OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Masao Takemoto

Masao Takemoto (en japonès: 竹本正男; transliteració: Takemoto Masao) (Hamada, 29 de setembre de 1919 - Kanagawa, 2 de febrer de 2007) fou un gimnasta artístic japonès, guanyador de set medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 29 de setembre de 1919 a la ciutat de Hamada, població situada a la prefectura de Shimane.
Va morir en una població desconeguda de la prefectura de Kanagawa el 2 de febrer de 2007 a conseqüència d'un carcinoma colangiocel·lular.

## Carrera esportiva

Va participar, als 32 anys, als Jocs Olímpics d'Estiu de 1952 realitzats a Hèlsinki (Finlàndia), on va aconseguir guanyar la medalla de plata en la prova de salt sobre cavall, amb una puntació de 19.150, restant a 0.050 punts de la medalla d'or aconseguida pel soviètic Víktor Txukarin. En aquesta mateixos Jocs finalitzà cinquè en el concurs complet (per equips) i sisè en la prova d'anelles com a resultats més destacats, aconseguint sengles diplomes olímpics.
En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1956 realitzats a Melbourne (Austràlia) aconseguí guanyar quatre medalles olímpiques: la medalla de plata en el concurs complet (per equips) (al costat de Takashi Ono, Akira Kono, Nobuyuki Aihara, Shinji Tsukawaki i Masumi Kubota) i la medalla de bronze en les proves d'anelles, conjuntament amb el seu compatriota Kubota; barres paral·leles, conjuntament amb Takashi Ono; i barra fixa. En aquests mateixos Jocxs finalitzà quart en el concurs complet (individual), sisè en la prova de salt sobre cavall i setè en el cavall amb arcs com a resultats més destacats.
En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1960 realitzats a Roma (Itàlia), i amb 40 anys, aconseguí guanyar la medalla d'or en el concurs complet (per equips) (al costat de Takashi Ono, Nobuyuki Aihara, Yukio Endo, Shuji Tsurumi i Takashi Mitsukuri) i la medalla de plata en la prova de barra fixa. Així mateix finalitzà cinquè en el concurs complet (individual), sisè en les barres paral·leles i vuitè en la prova d'anelles com a resultats més destacats.
Al llarg de la seva carrera aconseguí guanyar set medalles en el Campionat del Món de gimnàstica artística, entre elles dues medalles d'or en l'exercici de terra.
# Mare Spumans

Mare Spumans (Mar escumós) és una mar lunar, localitzada al sud de la Mare Undarum, en la cara visible de la Lluna. És un dels llacs (lacus) elevats que es troben en la conca Crisium, una zona de 750 km de diàmetre que envolta la Mare Crisium. El material de la conca que envolta el mar és del Nectarià, mentre que el basalt intern és de l'Imbrià superior. El cràter Petit (abans anomenat Apollonius W), que es troba en la paret oest de la mar, és fàcilment visible, pel seu color blanc i el seu sistema de raigs.

## Vegeu també

* Llista de mars lunars
* Selenografia

## Enllaços externs

* "Mare Spumans". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon» (en anglès). [Consulta: 26 juny 2018].
* «LROC :: QuickMap - Targeting Mapa LROC» (en anglès). [Consulta: 26 juny 2018].
* «The-moon.wikispaces.com: Mare Spumans» (en anglès). [Consulta: 26 juny 2018].
# Marc Octavi

Marc Octavi és el nom dels següents personatges:
* Marc Octavi, tribú de la plebs el 133 aC
* Marc Octavi, tribú de la plebs
# Marc Octavi (tribú 133 aC)

Marc Octavi (en llatí probablement Marcus Octavius Caecina) va ser un magistrat romà del segle ii aC. Era potser el fill petit de Gneu Octavi (cònsol 165 aC) i germà de Gneu Octavi (cònsol 128 aC), segons es dedueix de l'edat que tenia, però cap autor antic parla d'un fill de Gneu Octavi amb aquest nom. Segons Juli Obseqüent portava el cognomen de Caecina.
Va ser col·lega de Tiberi Semproni Grac com a tribú de la plebs l'any 133 aC i va posar el seu veto a la Lex Sempronia Agraria que Grac va presentar. La seva oposició (tot i la seva amistat personal, a la que fa referència Plutarc) va abocar Grac a destituir-lo, plantejant un seriós problema polític.
Ciceró el lloa per la seva habilitat com a orador.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 8.
# Mapatge natural

El mapatge natural és un concepte que es relaciona amb la facilitat d'ús d'un comandament o aparell. Es basa en el fet que la forma en què actuem sobre el comandament sigui semblant a la realitat. Això evita la necessitat d'explicar com funciona un comandament, ja que l'usuari intueix com fer-ho gràcies a la seva experiència i al model mental que ha creat del comandament.
Un bon mapatge natural adapta el botó a l'acció que es vol realitzar. Per exemple, si en un videojoc es vol moure un personatge amb les tecles WASD, si aquestes tecles tinguessin un mapatge diferent i, per exemple, es mogués cap endavant amb la S en lloc de fer-ho amb la W, el mapatge seria dolent ja que l'usuari no ho interpretaria com a "natural". Això fa que el comandament no sigui usable.
Exemples d'on es pot aplicar el mapatge natural de forma clara són el volant d'un cotxe o les pistoles de l'arcade, ja que, encara que no haguem fet servir mai aquestes eines, les coneixem gràcies a pel·lícules o sèries i sabem com funcionen. Replicar el funcionament real d'aquestes eines en un comandament fa que no hi hagi necessitat d'ensenyar a l'usuari com fer-ne servir i, per tant, crea una immersió més gran en el joc.
El mapatge natural també ajuda a reduir la necessitat de fer servir la memòria de l'usuari per realitzar una tasca i es fa servir en les àrees d'interacció home-ordinador i disseny interactiu. A més, ajuda a tancar la bretxa entre la comprensió que té l'usuari del sistema i la seva situació real, així com entre l'objectiu de l'usuari i com aconseguir-lo amb la interfície.
En resum, el mapatge natural és un concepte important en la facilitat d'ús d'un comandament o aparell i es basa en el fet que la forma en què actuem sobre ell sigui semblant a la realitat. Això fa que l'usuari pugui utilitzar el comandament sense necessitat d'explicacions i millora la seva experiència en el joc o tasca que estigui realitzant.

## Referències

* 1 2 3 Norman, Donald A., "Knowledge in the Head and in the World". The Design of Everyday Things. New York: Basic Book, 1988. 75
* ↑ Experience, World Leaders in Research-Based User. «The Two UX Gulfs: Evaluation and Execution» (en anglès). Nielsen Norman Group. [Consulta: 13 desembre 2021].
* ↑ «USER STORIES: A FOUNDATION FOR UI DESIGN» (en anglès americà), 20-03-2015. [Consulta: 15 desembre 2022].
# Maurolicus rudjakovi

Maurolicus rudjakovi és una espècie de peix pertanyent a la família dels esternoptíquids.

## Descripció

* Fa 5,9 cm de llargària màxima.
* Nombre de vèrtebres: 32-34.

## Hàbitat

És un peix marí i batipelàgic que viu entre 0-240 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic sud-oriental.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Cocco A., 1838. Su di alcuni salmonidi del mare di Messina. Nuovi Ann. Sci. Nat. Bologna Anno 1 Tomo 2 (fasc. 9). 161-194.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Parin, N. V. & Kobyliansky, S. G., 1993. Review of the genus Maurolicus (Sternoptychidae, Stomiiformes), with re-establishing validity of five species considered junior synonyms of Maurolicus muelleri and descriptions of nine new species. Trudy Instituta okeanologii im. P.P. Shirshova = Transactions of the P.P. Shirshov Institute of Oceanology v. 128: 69-107.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Parin, N.V. i S.G. Kobyliansky, 1996. Diagnoses and distribution of fifteen species recognized in genus Maurolicus Cocco (Sternoptychidae, Stomiiformes) with a key to their identification. Cybium 20(2):185-195.
* ↑ Parin, N.V., A.N. Mironov i K.N. Nesis, 1997. Biology of the Nazca and Sala-y-Gómez submarine ridges, an outpost of the Indo-West Pacific fauna in the Eastern Pacific ocean: composition and distribution of the fauna, its community and history. Adv. Mar. Biol. 32:145-242.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* Catalogue of Life Arxivat 2016-03-08 a Wayback Machine. (anglès)
* AQUATAB
# Maurolicus stehmanni

Maurolicus stehmanni és una espècie de peix pertanyent a la família dels esternoptíquids.

## Descripció

* Fa 5,2 cm de llargària màxima.
* Nombre de vèrtebres: 33-34.

## Depredadors

Al Brasil és depredat per Beryx splendens, Lophius gastrophysus, Caelorinchus marinii, Polymixia lowei, Helicolenus lahillei, Trichiurus lepturus i Zenopsis conchifera.

## Hàbitat

És un peix marí i batipelàgic que viu entre 0-200 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic sud-occidental: l'Argentina i el Brasil.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Cocco A., 1838. Su di alcuni salmonidi del mare di Messina. Nuovi Ann. Sci. Nat. Bologna Anno 1 Tomo 2 (fasc. 9). 161-194.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Parin, N. V. & Kobyliansky, S. G., 1993. Review of the genus Maurolicus (Sternoptychidae, Stomiiformes), with re-establishing validity of five species considered junior synonyms of Maurolicus muelleri and descriptions of nine new species. Trudy Instituta okeanologii im. P.P. Shirshova = Transactions of the P.P. Shirshov Institute of Oceanology v. 128: 69-107.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Bernardes, R.Á., J.L. de Figueiredo, A.R. Rodrigues, L.G. Fischer, C.M. Vooren, M. Haimovici i C.L.D.B. Rossi-Wongtschowski, 2005. Peixes de Zona Econômica Exclusiva da Região Sudeste-Sul do Brasil: Levantamento com armadilhas, pargueiras e rede de arrasto de fundo. São Paulo: Editora da Universidade de São Paulo. 295 p.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Figueiredo, J.L. de, A.P. dos Santos, N. Yamaguti, R.A. Bernardes i C.L. Del Bianco Rossi-Wongtschowski, 2002. Peixes da zona econômica exclusiva da Região Sudeste-Sul do Brasil: Levantamento com Rede de Meia-Água. São Paulo: Editora da Universidade de São Paulo; Imprensa Oficial do Estado, 242 p.
* ↑ Menezes, N.A., P.A. Buckup, J.L. Figueiredo i R.L. Moura, 2003. Catálogo das espécies de peixes marinhos do Brasil. São Paulo. Museu de Zoologia da Universidade de São Paulo, 160 pp.
* ↑ Muto, E.Y., M.H.C. da Silva, G.R. Vera, S.S.M. Leite, D.G. Navarro i C.L.D.B. Rossi-Wongtschowski, 2005. Alimentaçao e relações tróficas de peixes demersais da plataforma continental externa e talude superior da Região Sudeste-Sul do Brasil. São Paulo: Instituto Oceanográfico USP.

## Bibliografia

* Parin, N.V. i S.G. Kobyliansky, 1996. Diagnoses and distribution of fifteen species recognized in genus Maurolicus Cocco (Sternoptychidae, Stomiiformes) with a key to their identification. Cybium 20(2):185-195.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* Catalogue of Life Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* AQUATAB
# Marc Duili

Marc Duili és el nom dels següents personatges:
* Marc Duili I, tribú de la plebs el 471 aC
* Marc Duili II, tribú de la plebs el 357 aC
# Marvin Ogunjimi

Marvin Ogunjimi (Mechelen, 12 d'octubre de 1987) és un futbolista internacional belga d'ascendència nigeriana.

## Biografia

Format a diversos equips de Mechelen, al juliol del 2004 va fitxar pel Racing de Genk. El 2007, va jugar cedit al RKC Waalwijk. El 8 d'octubre de 2010, va fer el seu debut internacional amb la selecció belga contra el Kazakhstan, marcant els dos gols del partit. El RCD Mallorca va acordar el seu fitxatge per 2.400.000 euros, però al no poder enviar tota la documentació corresponent al traspàs abans de finalitzar el mercat de fitxatges el 31 d'agost de 2011, la FIFA va rebutjar l'operació. D'aquesta manera el jugador restà a Genk fins al desembre, quan pogué jugar amb el Mallorca.
Marvin Ogunjimi: Gols com a internacional :
| Gol | Data | Estadi | Oponent | Resultat al marcar | Resultat final | Competició |
| 1. | 8 d'octubre 2010 | Astana Arena, Astanà, Kazakhstan | Kazakhstan | 1–0 | 2–0 | Classificació per l'Eurocopa 2012 |
| 2. | 8 d'octubre 2010 | Astana Arena, Astanà, Kazakhstan | Kazakhstan | 2–0 | 2–0 | Classificació per l'Eurocopa 2012 |
| 3. | 12 d'octubre 2010 | Rei Balduí, Brussel·les, Bèlgica | Àustria | 3–3 | 4–4 | Classificació per l'Eurocopa 2012 |
| 4. | 3 de juny de 2011 | Rei Balduí, Brussel·les, Bèlgica | Turquia | 1–0 | 1–1 | Classificació per l'Eurocopa 2012 |
| 5. | 7 d'octubre de 2011 | Rei Balduí, Brussel·les, Bèlgica | Kazakhstan | 4–0 | 4–1 | Classificació per l'Eurocopa 2012 |

## Palmarès

* Lliga belga de futbol: 2010-11 amb el Koninklijke Racing Club Genk
* Copa de Bèlgica: 2008-09 amb el Racing Genk
* Supercopa de Bèlgica: 2011 amb el Racing Genk

## Referències

* 1 2 «Perfil i estadístiques de Marvin Ogunjimi» (en anglès). transfermarkt.co.uk.
* ↑ «Marvin Ogunjimi». The Guardian [Consulta: 28 maig 2011]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-10-11. [Consulta: 31 agost 2011].
* ↑ «La FIFA rebutja el fitxatge de Marvin Ogunjimi» (en castellà). Diario de Mallorca. [Consulta: 15 setembre 2011].

## Enllaços externs

* Perfil en Weltfussball
* Marvin Ogunjimi a l'equip nacional de futbol
# Mare de Déu del Roser d'Aubèrt

Mare de Déu del Roser d'Aubèrt és una església amb elements romànics i renaixentistes del poble d'Aubèrt al municipi de Vielha e Mijaran (Vall d'Aran) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una església d'una sola nau, originàriament romànica (nau i volta), i que posteriorment, al segle xvi, es va substituir l'absis semicircular per un de planta quadrada que serveix de base per a una torre de campanes, adjunta a la resta de l'edifici.
El campanar està adossat a l'extrem de llevant de l'església, de planta baixa quadrada amb dos pisos octogonals al damunt.Disposa d'una porta d'accés mitjançant escala exterior a la cara Nord i consta de vuit obertures (una per cara) al pis superior. En una de les arestes es troba encastada una làpida funerària romana on s'observa un bust femení encerclat dins un arc de mig punt sostingut per columnes amb capitells. A la part inferior d'aquesta làpida hi ha un forat, a la part superior del qual sembla haver una inscripció numèrica (1740) que podria representar l'any de construcció del campanar. La porta d'entrada, d'arc semiesfèric dovellat, és situada al mur de migdia on també hi ha una finestra espitllera romànica. La nau és coberta amb volta de canó reforçada per dos arcs torals molts sobresortits que recolzen sobre els ressalts que neixen dels murs laterals.
Té un peu d'altar monolític de 80 cm d'alçada, 45 cm d'ample i 25 cm de gruix, molt mal tallat i forma rectangular sense decoració. A la part central hi ha una cavitat a mode de reliquiari. També hi ha una pica beneitera d'1 m d'alçada total. El vas és molt petit, de 20 cm de diàmetre i 15 cm d'alçada. A la part inferior hi ha esculpit en alt relleu un cap humà. La pica està sostinguda per una esvelta columna de 85 cm d'alçada. S'hi troba una estela cinerària romana de marbre, d'un mig metre de llargada. A la part superior, sota un arc de mig punt suportat per columnes amb capitells clàssics, hi ha esculpit un bust femení amb un senzill tocat de cabell, parit i recollit darrere. A la part inferior de l'estela hi ha una profunda concavitat rectangular per les ablucions. Està encastada al campanar.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Mare de Déu del Roser d'Aubèrt». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 desembre 2016].
# Megabazos

* Aquest article tracta sobre el sàtrapa de Dascílios o Frígia Hel·lespòntica. Vegeu-ne altres significats a «Megabazos (desambiguació)».
Megabazos (en llatí Megabazus, en grec antic Μεγάβαζος) va ser sàtrapa de Dascilios sota l'imperi dels aquemènides, nomenat cap a l'any 520 aC. Heròdot parla d'ell i del seu fill, Megabates, i diu que tota la família pertanyia a la dinastia aquemènida.
Va acompanyar al rei Darios el Gran en la campanya contra els escites l'any 513 aC. Amb un exèrcit de 80.000 homes es va quedar a Europa dirigint les forces perses a Tràcia i Macedònia i per sotmetre les ciutats gregues de l'Hel·lespont. Després va rebre l'ordre d'atacar el regne de Peònia, va atacar el seu exèrcit, que estava reunit a la costa de l'Egeu, el va derrotar i va deportar el peons, que es van instal·lar al llarg del riu Estrímon. Així va poder destruir les ciutats gregues que ara estaven sense vigilància.
Megabazos, després de vèncer els peonis, va aprofitar per demanar submissió al rei Amintes I de Macedònia, que li va haver de presentar "terra i aigua" en senyal d'acatament. Van sorgir disputes entre els delegats perses i els nobles macedonis. Els perses van insultar-los assetjant les dones macedòniques. El príncep Alexandre va assassinar els diplomàtics perses, i elconflicte només es va resoldre amb el casament del fill de Megabazos, Bubares, amb la princesa macedònica Gigea l'any 483 aC.
Quan es retirava d'Europa, Megabazos va enviar un missatge al "Gran Rei" advertint-lo de la colonització de Mircinos pel tirà de Milet Histieu. Quan va arribar al seu país el rei li va encomanar la satrapia de la Frígia Helespòntica.
Un altre fill de Megabazos, Oebares, va ser també sàtrapa de Dascilios després del 490 aC probablement a la mort del pare o quan Megabazos va ser enviat a un altre destí; un tercer fill Megabates, va ser comandant de la flota persa que va desembarcar a Naxos l'any 499 aC i sàtrapa de Dascilios cap a l'any 479 aC. Diodor de Sicíla parla encara d'un altre fill, Ferèndates, que va morir en una batalla cap a l'any 465 aC.

## Referències

* ↑ Heròdot. Històries, V, 32
* ↑ Heròdot. Històries, IV, 143-144
* ↑ Heròdot. Històries, V, 13-15
* ↑ Heròdot. Històries, V, 17-21
* ↑ Heròdot. Històries, V, 23
* ↑ Heròdot. Històries, VI, 33
* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XI, 61, 3

## Bibliografia

* Megabazus. Livius.org
# Masao Ono

Masao Ono (Japó, 2 de març de 1923 - 11 de febrer de 2001), és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Masao Ono va disputar 3 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* Japan National Football Team Database
# Maria Anna de Saxònia

Maria Anna de Saxònia és el nom dels següents personatges:
* Maria Anna de Saxònia (electriu de Baviera) (1728 - 1799).
* Maria Anna de Saxònia (gran duquessa de Toscana) (1799 - 1832).
# Mare de Déu del Clot d'Oruro

La Mare de Déu del Clot (Virgen del Socavón o Virgen Candelaria) és una escultura de 45,4 metres dels quals els 8,6 metres de la base són una capella per capacitat per a 80 persones. Fou inaugurada l'1 de febrer del 2013 a Oruro, Bolívia. Està situada a 3.845 metres sobre el nivell del mar, en el turó Santa Bàrbara.

## Descripció

L'escultura té 1.500 tones d'estructura metàl·lica, formigó i ciment. La corona de la Mare de Déu es va fer de plaques d'alumini i té una estructura interior de ferro reticulat per a major resistència a la corrosió, pesa 500 quilos, té 4,8 metres d'altura i un diàmetre de 4 metres i du incrustracions de cristall fabricades en resina, per obtenir una rèplica adequada a les de la imatge que es troba en el Santuari. A la part superior té un parallamps i il·luminació de seguretat, per ser albirada des dels avions o helicòpters. L'escultura pesa 1.500 tones i compta amb vuit pisos interns. Per a la seva construcció es van invertir 1,3 milions de dòlars.
A l'àrea del mantell de la Verge hi ha 140 estels que alhora són finestres per on es poden apreciar diverses zones de la ciutat. El disseny escultòric va significar el 47 per cent del total del cost de l'obra, un equivalent a 3,6 milions bolivians del pressupost. Així mateix, es va utilitzar resina polièster amb protecció davant els rajos ultraviolats i fibra de vidre, tant en el cap de la Verge com el Nen Jesús que porta en braços. El cos és de ciment amb una estructura metàl·lica interior.

## Història

La construcció va estar a càrrec del consorci integrat per Caabol SRL i Navla Ltda., a més de l'empresa escultòrica “Formes 21". El personal empleat en l'obra va ser al voltant de 110 homes i dones, entre obrers, professionals i artistes, van treballar per donar forma a la imponent imatge des de l'any 2009 fins a l'1 de febrer de 2013, data de la inauguració.
Benet XVI va enviar la seva benedicció apostòlica al monument setmanes abans de la seva inauguració oficial, a través d'un missatge enviat pel unci Apostòlic, Giambattista Diquattro, al bisbe de la Diòcesi d'Oruro, Cristóbal Bialasik. Al text el Papa parlava d'"alegria" per la "majestuosa bellesa" d'una "Mare de tots aquells que amb noble i generós compromís busquen el desenvolupament civil, humà i espiritual d'aquesta ciutat i de Bolívia". En la inauguració, celebrada l'1 de febrer del 2013, hi va participar Evo Morales.

## Referències

* ↑ Bolivia.com, Redacción. «El Monumento a la Virgen del Socavón», 13-01-2015. [Consulta: 7 abril 2019].
* 1 2 Clarín.com. «Bolivia inauguró la escultura religiosa más alta de Sudamérica» (en castellà). [Consulta: 7 abril 2019].
* ↑ «Bolivia inaugura estatua de Virgen en Oruro que supera en altura al Cristo Redentor | La Tercera». [Consulta: 7 abril 2019].
* ↑ «Papa Benedicto XVI envía su bendición para monumento a la Virgen del Socavón». [Consulta: 7 abril 2019].
* ↑ EFE. «Presentan una monumental estatua de la Virgen María de 45 metros en Bolivia» (en castellà). [Consulta: 7 abril 2019].
# Metaxygnathus denticulus

Metaxygnathus denticulus és un peix sarcopterigi extint pertanyent a la subclasse dels tetrapodomorfs que va ser trobat en dipòsits del Devonià superior en Nova Gal·les del Sud, Austràlia. Solament es posseeix de l'una mandíbula inferior. Es tracta d'un fòssil transicional situat entre els peixos i els tetràpodes (vertebrats amb quatre potes).
# Medalla de la Coronació del Rei Jordi VI 1937

La Medalla de la Coronació del Rei Jordi VI 1937 (anglès:King George VI's Coronation Medal 1937) és una medalla commemorativa britànica i de la Commonwealth, creada el 1937 per Jordi VI.
Va ser atorgada pel Rei com a record personal per commemorar la seva coronació el 12 de maig de 1937.
La medalla va ser atorgada per tot l'Imperi a membres de les Forces Armades i oficials de l'Estat, oficials i serfs de la Casa Reial, ministres, oficials del govern, batlles, funcionaris de l'estat i governs locals.
Va ser atorgada en 90.279 ocasions.
No hi ha barres per a aquesta medalla.

## Disseny

Una medalla de 32mm en plata amb les efígies superposades dels reis coronats, Jordi VI i Elisabet amb robes d'estat. Al revers, apareix la inscripció GEORGE VI QUEEN ELIZABETH envoltant el monograma real. A sota del monograma apareix la inscripció Coronats 12-maig-1937.
Se sosté d'un galó blau amb una franja blanca als costats. Al mig de la franja blanca n'hi ha una de vermella.
# Medalla de la Coronació de la Reina Elisabet II 1953

La Medalla de la Coronació de la Reina Elisabet II 1953 (anglès: Queen Elizabeth II's Coronation Medal 1953) és una medalla commemorativa per celebrar la coronació de la Reina Elisabet II, el 2 de juny de 1953. Es va atorgar en 138.214 ocasions, incloent 11.561 australians i 12.500 canadencs.
Les dames poden lluir la medalla penjant de l'espatlla esquerra amb el galó en llaç.
Les medalles no tenien cap inscripció, llevat les 37 atorgades als membres de l'Expedició britànica a l'Everest, que portaven la llegenda "Mount Everest Expedition", que van assolir el cim de l'Everest el matí de la coronació (Sir Edmund Hillary va ser fet cavaller i va rebre la Medalla de la Coronació a mans de la Reina unes setmanes després al Palau de Buckingham).

## Disseny

Una medalla circular, de 3,5 cm de diàmetre en plata. A l'anvers apareix l'efígie coronada de la Reina Elisabet II, amb un coll alt d'ermini i lluint el collar de la Lligacama i la insígnia del Bany.
Al revers apareix el monograma reial (EIIR) sota una corona. Al voltant hi ha la llegenda QUEEN ELIZABETH II CROWNED 2ND JUNE 1953 (Reina Elisabet II Coronada 2 de juny de 1953).
Penja d'una cinta vermell fosc de 32mm d'ample. Al centre hi ha dues franges blau fosc, i a les puntes hi ha una franja en blanc.