casà amb Jaume Ferrer.
* Felip de Cardona i de Borja-Llançol de Romaní, marquès de Guadalest es casà amb Elisabet de Bas i en segones núpcies amb Anna de Ligne.
* Antoni de Cardona i de Borja-Llançol de Romaní, es casà amb Caterina Milà d'Aragó.
* Jerònima de Cardona i de Borja-Llançol de Romaní.
* Joanna de Cardona i de Borja-Llançol de Romaní.

## Referències

* 1 2 «Joan de Cardona i Roís de Liori». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Roís de Liori i de Montcada, Hipòlita, comtessa de Palamós; de Requesens, Estefania. ed. Eulàlia de Ahumada Batlle. Epistolaris d'Hipòlita Roís de Liori i d'Estefania de Requesens (segle xvi). Valencia: Universitat de València, 2003. ISBN 84-370-5678-0.
# Rattus niobe

Rattus niobe és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmica de Papua Nova Guinea, on viu a altituds d'entre 762 i 4.050 msnm. Els seus hàbitats naturals són els boscos molsosos tropicals, les zones de bosc degradat i els jardins rurals vells. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, niobe, es refereix a Níobe, un personatge de la mitologia grega.

## Referències

* ↑ Leary, T. et al. Rattus niobe. UICN 2017. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2017, consultada el 17 març 2018.
* ↑ Entrada «Rattus» d'Animalia (en anglès).
# Neptun

Neptun - Нептун (rus) - és un poble de la República del Tatarstan, a Rússia. El 2010 tenia 67. Pertany al districte (raion) de Pestretsi.

## Referències

* ↑ «Arbash». GeoNames. [Consulta: 7 setembre 2013].
* ↑ Koriakov, I. B.. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2018-03-24.
# Canute

Canute és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 524 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Canute tenia 524 habitants, 214 habitatges, i 145 famílies. La densitat de població era de 331,7 habitants per km².
Dels 214 habitatges en un 29,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,7% hi vivien parelles casades, en un 9,3% dones solteres, i en un 31,8% no eren unitats familiars. En el 28% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,2% tenia menys de 18 anys, un 12,2% entre 18 i 24, un 25,4% entre 25 i 44, un 21% de 45 a 60 i un 17,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.321 $ i la renda mediana per família de 38.036 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.406 $ mentre que les dones 15.500 $. La renda per capita de la població era de 20.283 $. Entorn del 13,7% de les famílies i el 15,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Canute». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Canute». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
Viccionari
# Can Pujadas (Seva)

Can Pujadas és una casa habilitada com a botiga de Seva (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil de mitjanes dimensions cobert amb teulada a dues vessants i desaigua a la façana principal. Les obertures es reparteixen desiguals a la façana principal que ha estat arrebossada i acabada amb cantoneres falses.
Destaca un portal adovellat rodó datat el 1648 amb un petit escut a la dovella central; totes les finestres són de pedra treballada i tenen desaigües i ampits, i una està datada el 1723.

## Història

La meitat del segle xvii és per a Seva una època d'augment demogràfic i d'expansió urbana, el c/ de Baix és un exemple d'aquest nou impuls d'una població que fins aleshores es mantenia estancada.

## Referències

* 1 2 3 «Can Pujadas». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2017].
# DGM

DGM té els següents significats:
* Societat Alemanya de Recerca Marina (del seu nom en alemany Deutsche Gesellschaft für Meeresforschung), societat científica d'oceanografia d'Alemanya
* Societat Alemanya per a la Ciència i la Conservació dels Molins (del seu nom en alemany Deutsche Gesellschaft für Mühlenkunde), organització paraigua d'empreses i associacions relacionades amb els molins d'Alemanya
* Deutsche Grammophon, discogràfica especialitzada en música clàssica d'Alemanya
* Discipline Global Mobile, discogràfica especialitzada en rock progressiu del Regne Unit
* DGM (banda) (de l'acrònim de Diego-Gianfranco-Maurizio), grup musical de power metal d'Itàlia
* D.Gray-man, obra de manga editada originàriament al Japó
* Model generatiu profund (del seu nom en anglès Deep Generative Model), model estadístic variant del model generatiu
# Fundación Albacete

La Fundación Albacete és un club de futbol femení vinculat a l'Albacete Balompié, fundat el 1997, que milita a la Primera Federació Femenina.
El 1997 es crea la Fundación Albacete Balompié amb l'objectiu de promocionar la joventut a través de l'esport, l'educació i la cultura. La fundació coordina algunes categories inferiors de l'Albacete Balompié i altres seccions com la femenina. Després de molts anys a la Segona Divisió finalment la temporada 2013-14 aconsegueix l'ascens. La temporada 2014-15 aconsegueix la 12a posició, la 2015-16 la 13a, la 2016-2017 la 14a i la 2017-18 la 13a posició.

## Palmarès

El club té dos títols de Segona Divisió com a campió del seu grup a les temporades 2011-12 i 2012-13.

### Altres tornejos

* Torneig Internacional COTIF sub-20: Tercer lloc en 2013.

## Referències

* ↑ «Web de la Fundación del Albacete Balompié» (en castellà). [Consulta: 28 juny 2018].
* ↑ «Títulos Fundación Albacete» (en castellà). Ceroacero.com. [Consulta: 29 juny 2018].
* ↑ www.5maseldescuento.es. «Fundación Albacete Nexus Energía bronce en el Torneo COTIF 2013». [Consulta: 8 març 2014].

## Enllaços externs

* Pàgina web de Fundación Albacete Arxivat 2019-03-08 a Wayback Machine.
* Fundación Albacete a Twitter
* Fundación Albacete a Instagram
* Fundación Albacete a LaLiga.es
# Jake i Dinos Chapman

Jake Chapman (Cheltenham, 3 de novembre de 1966) i Dinos Chapman (Londres, 19 de gener de 1962) són germans i artistes conceptuals anglesos, més coneguts com els Chapman Brothers. Es van donar a conèixer com a part del moviment Young British Artists, el qual va ser promogut pel col·leccionista d'art Charles Saatchi.
La seva obra artística es basa fonamentalment en la iconoclàstia, encoratjada amb accions apropiacionistes com la de comprar una edició d'Els desastres de la guerra de Francisco de Goya i intervenir-la pintant nassos de pallasso a les figures. La mort, el sexe, el nazisme o la infància són alguns dels temes predilectes dels Germans Chapman, sempre amatents a un punt de vista grotesc que desafia les convencions morals i el políticament correcte.

## Enllaços externs

* Jake i Dinos Chapman - Lloc web oficial
* Jake and Dinos Chapman: Bad Art for Bad People – exposició a la Tate Liverpool, desembre 2006 – març 2007
* Jake and Dinos Chapman: Come and See – exposició a la Serpentine Galleries, novembre 2013 – febrer 2014
* Entrevista amb Maia Damianovic (en anglès)

## Referències

* ↑ «Siempre hemos querido «rectificar» a Goya» (en castellà), 22-04-2004. [Consulta: 2 setembre 2020].
* ↑ «Jake & Dinos Chapman, el dúo más iconoclasta del arte contemporáneo» (en castellà), 23-12-2015. [Consulta: 2 setembre 2020].
# Resolució 711 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 711 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, va ser aprovada sense sotmetre's a votació, el 12 de setembre de 1991, després d'haver examinat la petició de Lituània per poder ser membre de les Nacions Unides. En aquesta resolució, el Consell de Seguretat de l'ONU va recomanar a l'Assemblea General l'acceptació de Lituània com a membre.
El mateix dia, el Consell va adoptar idèntiques resolucions la 709 sobre Estònia i la 710 en relació amb Letònia. Els tres estats bàltics van ser repúbliques socialistes soviètiques de la Unió Soviètica des de 1945.
El 17 de setembre de 1991, l'Assemblea General va admetre a Lituània mitjançant la Resolució 46/6.1

## Vegeu també

* Llista d'estats membres de les Nacions Unides
* Resolució del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

## Referències

* ↑ United Nations. Yearbook of the United Nations 1991, Volum 45 (en anglès). Martinus Nijhoff Publishers, 1992, p. 97. ISBN 978-0792319702.

## Enllaços externs

* Text of Resolution at UN.org Arxivat 2012-06-15 a Wayback Machine. (PDF)
# Nikos Pantziaras

Nikos Pantziaras (7 de gener de 1954) és un exfutbolista xipriota de la dècada de 1990.
Fou 48 cops internacional amb la selecció xipriota. Pel que fa a clubs, fou jugador de APOEL FC.

## Referències

* ↑ Perfil a eu-football.info
* ↑ Perfil a transfermarkt.it
# Cantó de la Mota

El cantó de La Mota dau Caire és un cantó francès del departament dels Alps de l'Alta Provença, situat al districte de Forcauquier. Té 13 municipis i el cap és La Mota dau Caire.

## Municipis

* Lo Caire
* Chastèufòrt
* Clamençana
* Claret
* Curbans
* Mèuva
* La Mota dau Caire
* Nibles
* Segoier
* Tesa
* Valavoira
* Valèrna
* Vaumelha

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1981 | Marcel Massot | radical, després MRG |
| 1981- | Marcel Clément | MRG, després PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 1.382 | 1.536 | 1.500 | 1.605 | 1.897 | 2.090 | 2.307 |
# Enric I

Enric I és el nom dels següents personatges:
* Enric I d'Alemanya, "l'Ocellaire" (876 - 936)
* Enric II del Sacre Imperi Romanogermànic (972 - 1024) anomenat Enric I per alguns historiadors que no reconeixen Enric l'Ocellaire com a emperador del Sacre Imperi.
* Enric I d'Anglaterra (1068 - 1135), rei d'Anglaterra
* Enric I de Bohèmia (~1265- 1335), membre de la dinastia dels Meinardins, comte de Tirol o Gorízia-Tirol, duc de Caríntia i Carniola (1295 - 1335), i rei de Bohèmia (1306 i 1307-1310)
* Enric I de Brabant (1165 – 1235), comte de Brussel·les (1179), landgravi i duc de Brabant (1183) i des de 1190 comte de Lovaina, marquès d'Anvers i duc nominal de Baixa Lorena
* Enric I de Castella (1204 - 1217)
* Enric I de Flandes (1174 - 1216), emperador llatí de Constantinoble (1206-1216)
* Enric I de França (1008 - 1060), duc de Borgonya (1016-1032) i rei de França (1031-1060).
* Enric I el Barbut
Viccionari
# Canvi (Utsurohi)

Canvi (en japonès Utsurohi) és una instal·lació artística situada al Passeig de Minici Natal, a l'Anella Olímpica de Montjuïc, a Barcelona. Obra de l'escultora japonesa Aiko Miyawaki, fou creada el 1990, en el context de les obres efectuades per als Jocs Olímpics. És coneguda també pel títol Moment del moviment.

## Història i descripció

Aquesta obra va ser pensada per a ornamentar l'esplanada situada enfront del Palau Sant Jordi. Potser per això va ser encarregada a Aiko Miyawaki, esposa de l'arquitecte Arata Isozaki, autor del Palau. Aquesta escultora havia executat anteriorment una obra semblant a La Défense, París, el 1988. L'obra fou inaugurada durant les festes de la Mercè, el 21 de setembre de 1990, i va ser guardonada amb el premi de l'Associació Catalana de Crítics d'Art el 1991. El cost total de l'obra va ser de 22 milions de pessetes.
Utsurohi està compost per 36 columnes de pedra artificial i 55 cables d'acer inoxidable, disposats de forma irregular en una superfície de 54 metres de llarg per 14 d'ample, amb una altura de les columnes de 3,50 metres. La disposició recorda un bosc, amb un conjunt de línies disposades a l'espai que suggereixen moviment, dinamisme, transició, ja que les seves múltiples perspectives segons l'espectador canvia de posició transmeten una sensació de «canvi», d'aquí el títol. Un factor determinant a l'obra és la llum, ja que el seu caràcter metàl·lic genera tota una sèrie de reflexos —especialment al capvespre— que provoquen diverses sensacions en l'espectador. Per altra banda, la disposició de les columnes en set grups genera un cal·ligrama amb múltiples recorreguts per a transitar pel seu interior.

## Vegeu també

* Art públic de Barcelona

## Referències

* ↑ Jaume Fabre, Josep M. Huertas i Josep Roy. «Canvi. Utsurohi». [Consulta: 31 març 2014].
* ↑ Lecea et al., 2009, p. 403.

## Bibliografia

* Lecea, Ignasi de; Fabre, Jaume; Grandas, Carme; Huertas, Josep M.; Remesar, Antoni; Sobrequés, Jaume Art públic de Barcelona. Barcelona: Ajuntament de Barcelona i Àmbit Serveis Editorials, 2009. ISBN 978-84-96645-08-0.
Viccionari
# DHL

DHL (Dalsey, Hillblom and Lynn) International GmbH és una empresa alemanya fundada als Estats Units que actualment funciona com a divisió de missatgeria, paqueteria i correu exprés de l'empresa de logística alemanya Deutsche Post DHL. Deutsche Post DHL és la primera empresa de logística del món, especialment en correu aeri i de superfície, i lliura més de 1.300 milions de paquets a l'any.

## Referències

* ↑ DHL/DPAG. «DHL Divisions» (en anglès). Arxivat de l'original el 22 de novembre 2008. [Consulta: 1r novembre 2008].
* ↑ «Deutsche Post DHL: Kunde statt Chaos - manager magazin - Unternehmen» (en alemany). manager magazin, 22-07-2010.
* ↑ «Top 10 Unternehmen» (en alemany), 12-06-2013. Arxivat de l'original el 10 gener 2012.
* ↑ «Company Portrait» (en anglès). Arxivat de l'original el 24 de desembre 2017.
# Fundación Española para la Ciencia y la Tecnología

La Fundación Española para la Ciencia y la Tecnología, més coneguda pel seu acrònim FECYT, és una organització pública espanyola sense ànim de lucre dependent del Ministeri de Ciència que promou la ciència i la tecnologia espanyoles. Es va constituir l'any 2001 i, entre altres activitats, gestiona el Museu Nacional de Ciència i Tecnologia.

## Directors

| nom | període |
| Arturo García Arroyo | (2001-2004) |
| Joan Comella i Carnicé | (2005) |
| Eulalia Pérez Sedeño | (2006-2007) |
| Juan Tomás Hernani Burzaco | (2008) |
| Lourdes Arana Uli | (2009-2011) |
| José Ignacio Fernández Vera | (2012-2017) |
| Paloma Domingo García | (2018-2020) |
| Cecilia Cabello Valdés | (2020-2021) |
| Imma Aguilar Nàcher | (2021 - 2024) |
| Izaskun Lacunza Aguirrebengoa | (2024 -) |

## Referències

* ↑ «FECYT (Fundación Española para la Ciencia y Tecnología -Spanish Foundation for Science and Technology)». [Consulta: 8 juliol 2018].
* ↑ Health and Medical Research in Spain. RAND Europe.
* ↑ «José Ignacio Fernández Vera es nombrado Director General de la Fundación Española para la Ciencia y la Tecnología». Noticia, 22-06-2012 [Consulta: 6 abril 2022].
* ↑ «La astrofísica Paloma Domingo García, nueva directora general de FECYT» (en castellà). EuropaPress - CienciaPlus, 29-01-2018. [Consulta: 24 abril 2024].
* ↑ «El Patronato de la Fundación Española para la Ciencia y la Tecnología nombra a Cecilia Cabello nueva directora general» (en castellà). EuropaPress - CienciaPlus, 20-10-2020. [Consulta: 24 abril 2024].
* ↑ «Jurat». BrainFilmFest7, 2024. [Consulta: 24 abril 2024].
* ↑ «El ministerio de Ciencia nombra nueva directora de la FECYT» (en castellà). elDiario.es, 23-04-2024. [Consulta: 24 abril 2024].
# Jean-Patrick Nazon

Jean-Patrick Nazon (Épinal, Vosges, 18 de gener de 1977) va ser un ciclista francès, professional entre 1997 i 2008.
Bon esprintador, en el seu palmarès destaquen dues victòries d'etapa al Tour de França, cursa en la qual també portà el mallot groc de líder durant una etapa en l'edició de 2003. El seu germà Damien també és ciclista.

## Palmarès

* 2000
** Vencedor d'una etapa de l'Étoile de Bessèges
** Vencedor d'una etapa dels Quatre dies de Dunkerque
** Vencedor d'una etapa del Tour de l'Oise
* 2001
** Vencedor d'una etapa del Tour de l'Avenir
* 2002
** Vencedor d'una etapa del Critérium Internacional
** Vencedor d'una etapa dels Quatre dies de Dunkerque
* 2003
** Vencedor d'una etapa del Tour de França
** Vencedor d'una etapa dels Quatre dies de Dunkerque
** Vencedor d'una etapa de la Volta a l'Alentejo
* 2004
** Vencedor d'una etapa del Tour de França
** Vencedor d'una etapa del Critérium Internacional
** Vencedor d'una etapa del Tour de l'Ain
* 2005
** 1r al Memorial Rik van Steenbergen
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Baviera
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Hessen
** Vencedor d'una etapa de la Châteauroux Classic de l'Indre
* 2006
** Vencedor d'una etapa del Circuit de Lorena
** Vencedor d'una etapa de la Ruta del Sud
* 2007
** Vencedor d'una etapa de la París-Niça
** Vencedor d'una etapa de la Ruta del Sud

### Resultats al Tour de França

* 2000. Abandona (10a etapa)
* 2003. 135è de la classificació general. Vencedor d'una etapa. Porta el mallot groc durant 1 etapa
* 2004. 137è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 2005. Abandona (11a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2006. 105è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa de Jean-Patrick Nazon a sitiodeciclismo.net
# Resolució 70 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 70 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 7 de març de 1949, va demanar que el Secretari General de les Nacions Unides informés al Consell de tots els informes i peticions rebudes o relatives a àrees estratègiques sota fideïcomissari i va demanar que el Consell d'Administració Fiduciària de les Nacions Unides sotmetés al Consell els seus informes i recomanacions sobre qüestions polítiques, econòmiques, socials i educatives que afecten àrees estratègiques sota tutela.
La resolució va ser aprovada amb vuit vots contra cap, amb les abtencions d'Egipte, l'RSS d'Ucraïna i la Unió Soviètica.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1 a la 100 (1946 - 1953)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Nikos Perakis

Níkos Perákis (Νίκος Περάκης) (Alexandria, 11 de setembre de 1944) és un director, guionista, actor i productor grec.

## Biografia

Va assistir a l'institut a Atenes i després va marxar a estudiar a l'Acadèmia de Belles Arts de Múnic entre 1962 i 1965. Per això va començar la seva carrera a Alemanya, com a dissenyador teatral i director artístic i després com a director. També va treballar per al Bayerischer Rundfunk i els Bavaria Filmstudios.
La dictadura dels coronels el va obligar a romandre més temps del previst a Alemanya. Va tornar a Grècia el 1978 on va continuar la seva carrera. El seu major èxit va ser Lúfa kai parallagi estrenada al 35è Festival Internacional de Cinema de Berlín. Va continuar amb una seqüela el 2005 Lúfa kai parallagi: Seirines sto Aigaio, una sèrie de televisió el 2005 i una nova seqüela el 2011 Lúfa kai parallagi: Seirines sti steria.

## Filmografia

* Lina Braake (dir. Bernhard Sinkel, 1975)
* Bomber & Paganini (1976)
* Milo Milo (1979)
* Arpa Colla (1982)
* Lúfa kai parallagi (1984)
* Vios kai politeia (1987)
* Prostatis oikogenias (1997)
* Thiliki etairia (1999}
* I Fúska (2001)
* H Lisa kai oloi oi alloi (2003)
* Lúfa kai parallagi: Seirines sto Aigaio (2005)
* Psyxraimia (2007)
* Artherapy (2010)

## Referències

* ↑ Hans-Michael Bock: Nikos Perakis – Regisseur, Szenograf. In: CineGraph – Lexikon zum deutschsprachigen Film, p. 11 (1988)
* ↑ «Berlinale: 1985 Programme». berlinale.de. [Consulta: 8 gener 2011].

## Bibliografia

* Démopoulos. Le Cinéma grec. París: Centre Georges Pompidou, 1995, p. 263 (cinéma/pluriel). ISBN 2-85850-813-5.