OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Kauit

Kauit (kȝwj.t) va ser una reina egípcia de l'XI Dinastia. Era una esposa de rang inferior del faraó Mentuhotep II.

## Notícies

La seva tomba (la DBXI.9) i una petita capella decorada es van trobar al complex del temple Deir el-Bahari del seu marit, darrere de l'edifici principal, juntament amb les tombes d'unes altres cinc dames, Aixaiet, Henhenet, Kemsit, Sadeh i Maiet. Ella i tres de les dones portaven títols de reina, i la majoria portaven el càrrec de sacerdotessa de Hathor, de manera que és possible que hi fossin enterrades com a part del culte de la deessa, tot i que també és possible que fossin les filles dels nobles que el rei volia vigilar.
Kauit en jeroglífic :
Avui el seu sarcòfag de pedra es troba al Museu Egipci del Caire (JE 47397). La reina hi apareix representada amb els cabells curts, està asseguda en una cadira, una criada li prepara els cabells, mentre un criat li aboca una beguda. Els únics títols que hi apareixen són els de sacerdotessa i Ornament del Rei (un títol per a les dames nobles de la cort), el títol de reina només apareix a la seva capella. També a la seva tomba hi havia sis figuretes de cera en miniatura en petits taüts de fusta que representaven Kauit, els quals poden ser les primeres versions d'uixebtis.
La reina també va ser representada en relleus al temple funerari del seu marit Mentuhotep II. Aquestes representacions estan avui molt malmeses. Les escenes on apareixia sembla que mostrava una fila de dones reials. Als fragments conservats se la mostra davant la reina Kemsit. El seu títol en aquesta representació és el d'Esposa estimada del Rei.

## Títols

Els seus títols coneguts eren els següents:
* Esposa estimada del Rei (ḥmt-nỉswt mrỉỉ.t = f).
* Ornament del Rei (ẖkr.t-nỉswt).
* Ornament Únic del Rei (ẖkr.t-nỉswt wˁtỉ.t).
* Sacerdotessa de Hathor (ḥm.t- nṯr ḥwt-ḥrw).

## Referències

* 1 2 Dodson i Hilton, 2004, p. 88.
* ↑ Dodson i Hilton, 2004, p. 89.
* 1 2 Grajetzki, 2005, p. 29.
* ↑ Dieter, 2015, p. 102-103.

## Vegeu també

* La dona a l'Antic Egipte.

## Bibliografia

* Dieter, Arnold. «Relief of Wives of Nebhepetre Mentuhotep II». A: Ancient Egypt Transformed, The Middle Kingdom (en anglès). Nova York: A. Oppenheim, d. Arnold, D. Arnold, Kei Yamamoto (editors), 2015. ISBN 978-1-58839-564-1.
* Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.
* Grajetzki, Wolfram. Ancient Egyptian Queens: A Hieroglyphic Dictionary (en anglès). Golden House Publications, 2005. ISBN 978-0954721893.
# Koroa

Els koroa eren un dels grup d'indígenes que vivien a la vall del Mississipi abans de la colonització europea de la regió. Vivien al nord-oest de l'actual Mississipi al riu Yazoo conca. Es creia que parlen un dialecte de tunica.
Els koroa poden ser la tribu identificada per l'expedició d'Hernando de Soto com a Coligua o Cologoa. Van ser rebuts per la companyia de Soto en l'àrea del que avui és Little Rock (Arkansas).
Jacques Marquette es va referir a aquesta tribu amb el nom Akoroa. Els koroa vivien a banda i banda del riu Mississipi quan els francesos els va trobar a finals del segle xvii. Almenys un dels seus pobles estava al marge oriental del riu.
En 1702 un missioner francès catòlic anomenat Foucault va ser assassinat mentre complia entre els koroa. Els líders de la tribu executaren als assassins. Molts membres de la tribu koroa es van unir als tunica, chickasaws o natchez després que les malalties europees delmaren llur població greument llur població.

## Fonts

* Gibson, Arrell M. "The Indians of Mississippi," in McLemore, Richard Aubrey, ed. A History of Mississippi (Hattiesburg: University and College Press of Mississippi, 1973) vol. 1

## Referències

* ↑ Swanton, John R. The Indians of the Southeastern United States. (United States Government Pringting Office: Washington, 1946) p. 147
* ↑ Swanton. Indians of the Southeastern United States p. 147
* 1 2 Swanton. Indians of the Southeastern United States. p. 147
* ↑ Sabo III, George. «Indians in Arkansas: The Tunica & Koroa». Arkansas Archeological Survey. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2014. [Consulta: 1r octubre 2013].
# Kornílovka

Kornílovka (en rus: Корниловка) és un poble del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 256 habitants.

## Referències

* ↑ Законодательное собрание Приморского края. Сборник «Муниципальные образования Приморского края»
# Karl Gentner

Karl Friedrich Gentner (Frankenthal, aleshores Palatinat del Rin de Baviera, 23 de maig, 1876 - Berlín, 13 de setembre, 1922), va ser un cantant d'òpera (tenor) alemany.

## Biografia

Karl Friedrich Gentner va néixer com a fill del mecànic Karl Gentner (1845–1900) i de la seva dona Luise, de soltera Messinger (1851–1930) a Frankenthal. El pare tenia, entre mans, entre altres coses, una patent tècnica per a l'ancoratge a terra, senzill però eficient de pilones elèctrics. Per això el 1899, es va registrar als EUA.
Karl Friedrich Gentner es va convertir en un cantant d'òpera conegut sota el nom de Karl Gentner. El 1905 es va casar amb la soprano Else Fischer (1883–1943), que més tard es va convertir en una de les sopranos dramàtiques més importants d'Alemanya com Else Gentner-Fischer.
El 1906, el director de Frankfurt Emil Claar va convocar la parella a l'Òpera de Frankfurt. Mentre la seva dona va romandre emprada allà durant tota la seva vida, Karl Gentner es va traslladar a la "Deutsche Oper Berlin-Charlottenburg" el 1914, on va estar emprat fins a la seva mort.
Després de la seva mort a Berlín, el cos del cantant va ser portat a la seva ciutat natal i allí va ser enterrat a la tomba familiar. La tomba encara existia el (2012) al cementiri principal de Frankenthal. La seva dona es va casar més tard amb el baríton Benno Ziegler.
A l'estrena de l'òpera Der ferne Klang de Franz Schreker a Frankfurt el 1912, Karl Gentner va interpretar i cantar el paper principal de Fritz. El compositor austríac Alexander von Zemlinsky va descriure Gentner com "un gran talent".
La veu de Karl Gentner està documentada en tres enregistraments molt rars de cançons a G&T (Frankfurt a. M. 1906).

## Referències

* ↑ Patent US626607: Standard-Holder. Angemeldet am 26. Oktober 1898, veröffentlicht am 6. Juni 1899, Anmelder: Karl Gentner, Erfinder: Karl Gentner.
* ↑ Karl-Josef Kutsch, Leo Riemens: Unvergängliche Stimmen. Francke, Berlin 1975, ISBN 3-7720-1555-7, S. 255 (eingeschränkte Vorschau in der Google-Buchsuche
* ↑ Horst Weber: Zemlinskys Briefwechsel mit Schönberg, Webern, Berg und Schreker (= Briefwechsel der Wiener Schule. Band 1). Wissenschaftliche Buchgesellschaft, Darmstadt 1995, ISBN 3-534-12508-8, S. 363 (eingeschränkte Vorschau in der Google-Buchsuche).
* ↑ Friedrich C. Heller (Hrsg.): Arnold Schönberg, Franz Schreker. Briefwechsel (= Publikationen des Instituts für Österreichische Musikdokumentation. Band 1). Schneider, Tutzing 1974, ISBN 3-7952-0151-9, S. 46 (eingeschränkte Vorschau in der Google-Buchsuche).
* ↑ Horst Weber: Zemlinskys Briefwechsel mit Schönberg, Webern, Berg und Schreker (= Briefwechsel der Wiener Schule. Band 1). Wissenschaftliche Buchgesellschaft, Darmstadt 1995, ISBN 3-534-12508-8, S. 334 (eingeschränkte Vorschau in der Google-Buchsuche).

## Bibliografia

* Walter Knögel: Karl Gentner, l'important tenor d'òpera de Frankenthal. A: Frankenthal einst und jetzt,, 1963, pàgs. 16–18.
* Rainer E. Lotz, Axel Weggen i Christian Zwarg: Discografia d'enregistraments vocals alemanys, volum 3, Bonn 2001.
# L'Assut

L'Assut és una séquia i un indret al municipi de Vinebre a la comarca de la Ribera d'Ebre (Tarragona). La séquia s'inicia al marge esquerre del riu Ebre, a prop del Poblat ibèric de Sant Miquel i porta l'aigua en direcció nord-est fins a les hortes situades a l'oest de la Torre de l'Espanyol. La séquia també dona nom a la partida de terra de l'Assut, pròxima a l'indret de los Assuts, al terme de Vinebre.

## Referències

* ↑ «mapa topogràfic, base 1:5.000». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya, ICGC, 2021. [Consulta: 28 juliol 2021].
* ↑ Veà Vila, Sílvia. Enric Ribes i Marí. Onomàstica de Vinebre. 27, Treballs de l'Oficina d'Onomàstica. Institut d'Estudis Catalans, 2017, p. 94-96. ISBN 8499653685, 9788499653686 [Consulta: 28 juliol 2021].
* ↑ «Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya». ICGC, 2017. Arxivat de l'original el 2021-07-28. [Consulta: 28 juliol 2021].
* ↑ Coromines, J.. Onomasticon Cataloniae. Volum: II. Edicions Curial, 1989, p. Pàgina: 265 Columna: a Línia: 22. ISBN 9788472563315.
# L'hora del lector

L'hora del lector fou un programa de Televisió de Catalunya que es va emetre al Canal 33 de 2007 a 2011. El programa, conduït per Emili Manzano, girava entorn el món dels llibres i de la lectura, amb entrevistes a escriptors, editors o altres persones vinculades amb el món literari, reportatges sobre hàbits de consum literari, consells i informacions sobre novetats editorials, lectures de textos escollits, etc.

## L'Equip

* Direcció i presentació: Emili Manzano
* Coordinació: Pau Clua
* Equip creatiu: Javier Pérez-Andújar, Ramon Colomina
* Realització: Ángel Biescas
* Producció: Isabel Sucunza
* Producció TVC: Maria Lluïsa Farré
* Ajudant de realització: Joan Bastida
* Ajudant de producció TVC: Toni Quer
* Reportatges: Marina Espasa, Enric Juste
* Col·laboradors: Javier Pérez-Andújar, Víctor Amela
# La Casanova (Riner)

La Casanova és una masia situada al municipi de Riner, a la comarca catalana del Solsonès.

## Referències

* ↑ Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya (2003), pàg. 1.110.
# Killzone

Killzone és un videojoc d'acció en primera persona publicat exclusivament per la PlayStation 2, desenvolupat per l'empresa neerlandesa Guerrilla Games i publicat el 2 de novembre de 2004 a l'Amèrica del Nord. Hi ha una continuació, Killzone: Liberation publicat per la PlayStation Portable, i també un altre, Killzone 2 per a PlayStation 3 el 27 de febrer de 2009. Aquest videojoc és el primer de la sèrie Killzone.

## Desenvolupament

El Killzone va anunciar el 2003 i va començar a esdevenir popular quan el lloc web va començar a publicar imatges i rumors sobre el joc, tenint com a videojoc de competència el "Halo". Després del llançament, el joc va rebre diverses crítiques, amb bones perspectives sobre la qualitat de la imatge, els controls malgrat els errors per poder fer trampes. En la majoria de llocs webs va tenir una bona crítica amb (9/10) de la majoria de revistes de PlayStation2.

## Crítica

El Killzone va rebre diferents crítiques i anàlisis de diverses revistes i llocs webs especialitzats. Els analistes van trobar problemes tècnics amb el joc, incloent-hi una Intel·ligència artificial inconsistent, errors ocasionals, problemes de la qualitat d'imatge, salts gràfics, repetició de les mateixes veus, curta distància de dibuix i un sistema de control difícil d'utilitzar. Els crítics també van categoritzar la jugabilitat del joc, sota la marca IGN com a "mediocre i inútil" PSM va destacar que el joc Killzone és "Gràficament impactant i aconsegueix amb èxit els altres factors, ens adentra en una guerra futurista" D'acord amb aquest problemes, els analistes com GameSpy van comentar que el Killzone no era el competidor del "Halo" com s'anava dient abans que es publiqués el videojoc. En el cantó positiu, el Killzone va ser admirat pels seus efectes sonors, la seva banda sonora, i la seva presentació sobre una guerra bruta; i s'acredita com l'únic joc amb disseny en ciència-ficció dura.

## Referències

* ↑ Gamerankings.com per Killzone. URL revisat el 8 de novembre de 2006.
* 1 2 3 4 5 IGN Arxivat 2007-10-14 a Wayback Machine. review of Killzone. URL retrieved 8th November 2006.
* ↑ IGN Arxivat 2007-10-14 a Wayback Machine. anàlisi de Killzone. URL revisat el 8 de novembre de 2006.
* ↑ Gamespot Arxivat 2007-09-26 a Wayback Machine. review of Killzone. URL retrieved 8 November 2006.
* ↑ IntoLiquidSky Arxivat 2006-08-30 a Wayback Machine.: anàlisi del Killzone. URL revisat el 8 de novembre de 2006.
* ↑ PSM Arxivat 2009-02-21 a Wayback Machine. anàlisi del Killzone. URL revisat el 8 de Novembre de 2006.
* 1 2 GameSpy: anàlisi de Killzone. URL revisat el 8 de Novembre de 2006.
* ↑ GamingTarget review of Killzone. URL retrieved 8 November 2006.

## Vegeu també

* Killzone 2
* Killzone 3
* Killzone: Shadow Fall

## Enllaços externs

* Web oficial de PS2 Arxivat 2018-12-11 a Wayback Machine.
* Vekta Today: Helghast Invasion Special Arxivat 2008-12-07 a Wayback Machine. (Galeria oficial en 3D de vehicles, armes i enemics)
# La Complainte de la butte

La Complainte de la butte (en català: La complanta del turó) és una cançó francesa amb lletra de Jean Renoir i música de Georges Van Parys, per al film de Renoir French Cancan de 1955. En el film, el personatge d'Henri Danglard (Jean Gabin), director d'una sala d'espectacles presenta una nova artista, Esther Georges, interpretada per Anna Amendola, qui canta per primera vegada La Complainte de la butte, però amb la veu de Cora Vaucaire.
Després de Cora Vaucaire, La complainte de la butte ha estat cantada per André Claveau, Patachou (1955), Mouloudji (1955), Francis Lemarque (1988), el duet Patrick Bruel/Francis Cabrel (2002), Germaine Montero i Hélène Ségara.
També se la pot escoltar al film Moulin Rouge (2001), interpretada per Rufus Wainwright.
El text poètic de Jean Renoir i la música de Georges Van Parys han fet d'aquesta complanta un clàssic de la cançó francesa.
# Komorów (comtat de Świdnica)

Komorów és una població del districte administratiu de Gmina Świdnica, a la Baixa Silèsia, Polònia dins el Comtat de Świdnica. Abans de 1945 formava part d'Alemanya amb el nom de Cammerau. L'any 2009 tenia 633 habitants.
Es troba a 1 km a l'oest de Świdnica, i a 54 km al sud-oest de Wrocław.

## Vegeu també

* Komorów, pàgina de desambiguació.

## Referències

* ↑ «Central Statistical Office (GUS) – TERYT (National Register of Territorial Land Apportionment Journal)» (en polish), 01-06-2008.
# Kingsland (Texas)

Kingsland és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 4.584 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Kingsland tenia 4.584 habitants, 2.103 habitatges, i 1.343 famílies. La densitat de població era de 196,7 habitants/km².
Dels 2.103 habitatges en un 18,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,3% hi vivien parelles casades, en un 6% dones solteres, i en un 36,1% no eren unitats familiars. En el 32,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 20,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,13 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,64.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 17,4% tenia menys de 18 anys, un 5,3% entre 18 i 24, un 19,6% entre 25 i 44, un 24,9% de 45 a 60 i un 32,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 51 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.615 $ i la renda mediana per família de 33.679 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.264 $ mentre que les dones 19.255 $. La renda per capita de la població era de 18.220 $. Aproximadament el 6,8% de les famílies i el 12,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Kingsland». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Kingsland». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Kingsbury (Nevada)

Kingsbury és una concentració de població designada pel cens del Comtat de Douglas (Nevada) als Estats Units d'Amèrica.

## Demografia

Segons el Cens dels Estats Units del 2000 Kingsbury tenia 2.624 habitants., 1.176 habitatges i 685 famílies La densitat de població era de 46,45 habitants per km².
Dels 1.176 habitatges en un 21,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,6% hi vivien parelles casades, en un 4,7% dones solteres, i en un 41,8% no eren unitats familiars. En el 27,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,23 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,71.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 17,4% tenia menys de 18 anys, un 6,7% entre 18 i 24, un 32,8% entre 25 i 44, un 32,3% de 45 a 64 i un 10,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42,2 anys. Per cada 100 dones hi havia 120,32 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 123,97 homes.
La renda mediana per habitatge era de 59.511 $ i la renda mediana per família de 73.333 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.208 $ mentre que les dones 31.652 $. La renda per capita de la població era de 41.451 $. Aproximadament el 3,0% de les famílies i el 4,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Kingsbury». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 19 setembre 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table-Kingsbury». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010.
# La Granja del Pas

La Granja del Pas és un documental dirigit per Sílvia Munt estrenat el 2015 basat en els afectats pels desnonaments i les activitats de la Plataforma d'Afectats per la Hipoteca de Sabadell que va seguir al llarg d'un any a la Granja del Pas, lloc que dona el títol al film.

## Argument

Després de conviure durant un any amb les persones que pateixen la precarietat económica i la transformació que en molts casos experimenten, la pel·lícula se centra en les històries humanes. Des del seu relat comparteix amb ells la seva veritat, on expliquen de manera senzilla i directa el seu dolorós camí, les seves experiències, les seves pors, però també l'alegria de tornar a creure en les seves pròpies forces; un viatge personal que trenca un mur atàvic a l'interior de qui ho escolta.

## Repartiment

* Antonio Zamora
* Elisa Moreno
* Mati Gómez
* Núria Solé
* Vicente Palomo
* Manel Domenech

## Premis

* Primer Premi de la secció "Tiempo de Historia" de Seminci, Semana Internacional de Cine de Valladolid, 2015

## Referències

* 1 2 3 «La Granja del Pas s'estrena als cinemes». CCMA, 23-11-2015 [Consulta: 29 gener 2016].
* ↑ «La Granja del Pas». Catalanfilmsdb [Consulta: 29 gener 2016].
# La Granota (Poblenou)

La Granota era un barri format a finals del segle XIX situat a l'antic municipi de Sant Martí de Provençals al tram final del torrent del Bogatell a la vora del Camí Antic de València en 1651, on hi havia l'hostal de la Granota. En aquell indret es va edificar un fortí anomenat la Granota esmentat durant el setge que patí Barcelona el 1714, durant la Guerra de Successió Espanyola. Probablement va ser un dels indrets més antics del Poblenou. És evident que el nom, igual que el de la Llacuna i el del Joncar, descriuen perfectament el caràcter pantanós d'una gran part del Poblenou.

## Referències

* ↑ «La Granota (Poblenou)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Masies de Barcelona. Ajuntament Barcelona Public, 2015, p. 249. ISBN 8498501962.
* ↑ Duràn i Sanpere, Agustí. Barcelona i la seva història. vol.1. Curial, 1973, p. 679. ISBN 8472560120.
* ↑ «La Granota (Poblenou)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ DDAA. Enciclopèdia, El Poblenou en 135 veus. Arxiu Històric del Poblenou, 2005, p. 66 ISBN 978-84-609-4966-4
# La Granja del Carme

La Granja del Carme és una obra de Sant Pere de Ribes (Garraf) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa situada a xaloc del nucli de Ribes, en una parcel·la rústica entre la població i la urbanització de Can Macià. És un edifici aïllat de planta rectangular i tres crugies. Consta de planta baixa i altell i té la coberta a dues vessants amb el carener paral·lel a la façana. A la façana de migdia i llevant les obertures són totes d'arc pla arrebossat emmarcades amb una motllura de diferent tonalitat, mentre que a la resta de façanes són d'arc pla arrebossat. Les façanes laterals presenten a nivell sota coberta dos petits pòrtics d'arc primitiu esglaonat. A la façana de llevant hi ha un plafó ceràmic amb una mare de Déu representada. La façana posterior queda parcialment tapada per un cos quadrangular amb coberta plana que incorpora un pou o cisterna. L'acabat exterior és arrebossat i pintat de color blanc, amb les obertures abans esmentades pintades de color gris. Davant les façanes de ponent i tramuntana hi ha diversos cossos annexes de construcció moderna.

## Referències

* ↑ «La Granja del Carme». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].
* ↑ La Granja del Carme, Mapa de patrimoni cultural de la Diputació de Barcelona
# Kutmar

Kutmar era un districte tribal situat entre Ishuwa i Altxe.
Cap a l'any 1400 aC era vassall de Mitanni, però després del 1350 aC, amb les lluites internes d'aquest país, va aconseguir ser independent, fins que Subiluliuma I el va conquerir i el va incorporar a Altxe pels volts del 1330 aC.

## Referències

* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Reino medio y del Imperio Nuevo. Tres Cantos: Akal, 2004, p. 98-100. ISBN 8446022532.
# La Paloma

«Paloma o La Paloma» té aquests significats:
* Paloma (Macrolepiota procera), bolet comestible de l'ordre dels agaricals
* Casa-fàbrica La Paloma, edifici al Raval de Barcelona prop de la Ronda de Sant Antoni
* La Paloma (sala de ball), ubicada a l'anterior
* La Paloma (Montevideo)
* La Paloma (Nonell), pintura sobre tela pintada per Isidre Nonell el 1904
* La Paloma (Uruguai), ciutat balneari al departament de Rocha
* La Paloma-Lost Creek, concentració de població al comtat de Nueces (Texas, EUA)
* Alfred-South La Paloma, concentració de població al comtat de Jim Wells (Texas, EUA)