OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sebastián Ariel Romero Salvatore

Sebastián Ariel Romero (La Plata, 27 d'abril del 1978) és un futbolista argentí, que ocupa la posició de migcampista atacant.
Va començar a destacar a les files del Gimnasia y Esgrima (LP), en el moment que la selecció argentina juvenil es proclamava campiona del món, el 1997. Això li va obrir les portes del futbol europeu, va passar per les competicions espanyola, francesa i grega. Entremig, va romandre quatre campanyes al Racing Club de Avellaneda. L'any 2008 retornà al Gimnasia de La Plata.
Ha estat internacional amb l'Argentina en categoria absoluta en una ocasió.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Base de Schiff

Una base de Schiff és un compost amb l'estructura general R₂C=NR' on R'≠H. Poden considerar-se una subclasse d'imines, sent o bé cetimines secundàries o aldimines secundàries en funció de la seva estructura. El terme és sovint sinònim d'azometina que fa referència específicament a aldimines secundàries (és a dir, R-CH=NR' on R'≠H).
El terme base de Schiff s'aplica normalment a aquests compostos quan s'utilitzen com a lligands per formar complexos de coordinació amb ions metàl·lics. Tals complexos es produeixen de manera natural, per exemple la corrina, però la majoria de bases de Schiff són artificials i s'utilitzen per formar molts catalitzadors importants, com ara el catalitzador de Jacobsen.
Les bases de Schiff deuen el seu nom al químic alemany Hugo Schiff.

## Síntesi

Les bases de Schiff es poden sintetitzar a partir d'una amina alifàtica o aromàtica i un compost carbonílic per addició nucleòfila, formant un hemiaminal, seguit d'una deshidratació per generar una imina.

## Bioquímica

Les bases de Schiff són productes intermedis enzimàtics comuns on una amina, tal com el grup terminal d'un residu de lisina reacciona de forma reversible amb un aldehid o cetona d'un cofactor o substrat. El cofactor enzimàtic PLP forma una base de Schiff amb un residu de lisina i és transaldiminat al substrat(s). De la mateixa manera, el cofactor retinal forma una base de Schiff a les rodopsines, incloent la rodopsina humana (a través de la Lisina 296), que és clau en el mecanisme de fotorrecepció.
Un exemple en què el substrat forma una base de Schiff a l'enzim està en la reacció catalitzada de la fructosa 1,6-bifosfat aldolasa durant la glucòlisi i en el metabolisme d'aminoàcids.

## Química de coordinació

Les bases de Schiff són lligands comuns en la química de coordinació. El nitrogen de la imina té caràcter bàsic i exhibeix propietats pi-acceptores. Els lligands es deriven típicament d'alquildiamines i aldehids aromàtics.

## Perfumeria

Alguns compostos emprats en perfumeria són bases de Schiff, bé afegits com a ingredients o bé com a resultat de la reacció entre aquests. Per exemple, l'antranilat de metil pot reaccionar amb aldehids com l'hidroxicitronel·lal o el lilial per formar compostos amb una intensa olor floral.

## Referències

* ↑ Bauer, Kurt; Garbe, Dorothea; Surburg, Horst. Common fragrance and flavor materials: preparation, properties, and uses (en anglès). 4a edició. WILEY-VCH, 2001, p. 125. ISBN 3-527-30364-2.
# La Previsió Obrera

La Previsió Obrera era una societat de socors mutus del segle XX a Palafrugell. Aquesta societat tenia la funció de sostenir els socis en els casos de malalties, vellesa i incapacitats laborals.
La Previsió Obrera neix de la fusió de La Unión Palafrugellense, La Protectora Palafrugellense i La Protectora Llofriuense el desembre de 1917. La primera Junta Directiva estava presidida per Ramir Medir, substituït el 1919 per Esteve Blanc. La seu de la societat era al Centre Fraternal. Com que aquesta societat s'inicià en un moment de forta crisi econòmica, Josep Torres Jonama va fer diferents donatius.
El 1922 s'hi fusiona també La Feminista. Va acabar la seva existència legal el 30 de setembre de 1974 quan va ser absorbida per la Federación de Mutualidades de Cataluña y Baleares.
El Museu del Suro de Palafrugell conserva les urnes de votació procedents de l'antiga mútua La Previsió Obrera, on els associats podien votar mitjançant boles blanques i negres. Mostra un funcionament democràtic d'aquestes societats de les que Josep Pla afirmava que «han estat les incubadores més actives de l'oratòria popular a la vila».

## Història arxivística

La documentació va ser custodiada per la mateixa entitat a la seva seu, que es trobava al carrer de les Botines número 26 de Palafrugell, i quan l'Ajuntament va adquirir aquest edifici el fons documental va ser recollit per l'Arxiu de Palafrugell, l'any 1985. L'any 2011 s'incorpora al fons una part de documentació conservada per un particular, Paco Dalmau. En el fons documental també hi trobem la documentació de les entitats mutualistes La Nova Concòrdia, La Bienhechora, La Familiar i La Moderna Palafrugellense.

## Referències

* 1 2 3 «Fons documentals de l'Arxiu Municipal de Palafrugell». Ajuntament de Palafrugell. Arxivat de l'original el 2014-08-08. [Consulta: 5 agost 2014].
* ↑ Hernández 2002: p. 168-171

## Bibliografia

* HERNÁNDEZ I BAGUÉ, Santiago. Palafrugell i el suro. Feina i gent dels inicis de la indústria a la postguerra.. Quaderns de Palafrugell. Ajuntament de Palafrugell. Diputació de Girona., 2002..
* SOLÀ GUSSINYER, Pere. Cultura popular, educació i societat al nord-est català (1887-1959). Col·legi universitari de Girona, 1983.
* FERRER GIRONÉS, Francesc. Els moviments socials a les comarques gironines. Diputació de Girona. 1998.
# Les Fatals Picards

Les Fatals Picards és una banda musical francesa. Les seves cançons són una barreja de gèneres, des de la chanson francesa, al rock, punk i reggae. Creada amb aquest nom el 1998, la banda està formada per Ivan (veu), Laurent (guitarra), Jean-Marc (bateria), Yves (baix) i Paul. Van representar França al Festival de la Cançó d'Eurovisió 2007 amb la cançó L'amour à la française, que és una sàtira de tots de tòpics sobre París cantada en una barreja macarrònica de francès i anglés. Van quedar en 22è lloc de 24 participants a la final.

## Discografia

* Les onze y trônent (1999)
* Amiens c'est aussi le tien - D.I.Y. (2000)
* Navet Maria - Next Music - (2001)
* Droit de véto - Next Music - (2003)
* Picardia Independenza (2005)
* Pamplemousse mécanique (2007)
* Public (2008)
* Collection d'hiver(s) 2009 (2008)
* Le sens de la gravité (2009)

## Membres

Actuals
* Laurent Honel : guitarra/veu/baix (2000-)
* Jean-Marc Sauvagnargues : bateria (2002-)
* Paul Léger : veu (2004-)
* Yves Giraud : baix (2005-)
Antics
* Ivan Callot : veu/guitarra (1997-2007)
* Thierry Manière : veu (1997-1999)
* Bertrand Le Roy : veu (1997-1999)
* Regis Rodrigues : veu (2000-2001)
* Gilles Di Giovanni : bateria (2000-2001)
* Eric Charpentier : baix (2000-2001)
* Olivier Delafosse, anomenat Oldelaf : guitarra (2003-2004)
* Jonathan Bénisty : baix (2004-2005)

## Referències

* ↑ «Biographie de Les Fatals Picards» (en francès). ChanteFrance.com. Arxivat de l'original el 8 de gener 2022. [Consulta: 8 gener 2022].
* ↑ Libération: Les Fatals Picards défendront la France à L'Eurovision (francès)
* ↑ «VIDEOS. Le calamiteux destin de la France à l'Eurovision» (en francès). L'Express, 05-05-2015. [Consulta: 8 gener 2022].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial (en francès)
* Vídeo de la cançó «L'amour a la Française»
# Maisoncelle

Maisoncelle és un municipi francès situat al departament del Pas de Calais i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 114 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Maisoncelle era de 114 persones. Hi havia 36 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 16 parelles sense fills i 16 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 53 habitatges, 40 eren l'habitatge principal de la família, 8 eren segones residències i 5 estaven desocupats. Tots els 53 habitatges eren cases. Dels 40 habitatges principals, 36 estaven ocupats pels seus propietaris i 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 4 tenien tres cambres, 11 en tenien quatre i 26 en tenien cinc o més. 34 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 16 habitatges hi havia un automòbil i a 20 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Maisoncelle el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 12 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 8 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 16 |
| 4 | 5 a 9 | 8 |
| 8 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 62 persones, 45 eren actives i 17 eren inactives. De les 45 persones actives 42 estaven ocupades (26 homes i 16 dones) i 3 estaven aturades (3 dones i 3 dones). De les 17 persones inactives 8 estaven jubilades, 6 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció, 1 d'una empresa de serveis i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una lampisteria.
L'any 2000 a Maisoncelle hi havia 9 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 495 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Maisoncelle a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Maisoncelle a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Baleira

Baleira és un municipi de la Província de Lugo a Galícia. Pertany a la Comarca da Fonsagrada.
Evolució de la població de: Baleira - des de 1860 a 2004 - :
| 1860 | 1900 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1981 | 1991 | 1995 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 |
| 5.423. | 4.768. | 4.667. | 5.401. | 4.703. | 4.202. | 2.610. | 2.024. | 2.130. | 1.888. | 1.845. | 1.800. | 1.778. |
| Fonts: INE i IGE |||||||||||||

## Parròquies

| A Braña (San Miguel) Córneas (Santiago) Cubilledo (Santiago) A Degolada (San Lourenzo) A Esperela (San Pedro) A Fontaneira (Santiago) | Fonteo (Santa María) A Lastra (San Xoán) Librán (Santa Mariña) Martín (Santiago) Pousada (San Lourenzo) Retizós (Santa María Madanela) |
# Sarcòfag gòtic de la Font de la Pica

El Sarcòfag gòtic de la Font de la Pica és una obra del municipi de Vallbona de les Monges (Urgell) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'un sarcòfag de mida per a un infant fet amb pedra calcària esculpida. Presenta una sanefa de decoració vegetal i dues franges verticals formades per la repetició de medallons que emmarquen cinc arcuacions formades per un arc apuntat i un de trilobulat, en les quals hi ha escuts heràldics. Les mides del sarcòfag: 1,67 m de llargària, 60 cm d'amplada i una fondària de 62, l'interior és de 40 cm. El sarcòfag actualment serveix com a pica d'aigua en una font natural, i s'anomena font de la Pica.

## Referències

* 1 2 «Sarcòfag gòtic de la Font de la Pica». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r desembre 2015].
# Barcelona School of Economics

La Barcelona School of Economics (BSE) és una institució per a la cooperació científica en recerca i educació superior en economia i ciències socials. Va ser fundada al juliol del 2006 per quatre institucions acadèmiques: la Universitat Pompeu Fabra (UPF), la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB), el Consell Superior d'Investigacions Científiques (CSIC) i el Centre de Recerca en Economia Internacional (CREI).
La Barcelona School of Economics (BSE) va iniciar el seu camí el 2006, sota la presidència d'Andreu Mas-Colell, amb gairebé 100 alumnes internacionals repartits en quatre màsters, tots ells impartits en anglès. La BSE rep també el suport del Grup Agbar, l'AXA Research Fund, el Banc Sabadell, la Fundació Catalunya-La Pedrera, la Fundació Bancària “La Caixa”, FemCAT, el Departament d'Economia i Coneixement de la Generalitat de Catalunya i l'Ajuntament de Barcelona, entitats totes elles presents al seu patronat.
La BSE té com a objectius principals promoure l'ensenyament graduat d'excel·lència i la recerca de frontera en economia i ciències socials. Ofereix programes de màster en economia, íntegrament en anglès, d'un any de durada i dedicació completa, que cobreixen tant l'enfocament professional com el de recerca. FemCAT és el patró fundador i, des del desembre de 2014, el representant de FemCAT al patronat de la BSE és el Sr. Albert Esteve.
La BSE, que té la seu en dos campus, el Campus de la Ciutadella de la UPF i el Campus de la Universitat Autònoma de Barcelona a Bellaterra, està dirigida per l'economista Teresa Garcia-Milà i Lloveras des del desembre del 2012, després aquesta substituís a Eduard Vallory i Subirà, qui va ser director des de la seva creació, el 2006. Segons el rànquing internacional RePEc (Research Papers in Economics), és la primera institució de recerca a Espanya, la cinquena d'Europa i la quinzena del món, i ha rebut dues vegades consecutives la distinció de Centre d'Excel·lència en investigació Severo Ochoa atorgada pel Ministeri d'Economia.

## Referències

* 1 2 «La Barcelona Graduate School of Economics inicia su andadura». El País, 29-09-2007 [Consulta: 23 febrer 2019].
* 1 2 3 «Barcelona Graduate School of Economics (BGSE)». FemCAT. Arxivat de l'original el 24 de febrer 2019. [Consulta: 23 febrer 2019].
* ↑ «Barcelona School of Economics (BSE)». Universitat Pompeu Fabra (UPF). Arxivat de l'original el 24 de febrer 2019. [Consulta: 23 febrer 2019].
* ↑ «La Barcelona Graduate School of Economics arranca el curso con 225 estudiantes de 55 países diferentes». Europa Press, 28-09-2018 [Consulta: 23 febrer 2019].
* ↑ G.P., I. «Cataluña Teresa García-Milà dirigirá Barcelona Graduate School of Economics». Expansión, 30-11-2012 [Consulta: 24 febrer 2019].

## Enllaços externs

* Barcelona School of Economics (BSE)
# Kongsøya

Kongsøya (nom noruec que en català significa illa del rei) és una illa deshabitada situada al grup d'illes del Rei Carles, a l'arxipèlag àrtic de Svalbard, Noruega. Ocupa una superfície de 191 km². El seu punt més alt és a 320 m d'altitud.

## Geografia

Kongsøya és l'illa més gran de la Terra del Rei Carles, i té una longitud d'uns 40 quilòmetres. Es troba a l'oest de l'illa d'Abel, així com a l'est de l'illa sueca. L'estret d'Erik Eriksenstretet separa Kongsøya de Nordaustlandet.
Les parts occidental i oriental del Kongsøya són terres altes, mentre que la part central es compon de terra inferior. La muntanya més alta és Retziusfjellet, situada al costat occidental de l'illa, amb una altitud de 320 m. Johnsenberget, a la part oriental de l'illa, arriba a l'altura de 235 metres. L'interior de la part oriental conté la plana de Rundisflya, que és una zona de gel. L'illa conté diversos petits llacs. Five smaller lakes, Koppelvatna, are located east of Johnsenberget.

### Natura

Les illes del Rei Carles són considerades l'àrea d'hibernació més important per als ossos polars a Svalbard. Una densitat de 14 antres per quilòmetre quadrat s'ha observat a Kongsøya. Kongsøya està inclosa a la Reserva natural del nord-est de Svalbard, que va ser establerta el 1973. El 1985 es van introduir fortes regulacions de tràfic d'éssers humans a l'illa. El propòsit és evitar la pertorbació de l'os polar. En general, es prohibeix visitar qualsevol de les illes del Rei Carles. Això també inclou l'àrea de la mar dins d'una distància de 500 metres de la riba, i el trànsit aeri inferior a 500 metres. Les excepcions a aquesta prohibició són les activitats de supervisió de les autoritats, una exploració científica o altres fins especials, si això no viola l'objectiu de la normativa.

## Història

L'illa fou possiblement albirada pel balener Thomas Edge el 1617, però no va ser descoberta fins al 1853 per Erik Eriksen. Els caçadors van matar uns 100 ossos polars durant l'hivern de 1908-1909. Es van construir cabanyes a diversos punts de l'illa. El 1971, l'os polar va ser completament protegit de la caça. El 1985 el conjunt de les illes del Rei Carles, incloent Kongsøya, van ser totalment protegides.

## Referències

* ↑ «Kongsøya (Svalbard)». Institut Polar Noruec. Arxivat de l'original el 8 de desembre 2014. [Consulta: 10 juliol 2013].
* ↑ Arctic Pilot: Sailing directions Svalbard–Jan Mayen (en anglès). 7. Stavanger: The Norwegian Hydrographic Service and The Norwegian Polar Institute, 1988, p. 382–386. ISBN 82-90653-06-9.
* ↑ «Rundisflya (Svalbard)». Institut Polar Noruec. Arxivat de l'original el 4 de març 2016. [Consulta: 16 juliol 2013].
* ↑ «Rundisen (Svalbard)». Norwegian Polar Institute. Arxivat de l'original el 5 d’octubre 2016. [Consulta: 16 juliol 2013].
* ↑ «Koppelvatna (Svalbard)». Institut Polar Noruec. Arxivat de l'original el 4 de març 2016. [Consulta: 16 juliol 2013].
# BBYO

L'organització BBYO, abans coneguda com a Bnai Brith Youth Organization és un moviment juvenil jueu per a estudiants adolescents. En 2002 el moviment es va separar de l'organització dels B'nai B'rith (fills de l'aliança), i el grup va anomenar-se BBYO. La seva seu central es troba a Washington DC, en el Districte de Columbia.
L'organització emfatitza el seu model de lideratge juvenil, a on els líders adolescents són triats pels seus companys a un nivell local, regional, i nacional, i se'ls dona l'oportunitat de prendre les seves pròpies decisions programàtiques. La pertinença a BBYO està oberta a qualsevol estudiant jueu. Existeixen programes locals per a adolescents anomenats BBYO Connect.
BBYO està organitzat en capítols locals igual que les fraternitats i sororitats d'estudiants. Els capítols masculins són coneguts com a capítols AZA, i als seus membres se'ls coneix com a Alephs, els capítols femenins són coneguts com a capítols BBG, van ser en el passat organitzacions independents, sent fundades en 1924 i en 1944 respectivament, aquestes organitzacions van esdevenir germanes, perquè les dues van formar part de B'nai B'rith. En algunes comunitats hi ha capítols de BBYO que comparteixen les tradicions de les dues organitzacions.

## Referències

* ↑ «www.bbyo.org/about/history». Arxivat de l'original el 2015-07-24. [Consulta: 24 juliol 2015].
* ↑ «www.bbyo.org/about/people». Arxivat de l'original el 2015-07-25. [Consulta: 7 juny 2017].
* ↑ «www.bbyo.org/connect». Arxivat de l'original el 2015-07-24. [Consulta: 24 juliol 2015].
* ↑ «www.bbyo.org/about_aza_and_bbg». Arxivat de l'original el 2015-07-24. [Consulta: 24 juliol 2015].
# Lubianoi

Lubianoi (en rus: Лубяной) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Sverdlovsk, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 232 habitants.

## Referències

* ↑ Статья об открывшемся новом ФАПе в посёлке Белоречка
* ↑ «Поселок Басьяновский» (en rus). Информация о Свердловской области. Свердловская областная универсальная научная библиотека им. В. Г. Белинского. [Consulta: 18 agost 2019].
* ↑ «Об отнесении рабочего поселка Басьяновский, расположенного на территории Верхнесалдинского района, к категории сельских населенных пунктов к виду поселок, Закон Свердловской области от 21 июля 2004 года №54-ОЗ». docs.cntd.ru. Arxivat de l'original el 2018-04-23. [Consulta: 22 abril 2018].
# Nom de Hor-Nub

* Nom d'Hor-Nub o Nom d'Horus d'Or :
A l'Imperi Mitjà d'Egipte, dinasties XI i XII, els faraons rebien cinc títols. Afegien al nom de naixement uns altres quatre més quan accedien al tron. Eren els següents:
Nom d'Horus, Nom de Nebty, Nom d'Horus d'or , Nom de Tron i Nom de naixement.
El Nom d'Hor-Nub es representava amb el jeroglífic egipci del déu Horus ( Hor: un falcó) posat sobre el símbol de l'or ( Nub: un collaret amb penjants), més l'epítet assignat al faraó.
Den, a la dinastia I, va associar el seu nom d'Horus amb el símbol egipci de l'or. Dyeser, a la dinastia III, va utilitzar el Nom d'Horus d'Or .
És a l'Imperi Mitjà quan es va afegir aquesta titulatura reial definitivament.
El Nom d'Horus d'or juntament amb el Nom de Nebty van ser els títols menys utilitzats pels faraons.

## Nota

* ↑ The atlantis. Forgotten Books, p. 350–. ISBN 9781440068874 [Consulta: 26 gener 2011].

## Vegeu també

* Titulatura dels faraons
# Sergi Oliva

Sergi Oliva (Gelida, 1984) és, des de 2024, l'entrenador principal dels Rip City Remix, equip associat dels Portland Trail Blazers a la G-League.
Abans d'això, va ser vicepresident d'estratègia dels Philadelphia 76ers, entrenador assistent dels Utah Jazz i assitent del general manager dels Portland Trail Blazers.
Llicenciat en informàtica per la Universitat Politècnica de Catalunya, es va doctorar en teoria de la complexitat. La seva formació basquetbolística es va desenvolupar en les categories formatives del C.E. Gelida i en el primer equip del C.B. Hortonenc, des del qual va ser contractat, l'any 2014, com a analista tàctic i estratègic de l'equip dels Philadelphia 76ers, franquícia en la qual va anar ascendint fins a esdevenir vicepresident d'estratègia.
L'any 2022 va ser un dels protagonistes de la llista de 40 de menys de 40 de l'NBA organitzada per The Athletic.

## Referències

* ↑ «Habrá otro entrenador español en la NBA: Sergi Oliva logra su primera oportunidad en el equipo afiliado de los Portland Trail Blazers en la G-League» (en castellà), 27-08-2024. [Consulta: 2 setembre 2024].
* ↑ «FIBer Sergi Oliva, new assistant coach of the Utah Jazz».
* ↑ «Report: Sixers and VP of Strategy Sergi Oliva have parted ways».
* ↑ «Jazz add Sergi Oliva to coaching staff».
* ↑ Vorkunov, Mike «NBA 40 Under 40: The executives, coaches and agents shaping the basketball world —and the future» (en anglès). The New York Times. ISSN: 0362-4331.
# Licinia (cràter)

Licinia és un cràter amb coordenades planetocèntriques de 25.62 ° de latitud nord i 170.3 ° de longitud est, sobre la superfície de l'asteroide del cinturó principal (4) Vesta. Fa 24.05 km de diàmetre. El nom adoptat com a oficial per la UAI el 28 de febrer de 2012. i fa referència a Licínia, una verge vestal romana.

## Referències

* ↑ "Licinia (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Sir William Smith. I.B. Tauris. A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, 2007.