OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Quarta campanya de Tamerlà a Geòrgia (1394)

La quarta campanya de Geòrgia fou una expedició militar que va fer Tamerlà a Geòrgia a finals del 1394
Timur va desacampar (octubre de 1394) i es va dirigir a Geòrgia (sud-occidental). Era la tercera vegada que atacava el regne i la segona que ho feia personalment. Després de devastar algunes terres es va dirigir cap a les comunitats georgianes de la Vall d'Aragvi, terres que el Zafarnama anomena Kara-Kalkanlik ("Piolets negres", és a dir, els muntanyencs de Geòrgia oriental: els pshavs i els khevsurs), que s'havien fortificat en castells que foren ocupats i destruïts i el territori i les poblacions saquejats i molts habitants foren massacrats.
Va acampar algun temps a una plana per donar descans a l'exèrcit i d'allí va avançar passant al costat de Tiflis i després va seguir endavant en direcció a Xaki; a la plana de Shaki va acampar i va enviar als amirs Jahan Shah Bahadur i Hajji Saif al-Din Barles a saquejar les terres d'un príncep georgià anomenat Bertaz. Van assolar les seves planes i muntanyes i van fer presoners als habitants als que van portar com esclaus al campament.
A l'amir Xaikh Nur al-Din, fill de Sarbugha el va enviar a unes muntanyes anomenades el Kuhistan de Geòrgia que va atacar, però el príncep de Xaki, Sidi Ali Arlat, de la dinastia Arlat, va fugir abandonant el territori a mans de Nur al-Din, sense oposició; les cases foren destruïdes i el país devastat i saquejat i abans de marxar cap al campament imperial, tot fou cremat.
Llavors es van tenir notícia de que a través de Xirvan havien entrat tropes de Toktamix que manades pels prínceps tuluïdes Ali Aghlan, Ilies Aghlan, Aissa Beg i Yagli Beg, havien creuat per Derbent i havien devastat algunes comarques dependents de Shirwan, Aquestes notícies van arribar a Timur que va decidir abandonar la campanya de Geòrgia i Xaki i es va dirigir cap a Xirvan a enfrontar a les tropes kiptxaks que només saber que Timur anava cap allà es van retirar apresuradament.
Timur va seguir el curs del Kura i va decidir acampar a la zona per passar el hivern. El millor punt per acampar era la plana de Mahmudabad i ho van fer a Galin Gombed, prop de Prakabad. Timur va cridar a les reines i dames amb els joves prínceps, que van venir des de Sultaniya amb l'equipatge.
Miran Shah també va abandonar el setge d'Alinjak, moderna Alinjakala, antiga ciutat armènia d'Ernjak o Erenchak, prop de Nakhitxevan) per anar al campament imperial i pel camí, a Babi, va saber que havia tingut un fill; Miran Shah ho va comunicar a Timur al arribar, i l'emperador el va anomenar Aiyal (Aighel). Pir Muhammad també va rebre ordre d'anar a Xaki i va abandonar Fars deixant el govern en mans de Sevinjik Bahadur, Hassan Jagadul i Ali Beg ibn Aissa i es va dirigir al campament imperial de hivern on va arribar uns dies després.

## Bibliografia

* Yazdi Sharaf al-Din Ali, Zafarnama, Trad. al francès de Petis de la Croix sota el títol “Histoire de Timur Bec”, III, 50
# Ponticola rizensis

Ponticola rizensis és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Turquia.

## Referències

* ↑ Iljin B. S. 1927. Keys to the gobies (Fam. Gobiidae) of the Sea of Azov and the Black Sea. Preliminary communication. Trudy Az.-Chern. Nauch. Prom. Eksp. v. 2. 128-143.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Berg, L.S. 1965. Freshwater fishes of the U.S.S.R. and adjacent countries. vol. 3, quarta edició. Israel Program for Scientific Translations Ltd, Jerusalem, Israel.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Kovacic, M. & Engín, S. 2008. Two new species of Neogobius (Gobiidae) from northeastern Turkey. Cybium, 32 (1): 73-80.
* Miller, P.J. 1986. Gobiidae. p. 1019-1085. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the North-eastern Atlantic and the Mediterranean. Vol. 3. UNESCO, París.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ponticola gorlap

Ponticola gorlap és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 20 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la mar Càspia.

## Referències

* 1 2 «Neogobius gorlap» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Kottelat, M. i J. Freyhof 2007. Handbook of European freshwater fishes. Publications Kottelat, Cornol, Suïssa. 646 p.

## Bibliografia

* Berg, L.S. 1965. Freshwater fishes of the U.S.S.R. and adjacent countries. vol. 3, quarta edició. Israel Program for Scientific Translations Ltd, Jerusalem, Israel.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Kottelat, M. 1997. European freshwater fishes. Biologia 52, Suppl. 5:1-271.
* Miller, P.J. 1986. Gobiidae. p. 1019-1085. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the North-eastern Atlantic and the Mediterranean. Vol. 3. UNESCO, París.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pírries

Pírries (grec antic: Πυρρίας, llatí: Pyrrhyas) fou un militar etoli.
Durant la guerra social (218 aC) la Lliga Etòlia el va enviar a agafar el comandament a Elis on, aprofitant l'absència de Filip V de Macedònia i la incapacitat d'Eperat, estrateg de la Lliga Aquea, va fer incursions als antics territoris aqueus i va saquejar el país fins a Ríon i Ègion. El 217 aC, d'acord amb Licurg d'Esparta, va envair Messènia, però a Ciparíssia el van rebutjar abans de poder-se reunir amb les forces espartanes i va haver de tornar a Elis on el poble, descontent, es va queixar i els caps de la Lliga el van cridar a Etòlia i va ser substituït per Eurípides, segons diu Polibi.
Més tard va obtenir el càrrec d'estrateg de la Lliga, el mateix any que el títol de cap de la lliga es va concedir de manera honorària a Àtal I de Pèrgam (208 aC). A la primavera va avançar amb un exèrcit cap a Làmia per oposar-se al pas dels macedonis cap al Peloponès i encara que va tenir l'ajut del pretor romà Publi Sulpici Galba Màxim i d'Àtal, va ser derrotat per Filip V en dues batalles successives i es va haver de retirar darrere les muralles de Làmia, segons Titus Livi.

## Referències

* ↑ Pyrrhias a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 608
# Província de Candarave

La província de Candavare és una província del departament de Tacna, la regió costanera de Perú situada més al sud del país.
Aquesta província es troba al l'interior del departament, ja enlairada a la serralada dels Andes, limitant amb el departament de Puno, el de Moquegua, i les províncies de Tarata, Tacna i Jorge Basadre, pertanyents al departament de Tacna.
Té una superfície de 2.312,07 km² i una població de 8.373 habitants al cens de 2007.
Es divideix en 6 districtes:
- Cairani
- Candavare
- Camilaca
- Curibaya
- Huanuara
- Quilahuani
A la província hi ha diversos llacs alpins, com el llac Aricota, al districte de Curibaya.

## Referències

* ↑ Roca Rey Miró Quesada, Bernardo. Atlas del Perú (en castellà). Lima: El Comercio SA, 01/12/2009, p. 48-92. ISBN 978-612-4032-59-2.
# Proterorhinus semipellucidus

Proterorhinus semipellucidus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, de clima temperat i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: la mar Càspia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Berg, L.S., 1965. Freshwater fishes of the U.S.S.R. and adjacent countries. vol. 3, quarta edició. Israel Program for Scientific Translations Ltd, Jerusalem.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.
# Província de Pordenone

La Província de Pordenone (furlà Provincie di Pordenon) és una província que forma part de la regió de Friül-Venècia Júlia dins Itàlia. La seva capital és Pordenone.
Limita al nord i est amb la província d'Udine, a l'oest i sud amb les províncies de Belluno, Treviso i Venècia, al Vèneto.
Té una àrea de 2.275,42 km², i una població total de 312.105 hab. (2016). Hi ha 50 municipis a la província.
Fou creada el 1968 com a nova província separada de la d'Udine. El 26 i 27 de març de 2007 els municipis de Cinto Caomaggiore, Pramaggiore, Gruaro i Teglio Veneto van celebrar un referèndum per a deixar de formar part de la província de Venècia per tal d'unir-se a la província de Pordenone. L'únic municipi on va obtenir el quòrum va ser Cinto Caomaggiore que no sols va obtenir la contestació favorable del Consell Regional de Friül-Venècia Júlia, sinó també del Consell provincial de Pordenone.

## Llengües

Segons dades publicades a Euromosaic el 1991, el 40,53% de la població parla friülès, el 59,21% parla italià, el 0,22% eslovè i el 0,03% alemany. Les xifres absolutes són:
Llengües parlades :
| Població | Italià | Friülès | Eslovè | Alemany |
| 254,851 | 150,908 | 103,303 | 564 | 76 |

## Referències

* ↑ Dades ISTAT
* ↑ (anglès) Friulan in Italy

## Enllaços externs

* Provincia di Pordenone homepage (en italià)
# Raja koehleri

Raja koehleri és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.

## Referències

* ↑ Linnaeus C. 1758. Systema Naturae, Ed. X. (Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata.) Holmiae. Systema Nat. ed. 10 v. 1. i-ii + 1-824.
* ↑ BioLib (anglès)

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
# Raja leucobatos

Raja leucobatos és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.

## Referències

* ↑ Linnaeus C. 1758. Systema Naturae, Ed. X. (Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata.) Holmiae. Systema Nat. ed. 10 v. 1. i-ii + 1-824.
* ↑ BioLib (anglès)

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
# Raja morula

Raja morula és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.

## Referències

* ↑ Linnaeus C. 1758. Systema Naturae, Ed. X. (Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata.) Holmiae. Systema Nat. ed. 10 v. 1. i-ii + 1-824.
* ↑ BioLib (anglès)

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
# Província de Hohenzollern

La Província de Hohenzollern (en alemany Provinz Hohenzollern) o Terra de Hohenzollern (en alemany Hohenzollernsche Lande) va ser una província del regne de Prússia i de l'Estat Lliure de Prússia des del 1850 fins al 1946.

## Història

Va ser creada l'any 1850 amb la unió dels principats d'Hohenzollern-Sigmaringen i Hohenzollern-Hechingen després que les dues línies principesques governants i independents dels Hohenzollern van lliurar la seva sobirania a Prússia, governada per una altra branca dels Hohenzollern.
Hohenzollern consistia en un únic districte, el Regierungsbezirk de Sigmaringen. L'últim cens de 1939 va resultar en 74.000 habitants. La capital era Sigmaringen. Mentre Hohenzollern gaudia de tots els drets com una jove província de Prússia, incloent representació al parlament prussià, els seus assumptes militars eren governats per la província del Rin. El Regierungsbezirk Sigmaringen va ser subdividit en set Oberamtsbezirke, encara que només quatre d'ells romanien el 1925, quan van ser fusionats i redividits com dos nous Kreise.
El 1946, l'administració militar francesa la va convertir en part de l'estat de Württemberg-Hohenzollern. Actualment Hohenzollern forma part de l'estat federal alemany de Baden-Württemberg des de 1952.
Després de reformes regionals de 1973, les fronteres d'Hohenzollern van ser finalment eliminades, i la regió ara pertany als districtes de Sigmaringen i Zollernalbkreis, que també conté territori que prèviament no pertanyia a la província de Hohenzollern.

## Vegeu també

* Províncies de Prússia

## Bibliografia

* Walter Bernhardt, Rudolf Seigel: Bibliographie der Hohenzollerischen Geschichte (= Arbeiten zur Landeskunde Hohenzollerns; Bd. 12). Thorbecke, Sigmaringen 1975, ISBN 3-7995-6212-5.
* Walter Genzmer: Hohenzollern (Deutsche Lande – Deutsche Kunst). München/Berlin 1955.
* Karl Theodor Zingeler, Wilhelm Friedrich Laur: Die Bau- und Kunst-Denkmäler in den Hohenzollern'schen Landen. Paul Neff Verlag, Stuttgart 1896, pdf.

## Enllaços externs

* Die administrativen Beziehungen der Hohenzollernschen (Hohenzollerischen) Lande zur Rheinprovinz
* Hohenzollernsche Lande (Oberämter und Gemeinden), 1910
* Província de Hohenzollern
# Puig de Calmelles

El Puig de Calmelles, o de la Calmella, és una muntanya de 735,5 m alt situada a cavall dels termes municipal de la Jonquera, a l'Alt Empordà, i comunal de Morellàs i les Illes, en el seu antic terme de Riunoguers, al Vallespir.
És a l'extrem nord-occidental del terme de la Jonquera i al sud-oriental del de Morellàs i les Illes i del de l'antic terme de Riunoguers. Es troba al sud-oest del Pla Capità i al nord-est del Pla de les Bateries, o Pla del Perer.
Al capdamunt d'aquesta muntanya es troba el vèrtex geodèsic de l'IGN de l'estat espanyol número 305075001. El vèrtex va ser creat i emprat per Méchain el 1793 per a les triangulacions necessàries que va fer junt amb Delambre, i els seus respectius equips, per a determinar la mesura del Meridià, i així poder definir el metre. Des d'aquest cim Méchain va triangular cap a Puig de l'Estela i el Puig de Burgarag.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Puig de Calmelles». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ El Puig de Calmelles en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Delambre, Jean-Baptiste. Base du système métrique décimal, ou Mesure de l'arc du méridien compris entre les parallèles de Dunkerque et Barcelone, 1806, p. 52,53,424,426 [Consulta: 8 novembre 2020].
* ↑ Moreu-Rey, Enric. El naixement del metre. Mallorca: Raixa, 1956.

## Enllaços externs

* Informació del vèrtex geodèsic de l'Institut Geogràfic Nacional Arxivat 2010-11-29 a Wayback Machine.
# Pèrsic

«Pèrsic» té aquests significats:
* Geografia: El golf Pèrsic, golf al nord-est de la península Aràbiga i sud de l'Iran
* Biografies: Pau Fabi Pèrsic, cònsol romà l'any 34
* Lingüística: El pèrsic o persa, idioma de l'Iran.
Viccionari
# Pseudanos irinae

Pseudanos irinae és una espècie de peix de la família dels anostòmids i de l'ordre dels caraciformes.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Orinoco a Veneçuela.

## Referències

* ↑ Winterbottom, R. 1980. Systematics, osteology and phylogenetic relationships of fishes of the ostariophysan subfamily Anostominae (Characoidei, Anostomidae). R. Ont. Mus. Life Sci. Contrib. Núm. 123: 1-112.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Garavello, J.C. i H.A. Britski 2003. Anostomidae (Headstanders). p. 71-84. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Taphorn, D., R. Royero, A. Machado-Allison i F. Mago Leccia 1997. Lista actualizada de los peces de agua dulce de Venezuela. p.55-100. A E. La Marca (ed.) Catálogo zoológico de Venezuela. vol. 1. Vertebrados actuales y fósiles de Venezuela. Museo de Ciencia y Tecnología de Mérida, Veneçuela.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Quitosan

El quitosan és un polisacàrid que s'obté de la desacetilació de la quitina. Es pot obtenir a partir de la closca de les gambes.
S'utilitza en farmàcia galènica com a viscositzant en les suspensions. En dissolució es disposa formant l'estructura anomenada de "caixa d'ous", en què els ions es troben dins de cavitats. També s'atribueix al producte la capacitat d'atraure greix del sistema digestiu i impedir-ne la metabolització, per tal de perdre pes sense reduir el consum de greixos. Aquest efecte, però, és discutit, i encara que existeixi, probablement tingui una incidència mínima en el pes corporal.

## Referències

* ↑ Pastillas de Chitosan a pastillasypildoras.com Arxivat 2009-07-28 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ Quitosán para el sobrepeso o la obesidad a cochrane.org (castellà)
# Quitobiosa

La quitobiosa és un disacàrid resultant de la unió de monòmers β-glucoses 1,4. Hi ha ambigüitats quant a l'estructura que fa referència el nom, a causa del mètode pel qual es va aïllar per primera vegada.
La quitobiosa és la forma condensada de 4‐O‐ (2‐amino‐2‐desoxi‐β‐D‐glucopiranosil)‐2‐amino‐2‐desoxi‐d‐glucosa i és el disacàrid que constitueix la quitina.
Aquest disacàrid és emprat per B.Burgdorferi per produir N-acetilglucosamina, un component de la paret cel·lular bacteriana i és regularitzada pel regulador de resposta rrp1. S'ha trobat que una soca mutant de rrp1 causa dèficits de creixement amb B. burgdorferi.
A l'Escherichia coli, l'operó chb participa en la utilització de la celobiosa i els β-glucòsids quitobiosa. El gen chbG de l'operó chb codifica una quitooligosacàrida desacetilasa.

## Referències

* ↑ «Bemerkung zur Arbeit von B. Lange über die spektrale Empfindlichkeit von Sperrschicht-Photozellen» (en alemany). Naturwissenschaften, 19, 28, 1931, pàg. 20. Bibcode: 1931NW.....19..618B. DOI: 10.1007/BF01516360.
* ↑ «Über die Verknüpfungsart der Glucosamin‐Reste im Chitin» (en alemany). Berichte der Deutschen Chemischen Gesellschaft, 65, 10, 1932, pàg. 1706–1708. DOI: 10.1002/cber.19320651016.
* ↑ «quitobiosa | enciclopèdia.cat». [Consulta: 14 novembre 2020].
* ↑ Cammack, Richard. Oxford dictionary of biochemistry and molecular biology. Rev.. Oxford: Oxford University Press, 2006. ISBN 978-1-61344-113-8. OCLC 743217704.
* ↑ «Study of the response regulator Rrp1 reveals its regulatory role in chitobiose utilization and virulence of Borrelia burgdorferi». Infection and Immunity, 81, 5, 01-05-2013, pàg. 1775–87. DOI: 10.1128/IAI.00050-13. PMC: 3647990. PMID: 23478317.
* ↑ «The chbG gene of the chitobiose (chb) operon of Escherichia coli encodes a chitooligosaccharide deacetylase». Journal of Bacteriology, 194, 18, 01-09-2012, pàg. 4959–71. DOI: 10.1128/JB.00533-12. PMC: 3430350. PMID: 22797760.
# Rasa de Calabuig

La Rasa de Calabuig és un torrent afluent per l'esquerra de la Rasa del Catrà, al (Berguedà).

## Municipis per on passa

La Rasa de Calabuig fa tot el seu curs pel terme municipal de Montmajor.

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica de la Rasa de Calabuig està integrada per 7 cursos fluvials que sumen una longitud total de 2.901 m.

### Distribució per termes municipals

Tota la xarxa transcorre pel terme municipal de Montmajor.
# Ramon Pla i Nadal

Ramon Pla i Nadal (Mataró, 2 d'agost de 1947) és un empresari i polític català, fill de Ramon Pla i Anglada, fundador de l'empresa Bonfil SL. Està casat amb Ivonne Amelia Capriles Hernandez de Pla.

## Biografia

Es llicencià en dret a la Universitat de Barcelona. El 1974 fou representant del Grup Independent a l'Assemblea Democràtica de Mataró i el 1975 s'afilià a Convergència Democràtica de Catalunya, en el consell nacional de la qual ha representat al Maresme. Ha estat president de la mutualitat L'Aliança Mataronina. Tresorer de la Federació de Mutualitats de Catalunya i és membre d'Òmnium Cultural.
A les eleccions generals espanyoles de 1977 fou candidat del Pacte Democràtic per Catalunya per la circumscripció de Barcelona, però no fou escollit. Fou candidat per CiU a les eleccions generals espanyoles de 1979, però tampoc fou escollit. Més sort va tenir a les eleccions municipals de 1979, on fou escollit primer tinent d'alcalde de l'ajuntament de Mataró com a cap de llista de CiU. De 1979 a 1983 fou diputat provincial i portaveu de CiU a la Diputació de Barcelona de 1981 a 1983.
Posteriorment fou diputat per Convergència i Unió a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1980, 1984 i 1988.

## Referències

* ↑ «Web de Bonfil SL». Arxivat de l'original el 2009-08-31. [Consulta: 23 novembre 2009].
* ↑ Diputats al Parlament de Catalunya de la Segona Legislatura p.95
* ↑ Elecciones al congreso de junio de 1977 (1) : El PACTE DEMOCRÀTIC PER CATALUNYA
* ↑ Diputats al Parlament de Catalunya de la Primera Legislatura p.87
# Ruth Niehaus

Ruth Niehaus (Krefeld, 11 de juliol de 1925 - Hamburg, 24 de setembre de 1994) va ser una actriu i directora teatral alemanya. Va estudiar a la Schauspielschule de Düsseldorf i va debutar en teatres de Krefeld, Hamburg i Oldenburg. Va combinar durant tota la seva trajectòria interpretacions teatrals i cinematogràfiques. El 1984 feu el seu debut en la direcció amb Eurydike, de Jean Anouilh, a Paderborn.
Va estar casada amb l'espia nazi Ivar Lissner.

## Obres destacades

* Das Haus von Montevideo (‘La casa de Montevideo’, 1951)
* Weg ohne Umkehr (‘Camí sense retorn', 1953)
* Rosenmontag (‘Dilluns gras', 1955)
* Auferstehung (‘Resurrecció’, 1958)

## Referències

* 1 2 3 «Ruth Niehaus». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.