OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Diaphus schmidti

Diaphus schmidti és una espècie de peix de la família dels mictòfids i de l'ordre dels mictofiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,3 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües subtropicals que viu entre 100-1.400 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a les regions tropicals i subtropicals del Pacífic.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H. & Eigenmann R. S., 1890. Additions to the fauna of San Diego. Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 2) v. 3. 1-24.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Diaphus schmidti». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Kao, P.-H. i K.-T. Shao, 1996. Five new records of lanternfishes, genus Diaphus, (Pisces: Myctophidae) from Taiwan. Acta Zool. Taiwanica 7(2):1-8.
* ↑ Tinker, S.W., 1978. Fishes of Hawaii, a handbook of the marine fishes of Hawaii and the Central Pacific Ocean. Hawaiian Service Inc., Honolulu. 568 p.
* ↑ Mundy, B.C., 2005. Checklist of the fishes of the Hawaiian Archipelago. Bishop Museum Bulletins in Zoology. Bishop Mus. Bull. Zool. (6):1-704.
* ↑ Clarke, T.A., 1980. Diets of fourteen species of vertically migrating mesopelagic fishes in Hawaiian waters. Fish. Bull. 78(3):619-640.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hulley, P.A., 1984. Myctophidae. p. 429-483. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (editors). Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París, França. Vol. 1.
* Hulley, P.A., 1990. Myctophidae. p. 398-467. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (editors) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI; París; i UNESCO, París. Vol. 1.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Paxton, J.R., 1979. Nominal genera and species of lanternfishes (Family Myctophidae). Contrib. Sci. Natur. Hist. Mus. Los Angeles County, 322:1-28.
* Paxton, J.R. i P.A. Hulley, 1999. Myctophidae. Lanternfishes. p. 1957-1964. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (editors) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Dick Vitale's "Awesome, Baby!" College Hoops

Dick Vitale's "Awesome, Baby!" College Hoops és un videojoc d'esports de bàsquet universitari desenvolupat i publicat per Time Warner per a Sega Genesis l'any 1994. El joc compta amb la veu i l'aparença del periodista esportiu de bàsquet Dick Vitale i sovint inclou les seves cites i frases. Els jugadors prenen el paper de diversos equips de bàsquet universitari dels Estats Units en una pista 3D que gira automàticament per adaptar-se a la posició del jugador, aquest va ser un argument de venda important per al joc.
El joc va rebre crítiques generalment positives per part dels crítics. Els gràfics del joc i la pista giratòria van ser elogiats, i GameFan va qualificar el joc de "meravella tècnica". Van ser més negatius cap a la banda sonora i els efectes de so del joc, però. GamePro va qualificar la banda sonora de "terrible" i va declarar que els jugadors o "estimarien" o "odiarien" el comentari de Dick Vitale.

## Referències

* ↑ Marchiafava, Jeff. «The Weirdest Celebrity-Based Video Games» (en anglès). Arxivat de l'original el 2023-02-21. [Consulta: 21 febrer 2023].
* ↑ Sega. Sega Visions Issue 20 (en anglès), 1994-08.
* ↑ Gamefan Volume 2 Issue 10 September 1994 ALT, 1994-09-01.
# Dioclees

Les Dioclees (grec antic: Διοκλεια, llatí: Diocleia) eren un festival de l'antiga Grècia celebrat a Mègara en honor de l'heroi atenès Díocles (Διοκλῆς): segons el mite, arribà exiliat d'Atenes fins a Mègara, on s'enamorà d'un jove i morí per protegir-lo, motiu pel qual els megareus li retien culte.
En aquesta festa, que tenia lloc cada any a la primavera, se celebrava l'amor i l'amistat. Els joves feien exercicis gimnàstics, un concurs de petons prop del sepulcre de Díocles i altres celebracions, competint per obtenir un premi, que consistia en una garlanda de flors.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Diocleia». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 10 març 2023].
* ↑ Volmer, Wilhelm. «Diokleia, Diokles». A: Vollständiges Wörterbuch der Mythologie aller Nationen: eine gedrängte Zusammenstellung des Wissenswürdigsten aus der Fabel- und Götter-Lehre aller Völker der alten und neuen Welt : in einem Bande mit einem englischen Stahlstich und 129 Tafeln (en alemany). vol. 1. Verlag Hoffmann, 1836, p. 613.
* ↑ Harst, Sylva. Der Kuss in den Religionen der Alten Welt: ca. 3000 v. Chr. - 381 n. Chr (El petó al món antic: 3000 aC - 381 dC) (en alemany). Vol 7. de Religionswissenschaft. Münster: LIT Verlag, 2004, p. 156-157. ISBN 9783825876005.
# Diego Rubio Hernández

Diego Rubio Hernández (Navaluenga, província d'Àvila, 13 de juny de 1991) fou un ciclista espanyol, professional des del 2014 fins al 2023.
Es va formar a la Fundació Provincial Esportiva Víctor Sastre.

## Palmarès

* 2011
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la Comunitat de Madrid sub-23
* 2012
** Vencedor d'una etapa al Heydar Aliyev Anniversary Tour
* 2014
** 1r a la Clássica da Primavera

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2017. 127è de la classificació general
* 2018. 138è de la classificació general
* 2019. 146è de la classificació general
* 2021. Abandona a la 18a etapa

## Referències

* ↑ «Diego Rubio lo deja» (en castellà). Diario de Ávila, 03-08-2023. [Consulta: 11 agost 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Diputació del General del Regne d'Aragó

La Diputació del General del Regne d'Aragó o Generalitat d'Aragó té els seus orígens històrics en la Diputació del Regne d'Aragó que va néixer a les Corts Generals de Montsó en 1362, sota el regnat de Pere el Cerimoniós.
Amb el temps, el caràcter merament recaptador que havia donat origen i sentit a la Diputació del General, s'anirà conformant com un ens més ampli a què se li afegiran competències polítiques, constituint-se en una espècie de comissió permanent de les Corts, en la qual s'integraven els representants dels quatre braços o estaments -rics homes, baixa noblesa, clericat i universitats (ciutats, comunitats o villas)-, assumint la responsabilitat de la direcció|adreça política del Regne en els períodes que separaven les reunions de Cortes.
Era competència de la Diputació del General, que aviat seria coneguda com a "Diputació del Regne", la representativitat estamental permanent, intervenir en assumptes interns i externs que afectessin al Regne, la recaptació fiscal, la delegació de les Corts, i la vigilància per al compliment dels Furs i Llibertats, en els quals residia la personalitat legal i foral d'Aragó.
Aragó va assolir la seva plenitud històrica dins de la Corona d'Aragó (1137-1707), forma política que va resultar de la unió del regne d'Aragó i del principat de Catalunya, i que va suposar la seva expansió ulterior per la Mediterrània. La reunió de la titularitat del poder sobre els territoris d'Aragó i de Catalunya a unes mateixes mans no va suposar la fusió ni la pèrdua de l'autonomia d'ambdós, sinó una confederació en la qual el títol superior per la seva dignitat corresponia al regne d'Aragó. Durant aquests segles es va produir l'enorme expansió de la Corona d'Aragó per tota la Mediterrània, incloent Mallorca i València, Sicília, Còrsega, Sardenya i Nàpols. Atenes i Neopàtria van ser annexionats posteriorment a la corona per Pere el Cerimoniós, en 1379 i 1390 respectivament. La Corona d'Aragó es fon amb la de Castella després del casament de Fernando i Isabel el 1469. Va ser el 1707, amb el Decret de Nova Planta i sota el regnat de Felip V de Castella, quan Aragó veu dràsticament reduïda la seva personalitat jurídica, se suprimeix la Diputació del Regne i desapareixen els seus tradicionals Furs i Llibertats.

## Referències

* Govern d'Aragó Arxivat 2009-12-20 a Wayback Machine.
# Diputació del Regne de Navarra

Diputació del Regne de Navarra (basc Nafarroako Erresumako Aldundia) fou un organisme vigent en l'antic Regne de Navarra entre 1501 i 1839. Era un òrgan delegat de les Corts de Navarra per vigilar l'execució de les seves disposicions en els períodes en què no estaven reunides. El seu caràcter permanent no es va establir fins a 1576, data tardana si la comparem amb els veïnes corones de Castella que la van crear en 1525, i la d'Aragó que estava desenvolupada en el segle xiv. Al llarg de l'edat moderna van ser incrementant les seves competències en l'àmbit de les obres públiques, la conservació de les muntanyes i l'administració municipal. Es componia de set membres nomenats pels tres braços de les Corts, dues de l'Eclesiàstic, dos del militar i quatre membres de les ciutats però amb dos vots, i presidida pel Bisbe de Pamplona.
Va ser suprimida juntament amb les altres institucions del Regne per la Llei Paccionada de 1841 i substituïda en les seves funcions per la Diputació Provincial, després denominada Diputació Foral de Navarra.

## Referències

* ↑ Entrada Diputación a l'Enciclopedia Ilustrada Larousse. ISBN 84-320-7370-9
* ↑ Floristán Imízcoz, Alfredo. «El Reino. Cortes y Diputaciones.». A: Historia Ilustrada de Navarra. Pamplona: Diario de Navarra, 1993. ISBN 84-604-7413-5.
# Diputació provincial de Barcelona (1833-1931)

La Diputació provincial de Barcelona fou l'òrgan de govern d'una de les quatre províncies espanyoles en les quals fou dividida Catalunya el 1833.
Durant les Corts de Cadis es va proposar una divisió provincial d'Espanya que no va entrar en vigor en la que la província de Barcelona limitava amb el riu Llobregat pel sud i incloïa la zona de Girona. El 1822 es va aprovar una nova divisió provincial amb capital a Barcelona que rebia el nom de Província de Catalunya, que excloïa el Penedès i incloïa la Cerdanya. Finalment i mitjançant una simple circular el 30 de novembre de 1833 es va aprovar la proposta del secretari d'estat de Foment Javier de Burgos i entrà en vigor la Divisió territorial d'Espanya de 1833. Espanya fou dividida en 49 províncies que van rebre el nom dels seus capitals (excepte quatre d'elles, que van conservar les seves antigues denominacions: Navarra, amb capital a Pamplona, Àlaba amb Vitòria, Guipúscoa amb Sant Sebastià i Biscaia amb Bilbao). El projecte de Javier de Burgos és pràcticament el mateix que el de 1822, però sense les províncies de Calatayud, Villafranca del Bierzo i Xàtiva; a més, altres províncies canvien de nom al canviar de capital. La mateixa circular que va crear la divisió provincial va agrupar les províncies en "regions històriques", però no obstant això, no es pretenia crear cap nivell administratiu superior al provincial. Així, les regions definides no tenien cap mena de competència o òrgan administratiu o jurisdiccional comú a les províncies que agrupava, tenint l'adscripció a regions un caràcter classificatori, sense pretensions d'operativitat administrativa
Malgrat que és a nivell teòric s'acceptava l'existència de «regions històriques», a partir d'aleshores Catalunya, així com la resta de territoris històrics d'Espanya, deixà de tenir un òrgan de govern unificat i fou esquarterat en petites divisions provincials autònomes sense cap connexió entre elles. Aquest esquarterament territorial fou interromput pel projecte carlí de tornar a unificar Catalunya sota un govern autònom, la Diputació de Catalunya. La derrota carlina a la Tercera Guerra Carlina restablí la divisió territorial que es mantingué fins al 1914, any en què les quatre províncies en les quals havia estat esquarterada Catalunya foren unificades en la Mancomunitat de Catalunya.

## Referències

* ↑ Pedro, Pruneda. Crónica de la provincia de Teruel (en castellà). Ronchi, 1866, p.26.
* ↑ Grau, Jaume. Carlinades: el "Far West" a la catalana. Cossetània Edicions, 2007, p. 106. ISBN Cossetània Edicions.

## Vegeu també

* Divisió territorial d'Espanya de 1833

## Bibliografia

* «Diputació provincial de Barcelona (1833-1931)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Creu de Ferro (Fígols)

La Creu de Ferro és una muntanya de 2.297 metres que es troba entre els municipis de Fígols i de Saldes, a la comarca catalana del Berguedà.
# Ctenogobius parvus

Ctenogobius parvus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.
És un peix d'aigua dolça i de clima tropical. Es troba a Àsia: la Xina. És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Gill T. N., 1858. Synopsis of the fresh water fishes of the western portion of the island of Trinidad, W. I. Ann. Lyc. Nat. Hist. N. Y. v. 6 (núms. 10-13). 363-430.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Zhu, S.-Q., 1995. Synopsis of freshwater fishes of China. Jiangsu Science and Technology Publishing House i-v + 1-549.
# Die linkshändige Frau

Die linkshändige Frau (en alemany, La dona esquerrana) és una pel·lícula dramàtica de l'Alemanya Occidental del 1978 dirigida per Peter Handke. Es basava en la pròpia novel·la de Handke. Va ser inscrit al 31è Festival Internacional de Cinema de Canes.

## Argument

La Marianne i el Bruno, una parella alemanya, fa deu anys que estan casats i viuen a Clamart, un suburbi residencial de la regió de París. Bruno és el director efectiu d'una empresa amb seu a París. La Marianne, com si hagués tingut una il·luminació sobtada i sense cap altre motiu aparent, explica a Bruno que vol separar-se d'ell per criar sol Stefan, el seu únic fill. Es troba davant de problemes que fins aleshores desconeixia: dificultats materials i de comunicació, després la solitud que s'instal·la amb la independència en un suburbi francès que cada cop li semblarà més estrany.

## Repartiment

* Edith Clever com a Marianne
* Bruno Ganz com a Bruno
* Bernhard Minetti com El pare
* Bernhard Wicki com a editor
* Angela Winkler com a Franziska
* Rüdiger Vogler com a actor
* Michael Lonsdale com El cambrer
* Jany Holt com a Dona al lloc de reunió
* Gérard Depardieu com a Home amb la samarreta

## Producció

Amb respecte al llibre, hi ha algunes diferències d'ambientació. Mentre que a la novel·la la parella, benestant però no rica, vivia en un bungalow llogat en un turó prop d'una ciutat amb aeroport (lloc identificat amb Kronberg im Taunus, situat a prop de Frankfurt am Main), a la pel·lícula la parella, encara que alemanya, viu a França, a l'àrea metropolitana de París; el rodatge es va fer a Clamart.

## Premis

* Premi Georges Sadoul el 1978
* Premi al millor muntatge del Deutscher Filmpreis

## Referències

* ↑ «Festival de Cannes: The Left-Handed Woman». festival-cannes.com. [Consulta: 12 maig 2009].
* ↑ Franco Cordelli, «La forza malinconica di Edith», Corriere della Sera del 26 luglio 2011
* ↑ Paola Sorge, «La scelta di Marianne è la rinuncia all'amore», La Repubblica, 30 settembre 2003

## Enllaços externs

* Die linkshändige Frau a YouTube
# Castell de Garraf

El Castell de Garraf és una antiga fortificació del municipi de Sitges (Garraf), propera al poble de Garraf, i que ha estat declarada bé cultural d'interès nacional. Als mapes apareix amb el nom de Castellet, però al poble de Garraf tothom el coneix com a Castellot.

## Descripció

Romanen les restes de l'antiga fortificació de Garraf, situades damunt un promontori rocós sobre el torrent de Garraf, al costat del camí que puja a Can Lluçà des del poble de Garraf.
El conjunt es troba en ruïnes, i se'n conserven només dos espais coberts amb volta, el portal d'entrada, una arcada molt malmesa i la base d'algunes espitlleres. La construcció va ser realitzada en pedra adaptant-se a les característiques del terreny. Al voltant hi ha una esplanada sostinguda per uns marges de retenció que segueixen el perfil del terreny.
El 2022, a través d'una subvenció de fons europeus vehiculada des del Consell Comarcal del Garraf i l'Ajuntament de Sitges, és millora l'accés i es consolida i senyalitza l'estructura.

## Història

Les primeres notícies daten del segle xii (1163). Es pot vincular a la construcció d'un monestir-castell (Clausterburg) a Garraf el 1159. El castell apareix esmentat al segle xiv. Segons el fogatge de 1365-70, al castell de Garraf, del prior de Garraf, li corresponien tres focs. El 1382 Bernat de Fortià rebé la senyoria de la quadra de Garraf. Consta que el mateix any l'estatge del prior de Garraf estava tot destruït i part de l'església també, i el bisbe manà al prior que resignés el priorat per negligència. El 1394, el rei cedí a la Pia Almoina de la Seu de Barcelona la senyoria sobre el lloc de Garraf, i el 1413, el prior del monestir de Garraf donà a la Pia Almoina els drets corresponents. El 1418 la Pia Almoina va vendre la quadra de Garraf a la universitat de Sitges.

## Referències

* ↑ Mateos Ayza, Rafael. Ajuntament de Sitges. "Història de Garraf", 2003.
* 1 2 3 4 5 «Castell de Garraf». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
* ↑ «La restauració del Castellot de Garraf recupera un indret històric al massís». [Consulta: 12 febrer 2023].
# Carme Garcés Brusés

Carme Garcés Brusés (Barcelona, 30 d'octubre de 1928 - 12 de gener de 2022) fou una pintora catalana. Va pertànyer al Cercle Maillol de l'Institut Francès de la ciutat i fou deixebla de Ramon Rogent. Fou premiada el 1955 amb una beca d'estudis. El 1981 il·lustrà l'antologia Vers i prosa, publicada pel seu pare Tomàs Garcés. Anteriorment ja li havia il·lustrat alguns poemaris. Va participar en concursos i exposicions col·lectives, com ara diverses edicions del Mini Print Internacional de Cadaqués.

## Exposicions

* Galeria Argos, Barcelona (1956)
* Sala Rovira, Barcelona (1970)
* Sala Rovira, Barcelona (1971)
* Sala Parés, Barcelona (1980)
* Sala Rovira, Barcelona (1987)
* Foga2 Galeria d'Art, Barcelona (1991)
* Museu Enric Monjo, Vilassar de Mar (2004)

## Referències

* ↑ «CARME GARCÉS BRUSÉS : Fallecimiento». La Vanguardia, 12-01-2022.
* ↑ Carme Garcés. Pintures. del 23 de gener al 5 de febrer de 1970. Sala Rovira. Rambla Catalunya, 62. Barcelona..
* ↑ «Tomàs Garcés i Miravet». [Consulta: 30 abril 2022].
* ↑ «Fons Tomàs Garcés». Biblioteca de Catalunya.
* ↑ «Carme Garces i Bruses» (en anglès). Artfacts. [Consulta: 2 maig 2022].
* ↑ «Mini Print Internacional de Cadaqués 2008». Mini-Print Internacional de Cadaqués, 2008. [Consulta: 2 maig 2022].
# Carles Ibàñez i Pueyo

Carles Ibàñez i Pueyo (Barcelona, 1958) és químic i alcalde de Castellcir del 2007 al 2011.
Treballa a l'empresa Lucta, de Montornès del Vallès. Entrà a l'ajuntament de Castellcir el 1995 com a regidor, i en aquesta qualitat s'hi estigué fins al 2007 quan, com a cap de la llista del Grup Independent de Castellcir que va obtenir la majoria absoluta en les eleccions municipals, va obtenir l'alcaldia el 16 de juny d'aquell any. En les eleccions de maig del 2011 ha revalidat el primer lloc, i ha pres possessió de l'alcaldia, en una segona legislatura, l'11 de juny d'aquest darrer any.

## Enllaços externs

* Fitxa biogràfica
# Ceioni

Ceioni és el nom dels següents personatges:
* Ceioni Albí, notable romà
* Ceioni Bas, cònsol el 271
* Ceioni Postumi, pare de l'emperador Albí.
# Ceioni Albí

Ceioni Albí (en llatí Ceionius Albinus) va ser un notable romà, probablement parent de l'emperador Albí, que va ser executat per ordre de Septimi Sever.
Celoni Albí també era el nom del praefectus urbi sota l'emperador Valerià.

## Referències

* ↑ Espartià. Historia Augusta: Sever 13
* ↑ Flavi Vopisc. Historia Augusta: Aurelià 9
# Ceinos de Campos

Ceinos de Campos és un municipi de la província de Valladolid a la comunitat autònoma espanyola de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 278 | 271 | 272 | 278 |
# Cecil Walker

Cecil Walker (Sydney, 1898 – Melbourne, 1969) fou un ciclista australià, professional des del 1921 fins al 1935. Va destacar en les curses de sis dies on va aconseguir tres victòries.

## Palmarès

* 1924
** 1r als Sis dies de Sydney (amb Frank Corry)
* 1930
** Campió dels Estats Units en pista
* 1931
** Campió dels Estats Units en pista
* 1932
** Campió dels Estats Units en pista

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Cepeda la Mora

Cepeda la Mora és un municipi de la província d'Àvila, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Referències

* ↑ «Provincia de Ávila (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 16 setembre 2021].
# Cepasi

«Cepasi» té aquests significats:
Onomàstica:
* Gai Cepasi, questor romà
* Luci Cepasi, questor romà
# Cent divuit

El nombre 118 (CXVIII) és el nombre natural que segueix el nombre 117 i precedeix el nombre 119. La seva representació binària és 1110110, la representació octal 166 i l'hexadecimal 76. La seva factorització en nombres primers és 2×59; altres factoritzacions són 1×118 = 2×59; és un nombre 2-gairebé primer: 2 X 59 = 118.

## En altres dominis

* És el nombre atòmic de l'oganessó.
* És un nombre d'Erdős-Woods.

## Referències

* ↑ «Number 118: mathematical and symbolic properties | Crazy Numbers». [Consulta: 27 juliol 2021].
* ↑ (successió A059756 a l'OEIS)
# Cent dotze

El nombre 112 (CXII) és el nombre natural que segueix el nombre 111 i precedeix el nombre 113. La seva representació binària és 1110000, la representació octal 160 i l'hexadecimal 70. La seva factorització en nombres primers és 2$^4$×7; altres factoritzacions són 1×112 = 2×56 = 4×28 = 7×16 =8×14.
* Es pot representar com a la suma de dos nombres primers consecutius: 53 + 59 = 112.
* Un quadrat de 112 unitats de costat, és el més petit que es pot dividir en altres quadrats més petis de costat enter, tots ells diferents.

## En altres dominis

* És el nombre atòmic del copernici.
* És un nombre d'Erdős-Woods.

## Referències

* ↑ «Properties of the number 112» (en anglès). [Consulta: 27 juliol 2021].
* ↑ (successió A059756 a l'OEIS)
# Cent dies

«Cent dies» té aquests significats:
* Govern dels cent dies, període en què Napoleó I tornà de l'exili a Elba fins a la derrota de Waterloo
* Ofensiva dels cent dies, ofensiva realitzada pels aliats al front occidental de la I Guerra Mundial, iniciada l'agost de 1918
# Cent deu

El nombre 110 (CX) és el nombre natural que segueix el nombre 109 i precedeix el nombre 111. La seva representació binària és 1101110, la representació octal 156 i l'hexadecimal 6E. La seva factorització en nombres primers és 2×5×11; altres factoritzacions són 1×110 = 2×55 = 5×22 = 10×11; és un nombre 3-gairebé primer: 5×2×11 = 110.

## En altres dominis

* És el nombre atòmic del darmstadti
# Roig Arena

El Roig Arena és un pavelló multiusos en construcció ubicat a la ciutat de València on disputarà els seus partits el València Basket Club i on es celebraran esdeveniments de nivell nacional i internacional.

## Enllaços externs

* Pàgina web Roig Arena
# Aquari de Seattle

L'Aquari de Seattle (Seattle Aquarium) és un aquari públic situat a Seattle (Washington, Estats Units). Obrí el 20 de maig del 1977 i originalment era propietat del Departament de Parcs i Lleure de Seattle. L'1 de juliol del 2010 fou traspassat a la Seattle Aquarium Society, una entitat sense ànim de lucre. Rep més de 800.000 visitants a l'any, incloent-hi 50.000 estudiants. Fou la primera institució a criar llúdries marines des de la concepció fins a l'edat adulta.

## Referències

* ↑ «Seattle Aquarium's Youngest Sea Otter Lootas Becomes a Mom». Business Wire, 19 abril 2000. Arxivat de l'original el 19 juny 2009. [Consulta: 9 març 2007].