OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hispano Suiza E-30

L'Hispano Suiza E-30 va ser un avió íntegrament espanyol tant en la seva concepció com en la fabricació, usat per a entrenament de pilots de les Forces Aèries de la República Espanyola, però en esclatar la guerra civil també va servir en el bàndol revoltat.

## Història

Fou un avió genuïnament espanyol, ja que fou dissenyat i construït a l'Estat, molt possiblement per l'enginyer Vicente Roa amb l'experiència d'haver fabricat el Nieuport 52, que va ser qui va dissenyar un altre model anomenat HS-34 que difereix principalment d'aquest avió en el motor i les ales. La denominació li ve per E d'escola i 30 per l'any en què va ser dissenyat. Aquest avió va entrar en producció l'any 1932.
Era un avió de construcció moderna per l'època amb ala parasol ales i fuselatge entelats, i aquest molt probablement amb llarguers metàl·lics. Tren d'aterratge fix les rodes de disc i sense carenar, i roda de cua, el arriostat del tren d'aterratge es corresponia amb el de l'ala molt de l'estil del Loire 46 o altres avions francesos de l'època (Gourdou Lesseure GL-32, Dewoitine D.371) i també com ells disposava d'un motor en estrella, de 9 cilindres Hispano Suiza 9Qd fabricat sota llicència Writhg que com era normal actuaven sobre hèlix metàl·lica de dues pales, regulable en terra. Quant al lloc de la tripulació de dues persones, es tractava de dos copkits descoberts un darrere l'altre.

## Dades tècniques

* Llargada: 7,95 metres
* Amplada: 12 metres
* Pes en vuit: 916 kilograms, Pes a l'envol: 1.350 kilograms
* Velocitat màxima: 225 km/h, Velocitat mínima: 90 km/h
* Sostre: 6.500 metres
* Tripulació: 2 persones, pilot i artiller, o pilot i aprenent
* Armament: 1 metralladora en arc artiller al darrere Vickers k de 7,62 m/m, i fins a 50 kg de bombes

## Teatre d'Operacions
### Espanya

L'Aviació Militar va encomanar 18 unitats per les escoles de vol de Los Alcázares i Cuatro Vientos, i l'Aviació Naval en va encomanar 7 per l'escola de vol de San Javier. Així que van començar les hostilitats, tots els aparells quedaren en mans republicanes, que per la manca d'aparells de combat, els va acoblar un arc artiller a popa i els dotava de 10 kg de bombes per tirar a mà.
En arribar els bombarders de “veritat” es va tornar a destinar a les seves tasques d'abans, i 13 caigueren en mans dels revoltats, que al seu torn també els van fer servir per a l'ensinistrament de pilots, canviant la seva distinció 30 per ES.2, i foren coneguts pel públic en participar en una pel·lícula anomenada Alas de Juventud, fins a donar-los de baixa l'any 1941.

## Vegeu també

* Aviació durant la Guerra Civil espanyola
* Nieuport 52
* Loire 46
* Dewoitine D.371
* Hispano Suiza

## Referències

* ↑ Avión: revista de divulgación aeronáutica (en castellà), 1957, p. 130.
* ↑ Hispano Suiza 1904-1972 Hombres, empresas, motores y aviones, Manuel Lage, pags. 233-242, Editat per Editorial Lid el 2003.
* ↑ Aviation Corner – Hispano-Suiza E-30 -

## Enllaços externs

* Fotos de l'Hispano Suiza E-30
# Hipàrquia

Hipàrquia (grec antic: Ἱππαρχία, llatí: Hipparchia; ca. 350 aC-ca. 280 aC) fou una dona grega nascuda en una família distingida de Maronea, a Tràcia. Hipàrquia va ser una de les primeres dones filòsofes que va conviure, malgrat la inicial oposició de la seva família, amb Crates de Tebes i va compartir amb ell la peculiar forma de vida de l'escola cínica. Es deia de la parella que, mentre la majoria de persones es retiren per a unir-se, Hipàrquia i Crates s'unien en públic, instaurant el que en deien la cinogàmia, la manera de fer l'amor dels cínics. Teodor l'Ateu, que es reia d'ella, li va demanar per què no es dedicava a les tasques pròpies del seu sexe. Hipàrquia, conscient que la seva atitud podia ser revolucionària, li va respondre: «Creus que he fet malament a consagrar a l'estudi el temps que, pel meu sexe, hauria d'haver perdut com a teixidora?».
Suides diu que era germana de Mètrocles, també filòsof cínic, i que va escriure alguns tractats i unes preguntes dirigides a Teodor l'Ateu.

## Referències

* ↑ Diògenes Laerci. «Vida de Crates i d'Hipàrquia». A: Vides i opinions de filòsofs eminents.
* ↑ Wolf, J. Ch. Prosiatas griegas: testimonios y fragmentos. Oviedo: KRK Ediciones, 2011, p. 88. ISBN 9788483673386.

## Bibliografia complementària

* Schwob. «Crates, cínic». A: Vides imaginàries.
# Halichoeres purpurescens

Halichoeres purpurescens és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 13 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Filipines, Indonèsia, Papua Nova Guinea i Palau.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The diversity of fishes. Blackwell Science, Malden, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald (1985).
# Hug Roger II de Pallars Sobirà

Hug Roger II de Pallars-Mataplana i Cruïlles (1350 - 1416) fou comte de Pallars Sobirà i senyor d'Urtx (1369 - 1416).

## Antecedents familiars

Fill d'Hug Roger I de Pallars Sobirà i de Geralda de Cruïlles.

## Història

Va ajudar a la defensa de Catalunya durant la Guerra dels armanyaguesos i el 1396, Galceran de Vilanova ensems amb el seu germà Francesc, l'ajudà amb homes i diners en la comtessa que junt amb Pere II d'Urgell tenia amb el comte Mateu I de Foix, que pretenia la corona d'Aragó.

## Núpcies i descendents

El 1368 es va casar amb Blanca de Foix-Castellbò amb qui va engendrar:
* Sibil·la.
* Constança.
* Roger Bernat I de Pallars Sobirà. Comte de Pallars Sobirà.
* Violant.
* Elionor.
* Bertran, mort infant.
* Artau.
* Arnau Roger de Pallars. Bisbe d'Urgell

## Referències

* ↑ Mestre i Campi, Jesús. Diccionari d'Història de Catalunya. ed. 62, 1998, p. 551. ISBN 84-297-3521-6.
* ↑ Rovira i Virgili, Antoni. Història Nacional de Catalunya. vol.V. Ed. Pàtria, 1928, p. 408.
# Helen Francis Hood

Helen Francis Hood (Chelsea, 28 de juny de 1863 - Brookline, 22 de gener de 1949) fou una pianista, compositora i professora estatunidenca.

## Biografia

Va néixer a Chelsea, Massachusetts, i va estudiar música a Boston amb Benjamin Johnson Lang, J.C.D. Parker, John Knowles Paine i George Chadwick. Va continuar els seus estudis a Berlín amb Moritz Moszkowski i Philipp Scharwenka. Va rebre un diploma i una medalla pels seus èxits a la World's Columbian Exposition de Chicago, Illinois. Fou membre del Boston College Musical Guild.
Va morir a Brookline, Massachusetts. No es va casar i va viure els últims 35 anys de la seva vida amb Mari Louise Rigault.

## Obres

Hood podria haver compost el primer trio nord-americà per a piano, violí i violoncel. Les obres seleccionades inclouen:
* Decepció
* La violeta
* Cançó de bressol de Cornualla
* Robin
* Pastora
* Missatge de la rosa

## Referències

* 1 2 3 «Helen Hood». The Boston Globe, 23-01-1949, pàg. 43.
* 1 2 Hubbard, William Lines. American history and encyclopedia of music (Digitalitzat per GoogleBooks) (en anglès). Vol.5. I Squires, 1910.
* ↑ Sadie, Julie Anne. The Norton/Grove dictionary of women composers (Digitalitzat per GoogleBooks) (en anglès), 1994. ISBN 9780393034875.
* ↑ «A Disappointment». Library of Congress, Washington, D.C. 20540 USA. [Consulta: 11 gener 2020].
* ↑ «The Violet». Library of Congress, Washington, D.C. 20540 USA. [Consulta: 11 gener 2020].
* ↑ «The Robin». Library of Congress, Washington, D.C. 20540 USA. [Consulta: 11 gener 2020].
* ↑ «The Shepherdess». Library of Congress, Washington, D.C. 20540 USA. [Consulta: 11 gener 2020].
* ↑ «Message of the rose». Library of Congress, Washington, D.C. 20540 USA. [Consulta: 11 gener 2020].
# Hideki Maeda

Hideki Maeda (Kyoto, Japó, 13 de maig de 1954) és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Hideki Maeda va disputar 65 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Horàcia (mitologia romana)

Horàcia (en llatí Horatia) era la filla de Publi Horaci, i germana de Publi Horaci, únic que va sobreviure al Combat dels Horacis i Curiacis a Alba. Horàcia estava promesa a uns dels Curiacis. Quan va veure que son germà tornava vencedor amb la capa del seu promès, el va esbaconar. El seu germà, rabiós, la va apunyalar al cor i la va matar. El pare Publi va perdonar el seu fill i va negar la sepultura al mausoleu dels Horacis a la seva filla.

## Referències

* ↑ Bodham Donne, William. «P. Hora'tia». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.
# Hyperolius discodactylus

Hyperolius discodactylus és una espècie de granota de la família dels hiperòlids que viu a Burundi, la República Democràtica del Congo, Ruanda i Uganda.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Schiøtz, A. & Drewes, R. 2004. Hyperolius discodactylus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 15 d'abril del 2008.
# Hyperolius cinnamomeoventris

Hyperolius cinnamomeoventris és una espècie de granota de la família dels hiperòlids que viu a Angola, Camerun, República del Congo, República Democràtica del Congo, Guinea Equatorial, el Gabon, Kenya, Uganda, Zàmbia i, possiblement també, a la República Centreafricana, Ruanda, el Sudan i Tanzània.

## Referències

* Schiøtz, A., Amiet, J.-L., Howell, K. & Burger, M. 2004. Hyperolius cinnamomeoventris. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 15 d'abril del 2008.
# Ilpirski

Ilpirski (en rus: Ильпырский) és un poble del krai de Kamtxatka, a Rússia, que el 2021 tenia 131 habitants. Pertany al districte d'Ossora.

## Referències

* ↑ «Закон Корякского автономного округа от 02 декабря 2004 года N 365-оз «О наделении статусом и определении административных центров муниципальных образований Корякского автономного округа»». Arxivat de l'original el 2020-12-07. [Consulta: 19 novembre 2020].
# In God we trust

* Aquest article tracta sobre el lema nacional dels Estats Units. Vegeu-ne altres significats a «In God we trust (desambiguació)».
In God we trust (en anglès «En Déu confiem») és el lema nacional oficial dels Estats Units. Va ser escollit pel Congrés l'any 1956, i oficialment se situa a continuació d'E pluribus unum («De molts, un») d'acord amb el codi dels Estats Units, Títol 36, Secció 302. El president Eisenhower va signar la resolució d'aquesta llei el 30 de juliol de 1956. Els secularistes han expressat l'objecció al seu ús, i han intentat eliminar la referència religiosa de la moneda americana.
L'estrofa final de The Star-Spangled Banner, escrit el 1814 per Francis Scott Key (i després adoptat com a himne nacional del país) té una de les referències més primerenques d'una variació d'aquesta frase: ...And this will be our motto: "In God is our trust." («I aquest serà el nostre lema: "En Déu està la nostra confiança"»).
El lloc més comú on pot veure's el lema en la vida diària és en les monedes dels Estats Units. La primera moneda nord-americana que tenia el lema va ser la moneda de dos centaus de 1864, i va aparèixer per primera vegada en un bitllet en el revers dels emesos pel Banc Nacional de Florida. Fins al 1957 el lema no va ser adoptat permanentment per a ús en bitllets nord-americans.
In God we trust és el lema oficial de l'estat de Florida i apareix en la seva bandera. També es troba a la bandera de l'estat de Georgia, des que va ser adoptat el 2003. També és el lema oficial de Nicaragua.

## Referències

* ↑ Annual report - American Civil Liberties Union, Volume 5. American Civil Liberties Union, 1951 [Consulta: 1r maig 2012]. «In 1956, an official national motto was adopted, "In God We Trust," replacing the unofficial "E Pluribus Unum."»
* ↑ Refiguring Mass Communication: A History. University of Illinois Press, 24 març 2010 [Consulta: 1r maig 2012]. «He held high the Declaration of Independence, the Constitution, and the nation's unofficial motto, e pluribus unum, even as he was recoiling from the party system in which he had long participated.»
* ↑ «Atheist in battle to remove 'In God We Trust' from US currency». Telegraph, 12-03-2010. [Consulta: 4 febrer 2014].
* 1 2 U.S. Department of the Treasury. (2011) "History of 'In God We Trust'" (anglès)

## Vegeu també

* E pluribus unum
# Intervisió (xarxa)

Intervisió (en rus: Интервидение, en polonès: Interwizja), va ser la xarxa de televisió dins de l'Organització Internacional de Ràdio i Televisió, fundada en 1960, per a l'intercanvi de programes de televisió entre els països del Bloc de l'Est d'Europa.
La comunitat tenia la central a Praga i va ser fundada per les cadenes de televisió d'Hongria, Polònia, la República Democràtica Alemanya i Txecoslovàquia. Poc després, es va unir la Televisió de la URSS , així com les cadenes de Televisió de Bulgària (1961), Romania (1962) i la República Popular de Mongòlia.
A més d'aquests països, es van unir també l'ORF austríaca i la finlandesa YLE. En menor mesura, també es va produir un intercanvi de programes amb el festival d'Eurovisió.
De 1977 a 1980, van organitzar el Festival de la Cançó d'Intervisió com a resposta al Festival d'Eurovisió.

## Referències

* 1 2 «Intervisión: la Eurovisión soviética que quizá no conocías» (en castellà), 20-05-2020. [Consulta: 2 octubre 2021].
* ↑ Thomas Lindenberger (Ed.): Medios de comunicación en la Guerra Fría: Actores, Imágenes, Resonancias.
* ↑ Varis, Tapio «EUROPEAN TELEVISION EXCHANGES AND CONNECTIONS WITH THE REST OF THE WORLD». Instant Research on Peace and Violence, 3, 1, 1973, pàg. 27–43. ISSN: 0046-967X.
# Interviú

Interviú fou una revista setmanal espanyola fundada el 1976 per Antonio Asensio Pizarro, fet que va donar origen al Grup Zeta. La proposta editorial va ser pensada i creada per Josep Ilario. Aquesta revista va reeixir amb l'erotisme. No obstant això, no va ser una publicació important pel destape, sinó perquè va revolucionar el periodisme estatal amb una fórmula en la qual barrejava l'interès humà, l'escàndol social o polític, la primícia i un tractament molt dinàmic, que va sacsejar les rutines de treball habituals.
La seva intenció era, en el context de la transició espanyola, crear una revista d'investigació que es convertís en referent de la premsa espanyola. Però va ser la primera publicació espanyola que mostrava dones en topless, iniciativa motivada per la llibertat d'expressió aleshores instaurada. Aquestes dones eren famoses espanyoles i estrangeres, moltes de les quals dels cercles de la premsa rosa. Si la coberta amb la seva famosa nua (Pepa Flores, Marisol) va representar una ruptura amb el franquisme, els reportatges publicats per Interviú van forjar el seu actual prestigi.
El 1977 va ser la primera revista espanyola a entrevistar un cap de govern durant la transició, Adolfo Suárez. El 1980 va revolucionar el periodisme a Espanya amb un reportatge sobre l'assassinat als marquesos d'Urquijo. I les successives revelacions sobre els escàndols del govern de Felipe González (corrupció política i terrorisme d'Estat) van demostrar el poder de la premsa. Altres exclusives són la difusió de vídeos i fotos de la presa de l'Illa Perejil o de la Guerra d'Iraq, així com la localització de Francisco Paesa a París al novembre de 2005. Interviú destaca per una línia que s'inclina cap a l'esquerra. El seu director actual és Manuel Cerdán.
L'any 2008 la revista va obtenir el Premi males pràctiques en comunicació no sexista que atorga l'Associació de Dones Periodistes de Catalunya.
El juny del 2010 Jesús Vázquez va ser el primer home a sortir en portada de la revista, i es van exhaurir els exemplars d'una tirada ja reforçada en un 25%.
El 8 de gener de 2018 fonts de Grup Zeta van anunciar que tancarien la publicació juntament amb la revista Tiempo durant l'any per "les pèrdues generades per ambdues publicacions durant els últims anys".

## Referències

* 1 2 Gutiérrez, Àlex «Interviú: més mediàtiques per frenar la crisi de vendes». Ara [Barcelona], núm.349, 14-11-2011, p.. ISSN: 2014-010X.
* ↑ «Conversa amb Josep Ilario, creador de les revistes “Barrabás”, “Por Favor”, “Interviú”, “El Jueves”... (2a part)». Humoristan). [Consulta: 5 juliol 2019].
* ↑ «Catalunya, laboratori de creació i innovació». Culturcat (Generalitat de Catalunya). Arxivat de l'original el 5 de novembre 2013. [Consulta: 16 juliol 2013].
* ↑ «Activitats. Premis de comunicació no sexista». Associació de Dones Periodistes de Catalunya, 2008. [Consulta: 27 desembre 2020].
* ↑ EFE «Las revistas ‘Tiempo’ e ‘Interviú’ dejan de publicarse» (en castellà). EL PAÍS, 08-01-2018.
* ↑ «Interviú y Tiempo cierran: Zeta dice que no puede seguir sosteniendo pérdidas» (en castellà). El Español.

## Enllaços externs

* http://www.interviu.es/ Arxivat 2009-01-16 a Wayback Machine.
# Humans artificials

Humans artificials (originalment en anglès, iHuman) és un documental sobre intel·ligència artificial (IA), control social i poder. La pel·lícula mostra com aquesta tecnologia està canviant els individus i la societat. Experts com Ilya Sutskever i Jürgen Schmidhuber donen entrevistes sobre la IA i com es desenvolupa i s'aplica. També compta amb veus com les de Max Tegmark, Kara Swisher, Michal Kosinski, Stuart Russel, Ben Wizner, Hao Li, Ben Goertzel i Philip Alston. El documental presenta el seu propi personatge que representa la IA i que es desenvolupa a través de la pel·lícula. Aquest personatge té una forma abstracta d'efectes visuals dissenyada per Theodor Groeneboom. La vigilància constant a través de telèfons, Internet, sistemes de la societat i càmeres de vigilància es debat com el tema crucial per al desenvolupament de la IA. Es planteja la pregunta sobre si ja estem governats per algorismes creats per grans corporacions tecnològiques, governs i la indústria militar. També esmenta els casos de Palantir Technologies i Cambridge Analytica.
La cinta es va estrenar al Festival Internacional de Cinema Documental d'Amsterdam del 2019 el 23 de novembre. El 8 de febrer de 2022 es va estrenar el doblatge en català al programa Sense ficció de TV3.

## Referències

* 1 2 «Documentary film iHUMAN». Norwegian Film Institute. [Consulta: 18 maig 2020].
* ↑ «iHuman / State of Affairs / Official Program / Programme / 2020 / ZAGREBDOX International documentary film festival». zagrebdox.net. Arxivat de l'original el 2 de juliol 2020. [Consulta: 18 maig 2020].
* ↑ «‘iHuman’: IDFA Review». Screen. [Consulta: 22 maig 2020].
* ↑ «iHuman - IDFA». [Consulta: 22 maig 2020].
* ↑ «L'era digital, a 'Documentos TV' de La 2 i 'Sense ficció' de TV3». Segre, 08-02-2022. [Consulta: 10 febrer 2022].
# Humansville

Humansville és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 946 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Humansville tenia 946 habitants, 389 habitatges, i 219 famílies. La densitat de població era de 306,9 habitants per km².
Dels 389 habitatges en un 24,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,4% hi vivien parelles casades, en un 11,6% dones solteres, i en un 43,7% no eren unitats familiars. En el 39,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 22,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,15 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,2% tenia menys de 18 anys, un 5,5% entre 18 i 24, un 24,6% entre 25 i 44, un 20,6% de 45 a 60 i un 28% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 19.821 $ i la renda mediana per família de 29.018 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.181 $ mentre que les dones 14.423 $. La renda per capita de la població era d'11.051 $. Entorn de l'11,9% de les famílies i el 18,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Humansville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Humansville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Hochkirch

Hochkirch (alt sòrab: Bukecy) és un municipi alemany que pertany a l'estat de Saxònia. Es troba a 10 kilòmetrs a l'est de Bautzen. Limita a l'est amb Löbau, al sud amb Czorneboh-Kette Hochkirch de Cunewalde, a l'oest amb Kubschütz i al nord amb Weißenberg. És coneguda per la batalla de Hochkirch de 1758, durant la Guerra dels Set Anys.

## Llogarets

* Breitendorf (Wujezd, 1994)
* Jauernick (Jawornik, 1993)
* Kohlwesa (Kołwaz, 1993)
* Kuppritz i Neukuppritz (Koporcy i Nowe Koporcy, 1936)
* Lehn (Lejno, 1993)
* Meschwitz (Mješicy, 1973),
* Niethen (Něćin, 1993)
* Plotzen (Błócany, 1993)
* Pommritz (Pomorcy, 1993)
* Rodewitz (Rodecy, 1993)
* Sornßig (Žornosyki, 1993)
* Steindörfel (Trjebjeńca, 1974)
* Wawitz (Wawicy, 1993)
* Wuischke amb Neuwuischke (Wuježk i Nowy Wuježk)
* Zschorna (Čornjow, 1994)

## Personatges il·lustres

* Kito Lorenc
# Hochdorf (Lucerna)

Hochdorf és un municipi del cantó de Lucerna (Suïssa), cap del districte de Hochdorf.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Illes Semichi

Les illes Semichi(en aleutià: Samiyan, en rus Семичи) és un petit grup d'illes que formen part de les illes Near, un subgrup de les illes Aleutianes, al sud-oest d'Alaska. Es troben al sud-est de l'illa Attu i al nord- est d'Agattu. Les principals illes del grup són Alaid, Hammerhead, Lotus, Nizki i Shemya.
Les illes Semichi són una important zona de nidificació per a diferents aus marines com els corbs marins de màscara roja, el gavià glauc i la subespècie aleutiana d'oca de Hutchins. L'èider i l'oca emperadriu hivernen a la zona. Les garses de mar negra també són abundants a les illes.
Probablement foren descobertes el 29 d'octubre de 1741 pel navegant i explorador d'origen danès al servei de Rússia Vitus Bering.

## Referències

* ↑ Bergsland, K. Aleut Dictionary. Fairbanks: Alaska Native Language Center, 1994.
* ↑ National Audubon Society, Semichi Islands Arxivat 2012-02-02 at the Library of Congress
* ↑ «Geographic Names Information System». [Consulta: 30 octubre 2022].
# Irakli Mukhrani-batoni

Irakli fou el 12é príncep de Mukhran (Mukhrani-batoni) del 1710 al 1716.
Era fill de Constantí I Mukhrani-batoni i va deposar al seu nebot Constantí II Mukhrani-batoni i va prendre el poder. El rei el va reconèixer però el 1716 el va deposar per decret en favor del nebot Levanti Mukhrani-batoni, fill de Papuna Mukhrani-batoni.
Va morir el 3 de gener del 1723.

## Referències

* Genealogia dels Mukhrani-batoni
* Assiatiani, Nodar; Bendianachvili, Alexandre. Histoire de la Géorgie. París: Harmattan, 1997. ISBN 2-7384-6186-7.