OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joan Subatella i Mumbrú

Joan Subatella i Mumbrú (Montcada i Reixac, 1925 - Barcelona, 27 de juliol de 1996) fou un actor català.

## Biografia

A la dècada 1940-1950 i en l'àmbit cultural, Joan Subatella (en Joanet) intervingué en diferents activitats com ara exposicions de pintura, formant part d'un grup coral, com a soci de la penya d'escacs i participant en comèdies, drames i sarsueles del grup de teatre de l'ABI (Associació Benèfica Instructiva)de la seva població. L'any 1953 fa estudis d'interpretació artística a Cinescola(Organitzación Internacional de Enseñanza Cinematográfica). Durant la dècada de 1950-1960 participà en el Grup Escènic de l'ABI, el director del qual era l'Arturo Calvo (actor professional que treballava a la companyia de teatre Vilches).
La gran amistat que l'uneix amb en Xavier Fàbregas i Surroca (crític de teatre, historiador, assagista i professor) té una influència decisiva per a la seva carrera teatral. Del 1965 al 1968 Joan Subatella estudià art dramàtic a l'Escola d'Art Dramàtic Adrià Gual i s'integrà plenament a la Companyia professional Adrià Gual, que dirigia Ricard Salvat. Joan Subatella entra de ple en el panorama teatral, extraordinari, de l'època. Compagina les representacions teatrals, la feina en fotonovel·les i la tasca de corresponsal de Montcada escrivint articles al diari El Correo Catalán. L'any 1974 entrà a treballar a l'Institut del Teatre de Barcelona, com a "conservador-manteniment" del Museu del Teatre de Barcelona ubicat al Palau Güell del carrer Nou de la Rambla.
Continuà una etapa molt pròspera tant en el camp del teatre com en el cinema i la televisió. Durant els cursos 1978-1980 Joan subatella seguí estudis al Centro de Enseñanzas de la Imagen. Participà en un munt de pel·lícules, la majoria de directors catalans. Sovint coincideix tant en teatre com en el cinema amb el seu amic Joan Dalmau i Coma. L'any 1977 en Joanet participà en la represa del teatre a la seva població natal, Montcada i Reixac, creant el Grup Escènic Arturo Calvo, en memòria de qui fou director de l'antic grup teatral. L'any 1990, el dia 2 de març, s'estrenà Monsieur Merci, d'Ixia Films. Aquest mateix any en Joan Subatella es jubilà de la seva activitat professional.

## Referències

* 1 2 3 López i Román, Francesc. Joan Subatella i Mumbrú. Actor. Ajuntament de Montcada i Reixac, novembre 2011.
* ↑ «Una biografia i una exposició recorden la figura de l'actor montcadenc Joan Subatella». Ajuntament de Montcada i Reixac, 16-11-2011. [Consulta: 4 desembre 2022].
* ↑ Montcada a Escena - 4t trimestre 2011. Ajuntament de Montcada i Reixac, 2011-10, p. 10.
# Cervicati

Cervicati (albanès Çervikati) és un municipi italià, dins de la província de Cosenza. L'any 2006 tenia 955 habitants. És un dels municipis on viu la comunitat arbëreshë. Limita amb els municipis de Cerzeto, Mongrassano i San Marco Argentano.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2006- | Massimiliano Barci | Llista cívica |
# Benthophilus mahmudbejovi

Benthophilus mahmudbejovi és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Mar d'Azov i a la mar Càspia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Reshetnikov, Y.S. 2003. Atlas of Russian freshwater fishes, Vol. 2. Moscow Nauka.

## Bibliografia

* Berg, L.S. 1965. Freshwater fishes of the U.S.S.R. and adjacent countries. vol. 3, quarta edició. Israel Program for Scientific Translations Ltd, Jerusalem, Israel.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Miller, P.J. 1986. Gobiidae. p. 1019-1085. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the North-eastern Atlantic and the Mediterranean. Vol. 3. UNESCO, París.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Catarina

«Catarina» té aquests significats:
* Catarina (Texas), concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas.
* Estat de Santa Catarina, estat brasiler al centre de la regió Sud.
Viccionari
# El mini Rey

El mini Rei és un personatge i una sèrie de còmics creada per Joan March, publicada per primera vegada a les revistes "Mortadelo", "Súper Mortadelo" i "Bruguelandia", d'Editorial Bruguera el 1978.

## Trajectòria editorial i Argument

A part de "Mortadelo" i "Súper Mortadelo", El mini Rei es va publicar a les revistes "Tío Vivo", "Bruguelandia", "Mortadelo Especial", "Súper Tio Vivo" o "Guai!", entre els anys 1978 i 1987. Mai es va arribar a editar un àlbum complet del Mini Rei, encara que si que va aparèixer a la col·lecció de Clásicos del Humor d'RBA el 2010 (al tom de "Don Berrinche i d'altres personatges frustrats") amb una molt breu selecció d'historietes.
El mini Rei és un monarca que viu al seu castell, al costat de l'Esbirro, el seu assistent personal, i els lacais. En les seves aventures, el Mini Rei sempre té estranys capritxos i curioses pretensions que li encarrega a l'Esbirro, les quals acaben en un malentès, i amb el Mini Rei perseguint a l'Esbirro o a l'inrevés. Les aventures es desenvolupen bé dins del castell o en els camps dels voltants.

### Personatges

* El mini Rei és el protagonista. Té moltes excentricitats pròpies dels monarques, i viu en el seu palau envoltat dels seus lacayos. És nan, i amb el cap gran i quadrada.
* L'Esbirro, és l'assistent personal del Mini Rei. Sempre a les seves ordres i complint encàrrecs.

## Referències

* 1 2 Guiral (11/2007), p. 281.
* ↑ El mini rey en Humoristan

## Bibliografia

* GUIRAL, Antoni. Los tebeos de nuestra infancia: La Escuela Bruguera (1964-1986). Colección Magnum nº 7. Barcelona: Ediciones El Jueves, S. A., 11/2007. Depósito Legal: B-50353-2007. ISBN 978-84-9741-589-7.
* REGUEIRA, Tino. Guía visual de la Editorial Bruguera (1940-1988). Barcelona: Ediciones Glénat S. L., 2005. Depósito Legal: B-2551-05. ISBN 84-8449-664-3.
# Joan Prats Bonet

Joan Prats Bonet (Sant Antoni de Portmany, illa d'Eivissa, 1942 - 23 de febrer de 2023, Eivissa) fou un arquitecte eivissenc. Llicenciat per la Universitat de Barcelona, va ser autor de diferents projectes de restauració del patrimoni arquitectònic de les illes d'Eivissa i Formentera. Destacat membre de les Comissions d'Urbanisme i del Patrimoni Històrico-artístic de les Pitiüses, com també dels plans especials de protecció dels barris de Dalt Vila i de Sa Penya i la Marina.
A les eleccions municipals espanyoles de 1979 va ser elegit batle d'Eivissa, càrrec que va exercir fins al 1983. En el seu vessant com a investigador de temes i personatges de les Pitiüses va ser membre de les Juntes Directives de l'Institut d'Estudis Eivissencs; d'Amics de Cristóbal Colón; de l'Associació Espanyola contra el Càncer, i del Rotary Club d'Eivissa. Fou col·laborador de l'Associació Amics de s'Arxiduc i autor del quadern L'arxiduc Lluís Salvador, un personatge de novel·la, publicat pel Consell Insular d'Eivissa i Formentera. També va publicar altres biografies de personatges eivissencs patrocinades per l'Associació d'Amics del Museu Arqueològic d'Eivissa i Formentera. Era col·laborador habitual de les revistes Eivissa, El Pitiús i de l'Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera. El 2004 va rebre el Premi Ramon Llull.

## Obres

* Antoni Torres Mayans, un missioner eivissenc a Austràlia
* Josep Riquer i Llobet, un senyor Dalt Vila
* Carnavals, desfressats i encerrades

## Referències

* ↑ «Prats Bonet, Joan». eeif.es. [Consulta: 18 març 2019].
* ↑ Redacción. «Muere Joan Prats Bonet, exalcalde de Ibiza y Medalla de Oro de la ciudad» (en castellà), 23-02-2023. [Consulta: 24 febrer 2023].
# Cervicrambus

Cervicrambus és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae. Conté només una espècie, Cervicrambus eximiellus, que es troba a Brasil (Bahia, Paranà i São Paulo).

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». [Consulta: 30 gener 2019].
# Break (carruatge)

Un break és un carruatge de quatre rodes tipus òmnibus que té seient davanter per a dues places i dos seients laterals posteriors per a quatre places com a mínim i amb bolada sobre quatre rodes, porta del darrere i un estrep per a dos seients posteriors.
Una varietat d'aquest carruatge és el Break de caça, que porta dos seients paral·lels com el charabà i els dos interiors estan vis à vis. Té seient davanter elevat per a dues places i un altre darrere elevat com l'anterior, portes laterals entre els jocs de rodes i els seus estreps corresponents.

## Font

* El contingut d'aquest article incorpora material del Diccionario Enciclopédico Hispano-Americano de l'any 1898, que es troba en el domini públic.
Viccionari
# Benthophilus ragimovi

Benthophilus ragimovi és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a la mar Càspia.

## Referències

* ↑ Eichwald, C. E. von 1831. Zoologia specialis quam expositis animalibus tum vivis, tum fossilibus potissimum Rossiae, in universam, et Poloniae in specie, ... Wilna. Zool. Specialis Pars posterior [3]: 404 pp., 2 pls.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Berg, L.S. 1965. Freshwater fishes of the U.S.S.R. and adjacent countries. vol. 3, quarta edició. Israel Program for Scientific Translations Ltd, Jerusalem, Israel.
* Boldyrev, V.S. i N.G. Bogutskaya 2007. Revision of the tadpole-gobies of the genus Benthophilus (Teleostei: Gobiidae). Ichthyol. Explor. Freshwat. 18(1):31-96.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Miller, P.J. 1986. Gobiidae. p. 1019-1085. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the North-eastern Atlantic and the Mediterranean. Vol. 3. UNESCO, París.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Catarina (Texas)

Catarina és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 135 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Catarina tenia 135 habitants, 46 habitatges, i 40 famílies. La densitat de població era de 13,8 habitants per km².
Dels 46 habitatges en un 30,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 71,7% hi vivien parelles casades, en un 17,4% dones solteres, i en un 10,9% no eren unitats familiars. En el 8,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,93 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,15.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,7% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 19,3% entre 25 i 44, un 27,4% de 45 a 60 i un 23,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.000 $ i la renda mediana per família de 41.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 58.750 $ mentre que les dones 24.750 $. La renda per capita de la població era de 16.270 $. Aproximadament el 5% de les famílies i el 5,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Catarina». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Catarina». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Edward Ince

Edward Ince (Amblecote, 30 de novembre de 1891 - Edimburg, 16 de març de 1941) va ser un matemàtic anglès.

## Vida i Obra

Tot i haver nascut a prop de Birmingham, Ince va ser escolaritzat a Gal·les i Escòcia, seguint els destins del seu pare a Criccieth, Porthmadog i Perth (Escòcia). El 1909 va ingressar a la universitat d'Edimburg, en la qual es va graduar el 1913, i va aprofitar els anys de la Primera Guerra Mundial (va ser declarat inútil pel servei militar) per ampliar estudis de matemàtiques a la universitat de Cambridge. El curs 1918-19 va ser professor a la universitat de Leeds.
Acabada la guerra i després d'una estança a París va ser professor de la universitat de Liverpool fins al 1926, en que va acceptar una plaça de professor a la recent fundada universitat del Caire a Egipte, amb l'encàrrec de les autoritats acadèmiques de crear un fort departament de matemàtiques pures. Després de cinc anys a Egipte, va tornar a Anglaterra tan per problemes de salut com per l'educació de les seves filles.
El primer curs després del retorn va estar a la universitat d'Edimburg, per fer els tres cursos següents (1932-1935) al Imperial College London. El 1935 va retornar a Edimburg on va ser professor fins a la seva mort el 1941.
Els seus treballs de recerca més importants versen sobre la teoria de les equacions diferencials, especialment sobre les funcions de Lamé i de Mathieu.

## Referències

* ↑ Young, 1941, p. 263.
* ↑ Aitken, 1941, p. 309.
* ↑ Ghaleb i Abdelsattar, 2020, p. 60.
* ↑ Aitken, 1941, p. 310.
* ↑ Jazar, 2011, p. 970.
* ↑ Young, 1941, p. 264.

## Bibliografia

* Aitken, A. C. «Dr. E. L. Ince» (en anglès). Nature, Num. 148, 1941, pàg. 309-310. DOI: 10.1038/148309b0. ISSN: 1476-4687.
* Ghaleb, Ahmed; Abdelsattar, Soha. «Egipt: Mathematics Education in Egipt». A: Mohamed E A El Tom, Bruce R Vogeli (eds.). Mathematics And Its Teaching In The Muslim World (en anglès). World Scientific, 2020, p. 55-74. ISBN 978-981-3146-77-8.
* Jazar, Reza N. Advanced Dynamics (en anglès). John Wiley & Sons, 2011. ISBN 978-0-470-39835-7.
* Young, A.W. «Edward Lindsay Ince, M.A., D.Sc., F.R.S.E.» (en anglès). Proceedings of the Edinburgh Mathematical Society, Vol. 6, Num. 4, 1941, pàg. 263-264. DOI: 10.1017/S0013091500027243. ISSN: 0013-0915.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Edward Ince» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Cohn, P.M. «Ince, Edward Lindsay». Ocford Dictionary of National Biography. [Consulta: 26 setembre 2020]. (anglès)
# Joaquim Riera

Joaquim Riera és el nom dels següents personatges:
* Joaquim Riera i Bertran (Girona, 1848 - Barcelona, 1924), polític i escriptor
* Joaquim Riera i Massanas (Girona, 1873 - Badalona, 1953), compositor i director de corals
# Charles Dullin

Charles Dullin (Yenne, Savoia, 8 de maig de 1885 – París, 11 de desembre de 1949) va ser un director de teatre, actor i mestre d'actors francès.
El més petit de disset germans, va ingressar en un seminari el qual abandonà aviat. Es traslladà a París amb intenció de dedicar-se al teatre, i el 1903 debutà en petits papers al Théâtre des Gobelins i al cabaret Le Lapin Agile. El 1906 ingressà a la companyia estable del Théâtre de l'Odéon i el 1910, després d'una breu experiència com a empresari, amb el seu amic Louis Jouvet al Thêatre des Arts (actualment Théâtre Hébertot) on aconseguí un èxit esclatant amb el paper de Smerdiakov en el muntatge d'Els germans Karamàzov de Dostoievski dirigit per Jacques Copeau. Quan aquest creà, el 1913, el Théâtre du Vieux-Colombier, Dullin n'esdevingué l'actor principal.
A causa de l'esclat de la Primera Guerra Mundial i d'una malaltia de Copeau, aquest teatre hagué d'interrompre la seva segona temporada i aleshores Dillon s'allistà com a voluntari a l'exèrcit francès. El 1916, en plena guerra, el president del govern Georges Clemenceau, que també és dramaturg, es proposa promoure el teatre francès als Estats Units i encarrega a Copeau la formació d'una companyia perquè s'hi traslladi. Amb Charles Dullin i Louis Jouvet com a actors i directors, la companyia actuarà al Garrick Theater de Nova York fins al juny de 1919, per bé que amb un èxit de públic força discret.
Tornats a França, el 1920 el Vieux-Colombier reobre les portes, però la ruptura entre Copeau i Jouvet impulsarà Dullin a formar la seva pròpia companyia, el Théâtre de l'Atelier, que el 1922 passarà a residir de manera estable a l'antic Théâtre Montmartre. Dullin hi fa representar obres de grans grans clàssics com Aristòfanes, Ben Jonson, Shakespeare o Molière, i també dels autors més avançats, com ara Luigi Pirandello o Marcel Achard. L'Atelier esdevé una importantíssima escola de teatre en la qual prevalen la prioritat del text, la direcció actoral, el conreu de la dicció, la improvisació i la constant formació dels intèrprets. Dillon tindrà alumnes de la categoria de Jean Marais, Marcel Marceau, Jean Vilar, Jean-Louis Barrault, Jarl Priel, Stéphane Audran o Roland Petit.
El 1927 havia sorgit en el si de L'Atelier el grup "Cartel des Quatre", format per Charles Dullin, Louis Jouvet, Gaston Baty i Georges Pitoëff, que maldava per divulgar el teatre d'alta qualitat no comercial, l'anomenat "teatre descentralitzat popular".
La Segona Guerra Mundial interromprà l'aventura de L'Atelier. Tanmateix, sota la França ocupada Dullin serà nomenat director del Théâtre de la Ville de Paris, on el 1943 muntarà les primeres obres teatrals de Jean-Paul Sartre. Poc abans de la seva mort, assumirà la direcció del Théâtre Montparnasse.
Durant la seva vida artística descobrí diversos cantants i actors, entre ells el malaurat René-Louis Lafforgue. La plaça davant del Théâtre de l'Atelier duu actualment el nom de Charles Dullin.
# Brunettia sycophanta

Brunettia sycophanta és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Nord-amèrica: Alabama (els Estats Units).

## Referències

* ↑ Annandale, 1910. Rec. Indian Mus., 5, 141. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 7 març 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Flyfishing Entomology - North American Aquatic Dipteran Species and Synonyms Arxivat 2012-12-31 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* Discover Life (anglès)
# Pont Pedro Ivo Campos

El pont Pedro Ivo Campos (en portuguès Ponte Pedro Ivo Campos) és un pont situat a la ciutat brasilera de Florianópolis, capital de l'Estat de Santa Catarina. És un dels tres ponts del complex que connecta les dues parts de Florianópolis -l'Illa Santa Catarina i la part continental- i l'últim a ser construït.
És un pont amb estructura de ferro, però amb un disseny igual al del seu antecessor de formigó, el pont Colombo Salles. Rep el seu nom en homenatge al llavors governador, Pedro Ivo Campos, que va morir el 27 de febrer de 1990, poc abans d'inaugurar el pont.

## Vegeu també

* Pont Hercílio Luz
* Pont Colombo Salles
# Ceba gran i dolça

La varietat de ceba gran i dolça, de nom científic Allium cepa L., és una varietat de ceba gran i molt dolça, de carn blanca i pell de color marró molt clar, amb poca capacitat de conservació, però amb una molt bona producció. Ideal per menjar tendre. Es conrea a la zona de Caldes de Malavella. Està inclosa en el Catàleg de les varietats locals d'interès agrari de Catalunya amb el número d'inscripció CAT009CVL.

## Característiques agronòmiques

De cicle de cultiu mitjà, és una varietat que es pot sembrar al setembre o al gener i que en ambdós casos es collirà bulbs de mida considerable. Té una bona conservació, tot i que no es pot considerar de guardar.

## Referències

* ↑ «Fitxa descriptiva de la varietat. Catàleg de varietats locals d'interès agrari de Catalunya». Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació. Arxivat de l'original el 17 d'abril 2015. [Consulta: 10 juliol 2015].
* ↑ «Esporus». Arxivat de l'original el 4 de març 2016. [Consulta: 27 juliol 2015].
# Eleccions presidencials d'Ossètia del Sud de 2022

Les eleccions presidencials d'Ossètia del Sud estan previstes per al 10 d'abril de 2022.

## Sistema electoral

Les eleccions a Ossètia del Sud se celebren mitjançant el sistema de dues voltes; un candidat seria declarat guanyador si rebés més del 50% dels vots en la primera volta. En el cas que cap candidat superés el llindar del 50%, se celebraria una segona volta i es podria votar entre els dos candidats que haguessin rebut més vots.
El president és triat per cinc anys, amb possibilitat d'una reelecció consecutiva. Segons la constitució, pot ser elegit president d'Ossètia del Sud un ciutadà d'almenys trenta-cinc anys, que domini les llengües estatals (osseta i rus) i que hagi residit permanentment al país durant els últims deu anys.

## Candidats

| Candidat | Partit polític | Càrrecs que ostenta | Nominació | Registre |
| Anatoli Bibílov | Ossètia Unida | President d'Ossètia del Sud (2017–actual) | 8 de febrer de 2022 | 16 de març de 2022 |
| Alan Gagloiev | Nykhaz | Líder de Nykhaz (2020–actual) | 7 de febrer de 2022 | 16 de març de 2022 |
| Garri Muldarov | Independent | Diputat (2019–actual) | 7 de febrer de 2022 | 16 de març de 2022 |
| Aleksandr Pliev | Partit Popular | Líder del Partit Popular (2014–actual); Vicepresident del Parlament (2019–actual) | 5 de febrer de 2022 | 16 de març de 2022 |
| Dmitri Tassoiev | Independent | Diputat (2014–actual) | 9 de febrer de 2022 | 16 de març de 2022 |

## Referències

* ↑ «‘Presidential Vote’ Slated for April 10 in Tskhinvali Region» (en anglès americà), 27-01-2022.
* ↑ «Законодательство — ЦИК Южной Осетии» (en rus). [Consulta: 31 març 2022]. «Article 50.1 i article 50.2 de la Llei de la República d'Ossètia del Sud sobre les eleccions del president de la República d'Ossètia del Sud.»
* 1 2 «ЦИК Южной Осетии завершил прием документов от выдвиженцев в президенты республики», 05-03-2022.
* ↑ «КГБ Южной Осетии проверяет ЦИК после заявления о пропаже документов кандидата в президенты», 17-03-2022.
* ↑ «Anatoly Bibilov: Candidate for President of South Ossetia. Elections-2022», 20-03-2022.
* ↑ «Alan Gagloyev: Candidate for President of South Ossetia. Elections-2022», 20-03-2022.
* ↑ «Garry Muldarov: Candidate for President of South Ossetia. Elections-2022», 20-03-2022.
* ↑ «Aleksandr Pliyev: Candidate for President of South Ossetia. Elections-2022», 20-03-2022.
* ↑ «Dmitry Tasoyev: Candidate for President of South Ossetia. Elections-2022», 20-03-2022.

## Vegeu també

* President d'Ossètia del Sud

## Enllaços externs

* Llei de la República d'Ossètia del Sud sobre les eleccions del president de la República d'Ossètia del Sud (rus)