OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tetraleurodes cacaorum

Tetraleurodes cacaorum és un hemípter del gènere Tetraleurodes de la família dels Aleiròdids.
L'espècie va ser descrita científicament per primera vegada per Bondar el 1923.

## Referències

* ↑ Jon H. Martin & Laurence A. Mound (2007) "An annotated check list of the world’s whiteflies (Insecta: Hemiptera: Aleyrodidae)" Zootaxa 1492: 1-84 Link
# Schizothorax nukiangensis

Schizothorax nukiangensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 48,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ Heckel J. J. 1838. Fische aus Caschmir gesammelt und herausgegeben von Carl Freiherrn von Hügel, beschrieben von J. J. Heckel. Wien. Fische Caschmir. 1-112.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Wu, Y. i C. Wu, 1992. The fishes of the Qinghai-Xizang Plateau. Sichuan Publishing House of Science & Technology, Chengdu, Xina. 599 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Yunfei, W., 1987. A survey of the fish fauna of the Mount Namjagbarwa region in Xizang (Tibet). P. 109-112, a S.O. Kullander i B. Fernholm (eds.) Proc. V Congr. Europ. Ichthyol., Estocolm, Suècia.
# Laia Serrano Biosca

Laia Serrano Biosca (Barcelona, 1973) és una emprenedora social catalana. En 1996 es llicencià en ciències econòmiques a la Universitat de Barcelona, i de 1997 a 2009 va treballar en la secció de màrqueting del Grup Codorníu. Alhora, en 2002 es va treure un màster en màrqueting a ESADE i en 2010 va treballar coma voluntària a la Fundación Desarrollo Sostenido (FUNDESO) durant cinc mesos.
En 2009 va fundar BarcelonActua de la que n'és directora general des de 2011. BarcelonActua es una Fundació que té per missió construir un model replicable d’ecosistemes sostenibles que generin impacte transformador i atenguin a col·lectius en situació de vulnerabilitat, a través de la mobilització de la societat civil. Cada ecosistema representa un programa de la fundació la sostenibilitat del qual aconseguim gràcies a la relació donar-rebre que tenen els tres pilars que el formen: beneficiaris, voluntaris i finançadors. En 2016 va rebre un dels Premis d'Actuació Cívica de la Fundació Lluís Carulla.

## Referències

* ↑ Laia Serrano: “No n'hi ha prou a clicar ‘M’agrada’, cal actuar”, 21 de febrer de 2017
* ↑ Laia Serrano Biosca Arxivat 2018-10-09 a Wayback Machine. a la Fundació Lluís Carulla
# Tàngara d'anell daurat

La tàngara d'anell daurat (Bangsia aureocincta) és una espècie d'ocell de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Descripció

* Fa uns 16 cm de llarg.
* Mascle amb color general verd fosc i coll i cap negre. Un anell groc des de la cella envoltant la zona auricular i les galtes, fins a la barbeta. Centre del pit groc.
* Femella similar però el cap i coll és verd fosc.

## Hàbitat i distribució

Viu a la selva humida d'una petita zona de l'oest de Colòmbia.

## Referències

* ↑ «Tàngara d'anell daurat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Dunaújváros

Dunaújváros és una ciutat autònoma d'Hongria. Es troba a la província de Fejér a 67 km al sud de Budapest. Té una població de poc més de 53.000 habitants (2004). Entre 1951 i 1961 va rebre el nom de Sztálinváros. El seu nom actual significa 'La nova Ciutat del Danubi', riu que la travessa de nord a sud.

## Enllaços externs

* Informació de Dunaújváros (En hongarès)
* Dunaújvárosi híd Arxivat 2006-04-13 a Wayback Machine.
# Ratatat

* No s'ha de confondre amb Rattata.
Ratatat és un duo de música electrònica novaiorquès format pel guitarrista Mike Stroud i el productor Evan Mast .

## Història

Mike Stroud i Evan Mast es van conèixer quan cursaven estudis al "Skidmore college", però no van treballar junts fins a l'any 2001 quan van gravar "Cherry", tema que més tard van incloure en el seu àlbum de debut homònim. Aquest àlbum va ser escrit i gravat a l'apartament que té Mast a Brooklyn, en un portàtil PowerBook. Es tracta d'un disc completament instrumental, exceptuant el principi i el final d'algunes cançons.
La banda va començar la seva carrera al segell independent Rex Recordings, amb el qual van publicar el seu primer single "Seventeen Years". Després van signar amb XL Recordings, publicant el seu àlbum debut i el single "Germany to Germany". Ratatat també ha realitzat versions d'altres grups, com en l'aclamat per la crítica Ratatat Mixtape Vol 1 i més recentment en el Ratatat Mixtape Vol.2.
* Mike Stroud
* Evan Mast

## Discografia

"Èxits"
"Lex" i "Wildcat" han estat ratificats internacionalment com temes referents a la música electrònica .
Albums
* Ratatat (20-04-2004) XL Recordings
* Ratatat Mixtape Vol 1 (2004), autoproduït
* Classics (22-08.2006) XL Recordings
* Ratatat Mixtape Vol 2 (2007), autoproduït
* LP3 (2008), XL Recordings
* LP4 (2010), XL Recordings
* Magnifique (2015)
Singles
* Seventeen Years (US Release) (2003) Rex Records
* Germany to Germany (04,10,2004) XL Recordings
* Wildcat (25,7,2006) XL Recordings
* Lex (30,8,2006) XL Recordings
* Loud Pipes (2007) XL Recordings
* Shiller (2008)
* Shempi (2008)
* Mirando (2009)
* Party with Children (2010)
* Drugs (2010)
* Cream on Chrome (2015)
* Abrasive (2015)
* Nightclub Amnesia (2015)
Llista de cançons de l'àlbum Classics
* Montañita
* Lex
* Gettysburg
* Wildcat
* Tropicana
* Loud Pipes
* Kennedy
* Swisha
* Nostrand
* Tacobel Cànon

## Enllaços externs

* MySpace de la banda
* Ressenya de LP4 Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
# Refugi Delgado Úbeda

El Refugi Serra d'Ensija, també conegut com a refugi Delgado Úbeda, és un refugi de muntanya que es troba al sud del municipi de Saldes, a la serra d'Ensija.
Es tracta d'un refugi de muntanya situat al vessant sud-est del Cap de la Gallina Pelada, dalt la serra d'Ensija, a 2.157 metres d'altitud. La seva inauguració tingué lloc el 13 de setembre de 1964, amb el nom de 'refugi President Delgado Úbeda', en honor del llavors president de la Federació Espanyola d'Esports de Muntanya i Escalada. És propietat de la Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya (FEEC), i té una capacitat de trenta-una places. És base d'ascensió al Cap de la Gallina Pelada de 2.321 metres d'altitud, punt culminant de la serra d'Ensija, i es troba a escassa distància del GR-107, anomenat Camí dels Bons Homes. La seva ubicació és un indret magnífic per a la pràctica de l'excursionisme hivernal amb raquetes de neu, amb uns perfils de muntanyes majoritàriament arrodonits, ideals per a la pràctica d'aquesta disciplina de muntanya. També s'hi poden fer diverses excursions amb esquí de muntanya. Ensija és l'únic refugi guardat d’aquesta serralada prepirinenca.

## Referències

* ↑ «Refugi Serra d'Ensija». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 3 juliol 2021].
* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
* ↑ «Refugi Serra d’Ensija». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya (FEEC). [Consulta: 3 juliol 2021].

## Enllaços externs

* Calendari d'obertures
# Refugi Ciríac Bonet

El Refugi Ciríac Bonet és un refugi de muntanya del municipi de Siurana de Prades, del terme municipal de Cornudella de Montsant, a la comarca del Priorat. L'edifici és obra de l'arquitecte reusenc Domènec Sugrañes i Gras.
Es tracta d'un refugi situat al nucli urbà del poble de Siurana, que fou impulsat per Ciríac Bonet, soci del Centre Excursionista de Catalunya (CEC) que adquirí una balma per adaptar-la com a refugi, que després cedí al CEC. Fou inaugurat el 16 de desembre de 1934 i duu el nom del seu patrocinador, que havia mort pocs mesos abans. Situat a les muntanyes de Prades, al terme municipal de Siurana, aquest refugi de pedra compta amb divuit places distribuïdes en tres habitacions de sis, servei de guarda, bar restaurant, una terrassa, lliteres amb matalassos i mantes, lavabo, dutxa i estufa. No disposa de lloc per cuinar ni d'emissora de ràdio. Amb tots aquests serveis és d'utilitat a excursionistes i, sobretot, a escaladors d'arreu atrets pel prestigi de les vies d'escalada de les parets i cingleres de Siurana. Durant vint anys, entre els anys 1990 i 2010 tingué com a guarda a l'escalador i ultrafondista Toni Arbonès Escoda.

## Referències

* ↑ Cabré Puig, Antoni. Siurana. Guia d'excursions per fer a peu.. Valls: Cossetània Edicions, 2001, p. 19. ISBN 84-89890-67-6 [Consulta: 30 gener 2019].
* 1 2 Ferrández, Jaume «Refugi Ciríac Bonet». Enciclopèdia de l'Esport Català (EEC). Barcelona: Gran Enciclopèdia Catalana [Consulta: 26 juny 2021].
* ↑ «Refugi Ciríac Bonet». Catalunya Convention Bureau (CCB). Agència Catalana de Turisme (Generalitat de Catalunya). [Consulta: 26 juny 2021].
* ↑ «Toni Arbonès Escoda». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 27 juny 2021].
* ↑ «Un jutge obliga el guarda del refugi de Siurana a marxar-ne després de vint anys». El Punt Avui, 21-01-2010 [Consulta: 27 juny 2021].
# Renato Zaccarelli

Renato Zaccarelli (Ancona, 18 de gener de 1951) fou un futbolista italià de la dècada de 1970.
Fou 25 cops internacional amb la selecció de futbol d'Itàlia amb la qual participà a la Copa del Món de Futbol de 1978.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Torino FC.
Va guanyar el premi Guerin d'Oro l'any 1986.
Fou entrenador del Torino FC els anys 2003 i 2004–2005.

## Referències

* ↑ «Renato ZACCARELLI». Fédération Internationale de Football Association (FIFA). Arxivat de l'original el 2009-10-05. [Consulta: 4 abril 2009].
* ↑ Renato Zaccarelli a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Almanacco illustrato del calico 1979. Panini, 1979, p. 68.
* ↑ «Italy - Footballer of the Year». RSSSF. [Consulta: 6 febrer 2015].
# Relleu a la façana de Ca la Pubilla

El Relleu a la façana de Ca la Pubilla és una obra del Masroig (Priorat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Carreu treballat, incrustat a la paret de la façana de la casa núm.-28 del c/ Ca la Pubilla, d'unes dimensions aproximades de 35 x 50cm i situada entre els dos balcons del primer pis. Hi són representades eines pròpies i diverses d'un manyà i elements propis de l'ofici: dos ferradures, alicates, clau, enclusa i una eina no identificada, juntament amb la data de 1850.

## Història

No hi ha informació al respecte, malgrat que la pedra hauria hagut pertànyer, potser, a un dintell de pedra d'una casa d'un ferrer i traslladada en refer la porta a aquest lloc de la paret.

## Referències

* 1 2 «Relleu a la façana de Ca la Pubilla». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2018].

## Enllaços externs

* «Relleu a la façana de Ca la Pubilla». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Revista digital

Una revista digital és una revista publicada amb format digital a internet - mitjançant un Bulletin Board System (Sistema de Taulell d'Anuncis) o alguna altra forma de xarxa informàtica - que està formada per una seqüència de continguts que tracten sobre un mateix tema. La Revista digital té una interfície lògica i en un flux UX (experiència d'usuari), capaç de permetre que l'usuari interactuï i s'interconnecti amb altres xarxes socials.
Algunes Revistes digitals distribuïdes a través de la World Wide Web s'anomenen webzines. Una ezine (o e-zine) és un terme més especialitzat que s'utilitza adequadament per a petites revistes i butlletins informatius distribuïts per qualsevol mètode electrònic, per exemple, per correu electrònic. Així com també trobem alguns grups de xarxes socials que utilitzen els termes cyberzine o hyperzine per referir-se a recursos de distribució electrònica.

## Formats de revistes digitals

Una edició digital d'una revista es pot publicar amb diferents formats:
* PDF interactiu: es pot descarregar des d'una web.
* PDF estàtic: és una rèplica de la versió impresa i també és descarregable des d'una web o situada en una app.
* Quioscs digitals que trobem a les botigues d'apps: aplicacions mòbils que contenen nombroses revistes digitals.
* Pàgines webs que funcionen com a revistes.

## Història

A finals dels anys 90, els editors d'e-zine van començar a adaptar-se a les qualitats interactives i informatives d'Internet en lloc de simplement duplicar revistes impreses a la xarxa. Una de les primeres revistes en convertir-se en format de revista en línia i deixar el format d'impressió va ser la revista informàtica Datamation.
Salon.com, fundada el juliol de 1995 per David Talbot, es va llançar amb una considerable exposició als mitjans de comunicació i avui reporta 5,8 milions de visitants únics mensuals. A principis del 2000, algunes webzines van començar a aparèixer en format imprès per complementar les seves versions en línia.

## Referències

* ↑ «Definition of webzine | Dictionary.com» (en anglès). [Consulta: 3 desembre 2019].
* ↑ «Datamation: Emerging Enterprise Tech Analysis and Products». [Consulta: 3 desembre 2019].
* ↑ «Salon.com | News, Politics, Business, Technology & Culture». [Consulta: 3 desembre 2019].
# Resolució 2024 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2024 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 14 de desembre de 2011. Reconeixent la necessitat urgent que Sudan i Sudan del Sud iniciïn el procés de normalització fronterera i que la situació en aquesta zona constitueix una amenaça per a la pau i la seguretat internacionals, el Consell va decidir ampliar el mandat de la Força Provisional de Seguretat de les Nacions Unides per a Abyei (UNISFA) per incloure assistència en aquest procés i desenvolupar mecanismes efectius de gestió bilateral.
El Consell va instar Sudan i Sudan del Sud a complir plenament els seus compromisos en virtut de l'Acord de Pau Complet relatius a la creació d'una zona fronterera segura i desmilitaritzada, l'establiment d'una Verificació Conjunta de Fronteres, i a que cooperessin plenament entre ells i prestessin suport ple a la UNISFA, qui també ajudarà els parts a assegurar l'observança dins de la Zona de frontera segura desmilitaritzada.

## Referències

* ↑ Security Council, Recognizing Urgent Need for Sudan, South Sudan to Start ‘Border Normalization', Expands Mandate of Abyei Force to Assist Process

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2001 a la 2100 (2011 - 2013)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 2020 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2020 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 22 de novembre de 2011. Preocupat per l'augment dels pagaments de rescat i la manca d'aplicació de l'embargament d'armes establert per la Resolució 733 (1992), el Consell va ampliar en 12 mesos l'autorització per a aquells que cooperin amb el govern somali a utilitzar "tost els mitjans necessaris" per combatre la pirateria.
En virtut del Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, el Consell va subratllar la necessitat que la comunitat internacional abordi en una resposta integral les causes subjacents de la pirateria, alimentada per la inestabilitat a Somàlia i va demanar a tots els Estats que cooperessin amb el Grup de Seguiment d'Eritrea i Somàlia sobre possibles violacions de l'embargament d'armes, que ajudessin Somàlia a enfortir la seva capacitat de portar a la justícia els responsables de la pirateria.

## Referències

* ↑ By Resolution 2020, Security Council Extends for 12 Months Authorization for Those Cooperating with Somali Government to Use ‘All Necessary Means' to Combat Piracy

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2001 a la 2100 (2011 - 2013)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 2022 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2022 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 2 de desembre de 2011. Després de recordar la Resolució 2009 (2011) sobre la situació a Líbia i la importància de donar-hi suport al govern de transició, el Consell va decidir ampliar el mandat de la Missió de Suport de les Nacions Unides a Líbia (UNSMIL) fins al 16 de març de 2012.
El Consell va decidir que el mandat de la UNSMIL també inclogués, en coordinació i consulta amb el govern de transició, l'assistència i el suport als esforços per fer front a l'amenaça de proliferació de totes les armes i material relacionat.

## Referències

* ↑ Security Council Extends Authorization for United Nations Support Mission in Libya until 16 March, Expands Its Mandated Tasks

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2001 a la 2100 (2011 - 2013)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Retrat de Margareta van Eyck

El Retrat de Margareta van Eyck (o Margareta, la dona de l'Artista) és un retrat de 1439 pintat a l'oli sobre taula de fusta pel pintor primitiu flamenc Jan van Eyck. És una de les dues últimes de les seves pintures que sobreviuen, i una de les primeres obres d'art europees que representen el cònjuge d'un pintor. Completat quan tenia al voltant de 34 anys, que va estar penjat fins a principis del segle xviii a la capella del gremi de pintors de Bruges. Es creu que el treball podia ser un quadre per penjar o part d'un díptic acompanyant un autoretrat actualment perdut conegut mitjançant els registres fins a 1769, o del possible autoretrat ara a la National Gallery de Londres.
La raó de la seva creació és desconeguda, però segur que va ser creat per a ús privat i no públic, com pot deduir-se de la representació no idealitzada de la model i la seva mirada directa, però planyívola cap a l'observador, el que crea un ambient íntim i informal. La pintura va ser probablement feta per commemorar una ocasió; potser per commemorar l'aniversari de la parella, o el seu aniversari, o com un regal per a ella.
Van Eyck va morir als dos anys de fer aquest treball. Va fer unes inscripcions a la part superior del marc en lletres gregues amb les paraules, el meu marit Johannes em va completar l'any 1439 el 17 de juny, a l'edat de 33. Com puc. "Com puc" (ALS ICH KAN) era una mena de lema personal i el motiu de Van Eyck, així com un joc de paraules amb el seu cognom. Pot trobar-se inscrit en diverses de les seves pintures religioses, tot i que només en dos retrats.

## Bibliografia

* Borchert, Till-Holger. "Margaret van Eyck", dins Van Eyck a Durer. London: Thames & Hudson, 2011. ISBN 978-0-500-23883-7
* Campbell, Lorne. El Quinzè-Segle Netherlandish Pintures. London, Galeria Nacional. Haven nova: Yale Premsa Universitària, 1998. ISBN 0-300-07701-7
* Harbison, Craig. Jan van Eyck: El Joc de Realisme. Reaktion Llibres, 1997. ISBN 0-948462-79-5
* Benton, Janetta Rebold. "Materials, Mètodes, i Obres mestres d'Art Medieval". Praeger, 2009. ISBN 0-275-99418-X
* Smith, Jeffrey Chipps. El Renaixement Del nord. London: Phaidon Premsa, 2004. ISBN 0-7148-3867-5
* Van Der Elst, Joseph. El Durar Florint de les Edats de Mig. Kessinger Publicant, 2005. ISBN 1-4191-3806-5
# Restaurant Can Bosch

El restaurant Can Bosch és un restaurant de Cambrils, Costa Daurada, guardonat amb una estrella Michelin des de 1984.
Té els seus orígens en el bar de pescadors que el 1969 obriren Joan Baptista Bosch i Lourdes Font. El 1980 s'obrí com a restaurant amb Joan Bosch i Montserrat Costa al capdavant. Des del 2012, el restaurant compta amb la tercera generació de la família Bosch, representada per Arnau Bosch i Eva Perelló.
El 1984 aconsegueix una estrella Michelin, que ha mantingut fins a l'actualitat. El 1988 és premiat com a Restaurant de l'any per la Confraria Gastronòmica de la Costa Daurada, entre altres reconeixements.
La seva cuina, de base mediterrània i de mercat, ha evolucionat de cuina marinera a cuina vanguardista i d'autor sense oblidar la tradició culinària catalana.

## Referències

* ↑ Baró, Jordi «Abanderar Cambrils als fogons». La Vanguardia, 09-11-2012, p. 7 [Consulta: 2 novembre 2002].
* ↑ «Cap estrella Michelin nova». delcamp.cat, 20-11-2014 [Consulta: 2 novembre 2015].
* ↑ Cervera, Jordi. Can Bosch. Valls: Cossetània, 2005, p. 107. ISBN 9788497911078.
* ↑ «Can Bosch» (en castellà). Guía Michelin. Arxivat de l'original el 2015-11-15. [Consulta: 2 novembre 2015].
* ↑ Llovell, F. «Can Bosch: restaurante del año 1988 y una estrella en la Guía Michelin». Guía Gastronómica de Tarragona, 01-06-1989, pàg. 9-10.
* ↑ Cervera, Jordi. Can Bosch. Valls: Cossetània, 2005, p. 107. ISBN 9788497911078.
* ↑ Pinazo, Judit «Dos restaurants cambrilencs, les úniques estrelles Michelin de la demarcació». Revista Cambrils, Núm. 413, Desembre 2005, pàg. 50-51.

## Enllaços externs

* Restaurant Can Bosch - Lloc web oficial
# Resolució 391 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 391 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 15 de juny de 1976, va assenyalar un informe del Secretari General de les Nacions Unides que, a causa de les circumstàncies actuals, la presència de la Força de les Nacions Unides pel Manteniment de la Pau a Xipre continuaria sent essencial per a un acord pacífic. L'informe també va assenyalar que la força, així com la seva policia civil, estaven restringides al nord de l'illa i expressava la seva preocupació pel que fa a accions que podrien augmentar les tensions.
El Consell va reafirmar les seves resolucions anteriors, va expressar la seva preocupació per la situació, va instar les parts implicades a treballar junts per la pau i una vegada més va estendre l'estacionament de la Força a Xipre fins al 15 de desembre de 1976.
La resolució 391 va ser aprovada per 13 vots contra cap; Benín i la República Popular de la Xina no van participar en la votació.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 301 a la 400 (1971 - 1976)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Reykjanes

Reykjanes o Reykjanesskagi és una península i un sistema volcànic situat al sud-oest d'Islàndia, prop de Reykjavík.
Tés un vulcanisme actiu sota la seva superfície i grans camps de lava que permeten una escassa vegetació, Hi ha nombroses fonts d'aigua calenta i de sofre al voltant del llac Kleifarvatn i la zona geotèrmica de Krýsuvík.
També s'hi troba la planta geotèrmica de Svartsengii el Llac blau geotèrmic (Bláa Lónið), que és de creació artificial, que funciona com un spa.
El pont Miðlína, construït el 2002, prop de Grindavik marca el límit entre les plaques tectòniques euroasiàtica i la continental d'Amèrica del Nord. Va ser fet en honor de l'explorador islandès Leif Eriksson.
Algunes poblacions de pescadors com Grindavík i Njarðvík es troben a aquesta península com també Keflavík.
* Pont Miðlína
* Planta geotèrmica de Reykjanesvirkjun
* Grindavík
* El sistema volcànic de Krysuvík
* Llac salat
* Aeroport de Keflavík

## Referències

* ↑ Reykjanes Globl Volcanism Program, Smithsonian Institution

## Enllaços externs

* Reykjanes