OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Phonos

Phonos, fundat el 1974 per Josep Maria Mestres Quadreny, Andrés Lewin-Richter i Lluís Callejo i Creus, fou el primer laboratori de música electroacústica català. Es tracta d'un espai d'experimentació que, sota la carismàtica direcció del músic d'origen xilè Gabriel Brncic, esdevindria un punt de transferència generacional i catalitzador de les inquietuds de músics que s'hi aproparen des dels conservatoris (com Mercè Capdevila, Alberto Iglesias, Eduardo Polonio, Anna Bofill) o el jazz i des de les dissidències postlaietanes.
El Colectivo de Improvisación Libre fou un projecte musical creat el 1980 a Phonos per Claudio Zulián i Joan Josep Ordinas, per on circularen músics adscrits a totes aquestes tendències. Aquest brou de cultiu donà com a resultat nous projectes col·lectius, com Naïf, El Cuarteto Albano o Multimúsica. Phonos esdevindgué una fundació el 1984 i es vinculà, a continuació, a la Fundació Miró. Posteriorment, s'instal·là a la Universitat Pompeu Fabra, des d'on brindà accés acadèmic a aquestes músiques i formà noves generacions d'experimentadors. Mentrestant, la sala Metrònom, iniciativa privada de Rafael Tous, s'obria periòdicament a l'experimentació sonora vinculada a l'art contemporani (fins al 2006); posteriorment, l'escena més radical es refugià en clubs de barri, com L'Orquídea.

## Referències

* ↑ «Músiques d'exploració». Culturcat. Generalitat de Catalunya, 2012. [Consulta: 14 octubre 2012].

## Enllaços externs

* Laboratori Phonos a Enciclopèdia Catalana
* Fundació Phonos, del magnetòfon al Reactable, notícia del Diari Ara
* Phonos a Sampler Sèries, per Jordi Alomar
* Phonos, 40 anys d'una idea, per Jordi Alomar
# Petina Gappah

Petina Gappah (Zimbàbue, 1971) és una escriptora zimbabuesa. Escriu en anglès i en xona, la seva primera llengua.
El primer llibre de Gappah, An Elegy for Easterly, un recull de contes, col·lecció d'història, va ser nominat al Premi Internacional de Contes Frank O'Connor, el major premi per a contes. El llibre ha estat descrit com "una col·lecció d'històries sobre cada capa de la cultura zimbabuesa: des de l'elit a la gent peculiar, els completament bojos i els nens que corren pel carrer." El llibre va ser publicat per Faber and Faber l'abril de 2009 al Regne Unit i el juny de 2009 als Estats Units. Va guanyar el Premi Guardian First Book el 2009, moment en què va fer pública la seva objecció a ser etiquetada pel seu editor (i subsegüentment Amazon) com "la veu de Zimbàbue" i va comentar en una entrevista: "És molt preocupant per a mi, perquè escriure d'un lloc que no és el mateix que escriure per a un lloc .... Si escric sobre Zimbàbue, que no és el mateix que escriure per a Zimbàbue o pels zimbabuesos."
Gappah és llicenciatura en dret per la Universitat de Zimbàbue, la Universitat de Cambridge i la Universitat de Graz. El 2010 es va traslladar a Harare (Zimbàbue), on va treballar en la seva primera novel·la. Gappah ja ha completat aquesta novel·la, The Book of Memory (Faber, 2015).

## Referències

* ↑ Williams, Susan «An Elegy for Easterly, by Petina Gappah - Reviews, Books». The Independent [Londres], 01-06-2009 [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «FOC Award». Munsterlit.ie, 01-09-2009. Arxivat de l'original el 2012-05-12. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Author's Short Stories Offer Peek Into Zimbabwe». NPR, 25-06-2009. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ Stephen Moss, "Petina Gappah: 'I don't see myself as an African writer'", Guardian, 4 desembre 2009.
* ↑ "It's official, I have moved back to Zimbabwe!"

## Enllaços externs

* The World According to Gappah, blog de Petina Gappah (anglès)
* Carta oberta a Thabo Mbeki Arxivat 2009-05-20 a Wayback Machine., publicada a Granta (anglès)
* "The Mupandawana Dancing Champion" Arxivat 2013-05-13 a Wayback Machine., conte publicat a A Public Space (anglès)
* "Rosie's Bridegroom" Arxivat 2011-06-07 a Wayback Machine., conte publicat a PEN America (anglès)
# Petit-Bourg

Petit-Bourg és un municipi francès, situat a Guadalupe, una regió i departament d'ultramar de França situat a les Petites Antilles. L'any 2006 tenia 21.153 habitants. Limita al nord amb Baie-Mahault, a l'oest amb Lamentin i Bouillante i al sud amb Goyave.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1999 | 2006 |
| 20.150 | 21.153 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Ary Broussillon | MG |
| 2008- | Guy Losbar | GUSR |
# Pinsà de Darwin becfí

El pinsà de Darwin becfí (Geospiza difficilis) és una espècie d'ocell de la família dels tràupids (Thraupidae). És endèmic de les illes Galápagos, a Fernandina, Santiago, Pinta, Genovesa, Darwin i Wolf.

## Referències

* ↑ «Pinsà de Darwin becfí». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Pierre Robert

Pierre Robert (Louvres, Illa de França, 1618 - Melun, Illa de França, 30 de desembre de 1699) fou un eclesiàstic i compositor francès.
Feu els estudis en la capella de la catedral de Noyon (Picardia) i després entrà en el Seminari, ordenant-se com a sacerdot el 1637.
Posteriorment aconseguí una plaça de cantor en l'església Saint-Germain-l'Auxerrois, de París i, per acabar, fou nomenat mestre de la música del rei i abat de Sant Pere de Melun.
Deixà les col·leccions Motets et élévations (París, 1679) i Motets compongués pour la chapelledu roi (París, 1684).

## Referències

* ↑ Carreras López, Juan José; García García, Bernardo José; Knighton, Tess. «The Chapel Royal in the Time of the Louis XIV». A: The Royal Chapel in the Time of the Habsburgs: Music and Ceremony in the Early Modern European Court. Boydell Press, 2005, p. 57–. ISBN 978-1-84383-139-6.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm 51, pàg. 964 (ISBN 84-239-4551-0)
# Pere de Montagut

Pere de Montagut va ser el quinzè Gran Mestre de l'Orde del Temple.
Originari de la Corona d'Aragó, va ser elegit com a Gran Mestre durant el setge de Damietta a 1218. No obstant això, el nou mestre va ser informat bastant després de la seva elecció, ja que el novembre de 1218 encara firma com prefecte de Provença i Aragó. Mor el 28 de gener de 1232.
A dir de les cròniques, era valent i hàbil en el combat. Hi ha moltes actes del seu mestratge, entre elles, la sentència emesa el mes d'agost de 1222 per Pelagi, bisbe d'Albano i llegat de la Santa Seu, respecte als béns situats en territori de Tir, en plet amb els canonges del Sant Sepulcre i la casa de l'Hospital.
El 1229, va rebutjar acompanyar Frederic II d'Alemanya, sobirà excomunicat.

## Bibliografia

* Demurger, Alain. Auge y caída de los Templarios. Barcelona: Ediciones Martínez Roca, 1986. ISBN 84-270-1024-9.
| Precedit per: Guillaume de Chartres | Gran Mestre 1219 - 1232 | Succeït per: Armand de Périgord |
# Platraver

Platraver és una masia situada al municipi de la Vall d'en Bas, a la comarca catalana de la Garrotxa.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
# Plator

«Plator» té aquests significats:
* Plator (aranya), gènere de la família dels trocantèrids
* Biografies:
** Plator d'Il·líria, príncep il·liri
** Plator de Macedònia, militar macedoni
# Point of Rocks

Point of Rocks és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Wyoming. Segons el cens del 2000 tenia 3 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Point of Rocks tenia 3 habitants. La densitat de població era de 0,6 habitants/km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 0% tenia menys de 18 anys, un 0% entre 18 i 24, un 0% entre 25 i 44, un 100% de 45 a 60 i un 0% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 63 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 150 homes.
Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* ↑ «Geographic Comparison Table- Point of Rocks». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
* ↑ «Fact Sheet- Point of Rocks». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
# Pietro U. Dini

Pietro U. Dini (Pietrasanta, Itàlia, 1960). És lingüista i traductor italià. Des del 1998 és professor de Filologia bàltica i Lingüística a la Universitat de Pisa; ha estat professor de Lingüística a Potenza (Itàlia) i de llengües bàltiques a la Universitat d'Oslo. Es va especialitzar en els estudis bàltics a Lituània, Letònia, Polònia i Alemanya. Fou investit doctor honoris causa per la Universitat de Vílnius (2006); membre de l'Acadèmia de Ciències de Letònia (2004), membre de l'Acadèmia de Ciències de Lituània (2007) i de l'Acadèmia de Ciències de Göttingen (2010). L'any 2002 va ser distingit amb L'Orde de Guedimin pel president de la República de Lituània. Els seus interessos principals se centren en els camps de la lingüística històrica comparativa i de la història de la lingüística bàltica. És també traductor (sobretot de poesia) del lituà i del letó. Fou guardonat amb el premi Sant Jeroni (Šv. Jeronimo premijos, 2007) i amb els premis Poezijos Pavasaris (2007 i 2010), tots de traducció literària. Els últims anys, ha començat a traduir també del català.

## Referències

* ↑ «Pietro U. Dini». Tralicat. (Institut Ramon Llull). Arxivat de l'original el 2015-11-21. [Consulta: 20 novembre 2015].
# Plattsburg

Plattsburg és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 2.354 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Plattsburg tenia 2.354 habitants, 918 habitatges, i 631 famílies. La densitat de població era de 256,7 habitants per km².
Dels 918 habitatges en un 32,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,9% hi vivien parelles casades, en un 11% dones solteres, i en un 31,2% no eren unitats familiars. En el 27,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,7% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 27% entre 25 i 44, un 22,6% de 45 a 60 i un 16,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.417 $ i la renda mediana per família de 41.360 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.938 $ mentre que les dones 25.372 $. La renda per capita de la població era de 19.212 $. Entorn del 9,1% de les famílies i el 12,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Plattsburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Plattsburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Plagiobryum

Plagiobryum és un gènere de molses de la família de les briàcies. Conté unes 12 espècies, dos de les quals són autòctones dels Països Catalans.

## Descripció

Generalment són plantes d'un a tres centímetres d'alçària, ramificades. Els fil·lidis són ovats o ovatolanceolats. Les cèl·lules de la làmina del fil·lidi són hexagonals o rombals. La seta (tija del espermatòfit que sosté la càpsula) és corbada o lleugerament corbada. La càpsula presenta un coll atenuat i llarg i una boca obliqua. El peristoma (conjunt de dents que envolten la boca de la càpsula) és doble, amb un exostoma més curt que l'endostoma.

## Taxonomia

És un gènere cosmopolita, més comú a Europa i a l'Amèrica del Nord. Als Països Catalans són autòctones les següents espècies:
* Plagiobryum zierii
* Plagiobryum demissum

## Referències

* 1 2 «Plagiobryum Lindb.». GBIF. [Consulta: 30 març 2019].
* 1 2 3 Casas, Creu. Flora dels briòfits dels Països Catalans. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 2001. ISBN 84-7283-583-9.
# Plagiognathops microlepis

Plagiognathops microlepis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 70 cm de longitud total i 3.000 g de pes.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: riu Iang-Tsé, conca del riu Amur, riu Ussuri i llac Khanka.

## Referències

* ↑ «Plagiognathops microlepis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ Berg, L.S., 1964. Freshwater fishes of the U.S.S.R. and adjacent countries. Volum 2, quarta edició. Israel Program for Scientific Translations Ltd, Jerusalem.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Bogutskaya, N.G. i A.M. Naseka, 1996. Cyclostomata and fishes of Khanka Lake drainage area (Amur river basin). An annotated check-list with comments on taxonomy and zoogeography of the region. Zool. Inst. Russ. Acad. Sci. :89 p.
* ↑ Hwang, H.C., P.C. Yueh i S.F. Yu, 1982. The freshwater fishes of China in colored illustrations. Vol. 1 Shanghai Sciences and Technology Press, Shanghai, Xina. 173 p.
* ↑ Ma, X., X. Bangxi, W. Yindong i W. Mingxue, 2003. Intentionally introduced and transferred fishes in China's inland waters. Asian Fish. Sci. 16(3&4):279-290.
* ↑ Nichols, J.T., 1943. The freshwater fishes of China. Natural history of Central Asia: Volum IX. The American Museum of Natural History, Nova York, Estats Units, 322 p.
* ↑ Nóvikov, N. P.; Sokolovski, A. S.; Sokolóvskaia, T. G.; Iàkovlev, I. M., 2002. The fishes of Primorye. Vladivostok, Far Eastern State Tech. Fish. Univ., 552 p.
* ↑ Reshetnikov, Y.S., N.G. Bogutskaya, E.D. Vasil'eva, E.A. Dorofeeva, A.M. Naseka, O.A. Popova, K.A. Savvaitova, V.G. Sideleva i L.I. Sokolov, 1997. An annotated check-list of the freshwater fishes of Russia. J. Ichthyol. 37(9): 687-736.
* ↑ Walker, K.F. i H.Z. Yang, 1999. Fish and fisheries in western China. FAO Fish. Tech. Pap. 385:237-278.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Cui, J., Ren, X. i Yu, Q., 1991. Nuclear DNA content variation in fishes. Cytologia 56:425-429.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Picardies de dona

Picardies de dona (títol original: A Business Affair) és una comèdia romàntica britànica dirigida per Charlotte Brandström el 1994. El film va ser produït pel Regne Unit en col·laboració amb França, Alemanya i l'Espanya. Ha estat doblada al català.

## Argument

Al fil de la seva vida, l'encantadora Kate Swallow (Carole Bouquet) troba diverses grans històries d'amors. Una d'elles es desenvolupa amb Alec Bolton (Jonathan Pryce), un autor famós. Les seves relacions es degraden quan l'home desaconsella Kate d'escriure una novel·la. La jove abandona llavors Alec i cau sota l'encant del seu editor, Vanni Corso (Christopher Walken). Kate comença l'escriptura del seu llibre mentre Vanni rebutja també publicar-lo. Però els dos homes estan obligats a canviar les seves actituds si volen conquistar l'afecte d'aquesta sensible dona.

## Repartiment

* Christopher Walken: Vanni Corso
* Carole Bouquet: Kate Swallow
* Jonathan Pryce: Alec Bolton
* Sheila Hancock: Judith
* Anna Manahan: Bianca
* Fernando Guillén Cuervo: Ángel
* Tom Wilkinson: Bob
* Marisa Benlloch: Carmen
* Paul Bentall: L'home
* Bhasker Patel: Jaboul
* Roger Brierley: L'advocat
* Allan Corduner: Un convidat al sopar
* Marian McLoughlin: Una convidada al sopar
* Miguel De Ángel: El taxista
* Christopher Driscoll: El policia
* Beth Goddard: Una estudiant
* Fergus O'Donnell: Un estudiant
* Richard Hampton: El metge
* Togo Igawa: El golfista japonès
* Susan Kyd: La dona servil
* Annabel Leventon: Una convidada literària
* Patti Love: La prostituta
* Simon McBurney: El venedor

## Referències

* ↑ «Picardies de dona». esadir.cat.
* ↑ «A Business Affair». The New York Times.
# Picarreau

Picarreau és un municipi francès situat al departament del Jura i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 85 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Picarreau era de 85 persones. Hi havia 40 famílies de les quals 12 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills, 8 parelles amb fills i 8 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 47 habitatges, 38 eren l'habitatge principal de la família, 4 eren segones residències i 5 estaven desocupats. 43 eren cases i 4 eren apartaments. Dels 38 habitatges principals, 32 estaven ocupats pels seus propietaris i 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 5 en tenien tres, 8 en tenien quatre i 25 en tenien cinc o més. 34 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 18 habitatges hi havia un automòbil i a 15 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Picarreau el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 4 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 8 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 8 | 50 a 54 | 8 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 8 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 48 persones, 32 eren actives i 16 eren inactives. De les 32 persones actives 31 estaven ocupades (17 homes i 14 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 16 persones inactives 8 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Els 2 establiments que hi havia el 2007 eren d'empreses d'hostatgeria i restauració.
L'any 2000 a Picarreau hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Picarreau a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Picarreau a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Pont de la Fàbrega

El Pont de la Fàbrega o Pont Nou de la Fàbrega és un pont a cavall dels termes municipals de Castellterçol i de Moià, a la comarca del Moianès.
Està situat al nord del terme de Castellterçol i al sud del de Moià; a través d'aquest pont la carretera C-59 passa per damunt del torrent de la Fàbrega. És al costat de ponent del Molí de la Fàbrega.
Es conserva el pont antic del 1867, substituït el 2007 per aquest pont nou, situat al costat de llevant del vell, que queda ensotalat respecte de l'altre. El pont vell serveix actualment de servitud del nou per a diversos enllaços. El nou té la particularitat de ser lleugerament còncau pel costat de llevant.

## Referències

* ↑ Lacuesta, Raquel. Ponts de la província de Barcelona : comunicacions i paisatge. Barcelona: Diputació de Barcelona, 2008. ISBN 978-84-9803-303-8.

## Enllaços externs

* El Pont de la Fàbrega en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Pomatoschistus lozanoi

Pomatoschistus lozanoi és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de la Mar del Nord fins al nord-oest de la península Ibèrica, incloent-hi Cascais a Portugal.

## Referències

* 1 2 «Pomatoschistus lozanoi» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
# Pilota d'Or 1989

El premi Pilota d'Or 1989, atorgat al millor futbolista europeu de l'any, a criteri d'un panell de periodistes esportius d'arreu dels territoris membres de la UEFA, fou entregat a Marco van Basten el 26 de desembre de 1989.
Hi havia 27 votants, procedents d'Albània, Àustria, Bèlgica, Bulgària, Txecoslovàquia, Dinamarca, Alemanya de l'Est, Anglaterra, Finlàndia, França, Grècia, Hongria, Itàlia, Luxemburg, Països Baixos, Polònia, Portugal, República d'Irlanda, Romania, Escòcia, Unió Soviètica, Espanya, Suècia, Suïssa, Turquia, Alemanya Occidental i Iugoslàvia. Van Basten va obtenir així el seu segon guardó consecutiu de la Pilota d'Or.

## Classificació

| Posició | Nom | Club | Nacionalitat | Punts |
| 1 | Marco van Basten | AC Milan | Països Baixos | 119 |
| 2 | Franco Baresi | AC Milan | Itàlia | 80 |
| 3 | Frank Rijkaard | AC Milan | Països Baixos | 43 |
| 4 | Lothar Matthäus | Inter de Milà | RFA | 24 |
| 5 | Peter Shilton | Derby County FC | Anglaterra | 22 |
| 6 | Dragan Stojković | Estrella Roja de Belgrad | Iugoslàvia | 19 |
| 7 | Ruud Gullit | AC Milan | Països Baixos | 16 |
| 8 | Gheorghe Hagi | Steaua București | Romania | 11 |
| 8 | Jürgen Klinsmann | Inter de Milà | RFA | 11 |
| 10 | Jean-Pierre Papin | Olympique de Marsella | França | 10 |
| 10 | Michel Preud'homme | KV Mechelen | Bèlgica | 10 |
| 12 | Oleksiy Mykhaylychenko | FC Dinamo de Kíev | Unió Soviètica | 6 |
| 13 | Míchel | Reial Madrid | Espanya | 5 |
| 14 | Andreas Brehme | Inter de Milà | RFA | 3 |
| 14 | Paulo Futre | Atlètic de Madrid | Portugal | 3 |
| 14 | Karl-Heinz Riedle | Werder Bremen | RFA | 3 |
| 17 | John Barnes | Liverpool FC | Anglaterra | 2 |
| 17 | Packie Bonner | Celtic FC | República d'Irlanda | 2 |
| 17 | Glenn Hysén | Liverpool FC | Suècia | 2 |
| 17 | Oleh Kuznetsov | FC Dinamo de Kíev | Unió Soviètica | 2 |
| 17 | Andreas Möller | Borussia Dortmund | RFA | 2 |
| 17 | Julio Salinas | FC Barcelona | Espanya | 2 |
| 23 | Thomas Häßler | 1. FC Köln | RFA | 1 |
| 23 | Ronald Koeman | FC Barcelona | Països Baixos | 1 |
| 23 | Robby Langers | OGC Nice | Luxemburg | 1 |
| 23 | Gary Lineker | Tottenham Hotspur FC | Anglaterra | 1 |
| 23 | Paolo Maldini | AC Milan | Itàlia | 1 |
| 23 | Theo Snelders | Aberdeen FC | Països Baixos | 1 |
| 23 | Gianluca Vialli | UC Sampdoria | Itàlia | 1 |
| 23 | Oleksandr Zavarov | Juventus FC | Unió Soviètica | 1 |

## Súper Pilota d'Or

France Football va premiar Alfredo Di Stéfano amb la Súper Pilota d'Or, un guardó en què la llegenda argentina va superar en la votació Johan Cruyff i Michel Platini. En la votació hi van entrar tots els guanyadors anteriors del premi des de 1956.

## Referències

* ↑ «European Footballer of the Year ("Ballon d'Or") 1989». Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation, 26-03-2005.
* ↑ «21 años del único Super Balón de Oro» (en castellà). goal.com, 2012. [Consulta: 17 febrer 2012].

## Enllaços externs

* Francefootball.fr