OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# L'Orient és roig (satèl·lit)

L'Orient és roig (xinès tradicional: 東方紅, xinès simplificat: 东方红, pinyin: Dōngfāng Hóng, literalment 'orient roig') és el primer satèl·lit artificial de la República Popular de la Xina, llançat el 23 d'abril de 1970. Els enginyers li van instal·lar un aparell que va emetre la cançó "L'Orient és roig". El mateix dia que se celebrava la Cimera d'Indoxina es va efectuar el llançament del primer satèl·lit xinès. Mao Zedong va voler causar una impressió favorable entre els vietnamites. Zhou Enlai ho va presentar com un regal a la cimera i una “victòria per a tots nosaltres”.

## Referències

* ↑ McDowell, Jonathan. «Jonathan's Space Page». [Consulta: 13 desembre 2013].
* ↑ Jung Chang i Jon Halliday. Mao. La historia desconocida de Jung Chang i Jon Halliday. Editorial Taurus, 2006. Pàg 705

## Enllaços externs

* http://www.chinasage.info/spaceexploration.htm
* http://www.chinaculture.org/gb/en_aboutchina/2003-09/24/content_26079.htm Arxivat 2016-04-14 a Wayback Machine.
# David Arellano

David Arellano (Santiago de Xile, 29 de juliol de 1901 - Valladolid, 3 de maig de 1927) fou un futbolista xilè de la dècada de 1920.
Fou jugador de Magallanes. El 1925, juntament amb d'altres companys fou un dels fundadors del Colo Colo.
Fou 6 cops internacional amb la selecció de Xile, participant en la Copa Amèrcia de 1924 i 1926.
Va morir molt jove, el 3 de maig de 1927, per peritonitis després d'un cop rebut en un partit a Valladolid, emmarcat en una gira que el Colo-Colo realitzava per Espanya.
Juntament amb Ramón Unzaga, és considerat un dels creadors del remat de xilena.
L'estadi de Colo-Colo Estadi Monumental David Arellano duu el seu nom.

## Referències

* ↑ (castellà) «Archived copy». Arxivat de l'original el 2007-09-29. [Consulta: 24 octubre 2007].
* ↑ Las historias de David Arellano a 91 años de su muerte as.com
* ↑ Southamerican Championship 1926 rsssf.com
* ↑ El Colo Colo juega hoy y mañana en Valencia, Mundo Deportivo, 8 maig de 1927
* ↑ ¿Por qué dos chilenos dieron nombre a la chilena? Mundo Deportivo, 04-04-2018
# Centre Superior de Música del País Basc

El Centre Superior de Música del País Basc, "Musikene", en basc Euskal Herriko goi-mailako musika ikastegia i en castellà Centro Superior de Música del País Vasco, és una escola de música, d'educació superior, situada a Sant Sebastià, al País Basc. Va ser fundada el 2001 pel Govern basc mitjançant la creació d'una fundació privada.
L'escola es trobava al Palau de Miramar. El 2012 començà la construcció d'un nou edifici, que des del curs 2016-2017 acull l'escola, que es troba en ple campus d'Ibaeta de Sant Sebastià a la Universitat del País Basc (UPV-EHU). L'edifici és obra del gabinet GAZ Arquitectes. L'edifici, amb un cost de 20.790.000 d'euros, que ha exigit 38 mesos d'obra (des d'octubre de 2012 fins a desembre de 2015), i compta amb 13.096 metres quadrats distribuïts en soterrani, planta baixa i quatre plantes superiors.

## Referències

* ↑ Zaldívar, Álvaro. Musikene, el nuevo Centro Superior de Música del País Vasco: clausurado el segundo año de vida, prepara el acceso para su tercer curso. Euskal Memoria Digitala, 2003 [Consulta: 1r juny 2019].
* ↑ Barredo, Itziar «La enseñanza musical en la Comunidad Autónoma Vasca: una década de cambios». Euskonews - Euskomedia: Euskal Kultur Informazio Zerbitzua. Eusko Ikaskuntza - Sociedad de Estudios Vascos [Consulta: 1r juny 2019].
* ↑ Alonso, J. M. «Arquitectura para los oídos». El Mundo, 30-12-2015 [Consulta: 1r juny 2019].

## Enllaços externs

* Musikene - Centre de Música del País Basc
# Can Sàbat de la Pujada

Can Sàbat de la Pujada és una casa de Gelida (Alt Penedès) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un grandiós casal cobert a dues vessants, de planta rectangular, de celler amb voltes i pilastres i tres pisos, construït el 1883, enganxat a la masia primitiva, de la qual actualment només en resta una part, obra del segle xvi amb baixos i planta, amb portal dovellat i finestres tallades que dona a un gran pati, amb rajoles del segle xviii. El Casal construït el 1883, seguí l'estil tradicional de les grans masies: espaiosa entrada, menjador amb mobles valuosos, cuina amb rajoles pintades, la sala superior -repartidora de les habitacions-alcova. Tot aquest conjunt fou malmès els anys 60, convertint-lo en pisos i desfigurant el seu entorn -que havia estat sorprenedor i deliciós- amb la pallissa, la caseta, la bassa amb el llorers, el til·ler, els lliris i els rosers bordencs.

## Història

Aquest casal, conjuntament amb les instal·lacions annexes, és una bona mostra de la puixança vitícola de Gelida a finals i primeries d'aques segle. Els espaiosos cellers i la maquinària conservada ho palesen a bastament. El Sr. Jaume Carafí i Domingo, conserva una pila de documents de la casa des del 1600, com a descendent de la Sra. Agnés Boatell, la qual comprà la finca a Carles Sàbat el 31 de març del 1897. Entre aquests documents cal esmentar els plànols de la casa nova datats el 14 de novembre del 1883 i signats per en Pere Ros i Tort, Mestre d'Obres de Martorell. Potser l'extraordinari esforç que suposà la construcció d'aquesta gran casa, provocà anys després, el 1897, la seva venda suplicada a la Sra. Boatell, extrem aquest últim que trobem escrit a la documentació consultada de la casa.

## Referències

* 1 2 «Can Sàbat de la Pujada». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 agost 2014].
# L'home sense fronteres

L'home sense fronteres (original: The Hired Hand) és un western estatunidenc dirigit per Peter Fonda, estrenat el 1971 i doblat al català.

## Una pel·lícula de culte

Qualificat d'antiwestern i renegat per la productora Universal, la pel·lícula va ser retirada del cartell al cap d'una setmana d'explotació. La cadena de televisió NBC en va difondre una versió truncada, després la pel·lícula va caure en l'oblit. No va ser fins al 2001, gràcies sobretot a la intervenció de Martin Scorsese, que una versió restaurada va poder sortir a sales i després en DVD, imposant la pel·lícula com una pel·lícula de culte representativa de la contracultura estatunidenca dels anys 1970, de la qual Peter Fonda va ser un dels portaestendards. Els westerns de Clint Eastwood, i en particular Pale Rider i Sense perdó, testimonien la influència de L'home sense fronteres.

## Repartiment

* Peter Fonda
* Warren Oates
* Verna Bloom
* Ann Doran

## Al voltant de la pel·lícula

* És el primer llargmetratge de ficció on el cap-operador Vilmos Zsigmond signa la fotografia.
* És també la primera pel·lícula on Bruce Langhorne compon la música.

## Referències

* ↑ esadir.cat. L'home sense fronteres. esadir.cat.
* ↑ «The hired hand». The New York Times.
# Costa dels Corrals

La Costa dels Corrals és una costa de muntanya del terme municipal d'Isona i Conca Dellà, al Pallars Jussà, en el territori de l'antic terme d'Orcau.
Està situada al nord-est del poble de Basturs, a la dreta del riu d'Abella. És, juntament amb la Costa del Llarg (ponent) i la Costa de les Solanes (al sud), un dels contraforts meridionals de la muntanya de Sant Corneli, paral·lels a ella. S'estén entre la llau de la Vall d'en Pere, a llevant, i el barranc de la Costa Gran.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Dampvalley-lès-Colombe

Dampvalley-lès-Colombe és un municipi francès situat al departament de l'Alt Saona i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 113 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Dampvalley-lès-Colombe era de 113 persones. Hi havia 44 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills, 16 parelles amb fills i 8 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 58 habitatges, 45 eren l'habitatge principal de la família, 6 eren segones residències i 7 estaven desocupats. 56 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 45 habitatges principals, 31 estaven ocupats pels seus propietaris, 7 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 7 estaven cedits a títol gratuït; 4 tenien dues cambres, 6 en tenien tres, 11 en tenien quatre i 24 en tenien cinc o més. 28 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 19 habitatges hi havia un automòbil i a 20 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Dampvalley-lès-Colombe el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 8 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 8 | 45 a 49 | 4 |
| 8 | 40 a 44 | 8 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 8 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 8 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 12 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 77 persones, 59 eren actives i 18 eren inactives. De les 59 persones actives 58 estaven ocupades (34 homes i 24 dones) i 1 aturada (1 home). De les 18 persones inactives 5 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 10 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa extractiva i 1 d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Dampvalley-lès-Colombe hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Dampvalley-lès-Colombe a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Dampvalley-lès-Colombe a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Rice Fork Summer Homes

Rice Fork Summer Homes és una comunitat no incorporada al Comtat de Lake, al nord-oest de l'estat estatunidenc de Califòrnia. Com el nom suggereix, moltes de les residències de Rice Fork Summer Homes són cases d'estiu —en anglès: «summer homes»— per als seus propietaris. Està localitzat dins del Mendocino National Park; està a una altitud de 581 metres. Es troba a 108,58 quilòmetres de Santa Rosa, a 155,27 quilòmetres de Sacramento, a 186,45 quilòmetres de San Francisco i a 246,86 quilòmetres de San Jose; és a uns 3 quilòmetres d'Enterprise, a uns 10 quilòmetres de Three Crossing i es troba a la riba del Llac Pillsbury.

## Geografia

Rice Fork Summer Homes es troba en les coordenades 39° 23′ 59″ N, 122° 57′ 2″ O﻿ / ﻿39.39972°N,122.95056°O﻿ / 39.39972; -122.95056 i a una altitud de 581 metres.

## Política

En la legislatura estatal Rice Fork Summer Homes estava en el 2n Districte del Senat, representats per la Demòcrata Noreen Evans, i en el 1r Districte d'Assemblea, representats pel Demòcrata Wesley Chesbro. Federalment, Rice Fork Summer Homes està localitzada en el 1r districte congressual de Califòrnia, representats pel Demòcrata Mike Thompson.

## Referències

* 1 2 3 (anglès) «U.S. Geological Survey Geographic Names Information System: Rice Fork Summer Homes, California». Geographic Names Information System. [Consulta: 12/10/2011.]
* 1 2 (anglès) «Rice Fork Summer Homes Populated Place Profile / Lake County, California Data». California HomeTownLocator. [Consulta: 12/10/2011.]
* ↑ (anglès) «World Distance Calculator, Distance Between Cities, World Distance Chart, Distance Table». Globefeed.com. [Consulta: 12/10/2011.]

## Vegeu també

* Comtat de Lake (Califòrnia)
* Rice Fork Eel River
* Four Pines
* Àrea no incorporada

## Enllaços externs

* (anglès) Perfil comunitari de Rice Fork Summer Homes
# Paradise (Utah)

Paradise és una població dels Estats Units a l'estat de Utah. Segons el cens del 2000 tenia 759 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Paradise tenia 759 habitants, 217 habitatges, i 179 famílies. La densitat de població era de 264 habitants per km².
Dels 217 habitatges en un 49,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 77,9% hi vivien parelles casades, en un 4,1% dones solteres, i en un 17,5% no eren unitats familiars. En el 16,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,5 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 36% tenia menys de 18 anys, un 11,1% entre 18 i 24, un 25,8% entre 25 i 44, un 19,9% de 45 a 60 i un 7,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 28 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 47.344 $ i la renda mediana per família de 54.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.821 $ mentre que les dones 22.396 $. La renda per capita de la població era de 14.679 $. Entorn del 3,6% de les famílies i el 6,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Paradise». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Paradise». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Casanova (cràter)

Casanova és un cràter de l'asteroide del tipus Amor (433) Eros, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 46.6 ° de latitud nord i 236 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 0.9 km. El nom va ser fet oficial per la UAI l'any 2003 i fa referència a Giacomo Girolamo Casanova (1725-1798), aventurer venecià, el nom del qual s'ha convertit en sinònim de «seductor».

## Referències

* ↑ "Casanova (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Encyclopaedia Britannica Inc. The New Encyclopaedia Britannica, 1974, 1993.
# Florence (Mississipi)

Florence és una població dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del 2000 tenia 2.396 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Florence tenia 2.396 habitants, 931 habitatges, i 701 famílies. La densitat de població era de 157,3 habitants per km².
Dels 931 habitatges en un 41% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,8% hi vivien parelles casades, en un 14,6% dones solteres, i en un 24,7% no eren unitats familiars. En el 21,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,55 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,7% tenia menys de 18 anys, un 9,6% entre 18 i 24, un 33,2% entre 25 i 44, un 18,8% de 45 a 60 i un 9,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.400 $ i la renda mediana per família de 46.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.030 $ mentre que les dones 24.327 $. La renda per capita de la població era de 18.162 $. Entorn del 9,6% de les famílies i el 10,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Florence». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Florence». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Can Vila (Bordils)

Can Vila és una obra de Bordils (Gironès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És un edifici residencial de planta quadrada desenvolupada en planta baixa i dos pisos, amb coberta a tres vessants acabades amb barbacana suportada per bigues de formigó. Les façanes són arrebossades, amb esgrafiats a les llindes de les obertures del primer pis. A la façana principal hi ha un petit porxo que marca l'accés a la casa, amb un balcó amb balustrada a la part superior.

## Referències

* ↑ «Can Vila». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 17 novembre 2016].
# L'home sense culpa

L'home sense culpa (títol original en italià, L'uomo senza colpa) és una pel·lícula de 2023 dirigida per Ivan Gergolet. S'ha doblat i subtitulat al català.

## Sinopsi

L'Àngela és una treballadora social i sanitària que va quedar vídua després de perdre el seu marit a causa de l'amiant. Quan el responsable de la mort del seu marit queda paralitzat, la dona decideix acceptar la proposta del fill de l'home d'actuar com a cuidador del seu pare. Aquí l'Àngela començarà un viatge cap a la tragèdia de la seva pèrdua.

## Referències

* ↑ Lardieri, Leonardo. «L'uomo senza colpa. La recensione del film» (en italià), 23-06-2023. [Consulta: 10 juliol 2023].
* ↑ «L'uomo senza colpa, la recensione: storie di vittime e carnefici» (en italià). [Consulta: 10 juliol 2023].
* ↑ L'home sense culpa a la Base de dades de cinema en català
# Costa dels Romanins

La Costa dels Romanins és un pendent boscós del poble de Ceuró al municipi de Castellar de la Ribera (Solsonès) situada al vessant nord-occidental de la rasa de les Forques entre el Tossal Roig (a ponent) i la masia de Vilaprinyó (a llevant).

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
# Dampvitoux

Dampvitoux és un municipi francès situat al departament de Meurthe i Mosel·la i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 70 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Dampvitoux era de 70 persones. Hi havia 28 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills, 8 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 30 habitatges, 26 eren l'habitatge principal de la família, 1 era una segona residència i 3 estaven desocupats. 27 eren cases i 3 eren apartaments. Dels 26 habitatges principals, 22 estaven ocupats pels seus propietaris i 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 2 tenien tres cambres, 5 en tenien quatre i 20 en tenien cinc o més. 22 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 16 habitatges hi havia un automòbil i a 10 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Dampvitoux el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 8 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 12 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 8 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 49 persones, 33 eren actives i 16 eren inactives. De les 33 persones actives 31 estaven ocupades (17 homes i 14 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 16 persones inactives 1 estava jubilada, 8 estaven estudiant i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Dampvitoux hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Dampvitoux a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Dampvitoux a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Robert Arató

Robert Arató (Spišská Nová Ves, antiga Txecoslovàquia, 5 de juny de 1959) és un artista visual eslovac.

## Biografia

Robert Arató va néixer el 5 de juny de 1959 en Spišská Nová Ves (antiga Txecoslovàquia) i ciutat que es troba pro del Parc Nacional del Paradís Eslovac, encara que va emigrar amb la seva família a Alemanya el 1968. Entre 1980 i 1981 es va formar en l'Acadèmia de Belles arts de San Francisco, amb Joe Doyle. Entre 1981 i 1984 va estudiar en l'Acadèmia de Belles arts de Múnic, amb el professor Jürgen Reipka, graduant-se com a mestre en Belles arts.
De 1984 fins 1997 realitza nombrosos projectes artístics i comercials, relacionats amb disciplines tan dispars com el disseny aeronàutic, l'arquitectura i l'interiorisme, el medi ambient, la il·lustració i el disseny d'escenaris teatrals i cinematogràfics, sempre amb exposicions de pintura. Durant el mateix període va posar també en marxa una empresa de restauració de monuments històrics. Des de 1996 estableix la seva residència fixa a Eivissa, on treballa com a artista independent.

## Treball

Les obres pictòriques de Robert Arató se solen atribuir al corrent de l'hiperrealisme entrant en el terreny del realisme abstracte, amb l'ús de pinzellades gruixudes i la cerca de la imitació del comportament de la llum. Pinta obres de gran format amb el mar com a model, també treballa l'art abstracte puro i altres treballs pictòrics experimentals.
Centra les seves pintures en el seu procés de formació, que comença en la preparació del llenç, aquest procés va quedar ben recollit en el seu llibre Art In Motion I. Les seves pintures es componen de diverses capes acuradament construïdes imitant el comportament dels objectes en reflectir la llum. La fascinació dels tons blaus en combinació amb la reproducció dels fenòmens atmosfèrics de la llum, l'aire i l'aigua són els atractius en les obres més conegudes de Robert Arato.

## Escrits i literatura

* Lauth, Sibylle, Paint Works - Robert Arató, Ludwigshafen 2005
* Art in Motion 1 - Robert Arató, Eivissa 2012

## Referències

* 1 2 3 4 «La Terminal 2 de Barajas acoge una exposición con el mar de Ibiza como protagonista de las fotografías de Robert Arató» (en castellà). Europa press, 02-10-2009 [Consulta: 2 desembre 2016].
* ↑ «Robert Arató» (en alemany). Galerie.lauth. [Consulta: 2 desembre 2016].

## Enllaços externs

* Robert Arató - Lloc web oficial