OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ludovico Carbone

Ludovico Carbone - en llatí Carbonius o Carbonus - Cremona, 1 de maig de 1430 - Ferrara, 6 de febrer de 1485) va ser un poeta, orador, traductor i acadèmic italià. A la Biblioteca Museu Víctor Balaguer de Vilanova i la Geltrú s'hi conserva una exemplar de la medalla que li dedicà Sperandio de Màntua.
Probablement va néixer a Cremona el 1430, en una família de comerciants amb qui va viure una infància que ell mateix descriu com a pobre. El 1469, en ocasió de la visita del Frederic III a Ferrara, Carbone va dedicar una composició de salutació solemne. Amb la introducció de la impremta va incrementar les seves activitats i la difusió de les seves obres: el 1471 a va publicar a Venècia, juntament amb Valdarfer, un comentari de Servi a Virgili, les oracions i cartes del cardenal Bessarió, traduïdes a la llengua vernacla per ell, i una antologia de cartes entre Ciceró i Plini.
Va traduir del grec obres vernacles d'Onosandre i Claudi Elià. El 25 d'abril de 1473, va ser designat orador oficial i va donar instruccions per transmetre les salutacions dels governs estatals ducals amb una processó solemne de quatre-centes persones, dirigida per Segimon d'Este que va començar des Ferrara. La processó va passar per Bolonya, Florència, Siena, Roma i Nàpols per escortar Elionor d'Aragó: Carbone va ser preferit com a escriptor abans que d'altres escriptors il·lustres contemporanis com Matteo Maria Boiardo o Niccolò da Correggio.
En la seva vellesa, que va patir greus dificultats econòmiques, a causa de les conseqüències pressupostàries sofertes per Ferrara a causa de la guerra contra Venècia. Encara es dedicà a la literatura fins a l'octubre de 1484 morint pocs mesos més tard.

## Referències

* ↑ Trullén, Josep Maria (dir). Biblioteca Museu Víctor Balaguer. Guia de les Col·leccions del Museu. Organisme Autònom BMVB, 2001, p.21. ISBN 84-931438-3-9.
* ↑ Codice perugino H 6 ai ff. 82-112 e 183-190
# Mortagne-du-Nord

Mortagne-du-Nord és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 1.663 habitants. Limita al nord-est amb Flines-lès-Mortagne, al sud-est amb Château-l'Abbaye, al sud-oest amb Thun-Saint-Amand i a l'oest amb Maulde.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 1.560 | 1.664 | 1.573 | 1.589 | 1.594 | 1.580 | 1.663 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Michel Quiévy | |
# Saurogobio xiangjiangensis

Saurogobio xiangjiangensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1870. Mededeeling omtrent eenige nieuwe vischsoorten van China. Versl. Akad. Amsterdam (Ser. 2) v. 4. 251-253.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Yue, P., 1998. Gobioninae. p. 232-389. A Chen, Y.-Y. i et al. (Eds). Fauna Sinica. Osteichthyes. Cypriniformes II. Science Press. Beijing. 1-531.
# La casa blanca (Soutine)

La casa blanca (La Maison blanche) és un oli sobre tela de 65 × 50 cm realitzat per Chaïm Soutine vers l'any 1933 i dipositat al Museu de l'Orangerie de París.

## Context històric i artístic

Aquesta obra de Soutine ha estat objecte d'interpretacions contradictòries. El quadre no porta data ni signatura, però mai no se n'ha qüestionat l'autenticitat, ja que l'havia adquirit Paul Guillaume. La data de 1933, que proposa Waldemar George, és acceptada per Colette Giraudon, per a qui aquest paisatge és profundament diferent dels de Ceret i de Canha de Mar (sobretot, pels camins que s'uneixen en el primer pla i que després s'estenen a l'esquerra per a crear un efecte de perspectiva). Pierre Courthion, però, el situava l'any 1919 i Maurice Tuchman, al seu catàleg raonat, el data cap al 1918.

## Descripció

Dins d'una natura turmentada, característica de la primera època de Soutine, la casa blanca imposa la seua indoblegable verticalitat i solidesa al mig del paisatge, i no s'assembla als altres paisatges de l'artista. La casa sembla embolicada amb les cintes dels grans arabescs que descriuen els arbres torts. Dos camins que conflueixen i un camí que serpenteja turó amunt creen un efecte de perspectiva, més freqüent en els paisatges tardans de l'artista. Tot i que s'inclina fortament, aquest paisatge sembla molt més naturalista que els de Ceret o Canha de Mar.

## Referències

* 1 2 3 Pierre Georgel, José Francisco Yvars, Jean-Pierre Labiau, 2002. De Renoir a Picasso: obres mestres del Musée de l'Orangerie, París. Barcelona: Fundació "la Caixa". ISBN 8476647808. Pàgs. 196-197.
* ↑ Musée de l'Orangerie. Catalogue de la Collection Jean Walter et Paul Guillaume, París, Réunion des Musées Nationaux, (1984) 1990, pàg. 294.
* 1 2 3 Museu de l'Orangerie Arxivat 2021-03-07 a Wayback Machine. (francès) i (anglès)
* ↑ Pierre Courthion, Soutine, peintre du déchirant, Lausana, Édita, 1972, p. 40, 190.
* ↑ Maurice Tuchman et al., Chaïm Soutine (1893-1943). Catalogue raisonné, vol. I, Colònia, Benedikt Taschen, 1993, p. 134.

## Enllaços externs

* Flickr
* Wallpart (anglès)
# Lola Bosshard

Lola Bosshard (València, 19 de març de 1922 - 4 de setembre de 2012) va ser una pintora valenciana. De pares suïssos, va cursar estudis de Belles Arts a l'Escola de Sant Carles de València, va estudiar anglès a Cambridge, estudià pintura moderna a l'escola d'André Lotte i Fernand Léger a París, i va estudiar Arts i Oficis a la Kunstgeberbeschule de Zúric. Va realitzar nombroses exposicions. L'any 1964 va exposar a la galeria Mateu de València. L'any 1967 a la Galeria Edurne de Madrid. Vicente Aguilera Cerni va dir de la seva pintura «Lola Bosshard col·loca en primera línia el valor testimonial. No pretén fer discursos ni ensenyar res, encara que potser faça molt més al oferir-se 'realitzant-se', al convertir en fet allò que és visible, amb sinceritat exemplar, les desfetes d'un conflicte».

## Referències

* ↑ «Adiós Lola Bosshard, extraordinaria pintora valenciana-suiza» (en castellà). Ciutadans d'Europa, 08-09-2012. [Consulta: 13 juliol 2022].
* 1 2 Segons fullet a la Biblioteca del MUVIM amb signatura: A.R. C.001/117
* ↑ «Bosshard» (en castellà) página 20. ABC MADRID, 14-02-1967. [Consulta: 13 juliol 2022].
* ↑ Catàleg de l'exposició a la Galeria Edurne l'any 1967 disponible a la Biblioteca Artium del Museu Basc d'Art Contemporani de Vitòria-Gasteiz

## Bibliografia

* Bosshard, L.,& Galería Edurne (Madrid). (1967). Bosshard. Madrid: Galería Edurne.
* Del fix al mòbil: Quatre dècades en la Col·lecció Martínez Guerricabeitia (1965-2005) ISBN 8437062047
* La abstracción geométrica en España, 1957-1969 / Paula Barreiro López. Madrid : Consejo Superior de Investigaciones Científicas, 2009. ISBN 8400088751

## Enllaços externs

* Bloc sobre l'artista
# Bale (desambiguació)

«Bale» té aquests significats:
* Geografia:
** Bale, antiga província d'Etiòpia
** Província de Balé, divisió administrativa de Burkina Faso
** Bâle, nom francès de Basilea (Suïssa)
** Muntanyes Bale, a Etiòpia
** Parc Nacional de les Muntanyes Bale a Etiòpia
** Zona de Bale, subdivisió de l'estat regional d'Oròmia, Etiòpia
** Bale (Croàcia), població de Croàcia, a Ístria
** Bale (Bòsnia), població de Bòsnia al cantó d'Hercegovina-Neretva
** Bale (Califòrnia), població del comtat de Napa
** Bale (Anglaterra), població de Norfolk, Anglaterra
** Bale (Polònia)
* Biografia:
** John Bale (1495-1563) teoleg i escriptor anglès
** Christian Bale (1974-), actor britànic
** Gareth Bale (1989-), futbolista gal·lès.
* Llenguatge:
** Akar-bale, llengua morta de l'Índia (illes Andaman)
# Sauðárkrókur

Sauðárkrókur és una ciutat de la badia de Skagafjörður al nord d'Islàndia i una part del municipi de Skagafjörður.
Sauðárkrókur és la ciutat més gran al nord-oest d'Islàndia i la segona ciutat més gran a la costa nord d'Islàndia. És el centre del comerç i dels serveis al districte, i una baula important en la producció d'aliments d'Islàndia. La població de Sauðárkrókur ha crescut de manera constant en els últims anys, i la seva economia és relativament diversa.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial de la municipalitat de Skagafjörður
* Informació local de Sauðárkrókur
* Pàgina web de la destinació turística de Skagafjörður
# Avenel

Avenel és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2000 tenia 17.552 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Avenel tenia 17.552 habitants, 5.233 habitatges, i 3.799 famílies. La densitat de població era de 1.970 habitants/km².
Dels 5.233 habitatges en un 36,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,9% hi vivien parelles casades, en un 11,9% dones solteres, i en un 27,4% no eren unitats familiars. En el 21,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,73 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,23.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,8% tenia menys de 18 anys, un 6,8% entre 18 i 24, un 42,8% entre 25 i 44, un 21% de 45 a 60 i un 8,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 145,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 54.929 $ i la renda mediana per família de 61.029 $. Els homes tenien una renda mediana de 48.000 $ mentre que les dones 31.804 $. La renda per capita de la població era de 19.794 $. Aproximadament el 6,1% de les famílies i el 9,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Avenel». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Avenel». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# La Maçana (la Pedra)

La Maçana, escrit també La Massana és una masia del poble de la Pedra, al municipi de la Coma i la Pedra, a la Vall de Lord (Solsonès), a la capçalera del riu Mosoll (Vall de Lord) indret dit, també, Valls de la Pedra.

## Referències

* ↑ Bach, Antoni. Masies del Solsonès. Consell Comarcal del Solsonès, abril 1995. D.L.: L-418/95. , pàg. 228
* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Aquesta és la denominació que apareix al mapa de l'ICC i al llibre Masies del Solsonès
* ↑ Així està escrit al padró municipal de l'Ajuntament
# Lola Balbuena i Esparza

Lola Balbuena Esparza (Sabadell, Vallès Occidental, 20 de març de 1959) és una nedadora catalana.
Membre del Club Natació Sabadell, va ser campiona de Catalunya en catorze ocasions i d'Espanya en onze; destacà en les proves de 200 m lliure i de relleus 4x100 m lliure i 4x100 m estils. També va batre els rècords estatals de 100, 200 i 1.500 m lliures i 200 m estils. Internacional amb la selecció espanyola de natació, va participar en els Campionats d'Europa de 1974 i en els Jocs Mediterranis de l'Alguer 1975. Posteriorment, ha participat en els Campionats de Catalunya i d'Espanya màsters.

## Palmarès

* 10 campionats de Catalunya de natació
* 2 en 100 m lliures: 1974, 1976
* 1 en 200 m lliures: 1974
* 2 en 200 m estils: 1974, 1976
* 1 en 400 m estils: 1974
* 1 en 4x100 m lliures: 1976
* 1 en 4x100 m estils: 1971
* 4 campionats de Catalunya d'hivern de natació
* 1 en 100 m lliures: 1975
* 1 en 200 m lliures: 1975
* 1 en 400 m lliures: 1975
* 1 en 4x100 m lliures: 1974
* 10 campionats d'Espanya de natació
** 1 en 100 m lliures: 1974
** 2 en 200 m lliures: 1973, 1974
** 2 en 4x100 m lliures: 1972, 1974
** 3 en 4x100 m estils: 1972, 1973, 1974
** 2 Campionat d'Espanya d'hivern en 200 m lliures: 1974, 1976

## Referències

* ↑ «Dolors Balbuena Esparza». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Rosa Segarra y Loli Balbuena abruman con 7 y 4 records de España masters respectivos» (en castellà). RFEN, 27-05-2019. [Consulta: 20 abril 2020].
* ↑ «Campions de Catalunya Absoluts». FCN. Arxivat de l'original el 10 d’agost 2020. [Consulta: 16 abril 2020].
* ↑ «Campions de Catalunya Absoluts d'Hivern». FCN. Arxivat de l'original el 10 d’agost 2020. [Consulta: 16 abril 2020].
# Nicolás Avellaneda

Nicolás Remigio Aurelio Avellaneda (San Miguel de Tucumán, Confederació Argentina, 3 d'octubre de 1837 - alta mar, 24 de novembre de 1885) fou un advocat, periodista i polític argentí. President de la Nació Argentina entre 1874 i 1880.
Fill de Marco Avellaneda (ajusticiat per la seva oposició a Juan Manuel de Rosas) i de Dolores Silva i Zavaleta.

## Presidència

Políticament oposat a les aspiracions autonomistes de la província de Buenos Aires, va assumir la presidència en mig d'acusacions de frau i enfrontant un aixecament de Bartolomé Mitre, que va sufocar en pocs mesos.
Va resoldre la crisi de 1874 i 1875 mitjançant la reducció de la despesa pública, incloent l'acomiadament de funcionaris i la reducció de salaris. Més tard es va iniciar l'exportació de carn argentina amb els primers vaixells refrigerats.
Si bé recolza els plans d'Adolfo Alsina Maza per a contenir l'avenç dels indis, el 1876 va impulsar la Campanya del Desert del ministre de Guerra, el general Julio Argentino Roca, qui va solucionar finalment el problema d'una manera sanguinària i beneficiant alguns de cents d'argentins amb milions d'hectàrees lliurades per a les seves noves estances.
El 1880, després de resoldre un nou aixecament de Carlos Tejedor, el Congrés va aprovar, a instàncies seves, la federalització de la ciutat de Buenos Aires.
Va morir en un viatge marítim a bord del vaixell El Congo. Les seves despulles descansen al Cementiri de la Recoleta de la Ciutat de Buenos Aires.

## Referències

* ↑ Pigna, Felipe. «Nicolás Avellaneda | El Historiador» (en castellà). [Consulta: 27 gener 2024].
* 1 2 Gaceta, La. «Asunción de Avellaneda» (en castellà). [Consulta: 27 gener 2024].
* ↑ «Nicolás Avellaneda» (en castellà). Casa Rosada. [Consulta: 27 gener 2024].
# Sava (equip ciclista)

L'equip Sava (codi UCI: SAK) és un equip ciclista eslovè. Va tenir categoria continental de 2005 a 2013. Creat el 2004, competia principalment als circuits continentals de ciclisme.

## Principals victòries

* Poreč Trophy: Aldo Ino Ilešič (2008)
* Belgrad-Banja Luka I: Aldo Ino Ilešič (2008), Jure Zrimšek (2010)
* Gran Premi Kranj: Gašper Švab (2009)
* Gran Premi P-Nívó: Uroš Silar (2009)
* Banja Luka-Belgrad II: Vladimir Kerkez (2009)
* Gran Premi Šenčur: Vladimir Kerkez (2010), Jure Zrimšek (2011), Luka Mezgec (2012)
* Memorial Henryk Łasak: Luka Mezgec (2012)
* Trofeu Ciutat de San Vendemiano: Mark Dzamastagic (2013)
* Gran Premi de Sarajevo: Gašper Katrašnik (2015)

### Grans Voltes

* Tour de França
** 0 participacions
* Giro d'Itàlia
** 0 participacions
* Volta a Espanya
** 0 participacions

## Classificacions UCI

Fins al 1998 els equips ciclistes es trobaven classificats dins l'UCI en una única categoria. El 1999 la classificació UCI per equips es dividí entre GSI, GSII i GSIII. D'acord amb aquesta classificació els Grups Esportius I són la primera categoria dels equips ciclistes professionals. La següent classificació estableix la posició de l'equip en finalitzar la temporada.
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2004 | 38è (GSIII) | Boris Premuzic (663è) |
A partir del 2005, l'equip participa en els Circuits continentals de ciclisme.
UCI Àsia Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2009 | 31è | Matej Stare (78è) |
| 2010 | 29è | Matej Stare (98è) |
| 2012 | 15è | Luka Mezgec (6è) |
UCI Europa Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2005 | 70è | Valter Bonča (414è) |
| 2006 | 67è | Grega Bole (134è) |
| 2007 | 36è | Grega Bole (60è) |
| 2008 | 35è | Aldo Ino Ilešič (126è) |
| 2009 | 47è | Gašper Švab (87è) |
| 2010 | 51è | Blaž Furdi (58è) |
| 2011 | 54è | Luka Mezgec (70è) |
| 2012 | 54è | Luka Mezgec (34è) |
| 2013 | 36è | Matej Mohorič (53è) |

## Referències

* ↑ Classificacions UCI Arxivat 2011-08-19 a Wayback Machine. (Web oficial de l'UCI).

## Enllaços externs

* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilles i resultats a firstcycling.com
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
* Plantilles i resultats a procyclingstats.com
# Bar Borrell

El Bar Borrell és una obra de Barcelona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Establiment situat al local esquerre de la planta baixa de l'edifici amb una única obertura a la planta baixa i l'entresòl. El tancament inferior és de perfils d'acer, xapa repujada i vidre. L'espai interior es distribueix en una primera part definida per la barra de bar i unes taules altes, i un espai de saló.Es conseren tres miralls amb anuncis publicitaris: un de Bodegas Bilbaínas i de Lumen Gran Champán, un d'anís Morera i un de Vermouth Aquila Rossa. Algunes taules són de marbre amb els peus originals.

## Història

El 1909 Josep Borrell Fontanillas es fa càrrec d'aquesta taberna on conserva el tancament i el mobiliari i hi afegeix algunes taules procedents de la terrassa del teatre Còmic. El restaurant acollia artistes i públic dels teatres i sales de l'avinguda Paral·lel. El 1936 es reformen els edificis per ocupar els porxos i es construeix un nou pla de façana i un sostre intermedi.

## Referències

* 1 2 «Bar Borrell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2018].
# La sentència (pel·lícula de 2003)

La sentència (títol original en anglès: The Statement) és una pel·lícula canadenco-franco-britànico-estatunidenca de Norman Jewison, estrenada el 2003, adaptada del llibre The Statement (1996) de Brian Moore, i inspirada en el Cas Paul Touvier. Ha estat doblada al català.

## Argument

Pierre Brossard, milicià sota el Règim de Vichy, ha fugit des de la seva condemna en absència. Viu plàcidament en el més gran anonimat quan el jutge Livi decideix de buscar-lo per jutjar-lo per a crims contra la humanitat. Després de la Segona Guerra Mundial (1939-1945), Pierre Brossard (Michael Caine), un nazi que va supervisar l'execució de 14 jueus, es va refugiar en el sud de França. Però, de sobte, el seu afable i anònima vida es veu pertorbada, en veure's implicat en una investigació sobre crims de guerra. Una ambiciosa jutge (Tilda Swinton) tracta de localitzar-ho, però no és ella l'única que segueix els seus passos.

## Repartiment

* Michael Caine: Pierre Brossard
* Tilda Swinton: Annemarie Livi
* Jeremy Northam: el coronel Roux
* Alan Bates: Armand Bertier
* Charlotte Rampling: Nicole
* Ciarán Hinds: Pochon
* John Neville: el vell
* Frank Finlay: el comissari Vionnet
* William Hutt: El Moyne
* Matt Craven: David Joseph Manenbaum
* Noam Jenkins: Michael Levy
* Peter Wight: inspector Cholet
* Malcolm Sinclair: el cardenal de Lió
* Colin Salmon: el pare Patrice
* David de Keyser: Dom André
* Christian Erickson: el pare Joseph
* Dominic Gould: el capità Durand
* Peter Hudson: el professor Valentin
* Joseph Malerba: Max
* John Boswall: el pare Leo
* George Wills: Pierre Brossard, jove
* Jérémie Covillault: oficial de l'interrogatori

## Crítica

* "Dirigida amb professionalitat, però sense gaire entusiasme (...) Caine ofereix una classe mestra de com dotar al personatge de matisos (...) no obstant això la seva interpretació no és suficient"

## Referències

* ↑ «La sentència». Ésadir.cat. [Consulta: 25 octubre 2018].
* ↑ Holden, Stephen «Film review; A Frenchman on the Run From His Vichy Past» (en anglès). . NYTimes.com.
* ↑ Ocaña, Javier «La sentència». El País.
# Legió II Flavia Constantia

La Legió II Flavia Constantia (la legió II Flàvia «digna de confiança») va ser una legió romana comitatenses, creada probablement l'any 296 o 297 per l'emperador Dioclecià.
La II Flavia Constantia es va formar juntament amb la Legió I Maximiana, per aquarterar-se a la província de nova creació, la Tebaida, a Egipte. El nom està relacionat amb Constanci I Clor, que governava la meitat oriental de l'Imperi Romà. La legió estava estacionada a Cusae i es va veure reforçada per vexillationes de les legions V Macedonica i XIII Gemina.
En temps de Teodosi I el Gran es va crear una altra legió que portava el nom de Legió II Flavia Constantina Thebaeorum, que va incloure alguns efectius de la II Flavia Constantina i es va formar amb soldats bàrbars. Probablement la va crear l'emperador Valent.

## Referències

* 1 2 Lendering, Jona. «Legio II Flavia Constantia». Livius.org. [Consulta: 24 octubre 2022].
* ↑ Spiedel, M- P; M. F. Pavkovic «Legion II Flavia Constantia at Luxor». American Journal of Philology, 110, 1989, pàg. 151-154.
# Magere Brug

El Magere Brug és un pont llevadís de biga doble al centre d'Amsterdam (Països Baixos) a sobre del riu Amstel.
El pont connecta els embarcadors de l'Amstel a l'altura del Kerkstraat/Nieuwe Kerkstraat, entre el Keizersgracht/Nieuwe Keizergracht i el Prinsengracht/Nieuwe Prinsengracht. Des del 2002 és un monument nacional. Anualment s'hi celebra un concert el Dia de l'Alliberament (5 de maig) en presència de Beatriu I dels Països Baixos i el rei Guillem Alexandre dels Països Baixos. El pont també ha aparegut en moltes pel·lícules, com Diamants per a l'eternitat de James Bond.

## Nom

Quan Amsterdam va conèixer un molt bon període durant l'Edat d'Or neerlandesa, es va planificar un pont ample monumental de pedra per a la quarta expansió de la ciutat del 1663. L'any 1672, també conegut als Països Baixos com a «Rampjaar» ('Any desastre'). va provocar un contratemps econòmic i el pont ja no va ser necessari, perquè l'altra riba del riu Amstel encara no tenia urbanització. Al final del segle xvii, es va decidir finalment de construir el pont, però molt més barat (de fusta en lloc de pedra) i estret (mager). El nom Magere Brug ve d'aquest fet.

## Referències

* ↑ «Monumentnummer: 518383 Magere brug te Amsterdam» (en neerlandès). Rijksdienst voor het Cultureel Erfgoed. [Consulta: 27 novembre 2022].
* ↑ «Filming the James Bond film 'Diamonds are Forever'» (en anglès). IMDB. [Consulta: 9 desembre 2022].
* ↑ De Grote Uitleg van Amsterdam, J.E.Abrahamse, Thoth, 2a edició, 2011. ISBN 978-90-6868-491-9
# Balei

Balei - Балей (rus) - és una ciutat del krai de Zabaikàlie, a Rússia. Es troba a la vora del riu Unda, a la conca de l'Amur, i es troba a 45 km al sud de Nertxinsk, a 222 km a l'est de Txità i a 4.945 km de Moscou.

## Història

Al segle xix es trobava a l'indret de l'actual vila el poble de rentadors d'or de Novotróitskoie. La producció d'or començà el 1858, i aconseguí l'estatus de ciutat el 1938.

## Referències

* ↑ Энциклопедия Города России. Moscow: Большая Российская Энциклопедия, 2003, p. 36. ISBN 5-7107-7399-9.