OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Saamita

La saamita és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de la lamprofil·lita. Rep el nom dels indígenes saami (Саами en ciríl·lic) que habiten parts de la península de Kola (Rússia), l'extrem nord de Noruega, Suècia i Finlàndia.

## Característiques

La saamita és un sorosilicat de fórmula química Ba◻Na₃Ti₂Nb(Si₂O₇)₂O₂(OH)F(H₂O)₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2013. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscou (Rússia), amb el número de registre: 4432/1 i 4432/2.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Kirovsky, situada al mont Kukisvumtxorr, al massís de Khibini (óblast de Múrmansk, Rússia), on es troba en pegmatites alterades hidrotermalment en sienita-nefelina, en forma de cristalls laminats transparents d'entre 2 i 10 μm de gruix, i fins a 180 μm de diàmetre. Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Saamite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 19 gener 2022].
# Ryabchikovita

La ryabchikovita és un mineral de la classe dels silicats que pertany al subgrup dels clinopiroxens. Rep el nom del geoquímic rus Igor Ryabchikov (Moscou, URSS, 9 de setembre de 1937 - 27 de novembre de 2017), professor de l'Institut de Geologia dels Dipòsits de Mineral, Petrografia, Mineralogia i Geoquímica de l'Acadèmia Russa de Ciències.

## Característiques

La ryabchikovita és un piroxè de fórmula química CuMgSi₂O₆. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2021 i publicada en el mes de juliol de 2023. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscou (Rússia), amb el número de registre: 5642/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Rússia, concretament a la fumarola Arsenàtnaia del volcà Tolbàtxik, al krai de Kamtxatka. Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Ryabchikovite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 29 març 2022].
* ↑ Shchipalkina, Nadezhda V.; Vereshchagin, Oleg S.; Pekov, Igor V.; Belakovskiy, Dmitry I.; Koshlyakova, Natalia N.; Shilovskikh, Vladimir V.; Pankin, Dmitriy V.; Britvin, Sergey N.; Sandalov, Fedor D.; Sidorov, Evgeny G. «Ryabchikovite, CuMg(Si2O6), a new pyroxene group mineral, and some genetic features of natural anhydrous copper silicates». American Mineralogist, 108, 7, 03-07-2023, pàg. 1399–1408. DOI: https://doi.org/10.2138/am-2022-8620 [Consulta: 7 agost 2023].
# Sagita (geometria)

En geometria, la fletxa o sagita d'un arc circular és la distància des del centre de l'arc al centre de la corda. Aquest concepte s'empra sovint en arquitectura per obtenir l'arc necessari per cobrir una obertura i en òptica on s'empra per trobar la profunditat d'un mirall esfèric o una lent.

## Expressions

En les següents expressions, $f$ es refereix a la fletxa, $R$ al radi de la circumferència, $c$ a la corda de l'arc i $d$ a la distància des del centre de la circumferència fins a la corda.
La fletxa es defineix com:
    $f=R-d$
Aplicant el Teorema de Pitàgores, la fletxa es pot calcular com:
    $f=R-{\sqrt {R^{2}-\left({\frac {c}{2}}\right)^{2}}}$
La fletxa també es pot calcular emprant la funció versinus. Sigui $\alpha$ l'angle que defineix l'arc,
    $f=R\cdot \operatorname {versin} {\frac {\alpha }{2}}=R\left(1-\cos {\frac {\alpha }{2}}\right)$
O de forma alternativa:
    $f={\frac {c}{2}}\cdot \tan {\frac {\alpha }{4}}$
Quan la fletxa és petita en comparació del radi es pot aproximar de la següent forma:
    $f\approx {\frac {\left(c/2\right)^{2}}{2R}}={\frac {c^{2}}{8R}}$

## Vegeu també

* Funció trigonomètrica
* Versinus

## Referències

* ↑ de Jesús Landaverde, Felipe. Geometría. Editorial Progreso, 1977, p. 93.
* ↑ Woodward, Ernest. Research & Education. Geometry - Plane, Solid & Analytic Problem Solver, 1978, p. 359. ISBN 9780878915101.
Viccionari
# SIC HD

SIC HD (SIC, Alta Definició de l'anglès High Definition) és un canal de televisió portuguès en alta definició, de caràcter generalista, de SIC. Va ser inaugurat amb motiu d'apropar l'alta definició a Portugal. SIC HD seria l'equivalent de TV3HD de Televisió de Catalunya o encara IB3 HD de la Televisió de les Illes Balears. Ha estat el primer canal de televisió HD que ha nascut a Portugal. Les seves emissions es van inaugurar amb la retransmissió del partit de futbol Benfica vs Everton, el 22 d'octubre del 2009. Posteriorment, han nascut altres competidors com ara TVI HD.

## Vegeu també

* Televisió a Portugal

## Referències

* ↑ «SIC aposta em Full HD para o jogo da Liga Europa». sicblogue.blogs.sapo.pt.
* ↑ SIC. «Todos os canais SIC agora em HD!», 06-10-2016.

## Enllaços externs

* SIC HD - Lloc web oficial
# Sant Pere Màrtir de Sant Julià del Llor

Sant Pere Màrtir és una petita capella al terme municipal de Sant Julià del Llor i Bonmatí (la Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Arquitectura

Conjunt arquitectònic menor format per les restes d'una antiga capella i per un petit oratori aïllat de construcció moderna. Les restes de l'edificació original actualment estan en ruïnes. El conformen un seguit de murs de pedra i morter que assoleixen com a màxim el metre i mig d'alçada. Aquestes restes són de difícil interpretació, encara que podrien correspondre a una antiga capella. L'oratori, recentment restaurat i orientat al sud, és de planta quadrada i cobert amb una teulada d'esquena corbada i convexa de doble vessant cap als laterals culminada amb una creu de ferro. Està pintat de color carabassa i conté una finestreta enreixada des d'on es veu la imatge del sant, situada a l'interior d'una fornícula. Sota la finestra hi ha una placa identificativa de la capella. La iconografia del sant consta d'un personatge masculí aureolat amb la mà dreta assenyalant el cel i la mà esquerra sostenint un llibre obert. El seu hàbit és el dominic, basat en les robes blanques i negres, i el seu instrument de martiri és un ganivet que porta clavat al cap, com si fos un meló. A l'entorn de l'oratori hi ha uns escalons per a pregar i un banc per seure.

## Història

El personatge italià anomenat Sant Pere Màrtir (Verona 1206 - Milà 1252) fou un dominic inquisidor que perseguí la religió d'arrel paleocristiana dels Bons Homes, l'anomenada “heretgia càtara”. Fou canonitzat el 1253, un any després que morís assassinat. Segons el martirologi, convertia a la gent amb la seva prèdica. Durant el seu martiri a cops de destral (encara la seva imatge beneïda actual el presenta amb un ganivet mig clavat al cap), es diu que va caldre degollar-lo perquè callés. La seva festivitat és el 29 d'abril. El 17 de setembre de l'any 2000 va ser reposada i beneïda la imatge del sant a l'oratori dedicat a la seva memòria. L'oració cristiana i catòlica dedicada a Sant Pere Màrtir és la que segueix: “Feu, Déu omnipotent, que imitem amb donació sincera la fe del vostre màrtir Sant Pere. Ell que, per difondre aquesta fe, ha merescut d'obtenir la palma del martiri. Per Crist Senyor nostre, Amén.” Pel que fa a les restes constructives, se suposa que són d'una antiga capella medieval del segle xiii.

## Referències

* 1 2 «CAPELLA DE SANT PERE MÀRTIR». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 novembre 2022].
# Saint-Amand-sur-Ornain

Saint-Amand-sur-Ornain és un municipi francès situat al departament del Mosa i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 62 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Saint-Amand-sur-Ornain era de 62 persones. Hi havia 32 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 8 parelles sense fills, 12 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 39 habitatges, 29 eren l'habitatge principal de la família, 8 eren segones residències i 2 estaven desocupats. 38 eren cases i 1 era un apartament. Dels 29 habitatges principals, 27 estaven ocupats pels seus propietaris i 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 4 tenien tres cambres, 9 en tenien quatre i 16 en tenien cinc o més. 25 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 11 habitatges hi havia un automòbil i a 13 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Saint-Amand-sur-Ornain el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 1 | 90 a 94 | 1 |
| 0 | 85 a 89 | 2 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 2 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 2 | 60 a 64 | 1 |
| 1 | 55 a 59 | 1 |
| 1 | 50 a 54 | 2 |
| 8 | 45 a 49 | 4 |
| 6 | 40 a 44 | 5 |
| 1 | 35 a 39 | 7 |
| 2 | 30 a 34 | 1 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 1 |
| 7 | 15 a 19 | 4 |
| 3 | 10 a 14 | 5 |
| 1 | 5 a 9 | 5 |
| 0 | 0 a 4 | 1 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 45 persones, 35 eren actives i 10 eren inactives. De les 35 persones actives 32 estaven ocupades (17 homes i 15 dones) i 3 estaven aturades (1 home i 2 dones). De les 10 persones inactives 3 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció i 1 d'una empresa d'informació i comunicació.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una lampisteria.
L'any 2000 a Saint-Amand-sur-Ornain hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Saint-Amand-sur-Ornain a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Saint-Amand-sur-Ornain a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Sant Quirze de la Coma

Sant Quirze de la Coma és una església romànica del municipi de Llobera, a la comarca del Solsonès. És un monument protegit i inventariat dins el Patrimoni Arquitectònic Català

## Situació

L'església es troba a la part central del municipi, a uns 300 metres a ponent de la carretera C-451 (de Biosca a Solsona), als plans de l'Hostal Nou. No s'albira des de la carretera perquè resta amagada dins un bosquet, rodejat de camps de conreu, entre les masies de Barcons i la Coma. Per anar-hi cal pujar a la Coma prenent el trencall que surt del km. 45,2 de la dita carretera (41° 56′ 2″ N, 1° 28′ 25″ E﻿ / ﻿41.93389°N,1.47361°E﻿ / 41.93389; 1.47361). La capella està a uns 400 metres de la masia, en direcció a ponent.

## Descripció

Conserva essencialment l'estructura arquitectònica original del segle xi, en un estil que és bona mostra del romànic llombard. Està orientada a l'est. La planta és rectangular i l'absis semicircular, ornamentat a l'exterior amb un fris d'arcuacions, en sèries de dues, entre lesenes. L'única finestra que hi ha és al centre de l'absis. És de doble esqueixada i arc de mig punt adovellat. La coberta és a dos vessants. El parament és fet de pedres solament desbastades, posades en filades uniformes, però irregulars. La cornisa de la coberta del mur de migjorn presenta tres daus, un decorat amb una creu i els dos restants amb una flor. Altres dos són trencats. En aquest mur hi ha una porta posterior a l'original tapiada. L'accés actual és al frontis, amb una llinda datada l'any 1680. Altres elements posteriors són: el campanar de cadireta, un cor i una escala que accedeix a una de les capelles que hi ha a banda i banda de l'absis. L'interior és enguixat, la volta és de canó, reforçada per dos arcs torals i un de preabsidal en degradació que obre a l'absis. Hi ha dues capelles a banda i banda de l'absis: són semicirculars, excavades als murs. La de tramuntana conserva encara l'ara original. La cornisa sembla el resultat d'una restauració feta en sobrealçar la nau, segons Vidal-Vilaseca. Els senyals heràldics i motius florals fan referència als Cardona. La datació de la cornisa no és clara.

## Notícies històriques

En la documentació dels segles XI-XIII surt esmentada a les confrontacions com a situada "infra terminos castri Lobera ad ipsam ecclesiam Sancti Quirici". Apareix anomenada també la Serra de Sant Quirze. En els capbreus de Llobera del s. XIV i XVI esmenta que "Sant Quiro de Lobera" era sufragània de la parroquial de Sant Pere de Llobera. L'any 1855 és esmentada pel rector de Llobera com St. Quirze de Bacons, segurament per estar dins el terme de dita casa. En aquesta època ja no era sufragània.

## Referències

* 1 2 «Sant Quirze de la Coma». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 setembre 2014].
# Saint-Thibaut

Saint-Thibaut és un municipi francès situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 61 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Saint-Thibaut era de 61 persones. Hi havia 24 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 12 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 34 habitatges, 25 eren l'habitatge principal de la família, 7 eren segones residències i 2 estaven desocupats. Tots els 34 habitatges eren cases. Dels 25 habitatges principals, 24 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava llogat i ocupat pels llogaters; 5 tenien tres cambres, 5 en tenien quatre i 15 en tenien cinc o més. 18 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 10 habitatges hi havia un automòbil i a 11 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Saint-Thibaut el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 4 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 8 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 39 persones, 25 eren actives i 14 eren inactives. De les 25 persones actives 22 estaven ocupades (12 homes i 10 dones) i 3 estaven aturades (1 home i 2 dones). De les 14 persones inactives 5 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa immobiliària.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Saint-Thibaut a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Saint-Thibaut a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Sant Ricard

Sant Ricard és el nom dels següents personatges:

## Sants

* Ricard d'Andria, bisbe anglès d'Andria, al s. II. Festa el 9 de juny.
* Sant Ricard d'Anglaterra o Ricard el Pelegrí, pelegrí al s. VIII, segons la tradició rei o noble britànic; festa el 7 de febrer.
* Ricard de Chichester, bisbe al s. XIII; festa el 3 d'abril.
* Ricard de Saint-Vanne, abat de Saint-Vanne de Verdun, al s. XI. Festa el 14 de juny.
* Richard Gwyn, màrtir catòlic durant la reforma anglicana; festa el 17 d'octubre.
* Richard Herst, màrtir catòlic angès en 1628; festa el 29 d'agost.
* Riccardo Pampuri, metge i frare dels Germans de Sant Joan de Déu, al segle xx. Festa l'1 de maig.
* Sant Ricard carpinter, al s XVIII famìlia noble de l'est de Normandia, va expandir el seu imperi cap a l'imperi otoma de soliman

## Beats

* Ricard d'Adwerth, monjo cistercenc neerlandès, al s. XIII. Festa el 30 de desembre.
* Richard Rolle, místic anglès al s. XIV. Festa el 29 de setembre.
* Richard Whiting, benedictí anglès del s. XVI. Festa el 15 de novembre.
* Richard Featherstone, màrtir catòlic anglès del s. XVI. Festa el 30 de juliol.
* Richard Thirkeld, màrtir catòlic anglès al s. XVI. Festa el 29 de maig.
* Richard de Sainte Anne, missioner francès al Japó, mort al segle xvii. Festa el 10 de setembre.
* Richard Langhorne, màrtir catòlic anglès en 1679. Festa el 14 de juliol.
# Sant Salvador de Marcovau

Sant Salvador de Marcovau és una església de Foradada (Noguera) protegida com a bé cultural d'interès local. L'església de Sant Salvador s'emplaça al nord-est del turó que ocupa el nucli de Marcovau, a tocar de la carretera que mena a Artesa i al començament del carrer Major.

## Descripció

Es tracta d'un temple d'origen romànic datable el segle xii que consisteix en una església d'una sola nau capçada amb absis semicircular, un contrafort a la façana sud i dues capelles laterals afegides en època moderna. Al segle xix es va refer la façana d'accés i s'hi va afegir un campanar d'espadanya.
Com és usual en els temples romànics, està orientada d'est a oest amb la capçalera a llevant i l'accés a ponent. La teulada de la nau és a doble vessant, amb el carener longitudinal i ràfec d'un sol nivell de maó. La coberta de l'absis és de lloses de pedra.
Els murs originals de l'edifici romànic presenten dos modalitats d'aparell constructiu: l'absis està fet amb un aparell de carreuó irregular però ben disposats en filades, mentre que els murs de la nau presenten un aparell regular de carreus ben escairats i polits. Aquesta canvi permet suposar una diferència cronològica en la construcció de les diferents parts de l'edifici, encara que s'inclouria en conjunt dins del segle xii.
La façana d'accés, obra de mitjans del segle xix, està feta en aparell irregular de carreus desbastats de pedra sorrenca lligats amb ciment. La porta és d'arc de mig punt de dovelles (a la dovella clau hi ha la inscripció '1860') i a sobre hi ha un petit òcul. La part central d'aquesta façana es remata amb una espadanya de dos ulls.
A les façanes laterals es van afegir en època moderna dues capelles rectangulars amb aparell de carreus de diverses mides però ben escairats i polits, lligats amb morter de calç. Durant aquestes importants reformes també es va redecorar l'interior de l'edifici.
La nau està coberta amb una volta de canó de perfil lleugerament apuntat. L'absis s'obria directament a la nau però actualment es troba paredat.

## Història

El castell i el lloc de Marcovau apareixen el la documentació escrita l'any 1068, concretament en el testament d'Arsenda, esposa d'Arnau Mir de Tost. Arsenda hi establí que el castell fos donat a Sant Miquel de Montmagastre, priorat de Sant Pere d'Àger des del 1065, i a Santa Maria d'Artesa, i que el seu nebot Ramon Bernat el posseís al servei del seu senyor i de les dites esglésies. Segurament, en aquest moment la parròquia de Marcovau passà a dependre de Sant Pere d'Àger a través del seu priorat de Montmagastre.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Sant Salvador de Marcovau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 març 2016].
# Samantha Cristoforetti

Samantha Cristoforetti (Milà, 26 d'abril de 1977) és una pilot d'aviació, la tercera astronauta de l'Agència Espacial Europea i la primera astronauta italiana. Ha format part de l'expedició 42 / 43 i ha estat a bord de l'Estació Espacial Internacional.

## Biografia

Cristoforetti va nàixer a Milà l'any 1977, i va passar la seva infància a Malè (Val di Sole, Trentino). Va estudiar a Bozen i a Trento, i es va llicenciar en enginyeria mecànica a la Universitat Tècnica de Múnic. Va estudiar a l'École nationale supérieure de l'aéronautique et de l'espace a Tolosa de Llenguadoc i a l'Institut Mendèleiev de Química i Tecnologia a Moscou.
A més, també es va graduar en Ciències de l'Aeronàutica a l'Acadèmia Aeronàutica italiana de Pozzuoli, esdevenint una de les primeres dones a ser un pilot tinent i de combat de la força aèria d'Itàlia. Cristoforetti ha acumulat més de 500 hores de vol, i està habilitada per pilotar els següents avions:
* Aermacchi MB-339 (A, CD)
* Aermacchi SF-260
* AMX International AMX
* Cessna T-37 Tweet
* Northrop T-38 Talon

## Soyuz

El maig de 2009 va ser seleccionada com a astronauta per l'ESA, esdevenint la primera dona italiana i la tercera europea en tenir aquest rol. Cristoforetti va resultar escollida en un procés de selecció que preveia l'elecció de sis astronautes d'entre més de 8.500 aspirants.
El 3 de juliol de 2012, l'Agència Espacial Europea va anunciar que Samantha Cristoforetti estava a punt per a una missió de llarga durada a la ISS durant l'any 2014. Així doncs, el novembre de 2014, Samantha Cristoforetti es va convertir en la primera dona italiana a anar a l'espai a bord de la nau espacial Soyuz, formant part de la tripulació de la missió número 42 Soyuz TMA-15M.
A més, Cristoforetti també va esdevenir la dona en estar més temps a l'espai en una única missió, en tant que estigué 199,7 dies a l'Estació Espacial Internacional, superant el rècord de l'astronauta de la NASA Sunnita Williams, qui hi va romandre 195 dies. El rècord masculí de permanència a l'espai està a mans de Valeri Poliakov.
Cristoforetti va tornar a la terra l'11 de juny de 2015.

## Notes

* ↑ Les astronautes europees que la van precedir foren Helen Sharman (britànica, 1991) i Claudie Haigneré (2001, francesa).

## Referències

* ↑ «New ESA astronauts announced». Avionews, 20-05-2009. [Consulta: 20 maig 2009].
* ↑ ESA - Portal Italy: Samantha Cristoforetti
* ↑ «ESA astronaut Samantha Cristoforetti set for Space Station in 2014». ESA website, 03-07-2012. [Consulta: 3 juliol 2012].
* ↑ LR21. «La primera mujer astronauta italiana aborda la Estación Espacial Internacional», 25-11-2014. [Consulta: 25 novembre 2014].
* ↑ El País. «Tripulación multinacional llega a la Estación Espacial Internacional», 25-11-2014. Arxivat de l'original el 2016-03-11. [Consulta: 25 novembre 2014].
* ↑ «Samantha Cristoforetti se prepara para volver a casa». European Space Agency. [Consulta: 11 juny 2015].
* ↑ Samantha Cristoforetti, récord femenino en el espacio, diario La Vanguardia, 21 de junio de 2015.
* ↑ Infobae. «Video: el emotivo regreso de Samantha Cristoforetti, la astronauta récord», 01-06-2015. [Consulta: 21 juny 2015].