OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sant Marc de Viladomiu Vell

Sant Marc de Viladomiu Vell és l'església de la colònia tèxtil Viladomiu Vell, al municipi de Gironella, inclosa en l'inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Església de planta basilical de tres naus amb el cor als peus del recinte. Està coberta amb volta de creueria de tres trams. La nau central és molt més alta que les laterals, il·luminant més a l'edifici, de la mateixa manera que el rosetó de la façana i els finestrals del presbiteri. A ponent fou bastit el campanar, i a la nau lateral de ponent, el baptisteri. La façana respon a una tipologia barroca que té com a model la capella de la ciutadella, del segle xviii, obra d'Alexandre de Retz. L'interior és també força barroc, combinant daurats a les pilastres de capitells compostos, frontons triangulars i semicirculars, etc. La façana és força clàssica, amb els carreus perfectament escairats deixats a la vista, entrada d'arc escarser amb un frontó fictici semicircular de pedra vista. A la part superior hi ha dos òculs i com a remat de l'edifici, formes ondulants còncaves i convexes a manera de frontó. La coberta és a dues aigües de pissarra.

## Història

L'industrial Tomàs Viladomiu i Bertran va iniciar la fundació d'una colònia al lloc anomenat la plana de Sant Marc el 1868, amb l'adquisició de la finca i l'inici de les obres per construir la resclosa i el canal. La fàbrica es va posar en funcionament el 1871. Entre aquesta data i el 1887 va anar construint els dos carrers d'habitatges per als obrers, els serveis necessaris, la Torre de l'Amo, i l'església. Tot i que des del 1877 a la colònia hi havia un oratori, situat en un dels baixos dels carrer de Cal Peu-Curt, l'any 1883 es van començar les obres de construcció de la nova església, que es van encomanar al mestre d'obres Valentí Canudes, de Casserres. L'església es va inaugurar el 1885, i amb categoria de parròquia. Des de llavors i almenys fins al tancament de la fàbrica, la colònia sempre ha tingut un capellà propi. Adossades a l'església, el mateix any, es varen construir les escoles dels nens i de les nenes.

## Referències

* 1 2 «Església de sant Marc - Viladomiu Vell». pat.mapa. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 novembre 2014].
* ↑ Serra, Rosa; Casals, Lluís (fotografies). Colònies Tèxtils de Catalunya. Barcelona: Angle Editorial i Caixa de Manresa, 2000. ISBN 8488811594.
# Sovramonte

Sovramonte (vènet Soramonte) és un municipi italià, dins de la província de Belluno. L'any 2007 tenia 1.696 habitants. Limita amb els municipis de Canal San Bovo (TN), Feltre, Fonzaso, Imer (TN), Lamon, Mezzano (TN) i Pedavena.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2011- | Federico Dalla Torre | Llista cívica |
# Rei d'Atenes

Aquest és un llistat dels reis d'Atenes, que van governar la ciutat abans que s'introduís la figura de l'arcont. Molts d'ells són figures mítiques d'historicitat no comprovada. Es presenten per ordre d'antiguitat:
* Ògig
* Acteu
* Cècrops
* Amficcíon
* Erictoni
* Pandíon I
* Erecteu
* Cècrops II
* Pandíon II
* Egeu
* Teseu
* Menesteu (fill de Pèteu)
* Demofont
* Oxintes
* Afeidas
* Timetes
* Melant (fill d'Andropomp)
* Codros

## Referències

* ↑ Jacoby, F «Die Attische Königsliste». Klio, 2, 2, 1902, pàg. 406-410.
# Physalis peruviana

Physalis peruviana és la planta de la qual se n'obté la tomatigueta daurada. Originària de la serralada dels Andes és una espècie de planta solanàcia indígena d'Amèrica del sud però cultivada també des del segle xix a Sud-àfrica. Està relacionada amb tomàquets, patates, albergínies, etc.

## Descripció

És un arbust que creix fins a un metre d'alt.
El fruit és una baia petita i rodona (1,25 a 2,5 cm de diàmetre) amb moltes llavors grogues petites. Quan és madur és de color groc brillant i és dolç. Es pot fer servir en amanides per exemple junt amb l'alvocat. Té una estructura papiràcia que cobreix el fruit, si es conserva a la nevera amb l'estructura papiràcia intacta dura uns 30 a 45 dies.

## Origen geogràfic

És natiu de les grans altituds del tròpic de colòmbia, Xile, Equador i Perú on creix encara silvestre. Només des de fa pocs anys és un conreu important i s'ha introduït en altres zones tropicals, subtropicals i fins i tot temperades.

## Planta medicinal

Té polifenols i crotenoids amb propietats demostrades antiinflamatòries i antioxidants.

## Referències

* ↑ Wu, SJ; Tsai JY, Chang SP, Lin DL, Wang SS, Huang SN, Ng LT «Supercritical carbon dioxide extract exhibits enhanced antioxidant and anti-inflammatory activities of Physalis peruviana». J Ethnopharmacol, 108, 3, 2006, pàg. 407–13. DOI: 10.1016/j.jep.2006.05.027. PMID: 16820275 [Consulta: 1r gener 2009].
* ↑ Franco, LA; Matiz GE, Calle J, Pinzón R, Ospina LF «Antiinflammatory activity of extracts and fractions obtained from Physalis peruviana L. calyces». Biomedica, 1, 2007, pàg. 110-5 [Consulta: 1r gener 2009].
* ↑ Pardo, JM; Fontanilla MR, Ospina LF, Espinosa L. «Determining the pharmacological activity of Physalis peruviana fruit juice on rabbit eyes and fibroblast primary cultures». Invest Ophthalmol Vis Sci, 7, 7, 2008, pàg. 3074–9. DOI: 10.1167/iovs.07-0633. PMID: 18579763 [Consulta: 1r gener 2009].
# Egliswil

Egliswil és un municipi del cantó d'Argòvia (Suïssa), situat al districte de Lenzburg.
El municipi té una superfície, a partir del 2009, de 6,29 quilòmetres quadrats. D'aquesta àrea, 3,28 km² o el 52,1% s'utilitza amb finalitats agrícoles, mentre que 2,5 km² o el 39,7% són boscos. De la resta de la terra, 0,52 km² o 8,3% estan poblats (edificis o carreteres), 0,02 km² o 0,3% són rius o llacs i 0,01 km² o 0,2% és terres improductives.
De la superfície construïda, l'habitatge i els edificis representaven el 4,1% i les infraestructures de transport el 3,0%. Fora de la terra boscosa, tota la superfície forestal està coberta de boscos pesats. De les terres agrícoles, el 35,1% es destina a conreus i el 15,4% a pastures, mentre que l'1,6% s'utilitza per a horts o conreus de vinya. Tota l'aigua del municipi està en rius i rieres.

## Referències

* ↑ Egliswil en Alemany, Francès o Italià al Diccionari històric de Suïssa.
* 1 2 Swiss Federal Statistical Office-Land Use Statistics 2009 data (alemany) accessed 25 March 2010
# Popularitat

La popularitat és la qualitat de ser àmpliament conegut, usualment per motius favorables. Les persones populars són un model per a altres, que coneixen aspectes de la seva vida i el seu caràcter, sovint estereotipat en uns pocs trets de la personalitat que són els que la gent comú identifica amb el personatge. Es relaciona estretament amb la fama i la reputació. En l'època contemporània les persones populars són sobretot artistes, famosos de televisió o creadors de contingut digital, especialment durant l'adolescència.
La popularitat desperta emocions positives en les altres persones, que es veuen reflectides en sentiments d'amistat i respecte, un prejudici positiu cap a allò que fa la persona popular i una activació del lòbul de l'ínsula del cervell. A diferència de l'anonimat, la popularitat d'una persona fa que augmentin les seves possibilitats de tenir influència social.

## Referències

* ↑ «La popularitat de Rosalía es dispara un 300%». El País [Madrid], 06-06-2019. ISSN: 1134-6582.
* ↑ Cervantes, Xavi. «L'impacte artístic i popular de Rosalía creix sense límits». Ara, 23-12-2019. [Consulta: 1r setembre 2024].
* ↑ Marquès, Anna. «Els 15 millors influencers catalans segons la revista Forbes», 05-01-2024. [Consulta: 1r setembre 2024].
* ↑ «Abraham Orriols llegeix un capítol d'"Inventari de jubilacions", de josep M. Espinàs, sobre l'anonimat i la popularitat». Juliana Canet, 17-07-2021. [Consulta: 1r setembre 2024].
* ↑ Solano, Alexandre. «Les monarquies europees, una rèmora del passat amb una popularitat desigual». Vilaweb, 13-01-2024. [Consulta: 1r setembre 2024].
Viccionari
# Stebník

Stebník és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1414.
# Rei Zhuang de Chu

Rei Zhuāng de Chǔ (楚莊王), (?-591 aC) va ser un monarca de la Dinastia Zhou vassall de l'Estat de Chu que va viure durant el període de les Primaveres i Tardors de la història xinesa. Nascut com Mi Lǚ (羋侶), va esdevenir un dels Cinc Hegemònics i més tard va tractar d'arrabassar el control de la Xina del rei Zhou.

## Referències

* Editors Lin Handa (林汉达), Cao Yuzhang (曹余章). "Five thousand Years of Chinese History" (上下五千年). 1990, Youth & Children Publishing, PRC.
Rei Zhuang de ChuCasa de Mi Mort: 591 aC :
| Precedit per: Rei Mu de Chu | Rei de Chu 613 aC – 591 aC | Succeït per: Rei Gong de Chu |
# Barbeya oleoides

Barbeya oleoides és l'única espècie del gènere Barbeya i de la família Barbeyaceae. És un arbret que és planta nativa de les muntanyes de Somàlia, Etiòpia, i la Península d'Aràbia. Localment és abundant en la zona de transició entre les regions afromontanes i les terres més baixes.
La família Barbeyaceae està estretament emparentada amb la família Dirachmaceae.

## Referències

* ↑ Angiosperm Phylogeny Group «An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG III». Botanical Journal of the Linnean Society, 161, 2, 2009, p. 105–121. DOI: 10.1111/j.1095-8339.2009.00996.x [Consulta: 10 desembre 2010].
* ↑ Mats Thulin, Uppsala University. «Hotspots Revisited -- Horn of Africa». Center for Appied Biodiversity Sciences at Conservation International. CENEX, 21-07-2006. Arxivat de l'original el 23 de juny 2009. [Consulta: 28 juny 2009].
# Formatge de La Peral

El formatge de La Peral és un formatge blau que s'elabora al Principat d'Astúries, Espanya. Es tracta d'un formatge que guarda certa semblança amb el Rocafort francès. Procedeix de la utilització de llet sencera pasteuritzada de vaca.

## Elaboració

S'elabora amb llet de vaca, a la qual de vegades se li afegeix nata d'ovella, amb el propòsit de reforçar l'aroma i sabor en la maduració. S'elabora tot l'any, principalment a la primavera i a l'estiu.

## Característiques

* Formatge sense escorça, untuós i de color marfil.
* L'interior és ferm però no compacte, amb esquerdes i cavitats on desenvolupa la floridura
* La part no vetada és de color blanc marfil, una mica untuosa, però de textura granulosa.
* El format és cilíndric i es presenta embolicat en paper metal·litzat.
* El pes oscil·la al voltant dels 2 quilos, però també s'elaboren d'1 i de 3 quilos.
* El sabor és molt agradable i no gaire fort per a aquest tipus de formatge, lleugerament àcid i salat, sense excés i molt mantegós.
* És un formatge excel·lent per menjar estès sobre pa torrat.

## Zona d'elaboració

S'elabora en una petita formatgeria al poble de San Jorge de la Peral, en el concejo de Illas.

## Enllaços externs

* Formatge de La Peral - Lloc web oficial
# Physalis angulata

Physalis angulata és una planta anual herbàcia del gènere Physalis i dins la família solanàcia, és comestible i és originària d'Amèrica però naturalitzada a altres llocs com Austràlia. El principal productor és Colòmbia.
És un arbust que pot fer uns dos metres d'alt. Les fulles són ovals, dentades i de color verd fosc. Les flors són de color groc pàl·lid. Els fruits són de color taronja groguenc i són comestibles amb una forma similar a un tomàquet però parcialment o totalment embolcallades.
# Eglisau

Eglisau és un municipi del cantó de Zúric (Suïssa), situat al districte de Bülach.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Sant Sebastià de Puig de l'Anell

Sant Sebastià de Puig de l'Anell és l'església romànica del poble de Puig de l'Anell, dins de l'antic terme d'Orcau, de l'actual municipi d'Isona i Conca Dellà.
Aquesta església no apareix documentada fins al segle xviii, quan consta com a sufragània de Sant Urbà o Sant Sadurní de Montesquiu, dins de l'antic arxiprestat de la Pobla de Segur. Actualment, com tot el poble i la vall, està abandonada.
És una obra romànica en part, però ha estat molt afectada al llarg dels temps, i té molts elements afegits posteriorment. A més, podria ser que en un principi no fos pròpiament una església. Està orientada de sud a nord, i no d'oest a est, com és habitual en el romànic, no té absis, i sota el sòl de la capella hi altres dependències, potser antics cellers. Podria tractar-se d'una dependència de l'antic castell que hi degué haver en aquest lloc, reaprofitada posteriorment per a església.
És d'una sola nau, sense absis, coberta amb una volta de canó que sembla medieval, per la forma com són disposades les pedres, però res no garanteix que originalment fos destinada a església. Els elements que la identifiquen com a tal són clarament posteriors (la façana meridional amb el campananaret d'espadanya, sobretot).
* Volta medieval de la nau de l'església
* Detall de la volta medieval de la nau

## Bibliografia

* Cases i Loscos, Maria-Lluïsa. «Sant Sadurní de Montesquiu». A: El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-85194-56-X.
* Gavín, Josep Maria. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9. .

## Enllaços externs

* «Montesquiu». Institut Cartogràfic de Catalunya.
# Portada/efemèride octubre 12

Antoni Muñoz i Degrain retratat per Joaquim Sorolla.
« 11 d'octubre · 12 d'octubre · 13 d'octubre »
# TMS Entertainment

TMS Entertainment (株式会社トムス・エンタテインメント Kabushiki-gaisha Tomusu Entateinmento), abans Tokyo Movie Shinsha (東京ムービー新社 Tōkyō Mūbī Shinsha), és un estudi d'animació japonès fundat el 1964. És una de les empreses d'animació més antigues del Japó, coneguda per la producció de sèries d'anime com Lupin III, Detectiu Conan, Dr. Stone, ReLIFE, Anpanman, Bakugan, D.Gray-man o Sonic X, i pels films Akira i Little Nemo: Adventures in Slumberland. El 2010 TMS Entertainment es convertí en una empresa subsidiària de Sega Sammy Holdings.

## Referències

* ↑ Antonio Pineda, Rafael «TMS Entertainment Appoints Tadashi Takezaki as New President» (en anglès). Anime News Network, 18-03-2019 [Consulta: 30 març 2019].

## Enllaços externs

* TMS Entertainment - Lloc web oficial (japonès)
# Resclosa del Pla de Cardona

La Resclosa del Pla de Cardona, o de la Païssa, és un embassament que pertany a la Golarda, creat per una petita presa d'obra, situada en el terme municipal de Monistrol de Calders, al Moianès.
Fou construïda al segle xx per tal de dur aigua principalment als Horts dels Pins, després dels quals l'aigua sobrant es reintegrava en el Calders. Popularment, es coneix aquesta resclosa amb el nom de les Dutxes perquè admeten just l'alçada d'una persona sota els petits saltants d'aigua que forma. En èpoques pretèrites, els monistrolencs venien a fer servir aquest lloc precisament com a dutxes.

## Bibliografia

* ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006
* PERARNAU I LLORENS, Jaume i PIÑERO I SUBIRANA, Jordi. Monistrol de Calders. La seva història i el seu patrimoni. Monistrol de Calders: Ajuntament de Monistrol de Calders, 1993. Sense ISBN.
# Aśvaghosa (cràter)

Aśvaghosa és un cràter d'impacte de 88 km de diàmetre de Mercuri. Porta el nom del poeta indi Aśvaghoṣa (अश्वघोष, c. 80 – c. 150), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1976.
Està situat al sud del cràter Abu Nuwas i al sud-oest del cràter Molière. És una formació gairebé circular, i la seva vora es manté intacta, excepte quan es trenca en el seu costat sud, i el seu costat nord presenta una osca formada a partir de dos petits cràters units. En el fons del cràter hi ha una muntanya central que s'eleva en múltiples pics

## Referències

* 1 2 «Aśvaghosa». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 07-10-2016. [Consulta: 25 abril 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Front Autonòmic

El Front Autonòmic va ser una agrupació electoral basca formada pel PNB, el PSE-PSOE, en la qual també van participar independents i membre d'ESEI, que va presentar candidatures al Senat a les Eleccions Constituents de 1977 a Espanya.
Va sorgir com a plataforma comuna de nacionalistes i socialistes bascos per a defensar en el procés constituent que s'obria en Espanya a partir de 1977 la concessió d'un estatut d'autonomia al País Basc i Navarra. El Front Autonòmic va presentar candidatures a Biscaia, Guipúscoa i Navarra. Des d'una perspectiva contemporània pot sorprendre que aquest front s'estengués també a Navarra, però en aquella època el PSOE era encara partidari de concedir un estatut d'autonomia comuna al País Basc i Navarra, estant el PSOE de Navarra integrat dintre del PSE-PSOE. En els anys següents a l'aprovació de l'estatut navarrès els socialistes d'aquest territori van començar a actuar de manera diferenciada i posteriorment el PSOE de Navarra abandonaria el PSE-PSOE i formaria una federació independent dintre del PSOE, el Partit Socialista de Navarra.
A Guipúscoa i Biscaia els seus 6 candidats al Senat van ser els més votats i van obtenir acta de senador, entre ells l'històric líder socialista Ramón Rubial. A Àlaba el Front Autonòmic no es va presentar com a tal, però PNB i PSE-PSOE van presentar un únic candidat per partit al Senat (es poden presentar fins a tres), el que va facilitar que els dos fossin triats al sumar-se vots de nacionalistes i socialistes. A Àlaba també va ser escollida una altra candidatura independent afí al Front Autonòmic. Per tot això cap dir que en el País Basc els candidats (i afins) del Front Autonòmic van obtenir 9 de les 12 actes de senador del territori. Comptant Navarra, els seus resultats van ser 10 escons de 16. A Navarra el Front Autonòmic solament va poder col·locar a un dels seus tres candidats en el Senat, el nacionalista Manuel de Irujo, en ser superats en vots pels 3 candidats de UCD.
D'aquesta forma, foren escollits els següens membres del Front:
* Álava: Luis Alberto Aguiriano (PSOE), Ramón Bajo Fanlo (independent), Ignacio Oregui Goenaga (PNB).
* Guipúzcoa: Federico Zabala (PNB), Gregorio Monreal (ESEI) i Enrique Iparraguirre (PSOE)
* Navarra: Manuel de Irujo (PNB)
* Vizcaya: Mitxel Unzueta Uzcanga (PNB), Juan María Vidarte de Ugarte (independent) i Ramón Rubial (PSOE).

## Enllaços externs

* (castellà) Entrada del Front Autonòmico en la Enciclopedia General Ilustrada del País Vasco "Auñamendi".
* (castellà) Resultats de les Eleccions generals al Senat (15 de juny de 1977) Arxivat 2007-03-11 a Wayback Machine.
# Enric Ribó i Sugrañes

Enric Ribó i Sugrañes (Barcelona, 1916 - Barcelona, 27 de maig de 1996) fou un director d'orquestra i de cor català.
Estudià música amb Enric Morera i violí amb Francesc Costa. Cofundador, el 1935, del Cor Mixt Polifònic (des del 1939 Capella Clàssica Polifònica) i adscrit al Foment de les Arts Decoratives de Barcelona, des del 1940 en fou el director titular. Fou professor de violí i de conjunt coral i instrumental del Conservatori de Barcelona, i director d'orquestra de la mateixa entitat. Dirigí l'Orfeó de Sants i fou professor dels Cursos Internacionales de Música en Santiago de Compostel·la i la Coral Universitària de Ciutat de Mèxic. El 1981 fou nomenat director del Coro Nacional de España de Madrid. Autor d'algunes composicions, publicà Consideracions sobre la direcció coral, on desenvolupa de manera sintètica el seu pensament sobre la direcció coral.
Es va casar amb la soprano Pura Gómez (Candelaria Gómez i Mas, 1918-1998).
El fons d'Enric Ribó es conserva a la Biblioteca de Catalunya.

## Referències

* ↑ Pérez Gutiérrez, Mariano. Diccionario de la Música y Los Músicos, Volum 3. Ediciones AKAL, 1985. ISBN 9788470901386.
* ↑ Casas, Jordi «Ha mort Enric Ribó». Revista Musical Catalana, 141, 01-07-1996, pàg. 15.
* ↑ Dades a La Vanguardia
* ↑ «Detall a xtec.cat». Arxivat de l'original el 2007-07-08. [Consulta: 8 gener 2013].
* ↑ «Esquela funerària de Pura Gómez». La Vanguardia, 01-09-1998, pàg. 30.

## Enllaços externs

* Fons Enric Ribó de la Biblioteca de Catalunya
# San Bartolomé de Pinares

San Bartolomé de Pinares és un municipi de la província d'Àvila, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita al nord amb Las Navas del Marqués, El Herradón de Pinares i Navalperal de Pinares, al sud amb El Hoyo de Pinares i Cebreros, a l'est amb Santa Cruz de Pinares i a l'oest amb Robledo de Chavela.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 764 | 787 | 741 | 701 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Ávila (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 16 setembre 2021].
# Phở

El phở, pronunciat "foò" en vietnamita, és un plat tradicional de la cuina vietnamita basat en una sopa de fideus.
És un plat de fideus d'arròs blancs en un brou clar de vedella a la qual s'ha afegit alguns talls de carn, decorat amb alguns ingredients com cebes verdes, cebes blanques, fulles de coriandre, NGO gai ("herba especial") i menta. Basilisc, llimona o llima, brots de mongetes, i pebrot tots ells proporcionats juntament amb el brou en un plat separat, cosa que permet als comensals ajustar els sabors de la sopa als seus gustos.
S'hi afegeixen algunes salses com ara la hoisin, salsa de peix o la siracha per donar-li sabor.
El phở es va originar a la província de Nam Dinh, però va esdevenir popular a Hanoi. Se sol menjar per esmorzar, però també en altres moments del dia. És consumit principalment al nord del Vietnam, però avui en dia se serveix en molts restaurants d'Europa, EUA i Àsia, on hi viu la comunitat de l'àrea vietnamita.
Al nord del Vietnam, hi ha una versió menys picant de phở, cuinada només amb coriandre, cebes noves i pebre fresc.

## Galeria

* Pho alla Saigon
* Pho amb vedella
* Pho amb pollastre

## Referències

* ↑ Thanh Nien staff «Vietnamese street food a gourmet’s delight». Thienh Nien News, 03-02-2012 [Consulta: 15 octubre 2012]. «"A visit to Vietnam would never be complete, Lister said, without the taste of food on the street, including phở - beef noodle soup,..."» Arxivat 24 de maig 2012 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-05-24. [Consulta: 5 desembre 2012].
* ↑ Phong Lan «[“With just VND100,000 in our pocket, we feel secure enough to take off,” Thu says. “The money will be spent on a bowl of phở, bún (noodle), and drinks along the way. Sometimes we would take the food and enjoy it elsewhere." Hanoi by night]». Thanh Nien News, 29-06-2012 [Consulta: 15 octubre 2012].
* ↑ To Van Nga «Rice with a difference». Thanh Nien News, 08-07-2011 [Consulta: 15 octubre 2012]. «"Noodles in the form of the vermicelli-like bún, the northern favorite phở, or perhaps some hủ tiếu or mì make a welcome change from plain rice."» Arxivat 15 de juliol 2011 a Wayback Machine.
# Report

«Report» té aquests significats:
* Sinònim d'informe
* Report: sèrie televisiva italiana