OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sebastià Serra i Busquets

* Aquest article tracta sobre l'historiador, polític i catedràtic balear. Vegeu-ne altres significats a «Sebastià Serra i Bonilla».
Sebastià Serra Busquets (Pla de Sant Jordi, Palma, 1950) és un historiador, polític i catedràtic balear, diputat a les dues primeres legislatures del Parlament de les Illes Balears.

## Biografia

Es llicencià en geografia i història per la Universitat de Navarra el 1972 i començà a militar en la resistència antifranquista als Balears. El 1981 es doctorà en història per la Universitat de les Illes Balears (UIB). Des del 2007 és professor d'història contemporània a la mateixa universitat. Actualment és director del Centre d'Estudis i Documentació Contemporània, professor a l'Centre d'Estudis Superiors Alberta Giménez (CESAG). Ha estat president de l'Institut d'Estudis Baleàrics de 2007 a 2010.
La seva carrera política l'ha desenvolupada al Partit Socialista de Mallorca, del qual en fou fundador i molts anys regidor a l'ajuntament de Palma. També va ser elegit diputat a les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 1983 i 1987.

## Obres destacades

* L'Esquerra Nacionalista a Mallorca (1900-1936) (1986)
* La premsa, la ràdio i la televisió des d'una perspectiva històrica (1993)
* Cultura i compromís polític a la Mallorca contemporània (1995)
* La transició a les Illes Balears (1998)
* Els anys vint a les Illes Balears (1999).

## Referències

* 1 2 «Sebastià Serra i Busquets». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 16
# Sebastià Torroja i Tarrats

Sebastià Torroja i Tarrats (Reus, 1853 - 1937) va ser un advocat i periodista català. Un germà seu, Josep Torroja i Tarrats, va ser un conegut impressor reusenc.
Fill de família benestant, va estudiar Dret a Barcelona, però no va exercir mai. Col·laborà a l'Eco del Centro de Lectura a partir de 1877 i sempre en català, i a la Revista del Centre de Lectura els anys 1883, 1884 i 1885. Aquests anys escrivia també al Diario de Reus. El 1884 va redactar, junt amb Eduard Toda, el manifest fundacional de l'Associació Catalanista de Reus, i col·laborà activament en el seu portaveu, La Veu del Camp i també a Lo Somatent. Treballà a l'Institut Pere Mata durant trenta anys en tasques administratives, i va fer de professor. Referent de les joves generacions, el llibreter Salvador Torrell i Eulàlia, i un grup d'amics i deixebles li van recollir textos no publicats i alguns de publicats a la premsa, i en van editar un llibre, Collita migrada: vers i prosa, aparegut a Reus el 1937 en plena guerra civil. Morí aquell mateix any.

## Referències

* ↑ Santasusagna, Joaquim. Reus i els reusencs en el renaixement de Catalunya fins al 1900. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1982, p. 287.
* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. REus: l'Ajuntament, 1992, p. 649.
# Sandra Carmona Requena

Sandra Carmona Requena (Calahorra, La Rioja, 5 de juny de 1980 - 26 de gener de 2023) fou una periodista espanyola.
Llicenciada en Periodisme a la Universitat del País Basc, va desenvolupar gran part de la seva carrera a Diario La Rioja, Punto Radio Calahorra i Rioja Televisión (TVR), on va exercir de redactora i presentadora d'informatius des dels seus inicis en la professió. També va treballar durant una breu etapa per Antena 3.
L'octubre del 2020, en plena pandèmia, s'incorporà a la Conselleria de Salut del Govern de La Rioja en un moment crític a causa de la pandèmia de COVID-19.
La periodista riojana, sense problemes de salut coneguts, va morir a causa d'un infart de miocardi.

## Referències

* 1 2 «Muere la periodista Sandra Carmona a los 42 años. La presentadora riojana falleció a causa de un infarto». La Vanguardia, 27-01-2023 [Consulta: 27 gener 2023].
* 1 2 «Muere Sandra Carmona, periodista y directora de comunicación de la Consejería de Salud de La Rioja, a los 42 años». 20 minutos, 27-01-2023 [Consulta: 27 gener 2023].
* ↑ Salcedo, Rosa María «Muere de forma repentina la periodista riojana Sandra Carmona». Antena 3, 27-01-2023 [Consulta: 27 gener 2023].
# Sant Jordi de ses Salines

Sant Jordi de ses Salines és un poble i parròquia del municipi de Sant Josep de sa Talaia, Eivissa. Té 10.288 habitants (cens del 2022). Situat prop del límit de la ciutat d'Eivissa, vora l'aeroport; és el poble més proper a l'aeroport, molt a prop de la zona turística de la platja d'en Bossa i de la ciutat. Al voltant de l'església parroquial, dedicada a Sant Jordi, que data del segle xiv, s'ha anat formant un nucli de població en expansió. La parròquia, erigida el 1785, pertanyia al quartó de ses Salines.
Aquesta petita població del municipi de Sant Josep compta amb un polígon industrial en expansió a uns escassos 500 metres. Els darrers anys Sant Jordi ha sofert un gran creixement demogràfic amb el naixement de diverses zones residencials.
Cal destacar-ne la majestuosa església fortificada, envoltada per un pati ple de flors i palmeres. El temple va néixer com a resposta a les necessitats espirituals de les persones que treballaven recollint la sal en els estanys de ses Salines, i es creu que existia abans de 1577. Els murs mestres són oblics i està coronat per merlets que subratllen el caràcter de fortalesa. Allà s'amagaven també els veïns quan creixien els atacs dels pirates. Les capelles laterals s'aixecaren en el segle xviii, quan ja no va ser necessari l'ús defensiu del temple.
Tot just creuat Sant Jordi, de camí a l'aeroport, hi ha un hipòdrom. També s'hi troba el restaurant més car del món, el Sublimotion.
* L'església, on s'aprecien molt bé els merlets.
* Foto aèria de ses Salines, on es pot veure la zona de Sant Jordi

## Referències

* ↑ Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera, Sant Jordi de ses Salines
* ↑ «IBESTAT|Inici». [Consulta: 15 març 2023].
* 1 2 "Sant Jordi de ses Salines" a Ibiza.travel
* ↑ «Sant Jordi de ses Salines». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ "Sant Jordi de ses Salines" a Sanostra.es
# Sant Jordi dels Hostalets

Sant Jordi és una capella a l'extrem del carrer que uneix el nucli dels Hostalets amb Sant Antolí i Vilanova. Aquesta capella és sufragània de l'església parroquial de Santa Maria de Montlleó, i fou manada construir pel baró Jordi Joan d'Aimeric, a mitjans del segle xvi, en honor del sant patró. Destaca el fet que el seu campanar és una torre quadrada, quan la majoria de capelles són d'espadanya. Edifici de planta rectangular i coberta a doble vessant, al qual s'adossa una torre campanar de planta quadrada amb quatre ulls d'arc rebaixat i coberta a quatre vessant. A la façana principal hi ha la porta d'accés a l'interior i presenta una estructura d'arc rebaixat. La façana lateral presenta una fornícula oberta dins de l'estructura de la torre campanar amb la imatge de Sant Jordi i per sobre una cartel·la amb el nom del poble "Hostalets". L'obra presenta un arrebossat exterior a tot l'edifici menys l'estructura lateral de la torre campanar feta amb paredat.

## Notes

* ↑ «CAPELLA DE SANT JORDI DELS HOSTALETS». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 octubre 2015].
# Santarosaïta

La santarosaïta és un mineral de la classe dels borats. Rep el seu nom de la seva localitat tipus, la mina Santa Rosa, que es troba a Tarapacá, Xile.

## Característiques

La santarosaïta és un borat de fórmula química CuB₂O₄, tractant-se de l'anàleg natural del metaborat de coure. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2007. Cristal·litza en el sistema tetragonal. Es troba en forma de diminuts glòbuls, d'una mida aproximadada de 60 micres. Segons la classificació de Nickel-Strunz, la santarosaïta és l'únic membre del grup a "06.BD - Tectodiborats amb tetraedres».

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 2003 a la mina Santa Rosa, al districte de Santa Rosa-Huantajaya, a la província d'Iquique (Regió de Tarapacá, Xile). L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Mineralogical Museum of the University of Hamburg, el museu mineralògic de la Universitat d'Hamburg, a Alemanya. Es tracta de l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral. Sol trobar-se associada a altres minerals com la wulfenita, la malaquita, l'atacamita i l'anhidrita.

## Referències

* ↑ «Santarosaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 juny 2016].

## Enllaços externs

* Galeria d'imatges
# Sarfeet

Sarfeet o Sarfait, oficialment en àrab: صرفيت, és una petita població en la governació de Dhofar, Oman, en la costa de la Mar d'Aràbia, prop de la frontera amb el Iemen. Hi ha un lloc de control fronterer internacional entre Sarfait i la població d'Hawf, en el costat iemenita de la frontera.
Hi ha un centre de salut d'atenció primària, un dels tres centres que hi ha en la Wilaya de Dalkut. L'any 2017, aquest centre de salut va rebre 2.790 visites, el 8.7% de totes les visites que van rebre els tres centres de salut de la Wilaya.

## Referències

* ↑ «Directorate General Health Services - Dhofar - Sarfeet Health Center». Ministry of Health - Sultunate of Oman.
* ↑ «2017 Annual Health Statistics Summary». Sultanate of Oman - Ministry of Health - Department of Planning & Studies - Dhofar, 2017.

## Enllaços externs

* Statistical Year Book (2017) - Issue 45
# Sant Martí del Balust

Sant Martí del Balust, o del Mas del Balust és l'església romànica del poble, actualment desaparegut, del Mas del Balust, del terme municipal de Salàs de Pallars, a la comarca del Pallars Jussà.

## Bibliografia

* GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies,8). ISBN 84-85180-25-9.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Sant Martí del Clot

* Per a altres significats, vegeu «església de Sant Martí del Clot».
Sant Martí del Clot o el Clot és un nucli de població pertanyent al municipi de la Vall de Bianya (Garrotxa), conegut també com a Sant Martí de Tornadissa o Tornadissa. Es troba als vessants meridionals de la Serra de Malforat, damunt la riba esquerra de la vall de Sant Ponç d'Aulina i té 37 habitants (cens de l'any 2009). El poble és centrat per l'església parroquial de Sant Martí del Clot. L'edifici es va construir al segle xii, però arran dels terratrèmols que van assolar la comarca al segle xv, el temple va ser profundament reformat. A més, al segle xviii s'hi van afegir capelles laterals i es va sobrealçar el temple. Actualment se'n conserva l'absis, la volta i el portal adovellat, on hi ha una inscripció referent als terratrèmols del segle xv.

## Referències

* ↑ «Sant Martí del Clot». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ "Sant Martí del Clot" al web "artmedieval.net"
# Sayyid Ahmad Kasrawi Tabrizi

Sayyid Ahmad Kasrawi Tabrizi fou un historiador, lingüista i jurista iranià (persa àzeri). Va escriure una història de la revolució persa de 1905, i un estudi sobre la vida i la societat persa i iraniana. Va escriure també una monografia sobre la llengua àzeri. Fou enemic del xiisme, que considerava font de molts dels mals de la societat. Fou assassinat pels Feda'iyan-e Islam.

## Bibliografia

* Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "Kasrawī Tabrīzī".
* Ali Reżā Manafzadeh, "KASRAVI, AḤMAD" a Encyclopaedia Iranica
# Dària Dúguina

Dària Aleksàndrovna Dúguina (en rus: Дарья Александровна Дугина) (Moscou, 15 de desembre de 1992 – Bolxie Viaziomi, óblast de Moscou, Rússia, 20 d'agost de 2022), també coneguda pel nom de ploma Daria Platonova (en rus: Дарья Платонова), va ser una periodista i activista política russa. Va ser filla del filòsof polític Aleksandr Duguin, aliat clau del president rus Vladímir Putin, les opinions polítiques del qual compartia.

## Activisme

Es va graduar a la Facultat de Filosofia de la Universitat Estatal de Moscou i va treballar com a periodista en mitjans de comunicació russos, com ara l'agència de notícies pública RT i el canal conservador governamental Tsargrad, amb el seu nom de ploma Daria Platonova. Segons el Departament del Tresor dels Estats Units, que la va afegir a la llista de persones assenyalades pels Estats Units el 3 de març de 2022, era l'editora en cap del lloc web United World International, propietat de l'aliat de Putin Ievgueni Prigojin.
Es va mostrar obertament partidària de la invasió russa d'Ucraïna del 2022. En particular, va afirmar que s'havien falsejat les proves de les massacres de civils ucraïnesos per part de l'exèrcit rus. El juny de 2022 va visitar Donetsk i Mariúpol ocupades. Unes setmanes més tard, va ser sancionada pel govern britànic, que la va acusar de contribuir a la desinformació en línia amb relació a la invasió de Rússia.

## Mort

Va morir als 29 anys el 20 d'agost de 2022 a l'assentament de Bolxie Viaziomi, als afores de Moscou, quan el seu cotxe va explotar. Anava amb cotxe a Moscou després del festival familiar anual de música i literatura "Tradition". Els investigadors van dir que hi havia un artefacte explosiu col·locat en un cotxe. Les autoritats ucraïneses van negar qualsevol implicació. No és clar si va ser atacada directament, o si el seu pare, que s'esperava que viatgés amb ella, però que es va canviar a un altre cotxe a l'últim moment, era l'objectiu d'un intent d'assassinat.

## Referències

* 1 2 [18 agost 2022] Consolidated list of financial sanctions targets in the UK. United Kingdom: Office of Financial Sanctions Implementation, 9 agost 2022.
* 1 2 3 4 «Darya Dugina: Daughter of Putin ally killed in Moscow bomb». BBC, 21-08-2022 [Consulta: 21 agost 2022].
* ↑ Tidman, Zoe. «Daughter of Putin’s ‘spiritual guide’ killed in car bomb ‘meant for her father’» (en anglès), 21-08-2022. [Consulta: 21 agost 2022].
* 1 2 «Чем известны Дарья Дугина, погибшая при взрыве машины, и её отец». fontanka.ru, 21-08-2022.
* ↑ «Treasury Sanctions Russians Bankrolling Putin and Russia-Backed Influence Actors». United States Department of the Treasury.
* ↑ «Daughter of Putin ally Alexander Dugin killed in car bomb in Moscow». The Guardian, 21-08-2022.
* ↑ «Daughter of Putin propagandist killed in car bombing outside Moscow, reports say». The Daily Beast, 21-08-2022 [Consulta: 21 agost 2022].
* ↑ «Daughter of Russian philosopher Alexander Dugin killed in car explosion» (en anglès americà). Anadolu Agency. [Consulta: 22 agost 2022].
# El caballero del dragón

El caballero del dragón és una pel·lícula espanyola de 1985 de ciència-ficció dirigida per Fernando Colomo i protagonitzada per Miguel Bosé i Klaus Kinski. En la pel·lícula, un cavaller medieval ha de rescatar a una princesa de les arpes d'un drac, que en realitat és una nau espacial extraterrestre.

## Argument

En algun moment imprecís de l'Edat mitjana, en un lloc indeterminat d'Europa, hi ha el castell de Ruk, on el comte, malalt, només és preocupat per casar la seva filla Alba. Alhora Fra Lupo i Klever, cap de la guàrdia, conspiren contra el comte, alhora el que l'alquimista Boecius cerca la pedra filosofal. Aleshores hi arriba un drac volant i rugidor, que imposa la por als habitants de Ruk. Però el drac resulta ser un plat volador tripulat per Ix, del que se n'enamorarà la princesa Alba.

## Distribució

Després del seu llançament a Espanya, CineTel Films la va distribuir per als cinemes estatunidencs a l'estiu de 1986. La pel·lícula no va ser llançada en format vídeocassette als EUA fins a 1992, quan va ser comercialitzada per Vidmark Entertainment.

## Repartiment

* Klaus Kinski - Boecius
* Harvey Keitel - Klever
* Fernando Rey - Fra Lupo
* María Lamor - Princesa Alba
* José Vivó - Comte de Ruk
* Josep Maria Pou - Cavaller verd
* Miguel Bosé - Ix, l'extraterrestre
* Paco Catalá - Pastor
* Carles Canut -
* Lydia Bosch -

## Referències

* ↑ «New York Times: The Knight of the Dragon». NY Times. [Consulta: 26 octubre 2008].
* ↑ Las creencias del incrédulo, El País, 22 de desembre de 1985
* ↑ El caballero del dragón, a Fotogramas

## Enllaços externs

* El caballero del dragón, pel·lícula a Youtube
# Ceren

Ceren significa gasela en turc (d'origen mongol) i s'utilitza com a nom de dona. Persones amb el nom Ceren inclouen:
* Ceren Aksan - violinista turca
* Ceren Necipoğlu - harpista turca
* Ceren Nur Domaç - jugadora de voleibol turca
* Ceren Taşçı - actriu turca

## Referències

* ↑ Campbell, Mike. «Meaning, origin and history of the name Ceren» (en anglès). [Consulta: 7 febrer 2024].
# Antoni Pons Cañellas

Antoni Pons Cañellas (Lloseta, Mallorca, 1944). Militant obrer i promotor social.
Als desset anys va emigrar a Alemanya. Retornat a Mallorca, ingressà a les JOC (Joventuts Obreres Cristianes) a la segona meitat dels anys seixanta, essent-ne el responsable a Mallorca i després, com a alliberat, responsable de zona de Catalunya i Balears. Va treballar a l'hoteleria, on va ser un dels primers impulsors del sindicalisme. Va ser un dels fundadors dels Cercles Obrers Comunistes a les Balears, que després passaren a formar part de l'Organització d'Esquerra Comunista. Amb la finalitat de consolidar aquesta organització es va traslladar a Andalusia, residint a Màlaga i Còrdova. Durant més d'onze anys va treballar en el moviment obrer andalús i ocupà diversos càrrecs, primer amb l'OEC i després amb el Moviment Comunista d'Andalusia, on s'integrà l'OEC. El 1980 va ser un dels coordinadors del Congrés de Cultura Andalusa.
Retornat a Mallorca va participar amb la posada en marxa de la Fundació Deixalles, dedicada a la inserció sociolaboral. Va ser el coordinador general d'aquesta entitat durant 23 anys. Participà en la constitució de la Xarxa d'Economia Solidària (REAS), de la que en va ser president durant vuit anys. Formà part del moviment a favor de l'estalvi ètic com a membre de la comissió d'ètica de la Caixa de Colonya durant deu anys.

## Reconeixements

L'any 2008 el Consell de Mallorca li va concedir el Premi Medi Ambient en la categoria individual.

## Bibliografia

* PONS, Antoni. De mi vida social y política. Memorias 1964-2017. Palma: Lleonard Muntaner Editor, 2018.-("Antificció"; 10).
* Fundació Deixalles. 20 anys fent camí.

## Referències

* ↑ CORTÈS, Magdalena «Entrevista a Antoni Pons, gerent de la Fundació Deixalles». GEA nº 18, 2015, pàg. 20-23.
* ↑ «El Consell entrega el Premio Medio Ambiente individual a Antoni Pons, de la Fundació Deixalles». Última Hora, 04-08-2008.
# Malabathrum

Malabathrum, és el nom que es fa servir en els texts clàssics i medievals per les fulles de la planta Cinnamomum tamala (de vegades dit Cinnamomum tejpata). A les antigues Grècia i Roma, amb les fulles es preparava un oli essencial fragant anomenat Oleum Malabathri, que era de molt preu. Aquestes fulles es mencionen en el text grec del segle I Periplus Maris Erytraei com una de les principals exportacions de la costa Malabar (actualment Kerala). El nom de Malabathrum també es fa servir en texts medievals per descriure les fulles seques de molts arbres del gènere Cinnamomum, les quals es creia que tenien propietats medicinals

## Característiques

Les fulles es fan servir molt en la gastronomia de l'Índia, el Nepal, i Bhutan. Les seves fulles de vegades es confonen amb les del llorer però les del Malabathrums són dues vegades més llargues i més amples, de color verd oliva i tenen tres nervis al llarg de la fulla.

## Composició

* Eugenol
* Beta-Cariofil·lè
* Linalool
* òxid de cariofil·lè

## Etimologia

Malabathrum és el genitiu de Malabar i al seu torn deriva del sànscrit tamālapattram (तमालपत्त्रम्), que literalment significa "fulles de l'arbre fosc".

## Notes

* ↑ Dighe, V. V. et al.; Gursale, A. A.; Sane, R. T.; Menon, S.; Patel, P. H. «Quantitative Determination of Eugenol from Cinnamomum tamala Nees and Eberm. Leaf Powder and Polyherbal Formulation Using Reverse Phase Liquid Chromatography». Chromatographia, 61, 9 - 10, 2005, pàg. 443–446. DOI: 10.1365/s10337-005-0527-6 [Consulta: 28 juny 2009].
* ↑ Rao, Chandana Venkateswara et al.; Vijayakumar, M; Sairam, K; Kumar, V «Antidiarrhoeal activity of the standardised extract of Cinnamomum tamala in experimental rats». Journal of Natural Medicines, 62, 4, 2008, pàg. 396–402. DOI: 10.1007/s11418-008-0258-8. PMID: 18493839 [Consulta: 3 juliol 2009].
* 1 2 Ahmed, Aftab et al.; Choudhary, M. Iqbal; Farooq, Afgan; Demirci, Bet�l; Demirci, Fatih; Can Ba?er, K. H�sn� «Essential oil constituents of the spice Cinnamomum tamala (Ham.) Nees & Eberm». Flavour and Fragrance Journal, 15, 6, 2000, pàg. 388–390. DOI: 10.1002/1099-1026(200011/12)15:6<388::AID-FFJ928>3.0.CO;2-F [Consulta: 29 juny 2009].

## Enllaços externs

* Indian bay-leaf page from Gernot Katzer's Spice Pages Arxivat 2012-02-04 a Wayback Machine.
# Emine Erdoğan

Emine Erdoğan (Fatih, Istanbul, 21 de febrer de 1955), nascuda com a Emine Gülbaran, és l'esposa de l'actual President de Turquia, Recep Tayyip Erdoğan.
Va néixer com a filla única i la menor d'una família de cinc varons. Posteriorment va assistir a l'Escola Vespertina d'Art Mithat Paşa, però va deixar els estudis abans de graduar-se. Gülbaran es va unir a l'«Associació de dones idealistes». Durant aquestes activitats va conéixer Recep Tayyip Erdoğan en una conferència. Ambdós es van casar el 4 de juliol de 1978. El matrimoni té quatre fills: Ahmet Burak, Bilal Necmettin, Sümeyye i Esra.

## Referències

* ↑ «Emine Erdoğan» (en turc). biyografi.net, 15-10-2008. [Consulta: 15 octubre 2008].
# Ceren Necipoğlu

Fatma Ceren Necipoğlu (Istanbul, 18 de gener de 1972 - 1 de juny de 2009) va ser una arpista i acadèmica turca. Després de cursar l'educació bàsica i secundària a Istanbul va anar al Conservatori Municipal d'Istanbul i va estudiar arpa al Conservatori de la Universitat d'Istanbul.
Va perdre la vida a l'oceà Atlàntic, tornant d'un esdeveniment musical a Rio de Janeiro quan anava a bord del vol 447 d'Air France. El seu cos va ser descobert més de dos anys després i fou enterrat a Kanlıca, Istanbul, el 24 de novembre del 2011. Apart de ser artista, Necipoğlu era la cap del Departament d'Arpa del Conservatori de la Universitat d'Anadolu a Eskişehir.

## Reconeixement

L'artista turca Zeynep Öykü Yılmaz, una de les alumnes de Necipoğlu, va fer una adaptació per a arpa de Haru no Umi (El mar a la primavera) del compositor japonès Michio Miyagi en memòria de la seva professora.

## Vegeu també

* Şirin Pancaroğlu

## Referències

* ↑ http://www.kimkimdir.gen.tr/kimkimdir.php?id=5854 Arxivat 2017-02-11 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.airfrance447.com/06/05/fatma-ceren-necipoglu-37-turkey-harpist-academic/
* ↑ http://www.sabah.com.tr/yasam/2011/11/19/cesedi-2-yil-sonra-okyanustan-cikarildi
* ↑ http://www.hurriyet.com.tr/sanatci-necipoglu-son-yolculuguna-ugurlandi-19318568
* ↑ http://www.haber3.com/arp-sanatcisi-necipoglu-24-kasimda-istanbulda-defnedilecek-1086125h.htm
* ↑ http://www.hurriyet.com.tr/arp-sanatcisi-necipoglunun-cenazesine-2-5-yil-sonra-ulasildi-19279552
* ↑ http://www.milliyet.com.tr/ceren-necipoglu-anisina-pembenar-detay-kultursanat-2254728/

## Enllaços externs

* Ceren Necipoğlu a TV Brasil
# Charlie Daniels (futbolista)

Charles John Daniels (7 de setembre de 1986) és un futbolista professional anglès que juga de defensa per l'AFC Bournemouth de la Premier League.

## Referències

* 1 2 The PFA Footballers' Who's Who 2010–11. Edinburgh: Mainstream Publishing, 2010, p. 105. ISBN 978-1-84596-601-0.
# Cazene

Cazene fou un districte de la plana d'Assíria a la vora de Niniveh. Els altres dos eren Dolomene i Calacene.

## Referències

* ↑ Della geografia di Strabone libri 17 volgarizzati da Francesco Ambrosoli (en italià). P. A. Molina, 1835.
* ↑ Rawlinson, George. The Great Empires of the Ancient East: Egypt, Phoenicia, The Kings of Israel and Judah, Babylon, Parthia, Chaldea, Assyria, Media, Persia, Sasanian Empire & The History of Herodotus (en anglès). e-artnow, 2018-05-28. ISBN 9788026892557.
# Celler

«Celler» té aquests significats:
* Celler (vi),
* Celler (restaurant),
* Celler (estança),
Viccionari
# Charós

Charós (en francès Charroux) és un municipi francès del departament de l'Alier, a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps.