OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ziyad ibn Sàlih al-Khuzaí

Ziyad ibn Sàlih al-Khuzaí (mort en 752/753) fou un general àrab al servei d'Abu-Múslim durant la revolució abbàssida.
Era un dels nakibs d'Abu-Múslim escollit entre els caps àrabs del Khurasan el 747/748. Després de la victòria el 750, Ziyad fou nomenat governador de Bukharà i Sogdiana; va esclafar la revolta dels àrabs de guarnició a Bukharà dirigida per Xarik ibn Xaykh al-Mahrí. (750/751); poc després va dirigir una expedició al territori dels turcs més enllà del Sir Darya, per combatre a l'exèrcit xinès el qual havia atacat Shash (moderna Taixkent) i va lliurar la famosa batalla de Talas en 751 en la que Ziyad va aconseguir un gran triomf sobre el general xinès (d'ètnia coreana) Kao Hsien-chih (juliol del 751); després d'aquesta victòria els xinesos van abandonar l'Àsia central.
El 752 o 753 es va revoltar a Sogdiana contra Abu-Múslim i els seus oficials no el van voler seguir. Ziyad va fugir a Birkath on el dikhan local el va fer presoner i el va enviar a Abu-Múslim que el va fer executar. Sembla que la seva revolta fou instigada pel califa abbàssida que es volia desfer d'Abu-Múslim, i li va prometre el govern de Khurasan s'hi aconseguia agafar-ne el control.

## Referències

* ↑ Putz, Catherine. «The Battle That Kept the Chinese Out of Central Asia» (en anglès). The Diplomat, 08-01-2016. [Consulta: 11 setembre 2021].

## Bibliografia

* Hamilton A. R. Gibb, The arab conquest in Central Asia, Londres, 1923, en línia a
* Bosworth, C.E. "Ziyād b. Ṣāliḥ al-K̲h̲uzāʿī". Encyclopaedia of Islam, segona edició., 2012. 27 de març de 2012 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-2/ziyad-b-salih-al-khuzai-SIM_8177>
# Villalobos

Villalobos és un municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 392 | 352 | 312 | 295 |
# Gigliola Cinquetti

Gigliola Cinquetti (nascuda a Verona, el 20 de desembre de 1947), és una cantant i presentadora de televisió italiana.
Va debutar als 16 anys en el Festival de Sanremo (1964), i va guanyar el concurs amb la cançó Non ho l'età (per amarti). El mateix any, guanyà el Festival d'Eurovisió amb la mateixa cançó. Als anys noranta va deixar la cançó per dedicar-se a la presentació de programes de televisió.

## Cançons

* Penso Alle Cose Perdute
* Non Ho L'eta' (Per Amarti)
* Il Primo Bacio Che Darò
* Anema e core
* Ho Bisogno Di Vederti
* Le Colline Sono In Fiore
* La Boheme
* Romantico blues
* Dio come ti amo
* La Rosa Nera
* Sfiorisci bel fiore
* Il treno dell'amore
* Dommage dommage (Peccato)
* La Pioggia
* Quelli erano i giorni
* Lady d'arbanville

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Cinquetti, Gigliola nell'Enciclopedia Treccani» (en italià). [Consulta: 8 gener 2022].
* ↑ «Gigliola Cinquetti - Munzinger Biographie». [Consulta: 8 gener 2022].
# Carissols

Carissols és una masia situada al municipi de Lladurs, a la comarca catalana del Solsonès.

## Enllaços externs

   * Fototeca del Solsonès: Article referit a aquesta masia
# Simonides (cràter)

Simonides és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 87 km de diàmetre. Porta el nom del poeta de l'antiga Grècia Simònides de Ceos (556-468 aC), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1985.

## Referències

* ↑ «Simonides». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 14-10-2016. [Consulta: 31 maig 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Val de San Lorenzo

Val de San Lorenzo és un municipi de la província de Lleó a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de Tierra de Astorga.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 842 | 825 | 719 | 674 |
# Xyrichtys woodi

Xyrichtys woodi és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 19,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud del Japó i a les Hawaii.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Josep Masanés Nogués

Josep Masanés Nogués (Barcelona, 1967) és un escriptor català resident a l'illa de Menorca des de l'any 2004. És autor de la novel·la La vall de la matança guanyador del XXIX Premi Ribera d'Ebre de narrativa, finalista del Premi Ramon Llull 2013, guanyador del 25è Premi de Novel·la Josep Saperas organitzat per Òmnium Cultural del Vallès Oriental, amb l'obra Camins sense retorn. El 2015 va guanyar el Premi Literari la Vall de Sóller de novel·la amb La paradoxa de Schrödinger i el Premi Ciutat d'Eivissa de literatura (2015) amb La putrefacció de la llum. Guanyador del LII Premi de poesia Benet Ribas amb Radiació de Fons. Guanyador del Premi de Novel·la Ciutat de Manacor 2017 Maria Antònia Oliver amb Pluja de fang. Guanyador del Premi de Narrativa Vila de Lloseta 2018 amb Jo tenia deu oliveres. Premi de Novel·la Curta Baltasar Porcel, Andratx, 2018, amb El mapa de les eleccions. Guanyador del Premi de Narrativa Marítima Vila de Cambrils 2020 amb Lladre de mar. Guanyador del Premi de novel·la Òmnium del Vallès Oriental 2020 amb Una jurisdicció pròpia. Guanyador del IV Premi de Narrativa Antoni Vidal Ferrando Vila de Santanyí 2021 amb Els proscrits de Santa Fe.

## Obres

Josep Masanés és autor de les obres següents:
* La vall de la matança (Cossetània, 2012)
* Camins sense retorn (Llibres del Delicte, 2015)
* La paradoxa de Schrödinger (Documenta Balear, 2016)
* La putrefacció de la llum (Balàfia Postals, 2016)
* Radiació de fons (Pagès Editors, 2017)
* Pluja de fang (Món de Llibres, 2017)
* Jo tenia deu oliveres (El Gall Editor, 2018)
* El mapa de les eleccions (Documenta Balear, 2020)
* Lladre de mar (Cossetània Edicions, 2021)
* Funes, el meu nom és Toni Funes (Onada Edicions, 2023)

## Referències

* ↑ «L'escriptor Josep Masanés guanya el 29é Premi de Narrativa de Ribera d'Ebre». , 25-08-2011. [Consulta: 7 gener 2015].
* ↑ «La vall de la matança». . [Consulta: 7 gener 2015].
* ↑ «Camins sense retorn». Arxivat de l'original el 2015-12-22. [Consulta: 16 desembre 2015].
* ↑ «Entrega de los premios literarios» (en castellà), 24-08-2015. [Consulta: 5 desembre 2021].
* ↑ ibiza, fernando de lama |. «Josep Masanés y Carles Fabregat ganan los Premis Ciutat d´Eivissa de literatura» (en castellà), 04-12-2015. [Consulta: 5 desembre 2021].
* ↑ Press, Europa «El Premi Ramon Llull 2013 escull finalistes i retalla dotació a 60.000 euros». aldia.cat, 28-01-2013.
* ↑ M, M. «Manacor reconeix la tasca de quatre autors literaris», 27-05-2017. [Consulta: 5 desembre 2021].
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2020-11-26. [Consulta: 26 novembre 2020].
* ↑ «Els Premis Literaris Vall de Sóller ja tenen guanyadors». [Consulta: 16 desembre 2015].
* ↑ «Josep Masanés gana el Ciutat d'Eivissa de narrativa con ‘La putrefacció de la llum’». [Consulta: 16 desembre 2015].
# Serrone

Serrone és un comune (municipi) de la província de Frosinone, a la regió italiana del Laci, situat a uns 50 km a l'est de Roma i a uns 30 km al nord-oest de Frosinone.
Serrone limita amb els municipis d'Arcinazzo Romano, Olevano Romano, Paliano, Piglio i Roiate.
A 1 de gener de 2019 tenia 3.032 habitants.

## Referències

* ↑ ISTAT - Resident population on 1st January

## Enllaços externs

* web oficial (italià)
# Villalmanzo

Villalmanzo és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de l'Arlanza.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 453 | 490 | 511 | 475 |

## Personalitats

* Marcelo Adrián Obregón (1877-1939), heroi militar espanyol a les Filipines.
* Pedro Echevarría Bravo (1905-1980), músic i compositor espanyol.
# Gillian (cràter)

Gillian és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 14,7 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim llatí, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Gillian». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Carrer de l'Església (Sant Vicenç de Montalt)

El Carrer de l'Església és una via pública de Sant Vicenç de Montalt (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El carrer de l'església correspon al barri antic de la població, on podem trobar les típiques cases del segle xviii amb planta baixa i pis amb portes i finestres de pedra. A aquest encara podem veure els guarda-rodes - que com el seu nom indica, són pedres que protegeixen les façanes de les rodes dels carros o cotxos- arran els panys de paret.

## Referències

* ↑ «Carrer de l'Església». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2017].
# Val di Non

Val di Non és una vall del Trentino, situada a la part nord-oest de la província de Trento. Des del punt de vista administratiu, pertany a la Comunitat de Val di Non, una de les comunitats de la vall establerta a la província el 2010.

## Referències

* ↑ «El Val di Non entre las provincias de Trento y Bolzano». Nostra Italia. Arxivat de l'original el 6 de juliol 2019. [Consulta: 6 juliol 2019].
# Xàdrino

Xàdrino (en rus: Шадрино) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 7 habitants. Pertany al districte municipal de Iúriev-Polski.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Josep Mascarell i Gosp

Josep Mascarell i Gosp (Alcalà de Xivert, Baix Maestrat, 1910 - València, 1977) va ser un escriptor valencià.
Format en el moviment valencianista, publicà poesia (Verd i blau, 1949; Baladre, 1959), narracions (Joaquim i els seus amics, 1953; De la Vall al Cim: contes i llegendes, 1957) i el recull Amics de muntanya (1961). El 1991 se'n publicà la narració Romeu, un camarada, que el 1950 va ser prohibida per la censura tot i haver guanyat un dels premis dels Jocs Florals de Lo Rat Penat el 1949. També destacà pel seu compromís amb la cultura del País Valencià. Precisament, l'any 2009 la Fundació Casal Jaume I Valldigna-Safor li va retre un homenatge per haver destacat en la seua tasca personal i professional en favor del País Valencià.

## Referències

* 1 2 «Josep Mascarell i Gosp». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Casanova, Emili. «Sobre Josep Mascarell». A: Francesc Ferrer Pastor: les paraules d'un poble. Universitat de València, 2002, p. 268–274. ISBN 978-84-370-5397-4 [Consulta: 3 desembre 2019].
* ↑ «Homenatge a Gandia a deneu nacionalistes saforencs d'Abril"». Plataforma per la cultura a Gandia i la Safor "25. [Consulta: 3 desembre 2019].
# Shusaku Nishikawa

Shusaku Nishikawa (Usa, Prefectura d'Ōita, Japó, 18 de juny de 1986) és un futbolista japonès.

## Selecció japonesa

Shusaku Nishikawa ha disputat 8 partits amb la selecció japonesa.
El 12 de maig de 2014 s'anuncià la seva inclusió a la llista de 23 jugadors de la selecció japonesa per disputar el Mundial de 2014 al Brasil. Els dorsals van ser anunciats el 25 de maig.

## Referències

* ↑ «World Cup 2014: Kagawa and Yoshida in Japan squad». BBC Sport, 12-05-2014. [Consulta: 12 maig 2014]. (anglès)
* ↑ «SAMURAI BLUE Squad numbers announced for 2014 FIFA World Cup Brazil». Japan Football Association, 25-05-2014 [Consulta: 26 maig 2014]. (anglès)

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Volta a Estònia 2016

La Volta a Estònia 2016, 4a edició de la Volta a Estònia, es va disputar entre el 27 i el 28 de maig de 2016 sobre un recorregut de 334 km repartits entre dues etapes. La cursa formava part del calendari de l'UCI Europa Tour 2016, amb una categoria 2.1.
El vencedor final fou el polonès Grzegorz Stępniak, vencedor de la primera etapa.

## Equips

L'organització convidà a prendre part en la cursa a quatre equips continentals professionals, set equips continentals i quatre seleccions nacionals:
* equips continentals professionals: CCC Sprandi Polkowice, Gazprom-RusVelo, Novo Nordisk, Verva ActiveJet
* equips continentals: Alpha Baltic-Maratoni.lv, Cycling Academy, Minsk, Rietumu-Delfin, Staki-Baltik Vairas, Bliz-Merida, Ringeriks-Kraft
* equips nacionals: Alemanya, Estònia, Finlàndia, Suècia

## Etapes

| Etapa | Data | Recorregut | Km | Vencedor d'etapa | Líder de la general | Ref. |
| 1a | 27 de maig | Tallinn – Tartu | 190 | Grzegorz Stępniak (POL) | Grzegorz Stępniak (POL) | |
| 2a | 28 de maig | Tartu – Tartu | 144 | Roman Maikin (RUS) | Grzegorz Stępniak (POL) | |

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Grzegorz Stepniak (POL) | CCC Sprandi Polkowice | 7h 15' 41" |
| 2 | Roman Maikin (RUS) | Gazprom-RusVelo | + 2" |
| 3 | Mihkel Räim (EST) | Cycling Academy | + 7" |
| 4 | Pascal Ackermann (GER) | Alemanya | + 7" |
| 5 | Ludwig Bengtsson (SWE) | Suècia | + 9" |
| 6 | Siarhei Papok (BLR) | Minsk | + 9" |
| 7 | Armands Becis (LAT) | Rietumu-Delfin | + 10" |
| 8 | Kamil Gradek (POL) | Verva ActiveJet | + 10" |
| 9 | Maris Bogdanovics (LAT) | Rietumu-Delfin | + 11" |
| 10 | Pawel Franczak (POL) | Verva ActiveJet | + 11" |

## Evolució de les classificacions

| Etapa | Vencedor | Classificació general | Classificació per punts | Classificació de la muntanya | Classificació dels joves | Classificació per equips |
| 1 | Grzegorz Stępniak | Grzegorz Stępniak | Grzegorz Stępniak | Marius Andre Hafsas | Syver Waersted | Team Novo Nordisk |
| 2 | Roman Maikin | Grzegorz Stępniak | Grzegorz Stępniak | Isac Lundgren | Pascal Ackermann | Team Novo Nordisk |
| Classificació final | Classificació final | Grzegorz Stępniak | Grzegorz Stępniak | Isac Lundgren | Pascal Ackermann | Team Novo Nordisk |

## Referències

* ↑ «Stage 1 » Tallinn › Tartu (190k)». procyclingstats, 27-05-2016 [Consulta: 23 juny 2016].
* ↑ «Stage 2 » Tartu › Tartu (144k)». procyclingstats, 28-05-2016 [Consulta: 23 juny 2016].

## Enllaços externs

* Web oficial
# Gilliam (Missouri)

Gilliam és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 229 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Gilliam tenia 229 habitants, 103 habitatges, i 55 famílies. La densitat de població era de 353,7 habitants per km².
Dels 103 habitatges en un 26,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 36,9% hi vivien parelles casades, en un 13,6% dones solteres, i en un 46,6% no eren unitats familiars. En el 40,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 23,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,22 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,6% tenia menys de 18 anys, un 5,7% entre 18 i 24, un 26,6% entre 25 i 44, un 17,5% de 45 a 60 i un 23,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.813 $ i la renda mediana per família de 31.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.938 $ mentre que les dones 13.864 $. La renda per capita de la població era de 12.120 $. Entorn del 16,7% de les famílies i el 17,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Gilliam». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Gilliam». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Casa Ametller

«Casa Ametller» té aquests significats:
* Casa Amatller, edifici del Passeig de Gràcia
* Casa Ametller (empresa), empresa de distribució
# Sitofilaces

Sitofilaces (en grec antic σιτοφύλακες) era un cos d'oficials escollits per sorteig a Atenes. La seva feina consistia en vigilar l'arriba dels vaixells amb gra, comprovar la quantitat importada per veure si es vulneraven les lleis d'importació, i controlar la venda al mercat, comprovant que l'ús de pesos i mesures fossin justes per part dels comerciants i que el preu fos just i raonable, i probablement rebien el pagament de les taxes. Així la seva feina era similar a les agorànoms i els metrònoms, que controlaven altres articles.
El seu nombre era segurament el mateix que els altres cossos amb funcions anàlogues, deu en total, cinc per la ciutat i cinc per al Pireu, encara que es llegeix en alguns autors que n'eren deu per la ciutat i cinc per al Pireu, quinze en total. Una falsa lectura de Lísies sembla indicar que els sitofilaces n'eren només tres, i que si s'erraven en els seus comptes podien ser castigats amb la mort, però sembla que es referia a una altra classe de funcionaris.
Demòstenes fa referència a que els sitofilaces portaven uns llibres de registre on anotaven les seves observacions, i així, en un discurs parla de què, segons aquests llibres la importació de gra des del Regne del Pont era igual (segons ell) a tot el blat que arribava dels altres llocs, gràcies a la liberalitat de Leucó, rei del Bòsfor que permetia l'exportació del blat fina a Atenes lliure de drets i sense pagar taxes. Aquests llibres segurament els usaven els cinc sitofilaces del Pireu, que controlaven les arribades per mar, segons Valeri Harpocratió.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Sytophilaces». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 5-XII-2020].
# Val de Mamet II

Val de Mamet II és un abric que conté pintures rupestres d'estil llevantí. Està situat en el terme municipal de Mequinensa (Aragó). Contigu a Val de Mamet I, aquest abric s'obre al Sud-est, amb una separació d'uns pocs metres. S'han documentat dues figures pintades, una d'elles molt ben conservada, representant un motiu soliforme o esteliforme en color vermell, amb els extrems acabats en apèndixs o dits. L'altra figura, de major grandària, sembla similar a l'anterior, però en molt mal estat de conservació.
L'abric està inclòs dins de la relació de coves i abrics amb manifestacions d'art rupestre considerats Béns d'Interès Cultural en virtut del que es disposa en la disposició addicional segona de la Llei 3/1999, de 10 de març, del Patrimoni Cultural Aragonés. Aquest llistat va ser publicat en el Butlletí Oficial d'Aragó del dia 27 de març de 2002. Forma part del conjunt de l'art rupestre de l'arc mediterrani de la península ibèrica, que va ser declarat Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO (ref. 874-664). També va ser declarat Bé d'Interès Cultural amb el codi RI-51-0009509.

## Referències

* ↑ Aragón, Gobierno de. «BOA» (en castellà). www.boa.aragon.es. [Consulta: 6 gener 2020].
* ↑ «Arte rupestre del arco mediterráneo de la Península Ibérica» (en anglès). UNESCO World Heritage Centre. [Consulta: 6 gener 2020].

## Bibliografia

* ROYO GUILLÉN, J.I. I GÓMEZ LECUMBERRI, F. Prospeccions arqueològiques en el terme municipal de Mequinenza (Saragossa). Campaña de 1989, Arqueologia aragonesa, 1988-1989. D.G.A, Zaragoza.
* ROYO GUILLÉN, J.I. The set of shelters with rock art of Mequinenza (Saragossa). Bolskan 5, 1988.
* VV.AA. Arqueologia Aragonesa 1988-1989 Diputació General d'Aragó. Zaragoza, 1991.
# Xysmalobium

Xysmalobium és un gènere de fanerògames de la família de les Apocynaceae. Conté 91 espècies. És originari d'Àfrica.

## Descripció

Són unes altes herbesde 30-80 cm d'alçada, ramificades o escassament ramificades (basal). El làtex és blanc. Els òrgans subterranis són tubercles cilíndrics d'1 m de llarg. Els brots són glabres o escassament, pubèruls. Les fulles són peciolades o subsèssils, herbàcies, de 3-15 cm de llarg, 0,5-3,5 cm d'ample, lineals o lanceolades o oblongues, basalment truncades o obtuses o sagitades. L'àpex és agut, lleugerament ondulats o indiferenciats, adaxial glabra, pubescent, abaxialment glabres, pubescents.
Les inflorescències són extraaxil·lars, solitàries, més curtes que les fulles adjacents, amb 4-20 flors, simples, sèssils o pedunculades, els peduncles més curts que els pedicels gairebé tan llargs com pedicels, glabres, finament pubèruls, pedicels glabres, pubescents.

## Taxonomia

El gènere va ser descrit per Robert Brown i publicat a On the Asclepiadeae 27. 1810. L'espècie tipus és: Xysmalobium undulatum (L.) W.T. Aiton.

## Espècies seleccionades

* Xysmalobium acerateoides
* Xysmalobium albens
* Xysmalobium ambiguum
* Xysmalobium amplifolium
* Xysmalobium andongense

## Vegeu també

* Història de la botànica
* Característiques de les apocinàcies

## Referències

* ↑ Espècies a The International Plant Names Index
* 1 2 (en anglès) «Xysmalobium». The Genera of Asclepiadoideae, Secamonoideae and Periplocoideae (Apocynaceae): Descriptions, Illustrations, Identification, and Information Retrieval Universitat de Bayreuth. [Consulta: 11 desembre 2009].
* ↑ «Xysmalobium». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 24 novembre 2013].

## Bibliografia

* Agnew, A. D. Q. & Agnew, S. 1994. Upland Kenya Wild Flowers. Nairobi: East African Natural History Society.
* Bruyns, P. V. 1990. New taxa from the arid regions of southern Africa. S. Afr. J. Bot. 56: 125–132.
# Josep Masdevall

Josep Masdevall, nascut a Figueres, fou un doctor en medicina de la Universitat de Cervera, metge del Rei, inspector d'epidèmies del Principat de Catalunya, President de l'Acadèmia de Medicina de Cartagena, soci del Reial Col·legi de Metges i Cirurgians de Saragossa, i de les reials societats de París, i de Sevilla. Escrigué la «Relacion de las calenturas antipútridas, y malignas, que en estos últimos años se han padecido en el principado de Cataluña...» (impremta real 1786), sobre una epidèmia produïda el 1783 a la ciutat de Lleida, Pla d'Urgell, pel pas de les tropes franceses que tornaven de la campanya contra Portugal. En aquest obra explica les seves causes, símptomes, pronòstic, com també un mètode de teràpia d'aquestes, basada en un beuratge que ell dissenyà - feta amb tàrtar emètic, sals d'amoni, donzell i quina. Sembla que tingué força ressò perquè es fa esment d'una ressenya en diversos periòdics com la Gazeta de Méjico d'11 de març de 1787. Al final d'aquesta obra afegeix un dictamen sobre si les fàbriques de cotó i llana són pernicioses a la salut pública, concloent que no ho eren. La Relación fou traduïda a l'italià per un ex-jesuïta. Pocs temps més tard, a partir de gener del 1784 es declarà una epidèmia de febres a l'Aragó que s'instal·là i proliferà a Barbastre i que Masdevall fou cridat per a procedir amb la lluita contra aquesta amb bons resultats.

## Bibliografia

* Torres i Amat, Fèlix. Memorias para ayudar a formar un diccionario crítico de los escritores catalanes y dar alguna idea de la antigua y moderna literatura de Cataluña (en castellà). Barcelona: Imprenta de J. Verdaguer, 1836, p. 406-408 [Consulta: 3 octubre 2013].

## Enllaços externs

* «Josep Masdevall». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.