OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Acquafondata

Acquafondata és un comune (municipi) de la província de Frosinone, a la regió italiana del Laci, situat a uns 130 km al sud-est de Roma i a uns 50 km a l'est de Frosinone.
A 1 de gener de 2019 tenia 266 habitants.

## Història

Durant la Segona Guerra Mundial, Acquafondata fou ocupada pels alemanys, que custodiaven la Línia Gustav al costat de Cassino i la Línia Bernhardt al seu pas per Molise. L'alliberament d'Aquafondata es va produir el 12 de gener de 1944 pel Cos Expedicionari Francès que va atacar per Venafro.

## Geografia

La població es troba al bell mig d'una vall i envoltada pel Monts de la Meta (en italià: Monti della Metta), a 926 m d'altitud, en un turó calcari dominat pel Monte Monna Casale (1395 msnm). La vall produeix patates i llegums.

## Arquitectura

Al municipi es troben l'església parroquial de Sant'Antonio di Padova, Santuari de la Madonna del Carmin, església de San Rocco i església de Santa Maria in Centumcellis i un nombre notable de monuments de la Segona Guerra Mundial.

## Referències

* ↑ ISTAT - Resident population on 1st January
* ↑ Free France. French Press & Information Service, 1945.
* ↑ «Censimento» (en italian). ebiblio.istat.it. Arxivat de l'original el 18 d’octubre 2017. [Consulta: 13 agost 2019].
* ↑ «Gazzetta ufficiale del Regno d'Italia» (en italian). Augusto.agid.gov.it. Arxivat de l'original el 18 d’octubre 2017. [Consulta: 13 agost 2019].

## Enllaços externs

* web oficial (italià)
# Metavampyressa

Metavampyressa és un subgènere de ratpenats del gènere Vampyressa de la família dels fil·lostòmids, format per 2 espècies distribuïdes per Centreamèrica i Sud-amèrica.

## Taxonomia

* Ratpenat d'orelles grogues de Brock (Vampyressa brocki)
* Ratpenat d'orelles grogues gros (Vampyressa nymphaea)

## Referències

* ↑ Distribució geogràfica (Vampyressa brocki) (anglès)
* ↑ Distribució geogràfica (Vampyressa nymphaea) (anglès)
Espècies vivents de noctilionoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Mormoopidae :
Família Mystacinidae :
Família Noctilionidae :
Família Phyllostomidae (A..O) :
Família Phyllostomidae (P..Z) :
# Alonso Muriel y Loyola

Alonso Muriel y Loyola (Madrid, valor desconegut - Camposanto, 1743) va ser un militar espanyol.
Membre de la casa d'aquest cognom a Madrid. Fill segon de Nicolás Muriel de Tapia, senyor de Torrejón del Rey i gentilhome de boca del rei, i de Josefa de Loyola y Oyanguren. Va fer carrera militar servint al Cos de Reials Guàrdies d'Infanteria fins al grau de tinent primer. Va passar amb el seu regiment a les guerres d'Itàlia, on va assistir a la batalla de Camposanto el 8 de febrer de 1743, en la qual va morir a resultes d'una ferida.
En l'àmbit personal estava casat amb Micaela Pacheco y Velarde, filla de Sebastián Pacheco, regidor degà de Madrid, i de Manuela Velarde. El matrimoni no va tenir fills, i, d'acord amb Ruiz de Vergara, la seva mort, sumada a la dels seus germans sense descendència, va portar a l'extinció per via masculina de la Casa de Muriel.

## Referències

* 1 2 Álvarez y Baena, José Antonio. Hijos de Madrid, ilustres en santidad, dignidades, armas, ciencias y artes (en castellà). vol. 1. Madrid: Oficina de D. Benito Cano, 1789, p. 66-67.
* ↑ Ruiz de Vergara Álava, Francisco. Historia del colegio viejo de San Bartholomé, Mayor de la célebre Universidad de Salamanca (en castellà). Madrid: Andrés Ortega, 1768, p. 646-647.
# José García Narezo

José García Narezo (Madrid, 26 de setembre de 1922 - Mèxic, 1994), pintor sordmut espanyol, fill d'Amelia Narezo Dragonné, mexicana i germana de la pintora Irene Narezo Dragonné, i Gabriel García Maroto, pintor espanyol, i germà del poeta Gabriel García Narezo.

## Biografia

Sordmut de naixement com la seva germana Sara, amb sis anys va arribar a Mèxic amb els seus pares el 1928 i ingressa el 1932 a l'Escola a l'aire lliure de Tlalpan. Va tornar a Espanya quatre anys més tard el 1938, després d'haver participat amb tot just quinze anys en l'Exposició Internacional de París de 1937, de manera que la seva infància va transcórrer entre Espanya i Mèxic i la seva adolescència en plena Guerra Civil, en la qual es va editar el seu llibre Un niño y la guerra: trayectoria plástica Ilustrado por José García Narezo Madrid: Ministerio de Instrucción Pública, 1938. Va arribar a Mèxic com a refugiat i més tard es va convertir en ciutadà naturalitzat mexicà. Va anar evolucionant cap a un particular surrealisme.
Amb el temps va arribar a ser més conegut a Mèxic com a pintor que el seu propi i actiu pare. Va exposar la seva obra a Amèrica, Europa i Àsia. Les seves mostres individuals més importants van ser les de la Galeria Cremen de Nova York (1938), a la Casa de la Cultura de l'Havana, en la Galeria Stendhal de Los Angeles (1939), al Museu Young de San Francisco (1944), en la Galeria de Belles arts de San Diego (1945) i en el Museu White Memorial de San Antonio, Texas (1952). També va ser muralista, i en aquesta faceta hi ha en Ciudad Obregón, Sonora, el titulat Energía Eléctrica en el Servicio de Sonora i un mosaic italià en la Plaza Cívica de las Lomas de Cuernavaca.

## Notes i referències

* ↑ «El Paraninfo acoge la exposición ‘Después de la alambrada. El arte español en el exilio (1939-1960)’, en conmemoración del 70 aniversario del comienzo del exilio». Universitat de Saragossa. Arxivat de l'original el 2010-01-09. [Consulta: 8 setembre 2014].
* ↑ Cf. Ignacio L. Henares Cuéllar, Exilio y creación: los artistas y los críticos españoles en México, 1939-1960 Granada: Universidad de Granada, 2005, p. 58

## Bibliografia

* Ignacio L. Henares Cuéllar, Exilio y creación: los artistas y los críticos españoles en México, 1939-1960 Granada: Universidad de Granada, 2005.

## Enllaços externs

* After the wire fence, Spanish art in exile, 1939-1960. Universidad de Valencia.
# Rhinobatos punctifer

Rhinobatos punctifer és un peix de la família dels rinobàtids i de l'ordre dels rajiformes.

## Morfologia

Pot arribar als 80,5 cm de llargària total.

## Reproducció

És ovovivípar.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes occidentals de l'oceà Índic: Golf de Suez i Oman.

## Referències

* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ ZipCodeZoo.com (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Llau de la Font de Tuiro

La llau de la Font de Tuiro és una llau de l'antic terme de Toralla i Serradell, actualment pertanyent a Conca de Dalt, al Pallars Jussà, en terres del poble d'Erinyà.
Aquesta llau es forma a 1.020 m. alt., al Clot de Comes, des d'on davalla cap al sud-est; passa entre les Roques de Carbes i les Roques i continua sempre cap al sud-est. Arriba al nord-oest d'Erinyà, on troba les Espesses a ponent i el Cap del Camp, a llevant, i baixa pel costat oest del poble d'Erinyà. Travessa la Plana d'Agustí i els Horts de la Font, i s'aboca en el riu de Serradell al sud-oest d'Erinyà.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer un pas d'aproximació
# La Genevroye

La Genevroye és un municipi francès situat al departament de l'Alt Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 27 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de La Genevroye era de 27 persones. Hi havia 8 famílies de les quals 4 eren parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 10 habitatges, 9 eren l'habitatge principal de la família i 1 estava desocupat. Tots els 10 habitatges eren cases. Tots els 9 habitatges principals que hi havia estaven ocupats pels seus propietaris; 1 tenia tres cambres, 3 en tenien quatre i 5 en tenien cinc o més. 9 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 3 habitatges hi havia un automòbil i a 5 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de La Genevroye el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 17 persones, 10 eren actives i 7 eren inactives. Les 10 persones actives estaven ocupades(7 homes i 3 dones).. De les 7 persones inactives 4 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de La Genevroye a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de La Genevroye a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Microcomptador de programa

El microcomptador de programa és un registre que permet realitzar el sentenciant dins del microcodi. Conté la posició de la següent microoperació a executar en el microcodi. Podríem dir que el microPC, dins de la U.C. és al microprograma format per microinstruccions com el registre PC, dins de la UP és el programa d'usuari format per instruccions màquina.

## Referències

* ↑ Microcódigo, Juan Ignacio Odriozola
* ↑ Jesús Jimeno Herranz Temario para las oposiciones al cuerpo facultativo de Ingeniería Informàtica, p. 16
# Alorcus

Alorcus va ser un iber (o més possiblement un home d'origen celta) probablement de família notable, amic i hoste dels saguntins, que era a Sagunt quan la ciutat estava assetjada pels cartaginesos i que va fer pressió perquè els habitants de la ciutat acceptessin els termes imposats per Hanníbal i la rendissin (218 aC), segons diu Titus Livi.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Alorcus». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 24 febrer 2021].
# Karnasubarna

Karna Suvarna fou un antic regne hindú a Bengala, a l'oest del riu Bhagirathi, integrat pels que foren els districtes de Burdwan, Bankura, Hooghly i Murshidabad durant el període britànic. La capital del regne fou probablement Rangamati al districte de Murshidabad. El rei més conegut fou Sasanka o Narendra, el darrer dels guptes, fanàtic adorador de Xiva, que va envair Maghada i va tallar l'arbre sagrat al segle VII.

## Referències

* ↑ Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Rattus omichlodes

Rattus omichlodes és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmica d'Indonèsia, on viu a altituds d'entre 2.950 i 3.950 msnm. Els seus hàbitats naturals són els matollars, els aiguamolls soms i les landes. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, omichlodes, significa 'que viu a la boira' en llatí.

## Referències

* ↑ Gerrie, R.; Kennerley, R. Rattus omichlodes. UICN 2017. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2017, consultada el 18 març 2018.
* ↑ Misonne, X. 1979. «Muridae collected in Irian Jaya, Indonesia». Bulletin de l'Institut Royal des Sciences Naturelles de Belgique Biologie, 51 (8)
# Josep Massanès i Mestres

Josep Massanès i Mestres (Barcelona, 1777 - ibídem, 1857) va ser un arquitecte i enginyer militar català.

## Biografia

Es va formar a l'Escola de la Llotja de Barcelona. Va ingressar en l'exèrcit amb l'esclat de la Guerra del Francès (1808), com a capità de sapadors. El 1811 va participar en l'intent d'alliberament del Castell de Montjuïc. El 1825 va ser nomenat comandant del regiment d'infanteria Cantàbria. El 1832 va obtenir el títol d'arquitecte per la Reial Acadèmia de San Fernando. El 1844 va ascendir a tinent coronel, i poc després a coronel.
D'ideologia constitucionalista i liberal, va estar confinat entre 1827 i 1829, passant a l'exili a França fins a l'amnistia de 1832.
El 1818 va presentar al capità general Castaños una primera idea per a un eixample de Barcelona, que no es va portar a la pràctica. A l'any següent va ser destinat a Tarragona, on va aixecar un plànol topogràfic de la ciutat. Aquest any va demanar permís per participar en la Guerra d'independència de Grècia, però li va ser denegat.
El 1819 va realitzar el sepulcre del pare del general Castaños a l'església de la Mare de Déu del Lledó a Valls.
Per encàrrec de la Diputació de Barcelona, el 1821 es va ocupar del traçat de la divisió de Catalunya en quatre províncies.
El 1833 es va encarregar de la reforma del Pla de Palau, i entre 1844 i 1848 va construir a la mateixa plaça el Portal de Mar, un monumental pòrtic d'accés a la Barceloneta des de la plaça, que va ser enderrocat el 1859. D'estil eclèctic, barrejava elements clàssics, gòtics i orientals, i estava format per una porta amb quatre columnes jòniques, frontó esglaonat i cúpula, mentre que en els laterals se situaven uns monumentals arcs de ferradura ultrapassats recolzats sobre dobles columnes.
Massanès va ser autor també d'un pla d'eixample el 1838, que comprenia el triangle situat entre Canaletes, la plaça de la Universitat i la plaça d'Urquinaona, i que ja esbossava el que seria la plaça de Catalunya, situada al centre del triangle. Va ser autor també dels traçats dels carrers Cervantes i Sobradiel i del passeig del Cementiri.
Va ser acadèmic de la Reial Acadèmia de Belles Arts de San Fernando.
Va ser pare de l'escriptora Maria Josepa Massanés i Dalmau.

## Vegeu també

* Arquitectura de Barcelona

## Referències

* ↑ També escrit de vegades com Massanés.
* ↑ «Josep Massanès i Mestres». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 4 Fontbona, 1997, p. 52.
* ↑ Fontbona, 1997, p. 29.
* ↑ Fontbona, 1997, p. 40.
* ↑ Fontbona, 1997, p. 76-77.
* ↑ Fontbona, 1997, p. 77.
* 1 2 Ràfols, 1951, p. 143.

## Bibliografia

* Barral i Altet, Xavier; Beseran, Pere; Canalda, Sílvia; Guardià, Marta; Jornet, Núria. Guia del Patrimoni Monumental i Artístic de Catalunya, vol. 1. Barcelona: Pòrtic, 2000. ISBN 84-7306-947-1.
* Fontbona, Francesc. Història de l'art català VI. Del neoclassicisme a la Restauració 1808-1888. Barcelona: Edicions 62, 1997. ISBN 84-297-2064-2.
* Ràfols, J.F.. Diccionario Biográfico de Artistas de Cataluña, vol. 1. Barcelona: Millá, 1951.

## Enllaços externs

* Fons personal Josep Massanés a la Biblioteca de Catalunya.
# Alexander Balletta

Alexander Balletta (Bolonya, Itàlia, 12 d'agost de 1842 - Coira, Suïssa, 12 de maig de 1887) va ser un escriptor, polític, traductor, periodista i editor romanx, i un dels membres fundadors de la Societad Retorumantscha (SRR) i el seu vicepresident.
Fill de Giacun Luis, coronel al servei del papa, i Giovanna Arosio, de Milà, va viure a Itàlia fins a 1854. Va estudiar a l'escola de l'Abadia de Disentis (1854-1856) i a l'escola cantonal de Coira (1856-1863). Posteriorment va rebre estudis de dret a Lausana, Múnic, Heidelberg i Zúric. Com a polític liberal, Balletta va ser triat com a president de la comuna de Breil/Brigels en 1867, però no va disposar del consens necessari en el conservador Districte de Surselva. El 1870 es va traslladar a Coira, però el 1874 es va veure obligat a abandonar la seva carrera com a funcionari públic per motius de salut. Balletta és força conegut com a autor d'assaigs, relats curts i novel·les en llengua romanx. Entre les seves publicacions es troben "Ina sempla historia" (1864), "Errur e reconciliaziun" (1887), "Bien di, bien onn, dei biemaun". També va treballar com a traductor, periodista i va col·laborar en l'edició de prestigioses revistes suïsses.

## Referències

* 1 2 Walther, Lucia «Balletta, Alexander». Dizionario storico della Svizzera (DSS), 19-12-2016 [Consulta: 30 juny 2018].
* 1 2 Muoth, J. C. «Obituary: Capitani e cusseglier guvernat : Alexander Balletta, vicepresident della societat retoromonscha» (en romanx). Annalas da la Societad Retorumantscha, Núm. 2, 1887, pàg. 237-248. ISSN: 1423-7083 [Consulta: 30 juny 2018].

## Bibliografia

* Decurtins, Caspar. «Alexander Balletta. Memorias din um egl vegl. Novella originala. (Nach dem Autograph des Verfassers)». A: Rätoromanische Chrestomathie. Рипол Классик, p. 645–654. ISBN 978-5-87554-296-1 [Consulta: 30 juny 2018].
# Microsoft Edge

Microsoft Edge, conegut també amb el nom en clau de Project Spartan, és un navegador web desenvolupat per Microsoft. És inclòs a Windows 10 per a reemplaçar Internet Explorer. Segons Microsoft, la seva evolució a partir d'Internet Explorer permet veure-ho i sentir-ho diferent.

## Abans del llançament

El desembre del 2014, Mary Jo Foley va anunciar que Microsoft estava desenvolupant un navegador web, denominat en clau com "Spartan", per Windows 10. Si bé utilitzarà versions de components utilitzats per l'anterior navegador web de Microsoft, Internet Explorer, com Trident i el motor de JavaScript. Chakra, s'espera que "Spartan" sigui tractat com un producte nou, separat d'Internet Explorer. Internet Explorer 11 serà retingut, juntament amb Windows 10, per qüestions de compatibilitat, però es considerarà obsolet en un futur, a favor d'"Spartan".
El gener del 2015, Boy Genius Report va obtenir una captura de pantalla on suposadament es veu una build d'"Spartan", y The Verge va obtenir detalls més profunds gràcies a fonts properes a Microsoft.

## Característiques

"Edge" utilitza una interfície minimalista, amb similituds a Google Chrome i Mozilla Firefox. Integra plataformes online de Microsoft: l'assistent Cortana per control de veu, funcionalitats de cerca, i informació dinàmica relacionada amb els llocs web a la barra de direccions. Els usuaris poden realitzar anotacions a pàgines web, que poden ser desades i compartides mediant OneDrive. Microsoft també inclou una botiga en la que els usuaris poden descarregar extensions que afegeixen noves funcionalitats al navegador. El navegador té versions d'escriptori per a Windows i macOS i versions mòbils en Android, iOS i Windows Phone, i comparteix els elements d'interfície d'usuari entre ells. El 29 d'abril es va presentar a la Build 2015 el nom oficial de l'explorador, Microsoft Edge.

## Referències

* 1 2 «Va ser presentat Spartan, el nou navegador de Windows 10». RedUSERS. Consultat el 22 de gener de 2015.
* ↑ «Microsoft is building a new browser as part of its Windows 10 push». CBS Interactive.
* 1 2 «Exclusive: First look at Microsoft’s brand new ‘Spartan' project for Windows 10». PMC.
# Resolució 709 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 710 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, va ser aprovada sense sotmetre's a votació, el 12 de setembre de 1991, després d'haver examinat la petició d'Estònia per poder ser membre de les Nacions Unides. En aquesta resolució, el Consell de Seguretat de l'ONU va recomanar a l'Assemblea General l'acceptació d'Estònia com a membre.
El mateix dia, el Consell va adoptar idèntiques resolucions la 710 sobre Letònia i la 711 en relació amb Lituània. Els tres estats bàltics van ser repúbliques socialistes soviètiques de la Unió Soviètica des de 1945.
El 17 de setembre de 1991, l'Assemblea General va admetre a Estònia mitjançant la Resolució 46/4

## Vegeu també

* Llista d'estats membres de les Nacions Unides
* Resolució del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

## Referències

* ↑ United Nations. Yearbook of the United Nations 1991, Volum 45 (en anglès). Martinus Nijhoff Publishers, 1992, p. 97. ISBN 978-0792319702.

## Enllaços externs

* Text of Resolution at UN.org Arxivat 2012-06-15 a Wayback Machine. (PDF)
# Judith Levine

Judith Levine (n. 1952) és una escriptora i periodista estatunidenca, llibertària civil.
El 2002 va publicar el llibre Harmful to Minors, en el qual demana el reconeixement dels menors d'edat com a éssers sexuats i la liberalització de les lleis americanes sobre l'edat de consentiment. Levine defensa també una suavització de les lleis sobre possessió de pornografia infantil i l'accés dels menors a l'avortament. La seva publicació per la Universitat de Minnesota va ser criticada i va causar polèmica en el poder legislatiu. El pròleg va ser escrit per l'antic Cirurgià General dels Estats Units, Joycelyn Elders, que va dimitir del seu càrrec després de proposar que es fomentés la masturbació com un mitjà per evitar que els joves s'aboquessin a pràctiques sexuals de risc.

## Referències

* ↑ (castellà) Santiago, Pablo. «Los peligros de Judith Levine». A: Alicia en el lado oscuro. Madrid: Imagine, 2004, pp. 193-194.
* ↑ «Renegade View On Child Sex Causes a Storm» (en anglès). NY Times, 13-04-2002. [Consulta: 5 agost 2012].
* ↑ Duffy, Michael «Getting Out the Wrecking Ball» (en anglès). Time Magazine, 19-12-1994. Arxivat de l'original el 12 d’agost 2013 [Consulta: 2 gener 2013].

## Enllaços externs

* JudithLevine.com. Web oficial. (anglès)