OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Santi Balmes Sanfeliu

Santi Balmes Sanfeliu (25 de novembre de 1970) és un cantant, compositor i escriptor català, vocalista i lletrista de la banda indie Love of Lesbian.
Originari de Sant Vicenç dels Horts va iniciar la seva carrera musical el 1997. Des del 2011 és també escriptor i ha publicat diverses novel·les de ficció i no ficció. També és articulista en diversos mitjans.

## Obres

* Yo mataré monstruos por ti (2011)
* ¿Por qué me comprasteis un walkie-talkie si era hijo único? (2012)
* La doble vida de las hadas (2014)
* Canción de bruma (2017)
* El hambre invisible (2018)

## Referències

* 1 2 Cervantes, Xavier «Santi Balmes: “Pensem que amb quatre tuits ja hem arreglat el món”». Ara, 10-04-2017.
* ↑ Morén Alegret, Helena «Santi Balmes: «He fet un experiment literari per parlar de les persones extremes que hi ha en mi»». Enderrock, 08-10-2018.
# Salardú

Salardú (o Salardun en grafia panoccitana) és una vila, cap del municipi de Naut Aran, del terçó de Pujòlo, a la comarca de la Vall d'Aran. El 2019 tenia 609 habitants. Atès a la seva estratègica situació geogràfica, a l'entrada de la Vall d'Aran pel Port de la Bonaigua, a l'època medieval va ser fortificada. L'antic castell estava situat en el lloc on actualment hi ha l'església, però encara s'hi poden veure algunes restes de la fortificació prop de l'absis. El principal sector econòmic de la vila ha estat tradicionalment l'agricultura i la ramaderia, però aquesta activitat ha minvat força a conseqüència del creixent interès pels esports d'hivern, principalment a Vaquèira-Beret.
Salardú disposa d'escola i biblioteca pública, però degut a la seva proximitat tant a Viella (la capital de la comarca) com a les pistes d'esquí de Vaquèira-Beret, a la vila hi ha diversos hotels, bars i restaurants, així com comerços, entitats bancàries, oficina de turisme i de correus. Dins l'àmbit lúdic també s'hi pot trobar un poliesportiu, piscina (fins a l'any passat tenia camp de golf).
Fou un dels municipis de la fusió dels quals es va crear Naut Aran.

## Galeria d'imatges

* Figura del porc senglar, símbol de la vila.
* Campanar de l'església de Sant Andreu.
* Vista del municipi de la seva església l'any 1907.
* Vista general del municipi, presa l'any 1889.

## Llocs d'interès

* Església romànica de Sant Andreu de Salardú, del segle xii.
* Museu dera mòla, on es pot veure com funcionaven les antigues mòles (molins d'aigua aranesos). Data de l'edat mitjana i ha estat restaurada recentment.
* Refugi Juli Soler i Santaló, dedicat pel CEC a l'excursionista Juli Soler i Santaló
* Recinte emmurallat de Salardú, monument històric.
* La font de la Pica, vuitcentista, situada a la plaça Major.

## Festes locals

* 3 de maig: Festa Major de Santa Creu
* 7 d'octubre: Fira de bestiar de Salardú
* 30 de novembre: Sant Andreu

## Referències

* ↑ «250254 Naut Aran». Idescat. [Consulta: 7 setembre 2020].
* ↑ «25568 Salardú». Alteraciones de los municipios en los Censos de Población desde 1842. INE. [Consulta: 7 setembre 2020].
* ↑ AADD. Guia de Museus i Equipaments Patrimonials de l'Alt Pirineu i Aran. Lleida: Garsineu Edicions, 2008, p.75. ISBN 978-84-96779-45-7.
* ↑ «Recinte emmurallat de Salardú». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 setembre 2016].
* ↑ «Salardú». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* «Salardú». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Arxivat 2009-09-16 a Wayback Machine. Salardú al web de Naut Aran
# Salt de la Baga Cerdana

El Salt de la Baga Cerdana, o Salt de la Coma, és un salt d'aigua del terme municipal de Monistrol de Calders, al Moianès.
Està situat cap a la meitat del curs del torrent de la Baga Cerdana, al nord-oest de la Coma i a llevant del Serrat de la Tirolena.
Sota la cinglereta que permet aquest salt es forma una balma per la qual passava el corriol que feien servir els de la Coma quan les crescudes de la Golarda no els permetien el pas cap a Monistrol de Calders per aquell costat.

## Bibliografia

* ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006
* PERARNAU I LLORENS, Jaume i PIÑERO I SUBIRANA, Jordi. Monistrol de Calders. La seva història i el seu patrimoni. Monistrol de Calders: Ajuntament de Monistrol de Calders, 1993. Sense ISBN.
# Salvador Jarque Esteban

Salvador Jarque Esteban (La Vall d'Uixó, 6 d'abril de 1930) va ser un ciclista valencià que va córrer durant la dècada de 1950. En el seu palmarès destaquen dues victòries d'etapa a la Volta a Catalunya, el 1953, amb final a Organyà, i el 1956, amb final a la seva vila nadiua.
El seu fill Salvador, també fou ciclista professional.

## Palmarès

* 1953
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Catalunya
* 1956
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Catalunya

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1955. 58è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Resultats de la 4a etapa» (en castellà). El Mundo Deportivo, 10-09-1953, pàg. 1, 3, 5 i 6 [Consulta: 30 març 2013].
* ↑ «Resultats de la 5a etapa» (en castellà). El Mundo Deportivo, 07-09-1956, pàg. 1, 3, 4 [Consulta: 5 abril 2013].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
# Sebastià Trias Mercant

Sebastià Trias Mercant (Valldemossa, 1933 - Valldemossa, 2008) fou doctor en filosofia mallorquí, catedràtic de Filosofia a l'Institut Ramon Llull de Palma, i especialista en Història del Pensament a les Illes Balears de reconegut prestigi.
La seva tesi, dirigida per Emilio Lledó, estudia la recepció del lul·lisme al segle xviii. Ha escrit nombroses obres sobre Ramon Llull i fou el Rector de la Maioricensis Schola Lullistica. En aquest camp, dirigí la tesi doctoral de Pedro Ramis Serra "Lectura del liber de civitate mundi", presentada a la Universitat de Barcelona. Així mateix, és un especialista en antropologia, i ha dedicat nombroses publicacions a Valldemossa i a l'Arxiduc Lluís Salvador.
Era Doctor de la Reial Acadèmia de Doctors de Barcelona.
El 2006 va rebre el Premi Josep Maria Llompart dels Premis 31 de desembre atorgats per l'OCB.
El 2008, rebé el Premi Jaume II a títol pòstum en reconeixement a una trajectòria, un compromís i una dedicació centrada en l'estudi i la divulgació de l'obra de Ramon Llull i de l'Arxiduc Lluís Salvador.

## Obres

* Arabismo e islamología en la obra de Ramón Llull (1995)
* Història del pensament a Mallorca Volum I (1985)
* Història del pensament a Mallorca Volum II (1995)
* Lletres, aromes i sabors (2003)
* El pensament a les Balears durant el segle xix i XX (2003)
* Una historia de la antropología balear (1992)

## Bibliografia

* Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 17.
# Sandra Cauffman

Sandra Cauffman (10 de maig del 1962, San José, Costa Rica) és una enginyera elèctrica i física costa-riquenya destacada pel seu treball a la NASA en diferents càrrecs. El seu perfil ha estat destacat per ONU Dones, per ser un exemple positiu per a dones, especialment, joves i nenes. Cauffman té interès en una projecció social que permeti a més joves costa-riquenys, especialment dones, apropar-se a les ciències. Fa relativament poc temps, va convidar a la Fundació Monge per tal que sis joves costa-riquenys poguessin anar a la NASA per presenciar el llançament d'un satèl·lit.

## Orígens

Cauffman va néixer en una llar uniparental d'escassos recursos a Hatillo, Costa Rica, filla de María Jerónima Rojas. Per la situació econòmica de la seva família, es va veure obligada a treballar des d'una edat primerenca per ajudar al sosteniment dels seus.
La seva mare es va encarregar d'educar-la i oferir-li oportunitats per estudiar. Després de graduar-se amb bones notes va decidir ingressar a la Universitat de Costa Rica. Al moment en què desitjà ingressar a la Universitat, pel masclisme imperant de l'època, el conseller d'ingrés a carrera li va indicar que no podia estudiar enginyeria elèctrica pel fet de ser dona i li va dir que "l'enginyeria de dones és l'enginyeria industrial", segons relata l'especialista al periòdic La Nación. Per això, Cauffman va ingressar a enginyeria industrial i va cursar 7 semestres, però el seu interès seguia sense ser aquesta especialitat de l'enginyeria.
La seva mare s'havia casat amb un nord-americà quan Sandra tenia 14 anys i ell s'havia convertit en el seu pare adoptiu. Quan tenia 21 anys, la família de Cauffman es traslladà als Estats Units per raons econòmiques, personals i per tenir més oportunitats educatives. En aquest país, ingressà finalment a la carrera que ella desitjava realment estudiar. Durant tota la seva formació, Cauffman estudià i treballà per pagar-se els estudis.

## Labor a la NASA

Sandra Cauffman ha treballat en diferents missions de la NASA. Anteriorment exercia com a sotsdirectora de projecte de la Missió d'Evolució Atmosfèrica i Volàtil de Mart, treball pel qual va començar a ser àmpliament reconeguda a Costa Rica. Després va treballar com a sotsdirectora del Programa de Sistema de Satèl·lits Geoestacionaris GOES-R. Al 2016, com a sotsdirectora de la Divisió de Ciències Terrestres de l'Administració Nacional de l'Aeronàutica i de l'Espai (NASA).

## Referències

* ↑ Loaiza N., Vanessa. «Sandra Cauffman: Dueña de su destino» (en castellà). La Nación, 07-12-2013. [Consulta: 27 març 2021].
* ↑ «Sandra Cauffman» (en castellà). Empoderadas. Mujeres reconocidas mundialmente. [Consulta: 27 març 2021].
* ↑ «Sandra Cauffman: De Costa Rica a Marte».
* ↑ «Seis estudiantes de Costa Rica viajarán a NASA para presenciar lanzamiento de satélite». [Consulta: 26 maig 2016].
* ↑ «Sandra Cauffman: Dueña de su destino».
* 1 2 «Tica Sandra Cauffman asume alto cargo en NASA». [Consulta: 26 maig 2016].
* ↑ «Sandra Cauffman. MSc: Ticotal». [Consulta: 26 maig 2016].
* ↑ NASA Goddard. «NASA | MAVEN Profiles: Sandra Cauffman», 26-04-2012. [Consulta: 26 maig 2016].
# Sara Becker

Sara Becker Rodríguez és una actriu xilena. En 2023 es va convertir en la primera actriu d'aquest país a ser nominada als Premis Goya.

## Biografia

De nena, Becker va participar en els tallers d'actuació de Moira Miller. El 2013, amb 11 anys, es va unir a la producció televisiva de TVN, El regreso, en la que dona vida a Sofía Alcántara, la filla gran de Diego Alcántara i Victoria Mondragón.
A l'any següent es va unir a la producció vespertina, El amor lo manejo yo, en la que comparteix papers amb Borja Velasco.
En 2023 es va convertir en la primera actriu xilena nominada als Premis Goya per la pel·lícula La contadora de películas.

## Filmografia
### Telesèries

Telesèries :
| Any | Telesèrie | Rol | Canal |
| 2013 | El Regreso | Sofía Alcántara | TVN |
| 2014 | El amor lo manejo yo | Sara Medina | TVN |
| 2017 | La Colombiana | Danae Rivas | TVN |

### Sèries

Sèries :
| Any | Sèrie | Rol | Canal |
| 2018 | La Cacería: Las Niñas de Alto Hospicio | Paulina | Mega |
| 2021 | No nos quieren ver | Catalina Pérez | Mega |
| 2023 | Juego de ilusiones | Penelope | Mega |

### Cinema

* Princesita (2018)
* La contadora de películas' (2023)

## Premis i nominacions
### Premio Goya

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat | Ref. |
| 2024 | Millor actriu revelació | La contadora de películas | Pendent | |

## Referències

* 1 2 «Sara Becker, la primera actriz chilena nominada a los Goya: Estoy feliz, orgullosa, anonadada». El Mostrador, 19-12-2023.
* ↑ ¿Quién es Sara Becker?: la primera actriz chilena nominada a los Premios Goya, biobiochile.cl, 22 de desembre de 2023
# Sant Jordi de la Llavinera

Sant Jordi de la Llavinera és una església de Sant Pere Sallavinera (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un petit edifici de planta rectangular, al qual s'accedeix per una petita porta situada als peus de l'església. L'interior de l'església és cobert per una volta de creuer.

## Història

Ha estat sufragània de l'església parroquial de Sant Pere Sallavinera des de la seva fundació fins a l'actualitat. És documentada des del 1626, però segurament és més antiga.
Darrerament fou objecte d'una restauració no gaire encertada.

## Referències

* 1 2 3 «Sant Jordi de la Llavinera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 agost 2014].
# Sarfannguit

Sarfannguit (antigament escrit: Sarfannguaq / Sarfánguaq) és un assentament humà dins el municipi de Qeqqata a Groenlàndia. El 2010 tenia 126 habitants. Aquest assentament va ser fundat el 1843.

## Geografia

Sarfannguit es troba en el promontori est de l'Illa de Sarfannguit, aproximadament a 36 km a l'est de Sisimiut L'estret s'obre cap al fiord Amerloq a l'oest i a l'Estret de Davis al sud de Sisimiut. El fiord Ikertooq uneix l'illa des del sud.

## Economia

La primera turbina aèria de Groenlàndia es va construir a Sarfannguit el 2010. Aquesta turbina estalvia 6.000 litres de petroli per mes per aquest assentament.

## Transport
### Aeri

L'arodrom de Sisimiut es troba a prop i té connexions amb Ilulissat, Kangerlussuaq, Maniitsoq i Nuuk operades per Air Greenland.

### Mar

La Royal Arctic Line proporciona serveis setmanals de ferri amb Itilleq i Sisimiut,

## Referències

* ↑ Statistics Greenland Arxivat 2011-08-12 a Wayback Machine. (danès)
* ↑ Qeqqata Municipality Arxivat 2012-03-06 a Wayback Machine. (grenlandès)
* 1 2 3 Greenland Tourism a/s. Vandrekort Vestgrønland: Sisimiut [mapa], 1996 edició. Cartografia de Compukort, Denmark.
* ↑ «Sus i Sarfannguaq» (en danish). Sermitsiaq, 28-08-2010 [Consulta: 28 agost 2010]. Arxivat 31 August 2010$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2010-08-31. [Consulta: 31 març 2013].
* ↑ «Air Greenland, Departures and Arrivals». Arxivat de l'original el 2010-03-09. [Consulta: 31 març 2013].
* ↑ Royal Arctic Line, Angaju Ittuk schedule Arxivat 2011-07-03 a Wayback Machine. (danès)
# Sarga

«Sarga o la Sarga» té aquests significats:
* Sarga (arbre), espècie d'arbust alt de la família de les salicàciaes
* La Sarga, llogaret al municipi de Xixona (Alacant)
* Font de la Sarga, diversos indrets
* Sant Esteve de la Sarga, poble i municipi del Pallars Jussà
* Serrat de la Sarga, serra al municipi de Tremp
* Sargà, localitat de l'óblast de Sverdlovsk, a Rússia
# Sarfa

La Sarfa és una empresa de transport de viatgers de les comarques gironines, amb seu administrativa i tallers situats a Begur des del 2008, quan va deixar la seva cotxera de Palafrugell.
Va ser fundada el 9 de setembre de 1921 per tres socis, Narcís Ribot, de Sant Feliu de Guíxols, Antoni Font, de Llagostera, i Josep Artigas en fusionar les seves empreses d'autobusos. Les sigles dels quals donaren lloc al nom de l'empresa: Societat Anònima Ribot, Font i Artigues, tres noms que segons Josep Pla «semblen tres fantasmes, perquè de fet hi ha ben poca gent que sàpiga de qui es tracta» amb un capital de 505.000 pessetes i deu vehicles.
Es dedica al transport de viatgers per carretera dins la zona de la Costa Brava, Girona, el seu enllaç amb la ciutat de Barcelona i a realitzar qualsevol servei discrecional amb circuits per tot Europa. Així mateix també fa el serveis urbans de Palamós-Calonge, Castell d'Aro Platja d'Aro S'Agaró-Santa Cristina d'Aro-Sant Feliu de Guíxols i Figueres-Roses-Cadaqués, així com una línia regular que connecta la Costa Brava amb l'aeroport del Prat. El 2011 disposa d'un centenar de busos amb una capacitat que va des dels setze fins als 63 passatgers.
L'any 2000, la companyia va ser adquirida pel grup Sarbus, i l'any 2009 va ser integrat en el grup Moventia, format per sis empreses de transport de viatgers per carretera: Sarbus, Casas, Sarfa, Ategsa, Autobusos de Lleida i La Vallesana. El 2008 va traslladar les seves antigues instal·lacions del carrer de Torres Jonama de Palafrugell al Polígon Riera d'Esclanyà de la veïna Begur.
| « | Amb el darrer autobús de la S.A.R.F.A. de la vigília solen arribar les senyoretes dedicades a les passions de l'amor. | » |
| — Josep Pla |||

## Referències

* 1 2 Vilar, Albert «Sarfa vol convertir-se en la millor opció de mobilitat per a tots els sectors gironins». El Punt, 31-01-2010, pàg. 28.
* 1 2 «Sarbus - Sarfa» (en castellà). TransporteBcn.es. [Consulta: 18 maig 2016].
* ↑ Vilar, Albert «Sarfa ha començat les obres per marxar de Palafrugell a Begur». VilaWeb, 17-10-2006.
* ↑ Pla, Josep. El meu País. Barcelona: Destino, 1968 (2009), p. 592. ISBN 9788423304660.
* 1 2 Comas, Ure «90 anys en moviment». El Punt Avui, 02-10-2011, pàg. 7.
* ↑ «Sarfa manté l'enllaç directe Costa Brava-Aeroport del Prat». Ràdio Sant Feliu, 08-09-2012. [Consulta: maig 2016].
* ↑ «Sarbús compra Sarfa per 3.000 milions i lidera ara el sector d'autobusos». La Xarxa, 10-03-2000.
* ↑ Vilar, Albert ««Estem creant una nova Sarfa». El gerent de Sarfa creu que l'empresa encara té molt marge per créixer a tots els nivells i que els vols de baix cost els beneficien». El Punt, 31-01-2010, pàg. 29.
* ↑ Pla, 1968 (2009), p. 677.

## Bibliografia

* Fradera, Josep Maria «Viatge amb SARFA i literatura». L'Avenç, 01-05-2010, pàg. 52-55.

## Enllaços externs

* Sarfa - Lloc web oficial
# Schizothorax pelzami

Schizothorax pelzami és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.
Els adults poden assolir els 36 cm de longitud total. Es troba a l'Iran i Turkmenistan.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Berg, L.S., 1964. Freshwater fishes of the U.S.S.R. and adjacent countries. volum 2, 4a edició. Israel Program for Scientific Translations Ltd, Jerusalem.
# Selegas

Selegas (en sard, Sèlegas) és un municipi italià, dins de la Província de Sardenya del Sud. L'any 2007 tenia 1.523 habitants. Es troba a la regió de Trexenta. Limita amb els municipis de Gesico, Guamaggiore, Ortacesus, Senorbì i Suelli.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2006- | Franco Sergio Pisano | Llista cívica |
# Selemne

Segons la mitologia grega, Selemne (en grec antic: Σελέμνος, Selemnos) va ser una divinitat fluvial fill d'Oceà i Tetis. Era el déu del rierol Selemne, un curs d'aigua de la regió d'Acaia que desemboca a l'actual Rio.
Pausànias explica que Selemne era un pastor enamorat d'Àrgira, una nimfa d'una font d'Arcàdia. Ella li va correspondre mentre el pastor va ser jove, però quan va perdre la seva bellesa, la nimfa l'abandonà. Selemne es va morir de desesperació i Afrodita el va transformar en riu. Tot i la transformació, Selemne continuava angoixat per no tenir l'amor de la nimfa, i Afrodita li va concedir que pogués oblidar totes les seves penes. D'aquesta manera, es deia que tothom que es banyava a les aigües del riu Selemne oblidava les seves penes d'amor.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 48. ISBN 9788496061972.
# Sensor piezoelèctric

Un sensor piezoelèctric és un sensor que es basa en el fet que, el rebre una pressió en un material piezoelèctric, i deformar-se físicament, genera un senyal elèctric. Els materials piezoelèctrics, com el quars o el titanat de bari, generen un senyal elèctric en ser sotmesos a pressió, ja que aquesta els polaritza, les càrregues positives van vers un costat mentre que les negatives tendeixen a anar a un altre. Això ocorre també en sentit invers, és a dir que en aplicant una tensió elèctrica a aquests materials, aquests es deformen, com si tinguessin un pes a sobre, i solen recuperar la seva forma inicial en deixar de passar-los corrent (vegeu piezoelectricitat). Els rellotges moderns utilitzen un cristall de quars.
# Short Pump

Short Pump és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Virgínia. Segons el cens del 2000 tenia 182 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Short Pump tenia 182 habitants, 69 habitatges, i 44 famílies. La densitat de població era de 29,6 habitants per km².
Dels 69 habitatges en un 31,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,2% hi vivien parelles casades, en un 10,1% dones solteres, i en un 36,2% no eren unitats familiars. En el 26,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,64 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,9% tenia menys de 18 anys, un 6% entre 18 i 24, un 33,5% entre 25 i 44, un 18,1% de 45 a 60 i un 15,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 107,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 60.531 $ i la renda mediana per família de 36.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.155 $ mentre que les dones 26.250 $. La renda per capita de la població era de 36.804 $. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Short Pump». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Short Pump». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
# Short Track (desambiguació)

«Short Track» té aquests significats:
* Short Track, esport olímpic d'hivern consistent en curses de velocitat sobre una pista de gel
* Nom que rep el Flat Track, esport motociclista de velocitat sobre circuit de terra, si la pista fa de menys de 3/8 de milla.
# Krasnokàmensk (Krasnoiarsk)

* Per a altres significats, vegeu «Krasnokàmensk».
Krasnokàmensk (en rus: Краснокаменск) és un poble (un possiólok) del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, que el 2017 tenia 4.204 habitants. Pertany al districte de Kuràguino.

## Referències

* ↑ Топокарты ГГЦ
* ↑ Список населенных мест Сибирского края. Том II. Округа Северо-Восточной Сибири. Новосибирск. 1929
# American Midland Naturalist

American Midland Naturalist, (abreujat Amer. Midl. Naturalist), és una revista científica trimestral avaluada per experts sobre la història natural i que és editada als Estats Units. Va ser establert el 1909 per Julius Nieuwland amb el nom d'American Midland Naturalist; devoted to natural history, primarily that of the prairie states i està publicat per la Universitat de Notre Dame. Va ser precedida per Midland Naturalist. Notre Dame
Segons Journal Citation Reports, el 2013, la revista té un factor d'impacte de 0,621.

## Referències

* ↑ a Tropicos
* ↑ McIntosh, Robert P. «The American Midland Naturalist: the Life History of a Journal». The American Midland Naturalist. University of Notre Dame, 123, 1, 1990, pàg. 1–31. DOI: 10.2307/2425756 [Consulta: 8 novembre 2013].
* ↑ «American Midland Naturalist». A: 2013 Journal Citation Reports. Science. Thomson Reuters, 2014.

## Enllaços externs

* Descripció a IPNI