OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mary Keitany

Mary Keitany (Kabarnet, Kenya, 18 de gener de 1982) és una corredora de fons kenyana, especialista en la prova de marató.

## Carrera esportiva

Els seus pares, Juda i Jane Chepkeitany, eren uns grangers sense recursos, així que Mary es va acostumar des de petita a caminar quilòmetres descalça per omplir una galleda d'aigua o per anar a l'escola. Després de treballar com a minyona i mainadera, va guanyar la seva primera competició internacional, la Mitja Marató de Sevilla, al desembre de 2006, quan feia sis mesos que havia començat a entrenar en un campament per a atletes a Iten (Kenya), amb l'ajuda de la exatleta Linah Chesire, que la va empènyer a continuar la seva formació. Es va adaptar a la distància intermèdia i al 2009 va guanyar el Mundial de Mitja Marató que se celebrava a Copenhaguen. L'any següent era tercera a Nova York.
Mary Keitany ha guanyat la Marató de Londres els anys 2011 i 2012, i va obtenir el seu millor temps en la Marató de Londres de 2017 amb 2.17.01, un temps que aleshores era el segon millor de la història en aquesta distància després del que Paula Radcliffe havia obtingut el 2003. I també ha guanyat quatre edicions de la Marató de Nova York (2014, 2015, 2016 i 2018). La seva participació olímpica no ha donat medalles, de moment: va ser quarta en els Jocs Olímpics de Londres 2012, a 27 segons del podi olímpic; no va participar en els Jocs de Rio; tampoc ha pogut concórrer als Jocs de Tòquio de 2020, ajornats per la pandèmia mundial.
Al setembre de 2021, Marie Jepkosgei Keitany va acabar la seva carrera després d’una lesió al maluc que la va privar de competició durant dos anys consecutius.

## Vida personal

Casada amb l'atleta Charles Koech, té tres fills: Jared, nascut el juny del 2008, Samantha, l'abril del 2013 i Hezron, el seu nebot adoptat.
L'agost de 2018, l'atleta va obrir l'Escola Mary Keitany a Elgeyo Marakwet, la seva petita manera de retornar a la societat el que n'havia rebut i de garantir que les noies i els nois de la seva ciutat tinguessin accés a l'educació.

## Referències

* 1 2 3 Mwanza, Eddy. «From Housemaid to Multi-Millionaire, the Mary Keitany Story» (en anglès). Kenyans.co.ke, 29-02-2020. [Consulta: 20 novembre 2020].
* 1 2 Pérez, Ismael. «Leyendas del atletismo: Mary Keitany, la reina de Londres y Nueva York que empezó de sirvienta» (en castellà). Runners World, 04-04-2020. [Consulta: 20 novembre 2020].
* ↑ «London Marathon 2017: Mary Keitany & Daniel Wanjiru win» (en anglès). bbc.com, 23-04-2017.
* ↑ «Kipsang and Keitany claim London titles for Kenya| News | iaaf.org» (en anglès). [Consulta: 15 octubre 2019].
* ↑ «Mutai and Keitany dominate and dazzle in London| News | iaaf.org» (en anglès). [Consulta: 15 octubre 2019].
* ↑ «La marathonienne kényane Mary Keitany prend sa retraite à 39 ans» (en francès). [Consulta: 22 setembre 2021].
# Martin Wallström

Carl Martin Gunnar Wallström Milkéwitz (7 de juliol de 1983) és un actor suec. És conegut internacionalment pel seu primer paper als Estats Units el 2015 com a Tyrell Wellick al thriller cibernètic Mr. Robot d'USA Network.

## Filmografia

| Any | Pel·lícula | Paper | Notes |
| 1998 | Hela Härligheten | Jörgen | |
| 2000 | Before the Storm | Danne | |
| 2001 | Ingen återvändo | Martin | Curtmetratge |
| 2003 | Hannah med H | Noi a la festa de cap d'any #1 | |
| 2006 | Du & jag | Estudiant Jens | |
| 2008 | Eldsdansen | Frej | |
| 2008 | Arn - Riket vid vägens slut | Magnus Månsköld | |
| 2009 | Johan Falk:GSI - Gruppen för särskilda insatser | Martin Borhulth | |
| 2009 | Johan Falk - Vapenbröder | Martin Borhulth | |
| 2009 | Pure | Mattias | |
| 2010 | Sebbe | Lladre de diaris 2 | |
| 2010 | Pax | Tim | |
| 2010 | Simple Simon | Sam | |
| 2011 | Beyond the Border | Sven Stenström | |
| 2011 | Maria Wern - Drömmar ur snö | Jesper | |
| 2013 | Ego | Sebastian | |
| 2013 | Easy Money III: Life Deluxe | Martin Hägerström | |
| 2014 | Stockholm Stories | Johan | |
| 2014 | Remake | Martin | |
| 2015 | Nirbashito | Gustav | Llargmetratge bengalí |
| 2018 | Ashes in the Snow | Nikolai Kretzsky | |

## Televisió

| Any | Sèrie de televisió | Paper | Notes |
| 2002 | Olivia Twist | Bosse | Minisèrie |
| 2002 | Familjen | Fred Holde | 12 episodis |
| 2003 | En ö i havet | Ragnar | Minisèrie |
| 2004 | Lokalreportern | Robban | Minisèrie |
| 2004 | Danslärarens åtkomst | Ung Molin | Minisèrie |
| 2007 | Upp till kamp | Roger | Minisèrie |
| 2008 | Selma | Nils | Telefilm |
| 2009 | 183 dagar | Client de bar | 1 episodi |
| 2009 | Kommissarien och havet | Mats Östlund | 1 episodi |
| 2009 | Oskyldigt dömd | Anders Hellman | 1 episodi |
| 2009 | Stenhuggaren | Anders Andersson | Telefilm |
| 2005–2010 | Wallander | Jens/Johan Rasmusson | 2 episodis |
| 2010 | Arn | Magnus Månsköld | Minisèrie |
| 2010 | Drottningoffret | Johnny | Minisèrie |
| 2013 | Morden i Sandhamn | Magnus | 3 episodis |
| 2014 | Arvingarna | Matti | 1 episodi |
| 2015–present | Mr. Robot | Tyrell Wellick | Paper principal |

## Vídeos musicals

| Any | Artista | Títol |
| 2018 | In Flames | "I Am Above" |

## Referències

* ↑ «USA's Hacker Drama 'Mr. Robot' Adds Swedish Actor (Exclusive)» (en anglès). [Consulta: 2 febrer 2019].
* ↑ «Mr. Robot | Tyrell Wellick» (en anglès), 17-05-2015. Arxivat de l'original el 2019-02-02. [Consulta: 2 febrer 2019].
# Mapatge UV

El mapatge UV també anomenat unwrap o desplegamet és el procés de col·locació de textures 2D sobre models 3D per a la simulació de textura. D'aquesta manera es determina l'aparença del model, permeten que els objectes siguin més foto-realistes en aplicar una imatge que s'anomena mapa de textura UV. Les lletres "U" i "V" denoten l'eix de la textura 2D, sense emprar "X", "Y" i "Z" que ja s'utilitzen per a denotar els eixos de l'objecte en l'espai 3D.

## Notes

* ↑ Mentre que "W" (a més de XYZ) s'utilitza en el càlcul de rotacions de quaternions, una operació comuna en gràfics per ordinador.

## Referències

* ↑ Lavado Sánchez, Ferran. «Mapatge UV». [Consulta: 10 juliol 2021].
* ↑ Catalunya, Institut Obert de. «Color, il·luminació i acabats 2D i 3D». [Consulta: 12 juliol 2021].
# María Teresa Íñigo de Toro

María Teresa Íñigo de Toro (Valladolid, 25 de maig de 1929-Madrid, 28 de març de 1988) va ser una locutora i directora de ràdio espanyola, mestra, escriptora, política i històriadora, encara que la seva major rellevància pública la va aconseguir des del seu treball en l'emissora La Voz de Valladolid.
Teresa Íñigo de Toro va estudiar Magisteri i Filosofia i Lletres en la Universitat de Valladolid, però sense arribar a exercir aquestes professions va entrar en el món de la ràdio, en primer lloc com a locutora de la Veu de Valladolid des de 1953, en programes i emissions de tota mena. El 1961 va accedir a la direcció de l'emissora, sent la primera dona espanyola a ocupar un lloc similar. Aquest mateix any va rebre un Premi Ondas pel seu treball a La Voz de Valladolid. La seva carrera radiofònica va continuar a Radiocadena Española, com la seva directora a Valladolid. En aquest lloc va ser premiada amb el Premi Nacional de Ràdio i Televisió.
Mentrestant, va exercir com a regidora i tinent d'alcalde a l'ajuntament de Valladolid, diputada a la Diputació Provincial de Valladolid i presidenta de l'Associació de Dones Empresàries de Valladolid.
També es va dedicar a la literatura, publicant obres com a Cartas a un amigo o Buenas noches. Va guanyar un primer premi de prosa lírica amb La Ciudad de los Almirantes i va ser finalista del premi Ateneo de Valladolid.
Teresa Íñigo va ser triada acadèmica de la Real Academia de Bellas Artes el 1982, prenent possessió com a acadèmica de número tres anys més tard. Aquest mateix any va tenir l'honor de ser pregonera de la Setmana Santa de Valladolid. Va ser distingida amb l'encomana de l'Orde d'Isabel la Catòlica. En vida de la locutora, es va batejar amb el seu nom un col·legi d'infantil i primària de Valladolid, localitzat al carrer Morena (barri de Huerta del Rey). Teresa Íñigo va llegar la seva biblioteca particular a aquest centre.

## Referències

* 1 2 3 Rodríguez Lanza, Miguel Ángel. «El pregón de la Semana Santa». Ajuntament de Valladolid i Junta de Cofradías de Semana Santa de Valladolid, 01-11-2012. Arxivat de l'original el 12 de desembre de 2013. [Consulta: 7 agost 2013].
* 1 2 3 4 «Vallisoletanos. María Teresa Íñigo de Toro». [Consulta: 8 agost 2013].
* 1 2 «Necrológicas. María Teresa Íñigo de Toro». ABC, 29-03-1988 [Consulta: 8 agost 2013].
* ↑ «El colegio». CEIP María Teresa Íñigo de Toro. Arxivat de l'original el 2013-07-10. [Consulta: 8 agost 2013].
# Martí Torras Mayneris

Martí Torras Mayneris (Barcelona, 9 de desembre de 1974) és director d'escena, dramaturg i dibuixant català, llicenciat en Belles arts a la Universitat de Barcelona i en Art dramàtic a l'Institut del Teatre de Barcelona.
# Maurolicus weitzmani

Maurolicus weitzmani és una espècie de peix pertanyent a la família dels esternoptíquids.

## Descripció

* Fa 5,2 cm de llargària màxima.
* Nombre de vèrtebres: 32-33.

## Hàbitat

És un peix marí i batipelàgic que viu entre 0-100 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic: Angola, el Canadà, Cuba, Gabon i els Estats Units.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Cocco A., 1838. Su di alcuni salmonidi del mare di Messina. Nuovi Ann. Sci. Nat. Bologna Anno 1 Tomo 2 (fasc. 9). 161-194.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Parin, N. V. & Kobyliansky, S. G., 1993. Review of the genus Maurolicus (Sternoptychidae, Stomiiformes), with re-establishing validity of five species considered junior synonyms of Maurolicus muelleri and descriptions of nine new species. Trudy Instituta okeanologii im. P.P. Shirshova = Transactions of the P.P. Shirshov Institute of Oceanology v. 128: 69-107.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Parin, N.V. i S.G. Kobyliansky, 1996. Diagnoses and distribution of fifteen species recognized in genus Maurolicus Cocco (Sternoptychidae, Stomiiformes) with a key to their identification. Cybium 20(2):185-195.
* ↑ Bowman, R.E., C.E. Stillwell, W.L. Michaels i M.D. Grosslein, 2000. Food of northwest Atlantic fishes and two common species of squid. NOAA Tech. Memo. NMFS-NE 155, 138 p.
* ↑ Claro, R. i L.R. Parenti, 2001. The marine ichthyofauna of Cuba. p. 21-57. A: Claro, R., K.C. Lindeman i L.R. Parenti (eds) Ecology of the marine fishes of Cuba. Smithsonian Institution Press, Washington i Londres. 253p.
* ↑ Moore, J.A., M. Vecchione, B.B. Collette i R. Gibbons, 2002. The fauna of bear seamount (New England Seamount chain), and the presence of 'natural invaders' species. ICES CM 2002/M:25: 12p.
* ↑ Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* Catalogue of Life Arxivat 2016-03-14 a Wayback Machine. (anglès)
* AQUATAB
# Mason (Ohio)

Mason és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 22.016 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mason tenia 22.016 habitants, 7.789 habitatges, i 5.981 famílies. La densitat de població era de 482,7 habitants per km².
Dels 7.789 habitatges en un 45,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 67,5% hi vivien parelles casades, en un 6,8% dones solteres, i en un 23,2% no eren unitats familiars. En el 20% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,8 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,27.
Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,4 homes.
Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mason». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mason». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Marc Duili (tribú de la plebs 357 aC)

Marc Duili (en llatí: Marcus Duilius) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Duília, una antiga gens romana d'origen plebeu.
Va ser tribú de la plebs l'any 357 aC. En el seu mandat va presentar, junt amb el seu col·lega Luci Meni, una rogatio anomenada unciario foenore i una altra, la Duilia Maenia que impedia els procediments irregulars en els camps militars, com per exemple l'eliminació d'una llei que afectés als soldats quan aquestos eren fora de Roma, si ho proposava un cònsol romà.

## Referències

* ↑ Titus Livi, Ab Urbe Condita VII.16-19
* ↑ William Smith, "Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology", volum 1, p.1091 Arxivat 2012-10-19 a Wayback Machine.
# Marc Duran i Giralt

Marc Duran i Giralt (Vilanova i la Geltrú, 1986) és un jugador de tennis de taula català. La temporada 2021-2022, amb 35 anys, va fer un triplet històric al campionat d'Espanya per equips, individual i dobles (amb el sitgetà Oriol Monzó), a més de guanyar la Superdivisió i arribar a les semifinals de l'Europe Cup, la segona màxima competició europea, amb el Club Tennis Taula Borges Blanques.

## Trajectòria

Duran es va iniciar al tennis de taula als Dansaires Vilanovins, ara Club Tennis Taula Vilanova, club que va fundar i presideix la seva mare, Josefina Giralt. Va començar a jugar als quatre anys gràcies al seu germà Enric, deu anys major, que li va fer d'entrenador els primers anys, abans que als onze anys el Centre d'Alt Rendiment de Sant Cugat es convertís en la seva segona casa. En el seu procés de formació, dels 17 als 21 anys, Duran va viure a Alemanya per a provar a la millor lliga del món: la Tischtennis-Bundesliga, primer a Frickenhausen per a jugar a la segona divisió, i després es va instal·lar a Ochsenhausen per jugar a la Bundesliga. També ha jugat al Club Tennis Taula Olesa i al Club Tennis Taula Bagà, a més de competir en altres països i jugar simultàniament les lligues francesa, sèrbia i la sueca.
Va incorporar-se al Club Tennis Taula Borges Blanques amb 22 anys, i ha portat la mateixa samarreta des de la temporada 2009/10. Des de llavors, Duran ha aconseguit dos títols de lliga (2011 i 2022) i tres títols de la Copa del Rei (2013, 2017 i 2022) amb el club, a més del campionat d'Espanya individual (2015 i 2022).

## Referències

* ↑ Camps, Albert. «No m'esperava una temporada tan increïble». L'Esportiu, 10-05-2022. [Consulta: 4 juny 2022].
* 1 2 Muñoz Chércoles, Gerard. «Jugo en quatre Lligues i em puc fer el sou per viure del tenis taula». elprimer.cat, 02-03-2022. [Consulta: 4 juny 2022].
* ↑ «La semana de Durán: el rey del tenis de mesa español» (en castellà). As, 12-03-2022. [Consulta: 4 juny 2022].
* ↑ «Marc Duran, triplete histórico en tenis de mesa» (en castellà). Mundo Deportivo, 11-03-2022. [Consulta: 4 juny 2022].
* ↑ «El jugador del CTT Borges Marc Duran continua una temporada més a l'equip». Les Borges TV, 14-07-2021. [Consulta: 4 juny 2022].
# Mare de Déu del Roser d'Oceja

La Mare de Déu del Roser d'Oceja és una capella particular de la casa de repòs de les Germanes Dominiques del poble d'Oceja, a la comarca de l'Alta Cerdanya, a la Catalunya del Nord.
Està situada dins del nucli de població d'Oceja,

## Referències

* ↑ [ La Mare de Déu del Roser d'Oceja en els ortofotomapes de l'IGN]

## Bibliografia

* Becat, Joan. «- Oceja». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Gavín, Josep M. «Cerd 122. La Mare de Déu del Roser d'Oceja». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3*). ISBN 84-85180-12-7.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Oceja». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# Mare de Déu del Roser (Masquefa)

La Mare de Déu del Roser és una capella a la vila de Masquefa (Anoia) protegida com a bé cultural d'interès local. Capella realitzada al segle xix, moment d'expansió per al poble seguint la carretera. Sorgeix aquí perquè l'església del poble era la romànica dedicada a Sant Pere i quedava excessivament als afores quan es tractava d'enterraments. Aquesta capella fou de transició mentre es construïa l'actual església parroquial de Sant Pere (obres iniciades el 1920).
Capella entre mitgeres situada al peu de la carretera, dedicada a la Mare de Déu del Roser. És de reduïdes dimensions, de planta rectangular i coberta de teula àrab. Destaca el campanar d'espadanya a la zona dreta de la façana que actualment no té campana. El seu exterior és força auster, està tot arrebossat i emblanquinat; només hi ha la porta d'entrada, feta de fusta, és rectangular i a sobre hi ha un petit òcul amb una gelosia d'obra.

## Notes

* 1 2 «Capella del Roser». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
# Megabit per segon

Un megabit per segon (Mbps o també Mbit/s) és una unitat de la capacitat de transmissió d'informació equivalent a 1.000 kilobits per segon o 1.000.000 bits per segon.
Moltes aplicacions de vídeo s'acostumen a donar en Mbit/s:
* 32 Kbit/s — qualitat videotelèfon (mínima qualitat necessària)
* 2 Mbit/s — qualitat VHS
* 8 Mbit/s — qualitat DVD
* 55 Mbit/s — qualitat HDTV

## Megabyte per segon

Una altra unitat per a la capacitat de transmissió és el Megabyte per segon (MBps o MB/s), el qual correspon a una capacitat 8 vegades més gran que el megabit per segon:
    1 megabyte/s = 8 megabit/s
Usualment les interfícies de transmissió entre components dels ordinadors es mesuren en MB/s:
* PATA 33-133 MB/s
* SATA 150-300 MB/s
* PCI 133-533 MB/s

## Confusió

Un megabit per segon no ha de ser confós amb un mebibit per segon:
| 10⁶ bit/s | = | 1.000.000 bit/s | = | 1 Mbit/s (un megabit o un milió bits per segon) |
| 2$^{20}$ bit/s | = | 1.048.576 bit/s | = | 1 Mibit/s (un mebibit per segon) |
Tot i així, el mebibit per segon no s'utilitza gairebé mai, i no hi ha cap ambigüitat quan es parla de velocitat de transmissió en les telecomunicacions (veure prefix Binari per veure la corresponent definició ambigua quan es parla de la mesura de l'emmagatzematge d'informació digital).
# Megabeat

Megabeat fou un conjunt valencià de música electrònica i segell discogràfic (Megabeat Records) format per Fran Lenaers, Julio "Nexus" i Gani Manero aparegut a finals de 1989. El seu punt més àlgid se situa entre 1990 i 1991. També se'ls coneix per altres noms com Interfront, Invisible o Sun Corporation.
Megabeat va suposar una injecció d'aire renovador sobre els corrents eurobeat i ítalo house/spaghetti disco que predominaven a les discoteques espanyoles el 1990. D'ascendència techno/dancefloor, se'ls considera els pares del controvertit So de València. Entre les seves influències principals destaquen gèneres com l'EBM, el rock gòtic, el tecnopop, el new beat i el trance alemany de la primera època. També és remarcable la influència que van exercir sobre ells conjunts veterans com Kraftwerk i Front 242, i en diferent mesura un gran nombre de grups europeus de música electrònica que es començaven a obrir pas, sobretot per la zona valenciana, propiciant un panorama favorable a aquesta formació musical.
Malgrat els rumors i les llegendes que circulen al voltant d'aquest grup, cal aclarir que la seva música té poc o gens a veure amb el concepte actual del "So de València", estil que es va començar a massificar cap al 1992 i que va desembocar en el que avui en dia s'entén per bakalao o màquina (si bé aquestes etiquetes ja es feien servir el 1990 per a referir-se a qualsevol tipus de música electrònica aplicada a la pista de ball, independentment de l'estil).
És important assenyalar que, malgrat la seva curta carrera, Megabeat va llançar una trentena de discs al mercat sota diferents noms segons el tipus de producte, que anaven des de l'electrònica més melòdica fins a l'EBM passant pel techno més corporal, tot en una fusió molt personal que va quallar ràpidament al plats dels discjòqueis.
S'ha arribat a dir que l'obra de Megabeat va eclipsar els mateixos components del grup, tot esdevenint més popular la seva música que no pas el seu propi nom. Sigui com sigui, es tracta d'una figura clau que va absorbir i sintetitzar l'avantguarda europea per a introduir, a manera de repetidor, un nou camp a l'escena electrònica estatal i a tota una nova generació d'artistes i productors.

## Discografia bàsica

* Interfront 1 (Strange)
* Interfront 2 (Destination)
* Interfront 3 (Strategy)
* Es imposible, no puede ser (Invisible 2)
* War!!
* Serie Megabeat (cinc discs)
* Fuego Camina Conmigo

## Referències

* ↑ Entrevista a Julio Nexus, lafonoteca.net
* ↑ Clásicos: Megabeat & Interfront (1980-2005) (Contraseña Records) Arxivat 2016-11-30 a Wayback Machine. a mixside.com
* ↑ Entrevista a Julio Nexus a larutadelbacalao.blogspot
* ↑ Megabeat. Sonido Valencia a clubbingspain.com
* ↑ Megabeat a discogs
# Megabazos (noble)

Megabazos (Μεγβάζος) o Megabizos (Megabyzos, Μεγάβυζος) fou un dels set nobles perses que van participar en la conspiració que va posar fi al govern i a la vida del mag Smerdis de Pèrsia (521 aC). Heròdot diu que va recomanar una forma oligàrquica de govern.
Darios I el Gran el va deixar amb el comandament d'un exèrcit a Europa quan el mateix rei va retornar a Àsia (506 aC). Amb aquest exèrcit Megabazos va sotmetre Perint i altres ciutats de l'Hel·lespont i la costa tràcia, i va expulsar els peones del seu territori a l'Estrimó. Va enviar una ambaixada a Amintes I de Macedònia per demanar provisions. A la seva tornada a Àsia va recomanar al rei de cridar a Histieu de Milet. Va deixar almenys un fill de nom Zopiros.
Un Megabazos esmentat per Xenofont com a sàtrapa d'Aràbia nomenat per Cir II el Gran, fou un personatge diferent.
# Masao Kawasaki

Masao Kawasaki (Tòquio, 1 de gener, 1951) és un violinista i violista japonès. El seu fill, Yosuke Kawasaki, també és violinista i membre de l'"Orquestra de Cambra Mito".

## Biografia

Va començar a tocar el violí als 5 anys i va estudiar amb Ryosaku Kubota i Hideo Saito. El 1964, quan estava en el seu segon any de secundària, va guanyar el primer premi en la divisió de secundària júnior del 2è Concurs Nacional de Música d'Estudiants del Japó. Als 18 anys, va entrar al departament de música de la "Toho Girls' High School" i, es va graduar a la mateixa escola secundària i va entrar a la Facultat de Música de la Universitat Toho Gakuen. El 1966, va estudiar a la Juilliard School amb una beca amb Dorothy Delay.

## Actuacions

El 1973, va debutar com a solista amb l'Orquestra Simfònica de Cincinnati al Carnegie Hall. Ha fet aparicions com a convidat amb el "Tokyo Quartet" i l'"Emerson String Quartet", és el director musical de la "Westchester Chamber Music Series" i és membre de la "New Jersey Chamber Music Society", els "Tokyo Soloists" i la "Mito Chamber Orchestra". Ha participat en el Festival Internacional de Música de Miyazaki des dels seus inicis.

## Ensenyament

El 1980, es va convertir en professor de corda al "Brooklyn College Conservatory", el 1981 es va convertir en assistent de Dorothy Delay a la Juilliard School, el 1983 es va convertir en professor de viola al "Cincinnati College of Music" i el 1987 es va convertir en professor de viola a la Juilliard School. Entre els seus estudiants hi ha violinistes com Daniel Froschauer, Anne Akiko Myers, Joshua Bell, Kyoko Takezawa, Asako Urushihara, Joji Hattori, Yoshinori Kawakubo, Akiko Tarumoto, Mayuko Kamio i Shunsuke Sato.

## Referències

* ↑ https://www.amati-tokyo.com/artist/kawasaki-masao.html Arxivat 2020-02-16 a Wayback Machine.