OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fontaine du Château d'eau

La fontaine du Château d'eau (o fontaine des lions) és un monument parisenc situat a la plaça Félix-Éboué, al 12è districte.
Concebuda per Gabriel Davioud sobre les indicacions del baró Haussmann, la font es compon d'una gran bassa circular, superada per tres basses més. La bassa està guarnida amb vuit brolladors amb forma de lleons de bronze asseguts escopint aigua. Els lleons foren obra de l'escultor Henri-Alfred Jacquemart, i Louis Villemot esculpí els caps de dones que figuren sobre les consoles de pedra. Les consoles i el pedestal sostenen la pica inferior.
La font en un principi fou instal·lada a la place du Château-d'Eau, que rebia el nom precisament per la font, (l'actual place de la République), abans de ser instal·lada a la place Daumesnil (l'actual place Félix-Éboué) el 1880.

## Referències

* Insecula Arxivat 2011-06-20 a Wayback Machine.
* Cosmovisions
* Paris 1900
# Frisis

Els frisis eren un dels pobles germànics que vivien vora del riu Rin, entre els Països Baixos i Dinamarca. El seu nom habitual és frisons, però els romans els van anomenar frisis (llatí frisii). Foren una branca dels ingevons. Vivien a la regió del Llac Flevo i altres llacs entre el Rin i l'Ems i tenien al sud als brúcters i a l'est als caucis, amb què aviat van fusionar-se. Tàcit esmenta als frisis majors i frisis menors els primers al nord dels actuals Països Baixos i els segons entre els rius Flevus i Amisa a la regió encara anomenada Frísia. Aquests segons són identificats per alguns com els frisiabons de Plini el Vell però no hi ha cap seguretat.
Els frisis es van unir als romans després de la campanya de Drus però l'any 28, irritats per l'opressió del governador Olennius es van revoltar i van obtindre victòries com la batalla del bosc de Baduhenna i Cruptoricis Villa i van expulsar a les guarnicions romanes. Corbuló va intentar sotmetre'ls l'any 47 però va fracassar i fou cridat a Roma. En temps de Neró van envair les terres romanes del Rin però foren rebutjats i els seus reis Verritus i Malorix van anar a Roma a negociar i foren honorats amb la ciutadania romana. Al segle iv es van aliar als saxons als que romanien aliats el segle v, i amb ells van passar a les illes Britàniques i van participar en la seva conquesta. El gruix d'ells va romandre de manera pacífica a Bèlgica i Països Baixos, on encara es parla el frisó o frisi, el seu idioma nadiu.
Molts dels frisis originals haurien emigrat cap a Anglaterra durant les invasions bàrbares dels segles IV a VI. Els frisis de l'època romana que van romandre formen el substrat d'un grup ètnic nou que va prendre el mateix nom, i que va sortir del mestissatge dels Frisi amb els Cananefats, els Angles i els Saxons des del segle iv, i és aleshores que la llengua frisona va crear-se. Els frisons han conservat fins avui dia la seva identitat especialment en parts dels Països Baixos, on el frisó és co-oficial a la província de Frísia. Frisons són també els habitants de l'illa d'Helgoland on es parla el frisó septentrional que també es parla a la costa del Slesvig i a les illes frisones; també romanen alguns nuclis a Alemanya, al territori conegut per Oldenburg (on es parla el frisó oriental).
Els frisons neerlandesos disposen de bandera identitària, i els d'Alemanya disposen d'una bandera regional (separada de la bandera d'Helgoland, tot i que l'illa també l'assumeix). Els frisons de Dinamarca no utilitzen bandera identitària o regional. No existeix un símbol unificat per a tots el frisons repartits entre tres estats.

## Referències

* ↑ Mata, Jordi; Garrido, David «Carlemany, el pare d'Europa» (paper). Sàpiens. Sàpiens Publicacions [Barcelona], núm.137, 01-12-2013, p.24-32. ISSN: 1695-2014.
* ↑ Mascov, Johann Jakob. The History of the Ancient Germans (en anglès). James Mechell, 1738, p. 124.
# Frisó de Wiedingharde

Frisó de Wiedingharde (Wiringhiirder freesk) és una varietat del frisó septentrional parlada a l'antic amt Wiedingharde, avui part de l'Amt Südtondern al districte de Nordfriesland al sud de la frontera entre Dinamarca i Frísia Septentrional, als marges del riu Wiedau. Forma part del grup continental dels dialectes nordfrisons, com el mooring, karrharder, goesharder i halliger. Encara que es troba adjacent a l'Amt Bökingharde, té més trets en comú amb el frisó goesharder. Com l'insular söl'ring, mostra influències del danès de la Jutlàndia meridional. El 2019 encara hi havia uns pocs centenars de persones que el parlen, no hi ha cap estadística precisa. El dialecte és molt amenaçat.
Peter Jensen (1861-1939) va ser el primer per fer-ne un cànon escrit i un diccionari que va ser publicat el 1927. La seva obra literària molt rica va caure en oblit. Per salvar-lo de l'oblit, a la primeria del XXI, el Nordfriisk Institut va començar a reeditar-ne unes obres.
L'associació d'història local de Naischöspel (Neukirchen) organitza cursos d'aquesta varietat de frisó.

## Referències

* ↑ Munske, Horst Haider; Århammar, Nils; Faltings, Volker F.; Hoekstra, Jarich F.; Vries, Oebele «Die nordfriesischen Mundarten». A: Handbuch des Friesischen / Handbook of Frisian Studies (en alemany). Berlín: Walter de Gruyter, 2013-02-06, p. 284–304. ISBN 978-3-11-094692-5.
* ↑ «Wiedingharde — Nordfriesland und seine Sprachen [Wiedingharde: Les llengües de la Frísia septentrional]» (en alemany). [Consulta: 5 maig 2024].
* ↑ Jensen i Laabs, 2010, p. 10.
* ↑ Jensen, 1927.
* ↑ Jensen i Laabs, 2012, Nawort (postfaci).

## Bibliografia

* Jensen, Peter. Wörterbuch der nordfriesischen sprache der Wiedingharde [Diccionari del frisó septentrional de Wiedingharde] (en alemany). Wachholtz, 1927.
* Jensen, Peter; Laabs, Ingo (ed.). Reethörn – Seeks fertjilinge ääw Wiringhiirder Freesk mä en tjüsk aarsjitels / Sechs Erzählungen auf Wiedingharder Friesisch mit deutscher Übersetzung [Reethörn: sis narracions en frisó de Wieringhard amb traducció alemanya] (pdf) (en frisó septentrional, alemany). 2019. Bräist: Nordfriisk Instituut, 2012, p. 576.
* Petersen, Adeline; et alii. Freesk uurdebuk: Wörterbuch der Wiedingharder Mundart auf der Grundlage eines Manuskripts von Peter Jensen (1861–1939) (en frisó, alemany). Neumünster: Wachholtz, 1994. ISBN 978-3-529-04618-6.

## Enllaços externs

* «Nordfriisk Instituut» (en frisó septentrional).
* Projecte de recerca i d'actualització de diccionaris: «Friesisch der Wiedingharde / Wiiringhiirder Freesk – Schaffung von Grundlagen für die weitere Spracharbeit» (en alemany). Nordfriisk Institut, 2022. [Consulta: 5 maig 2024].
# Frontera entre Laos i Myanmar

La frontera entre Laos i Myanmar és una línia de 235 kilòmetres d'extensió en sentit nord-est-sud-oest, que separa l'est Myanmar de l'oest de Laos. A l'extrem nord-est hi ha el trifini amb la Xina i al sud-est el trifini amb Tailàndia. El seu traçat està format pel curs del riu Mekong i separa l'estat (pyi) Shan de les províncies laosianes de Bokeo i Luang Namtha. A les proximitats hi ha la província província de Chiang Rai de Tailàndia.
Aquesta frontera fou definida el 1948 amb la independència de Birmània, després anomenada Myanmar. Birmània havia estat una colònia britànica separada de l'Índia en 1937. El 1949 Laos va obtenir una independència provisional del domini francès, confirmada després el 1954. Des de finals del segle xix Laos formava part de la Indoxina francesa.

## Referències

* ↑ «Myanmar». The World Factbook. Central Intelligence Agency.
* ↑ Myanmar -Laos Boundary al web del govern de Myanmar
* ↑ St. John, Ronald Bruce. The Land Boundaries of Indochina: Cambodia, Laos and Vietnam, p. 44.
# Frontera entre Jordània i l'Iraq

La frontera entre Jordània i l'Iraq és la frontera política entre el Regne Haixemita de Jordània i l'Iraq. Té una extensió de 181 kilòmetres amb un traçat de segments rectes a partir de la intersecció de longitud 39º de longitud Est amb 32º latitud Nord, que va al nord-est en una línia recta al punt més proper a la frontera entre Síria i Jordània, 33º latitud Nord. El seu traçat és gairebé tot recte llevat per un secció còncava anomenada Winston's Hiccup. Separa la part més oriental de la governació de Mafraq (Jordània) de la governació d'Al-Anbar (Iraq).
Situat a banda i banda dels passos fronterers hi ha el pas fronterer de Karameh, prop de la ciutat jordana Ruweished, i el pas fronterer de Trebil, que es troba prop de la ciutat de Trebil o Tarbil, a l'Iraq. La ciutat està a uns 320 quilòmetres d'Amman i a 575 quilòmetres de Bagdad.
Cap el 2010 creuaven la frontera prop de 800.000 passatgers, també va patir tancament temporal diverses vegades en els últims anys a causa dels dos països per a condicions polítiques i de seguretat.

## Història

Les antigues fronteres foren establertes durant el Mandat britànic, i confirmades després de l'abolició de la monarquia a Iraq durant la revolució del 14 de juliol de 1958. En meitat de la dècada dels anys 1960 ambdós estats arribaren a un acord sobre la demarcació de la frontera, però no eren del tot clares. Fins 1984 ambdós estats no arribaren a un acord de demarcació definitiu, amb el qual Jordània ha establert nou punt de creuament lluny de l'antiga frontera, alhora que Iraq ha construït instal·lacions militars a Trebil.

## Referències

* ↑ Iraq-Jordan boundary, globalsecurity
* ↑ Jon Elmer, "On Iraq–Jordan Border, Various Roles Play Out in Desert" Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., New Standard News, 2005-07-13.
* ↑ Jordan, Iraq reopen border crossing, vital to trade, foxnews.com, 30 d'agost de 2017
* ↑ Clive H. Schofield, Richard N. Schofield 'Lines Drawn on an Empty Map': Iraq’s Borders and the Legend of the Artificial State (Part 1)
* ↑ The Middle East and North Africa: World Boundaries, Volum 2
* ↑ «US Government revises depiction of Iraq/Jordan boundaries». Arxivat de l'original el 2018-04-08. [Consulta: 7 abril 2018].
# Fréhel (Costes del Nord)

Fréhel (en bretó Frehel, gal·ló Fèrhaèu) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 2.047 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 2.204 | 2.275 | 2.116 | 2.134 | 1.995 | 2.047 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Annie Hourdin | UDF |
# Gai Popil·li Lenat

Gai Popil·li Lenat és el nom dels següents personatges:
* Gai Popil·li Lenat, cònsol el 172 aC i el 158 aC.
* Gai Popil·li Lenat, orador romà de final del segle ii aC.
* Gai Popil·li Lenat, militar romà del segle i aC.
# Gai Poppeu Sabí

Poppeu Sabí (en llatí Poppaeus Sabinus) va ser un magistrat romà que va viure al segle I aC.
Va ser elegit cònsol el 9 amb Quint Sulpici Camerí. Una mica més endavant, cap a l'any 13, August el va nomenar governador de Mèsia i Tiberi el va confirmar (l'any 15) i va afegir al seu govern Macedònia i Acaia. Va conservar aquestos governs fins a la seva mort l'any 35. Així doncs va governar Mèsia 22 anys. El 26 va obtenir ornaments triomfals per una victòria obtinguda sobre les tribus tràcies. Va ser l'avi de Popea Sabina amant i després muller de Neró.

## Referències

* ↑ Suetoni. The Twelve Caesars (en anglès). The Floating Press, 2009, p. 689. ISBN 1775413640.
* ↑ Webber, Christopher; McBride, Angus. The Thracians, 700 BC - AD 46 (en anglès). Osprey Publishing, 2001, p. 15. ISBN 1841763292.
* ↑ MacDougall, Elisabeth B. Ancient Roman Villa Gardens (en anglès). Dumbarton Oaks, 1987, p. 132. ISBN 0884021629.
# Funció de transferència

La funció de transferència d'un sistema és una funció en el domini s que relaciona l'entrada i la sortida. La funció de transferència és igual al quocient de les transformades de Laplace de l'entrada $E(s)$ i la sortida $S(s)$.
$H(s)={\frac {{\mathcal {L}}\{Y(t)\}}{{\mathcal {L}}\{X(t)\}}}={\frac {S(s)}{E(s)}}={\frac {sortida}{entrada}}$
Malgrat la seva definició, la funció de transferència d'un sistema lineal és independent de l'entrada. És a dir, el sistema relaxat conté tota la informació del sistema que s'expressa mitjançant la funció de transferència.
Els valors que anul·len el numerador són els zeros, i els que anul·len el denominador són pols. Els nombre de pols i zeros indica l'ordre del filtre, i el seu valor determina les característiques del filtre, com la seva resposta en freqüència i estabilitat.

## Filtres

L'aplicació als filtres és un bon exemple del seu significat. La forma de comportar-se d'un filtre es descriu per la seva funció de transferència ja sigui analògic, digital o mecànic). Aquesta descriu la forma en què el senyal aplicat canvia en amplitud i fase en travessar el filtre i es diu que la funció de transferència caracteritza el filtre.
# Futbol a Malta

El futbol és l'esport més popular a Malta organitzat per la Malta Football Association.

## Història

A Malta, tal com succeïa amb totes les colònies angleses, començà a desenvolupar el futbol des de finals del segle xix. La seva federació, la Malta Football Association és de les més antigues del planeta, creada el 1900. Els primers clubs són St. George's i Floriana FC, fundats el 1894. Fins al 1920 destacaren clubs com: St. Joseph's Utd, Boys' Empire League, University FT, Hamrun Spartans, Sliema Wanderers, Melita Vittoriosa, Msida Rangers, Senglea Shamrocks, Shamrocks FC, Melita FC, Paola Rovers, Cottonera FC, Floriana Liberty i Kings Own Malta Regiment (KOMR). La primera lliga es disputà la temporada 1909-10 i la copa es juga des de 1935.

## Competicions

* Lliga maltesa de futbol
* Copa maltesa de futbol

## Principals clubs

Prenent com a referència el nombre de títols assolits, els principals clubs de futbol de Malta són: Sliema Wanderers FC, Floriana FC, FC Valletta, Hibernians FC i Hamrun Spartans FC.

## Principals estadis

| Estadi | Ciutat | Capacitat |
| Estadi Nacional Ta' Qali | Ta' Qali | 16.997 |
| Independence Ground | Floriana | 4.000 |
| Centenary Stadium | Ta' Qali | 3.000 |
| Hibernians Ground | Paola | 2.968 |
| Estadi Victor Tedesco | Ħamrun | 1.962 |
| Estadi Gozo | Xewkija | 1.644 |

## Jugadors destacats

Fonts:
* Gilbert Agius
* Daniel Bogdanović
* Carmel Busuttil
* Andrew Cohen
* Luke Dimech
* Michael Mifsud
* André Schembri

## Referències

* ↑ «What can Malta learn from Iceland's football success?». timesofmalta.com, 27-10-2013. [Consulta: 15 novembre 2013].
* ↑ «Key moments in Maltese football». timesofmalta.com. [Consulta: 15 novembre 2013].
* ↑ «5 Maltese Footballers That You Might Have Heard Of». worldsoccertalk.com. [Consulta: 24 març 2018].
* ↑ «Famous Soccer Players from Malta». ranker.com. [Consulta: 24 març 2018].
* ↑ Maltese Player of the Year . [Consulta: 2018-03-24]

## Vegeu també

* Malta Football Association

## Enllaços externs

* Web de la Federació Maltesa de Futbol
# Fresno de Sayago

Fresno de Sayago és un municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 362 | 299 | 250 | 238 |
# Fresno de la Fuente

Fresno de la Fuente és un municipi de la província de Segòvia, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 106 | 78 | 74 | 80 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Segovia (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].
# Fresno de Río Tirón

Fresno de Río Tirón és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de Montes de Oca.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 292 | 273 | 249 | 221 |
# Gambusia myersi

Gambusia myersi és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: Mèxic.

## Referències

* ↑ «Gambusia myersi». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Lucinda, P.H.F.: Poeciliidae (Livebearers). planes 555-581. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors): Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. EDIPUCRS, Porto Alegre (Brasil). 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Gambusia marshi

Gambusia marshi és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes. Va ser descrit per W.L. Minckleu el 1962.

## Morfologia

Els adults poden atènyer fins a 2,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: Mèxic.

## Referències

* ↑ Minckley, W. L. «Two New Species of Fishes of the Genus Gambusia (Poeciliidae) from Northeastern Mexico». Copeia, 1962, 2, 20-07-1962, pàg. 391. DOI: 10.2307/1440906.
* 1 2 Sampang-Reyes, Arlene G.; et alii «Gambusia marshi Minckley & Craddock, 1962 Robust gambusiaen» (en anglès). FishBase.

## Bibliografia

* Lucinda, P.H.F.: Poeciliidae (Livebearers). planes 555-581. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors): Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. EDIPUCRS, Porto Alegre (Brasil). 2003.
# Gambusia pseudopunctata

Gambusia pseudopunctata és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Haití.

## Referències

* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Lucinda, P.H.F.: Poeciliidae (Livebearers). planes 555-581. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors): Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. EDIPUCRS, Porto Alegre (Brasil). 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Fútbol Club Holguín

El Fútbol Club Holguín és un club cubà de futbol de la ciutat d'Holguín.
Els seus colors són el blau fosc i el blanc.

## Palmarès

* Lliga cubana de futbol:
** 2006

## Referències

* ↑ Cuba Team Colours rsssf.com
* ↑ Holguín retará a Cienfuegos por el Clausura del fútbol cubano cubasi.cu
* ↑ «Cuba - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2019].
# Front d'Alliberament de Jammu i Caixmir

Front d'Alliberament de Jammu i Caiximir (Jammu Kashmir Liberation Front, JKLF) és un partit polític de Caiximir que actua a Jammu i Caixmir i Azad Kashmir, fundat per Amanullah Khan el 1977. És independentista. Va tenir origen en el Front pel Plebíscit de Sheik Abdullah i es va separar el 1977 quedant fundat al Regne Unit.
Va practicar la lluita armada des del 1987 fins al 1994 quan va arribar a un acord amb el govern indi.
Amb suport del Pakistan es va dividir en dues faccions: la d'Amanullah Khan i la de Yasin Malik. Amanullah Khan afavoreix la lluita armada i Yasin opta per mètodes polítics; està integrat a l'All Parties Hurriyet Conference. Pakistan no li dona suport des de 1990, ja que el front opta per la indepedència i no reconeix l'annexió del Balawaristan al Pakistan. La facció d'Amanullah Khan no ha fet accions armades des de 1995.

## Enllaços externs

* Front d'Alliberament de Jammu i Caiximir
* Bandera del JKLF 1977-1985
* Bandera del JKLF des de 1985
* Emblema del JKLF
# Gedenke, Herr, wie es uns gehet, BWV 217

Gedenke, Herr, wie es uns gehet, BWV 217 (Recorda, Senyor, com ho estem fent) és una cantata -atribuïda inicialment a Johann Sebastian Bach-, per al primer diumenge després de la Trinitat, d'autor desconegut – probablement de J. C. Altnicol–. En l'edició de 1990 del catàleg de Bach correspon a 217/Anh. II 23.

## Discografia seleccionada

* The Apocryphal Bach Cantatas BWV 217-222. Wolfgang Helbich, Steintor Barock Bremen, Alsfelder Vokalensemble, Johanna Koslowsky, Kai Wessel, Philip Langshaw. (CPO), 1992.

## Referències

* ↑ Daniel S. Vega Cernuda. “Bach. Repertorio completo de la música vocal”. Cátedra, Barcelona, 2004

## Bibliografia

* Daniel S. Vega Cernuda. “Bach. Repertorio completo de la música vocal”. Cátedra, Barcelona, 2004.
* Alfred Dürr. “The Cantatas of J. S. Bach”. Oxford University Press, Oxford, 2005.

## Enllaços externs

* Bach Cantatas Website
* J.S. Bach Home Page Arxivat 2016-03-15 a Wayback Machine.
# Geidumnes

Els geidumnes (en llatí: Geiduni o Geidumni) van ser un poble gal esmentat per Juli Cèsar com a dependent del poble belga dels nervis. La situació que ocupaven a la Gàl·lia Belga és totalment desconeguda, tot i que vivien propers als nervis.

## Referències

* ↑ Juli Cèsar, De Bello Gallico, V, 39
* ↑ Smith, William (ed.). «Geiduni». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 3 agost 2022].
# Geikielita

La geikielita és un mineral de la classe dels òxids, que pertany al grup de l'ilmenita. Rep el seu nom de Sir Archibald Geikie (1835-1924), professor escocès de geologia i mineralogia de la Universitat d'Edimburg, i director general de la Geological Survey of Great Britain and Ireland.

## Característiques

La geikielita és un òxid de fórmula química MgTiO₃. Forma una sèrie de solució sòlida amb l'ilmenita. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 5 i 6. És l'anàleg amb magnesi de l'ilmenita, la pirofanita i l'ecandrewsita, i l'anàleg amb titani de l'akimotoïta. Pot ser confosa amb l'hematites.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la geikielita pertany a «04.CB: Òxids amb proporció metall:oxigen = 2:3, 3:5, i similars, amb cations de mida mitja» juntament amb els següents minerals: brizziïta, corindó, ecandrewsita, eskolaïta, hematites, ilmenita, karelianita, melanostibita, pirofanita, akimotoïta, auroantimonita, romanita, tistarita, avicennita, bixbyita, armalcolita, pseudobrookita, mongshanita, zincohögbomita-2N2S, zincohögbomita-2N6S, magnesiohögbomita-6N6S, magnesiohögbomita-2N3S, magnesiohögbomita-2N2S, ferrohögbomita-6N12S, pseudorútil, kleberita, berdesinskiita, oxivanita, olkhonskita, schreyerita, kamiokita, nolanita, rinmanita, iseïta, majindeïta, claudetita, estibioclaudetita, arsenolita, senarmontita, valentinita, bismita, esferobismoïta, sil·lenita, kyzylkumita i tietaiyangita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1892 a Rakwana, al districte de Ratnapura de la província de Sabaragamuwa, a Sri Lanka. Als territoris de parla catalana se n'ha trobat geikielita a les mines de Costabona, a Prats de Molló-la Presta (Occitània).

## Referències

* ↑ «Geikielite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 2 abril 2017].
* ↑ «Geikielite-Ilmenite Series» (en anglès). Mindat. [Consulta: 2 abril 2017].