OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pietro Tonassi

Pietro Tonassi (Venècia, 14 de setembre, 1801 - idem. 4 de novembre, 1877) fou un violinista, violoncel·lista, director d'orquestra i compositor italià.
Sembla ser el fill de Pietro Tonassi (a ell se'l coneixia per Regli Tonassi) l'avís del qual s'insereix en el volum núm.. VIII de la Biographie Universelle des Musiciens. No s'ha pogut descobrir informació més directa i més recent sobre aquest artista que la que figura al Diccionari Biografico de Francesco Regli, no crec que puc fer millor que traduir-la i reproduir-la aquí. Pietro Tonassi dit Regli, va aprendre el bàsic de tocar el violí del seu pare i més tard va rebre un any de lliçons del professor Camera, pel mateix instrument i res més. De 1828 a 1832 Tonassi fou el primer violí i director d'orquestra al gran Teatre La Fenice de Venècia i després primer violoncel del mateix teatre; a la mateixa època va estar durant sis anys director de música de la marina imperial i reial; El 1841 anà a Milà, a l'editor Ricordi en qualitat de compositor, redactor i corrector, i hi va romandre uns quatre anys.
Aleshores retornà a Venècia on encara es troba el 1860. En no tenir en compte un gran nombre de fantasies pot-pourri, reduccions per a tots els instruments. Deixeble d'Anselmo Marsand, estrenà en la seva vila natal l'òpera Il Castello di Woodstock, figurant entre les demés obres; un Rèquiem a tres veus, acompanyament alts, violins i contrabaix, 4 trompetes, 4 cors i 3 trombons; una Missa, a 4 veus i gran orquestra; una altra Missa a tres veus; tres Misses a 3 veus i orgue obligat; Miserere, a 2 veus, tenor i contrabaix, acompanyat de piano i violí obligat, diversos oratoris; Le 5 Mai, cantata per gran orquestra, baríton i cor; set grans obertures per a gran orquestra, arietes de cambra i nombroses fantasies
Aquest famós virtuós i compositor també ha ambientat música per a Nadal, Passió, Resurrecció, els himnes sagrats de Manzoni, a 4 veus i gran orquestra, una grandiosa simfonia a l'estil clàssic per a gran orquestra i una altra òpera titulada Una Costanza rara que mai s'arribà a estrenar.

## Referències

* Biographie universelle des musiciens et bibliographie...books.google.cat/François-Joseph Fétis-1880-Music, pàgs. 583/84
* 1 2 Edita Enciclopèdia Espasa, vol. 62, pàg. 669. (ISBN 84-239-4562-6)
# Quarta circumscripció d'Osaka

La circumscripció 4a d'Osaka (大阪府第4区, Ōsaka-fu Dai 4 ku) és una circumscripció electoral japonesa, una de les 19 pertanyents a la prefectura d'Osaka. La circumscripció es creà l'any 1994 i va funcionar per primera vegada a les eleccions generals japoneses de 1996. La circumscripció comprèn part de la ciutat i municipi d'Osaka i, en concret, els seus districtes de Kita, Miyakojima, Fukushima i Jōtō. Des de 1994 fins 2007, la circumscripció comprenia el districte de Higashinari, actualment part de la circumscripció 1a d'Osaka.

## Composició

| Representant | Partit | Termini |
| Tadashi Maeda | PNP | 1996-2000 |
| Masaaki Nakayama | PLD | 2000-2003 |
| Osamu Yoshida | PD | 2003-2005 |
| Yasuhide Nakayama | PLD | 2005-2009 |
| Osamu Yoshida | PD | 2009-2012 |
| Masatoshi Murakami | PRJ | 2012-2014 |
| Yasuhide Nakayama | PLD | 2014- |

## Referències

* ↑ «衆議院トップページ >立法情報 >制定法律情報 >第193回国会　制定法律の一覧 >衆議院議員選挙区画定審議会設置法及び公職選挙法の一部を改正する法律の一部を改正する法律 法律第五十八号（平二九・六・一六）». 衆議院, 平成29年6月16日. [Consulta: 2021年10月2日].住居表示などにより変更あり。
* ↑ «大阪府». 総務省. [Consulta: 2 octubre 2021].
* ↑ «衆議院トップページ >立法情報 >制定法律情報 >第131回国会　制定法律の一覧 >法律第百四号（平六・一一・二五）». 衆議院, 平成6年11月25日. [Consulta: 2021年10月2日].地名は1994年（平成6年）当時のものである。
# Sorbosa

La sorbosa és una cetosa que és un sucre monosacàrid. Té una dolçor equivalent al de la sacarosa (sucre de taula). La producció comercial de la vitamina C (àcid ascòrbic) sovint es fa a partir de la sorbosa. A la natura es troba en forma de l'isòmer levogir (l-sorbosa). En el laboratori es pot obtenir a partir del d-sorbitol usant el bacteri Gluconobacter oxydans o espècies d'Acetobacter. Tot i tenir una estructura molt semblant a la de la d-fructosa, hi ha molt pocs treballs que descriguin transformacions senzilles de l-sorbosa, a part del seu ús per a la síntesi de vitamina C i d'alguns sucres rars, com ara la d-tagatosa i l'l-iditol. Tanmateix, té un gran potencial per a la síntesi de compostos orgànics.

## Referències

* 1 2 Zebiri, Ilhem; Balieu, Sébastien; Guilleret, Arnaud; Reynaud, Romain; Haudrechy, Arnaud «The chemistry of L-sorbose» (pdf). European Journal of Organic Chemistry, 2011, pàg. 2905-2910. DOI: 10.1002/ejoc.201001578 [Consulta: 9 octubre 2022].
# Futbol a Namíbia

El futbol és l'esport més popular a Namíbia. És dirigit per la Namibia Football Association.
La selecció nacional fou dos cops finalista de la COSAFA Cup i un cop campió l'any 2015. També s'ha classificat dos cops per la Copa d'Àfrica de Nacions els anys 1998 i 2008.

## Competicions

* Lligues:
** Namibia Premier League
* Copes:
** Copa namibiana de futbol
** Supercopa namibiana de futbol

## Principals clubs

Clubs amb més títols nacionals a 2020.
* African Stars Football Club
* Chief Santos Football Club
* Blue Waters Football Club
* Football Club Civics Windhoek
* Orlando Pirates Sport Club
* United Africa Tigers
* Black Africa Football Club
* Eleven Arrows Football Club

## Principals estadis

| # | Estadi | Capacitat | Ciutat |
| 1 | Estadi de la Independència | 25.000 | Windhoek |
| 2 | Estadi Sam Nujoma | 10.300 | Windhoek |
| 3 | Estadi Hage Geingob | 10.000 | Windhoek |
* Estadi Hage Geingob.
* Partit de futbol en un poble.
* Partit de futbol al vespre.
* Un camp de futbol a Namíbia.

## Vegeu també

* Associació de Futbol de Namíbia
* Selecció de futbol de Namíbia

## Referències

* ↑ Mapa Mundial
* ↑ Sport in Namibia
* ↑ «More than just Football | Archive | DW.COM | 22.12.2013». Dw.de. [Consulta: 23 setembre 2016].
* ↑ «Namibia win Cosafa Cup for first time in their history - BBC Sport». Bbc.co.uk, 30-05-2015. [Consulta: 23 setembre 2016].
* ↑ «Namibian football on the rise - ESPN FC». Soccernet.espn.go.com. Arxivat de l'original el 2017-08-08. [Consulta: 2 novembre 2012].
* ↑ «Namibia - List of Champions». RSSSF.
* ↑ «Namibia - List of Cup Winners». RSSSF.
# Fútbol Club Cienfuegos

El Fútbol Club Cienfuegos és un club cubà de futbol de la ciutat de Cienfuegos.
El seu color és el blau cel.

## Palmarès

* Lliga cubana de futbol:
** 1985, 1990, 2008, 2009, 2023

## Referències

* ↑ Cuba Team Colours rsssf.com
* ↑ «Cuba - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2019].
# GIGO

GIGO és un acrònim de Garbage In, Garbage Out expressió del camp de la informàtica que es pot traduir per brossa entra brossa surt. Emprada per a posar en relleu que els ordinadors, a diferència dels éssers humans, processen incondicionalment dades d'entrada encara que siguin absurdes i aportaren dades de sortida sense sentit.
Fou molt popular als inicis de la computació, però cada cop és menys adequada en la programació, ja que els programes d'ordinador inclouen mecanismes de seguretat sofisticats fins a l'extrem que l'autocorrecció alleuja la majoria dels problemes de la dècada de 1950.

## Referències

* ↑ «World Wide Words: Garbage in, garbage out» (en anglès). [Consulta: 12 agost 2018].
# GI-661

La GI-661 és una carretera de la Generalitat de Catalunya, que procedeix, juntament amb la GI-660, de l'antiga carretera comarcal C-856. Les lletres GI corresponen a la demarcació provincial de Girona. Discorre pel terme municipal de Calonge.
Comença el seu traçat a la rotonda de la carretera C-253 amb l'Avinguda de la Unió, d'on arrenca cap al nord-oest, seguint de forma paral·lela la riera de Calonge, a la seva esquerra. Travessa el Pla de Calonge, a l'extrem nord-oest del qual troba l'enllaç amb la carretera C-31. Continua en la mateixa direcció, però en trobar les primeres cases de Calonge gira cap a ponent, i al cap de poc arriba al centre de la vila de Calonge, a l'Avinguda de Sant Jordi, on enllaça amb la carretera GI-660.

## Referències

* ↑ La Generalitat aprova la millora de la GI-661 entre Calonge i Sant Antoni (Baix Empordà) Arxivat 2017-03-27 a Wayback Machine., gencat, 16 d'abril de 2003
* ↑ «El Govern assumeix la gestió de les carreteres comarcals i cedeix la xarxa local a la Diputació de Girona». Arxivat de l'original el 2017-03-27. [Consulta: 26 març 2017].
* ↑ Anàlisi del RACC de les carreteres de Girona

## Enllaços externs

* La GI-660 en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# GIF Sundsvall

El GIF Sundsvall o Gymnastik- och Idrottsförening Sundsvall, és un club suec de futbol de la ciutat de Sundsvall, a la regió de Norrland. Actualment juguen a l'Allsvenskan, la categoria superior del futbol suec.

## Història

El club va ser fundat el 25 d'agost del 1903 al Cafè Matilda Andersson. Aleshores, GIF Sundsvall volia dir Godtemplarnas Idrotts Förening Sundsvall, i l'equip estava pràcticament restringit als que s'abstenien de beure alcohol fins que aquesta limitació va ser eliminada el 1920. A partir d'aleshores, les sigles van passar a significar, fins al dia d'avui, "Gymnastik och Idrottsföreningen Sundsvall" (Associació de Gimnàstica i Esport de Sundsvall).
El GIF Sundsvall també tenia un equip de futbol femení i un altre d'hoquei sobre gel. El 1985 l'equip de dones va ser transferit al Sundsvalls DFF, especialment perquè les dones de l'equip estaven decebudes de la falta de suport de l'equip masculí.

## Plantilla 2014

| Núm. | Nom | Naixement | Fitxatge | Club anterior | Club de formació |
| Porters |||||||
| 13 | Johan Sjöberg | 1993 | | | Sund IF |
| 17 | Tommy Naurin | 1984 | 2010 | Qviding | Lundby IF |
| Defenses |||||||
| 2 | Joakim Nilsson | 1994 | | | IF Älgarna |
| 3 | Dennis Olsson | 1994 | X | Jugador del planter | GIF Sundsvall |
| 4 | Stefan Ålander | 1983 | 2011 | Kalmar FF | IFK Timrå |
| 5 | Jon Guoni Fjoluson | 1989 | 2012 | Beerschot | Ægir Þorlákshöfn |
| 15 | Robert Lundström | 1989 | 2009 | Medskogsbrons BK | Kubikenborgs IF |
| 21 | Eric Larsson | 1991 | 2012 | Gefle IF | Gävle GIK |
| 22 | Marcus Danielsson | 1989 | 2012 | Västerås SK | Skogstorps IF |
| Centrecampistes |||||||
| 5 | Rúnar Már Sigurjonsson | 1990 | 2013 | Valur | Tindastóll |
| 7 | Daniel Sliper | 1987 | 2009 | LB07 | Svalöv BK |
| 8 | Kevin Walker | 1989 | 2011 | AIK | Varbergs BoIS |
| 16 | Simon Helg | 1990 | 2012 | Hammarby IF | Skogstorps IF |
| 18 | Robbin Sellin | 1990 | 2012 | IK Brage | BKV Norrtälje |
| 19 | Adam Chennoufi | 1988 | 2013 | Umeå FC | Gimonäs CK |
| 27 | Granit Buzuku | 1993 | X | Jugador del planter | GIF Sundsvall |
| 95 | Philip Olofsson | 1995 | 2013 | Elfsborg | Sävast AIF |
| | Johan Lundgren | 1991 | 2014 | Örgryte | |
| Davanters |||||||
| 9 | Johan Eklund | 1984 | 2012 | IK Brage | Falu BS |
| 14 | Pa Dibba | 1987 | 2011 | Brandbergens IF | Hammarby IF |
| | Leo Englund | 1991 | 2014 | Skellefteå FF | |

## Enllaços externs

* GIF Sundsvall - lloc_web
* GIF Sundsvall - Web oficial
# Gauguerovka

Gauguerovka - Гаугеровка (rus) és un poble de l'óblast de Penza. Rússia. El 2010 tenia 33 habitants.

## Referències

* ↑ «НАСЕЛЁННЫЕ ПУНКТЫ БАШМАКОВСКОГО РАЙОНА». Arxivat de l'original el 2011-07-03. [Consulta: 20 octubre 2019].
# Geigerita

La geigerita és un mineral de la classe dels fosfats que pertany al grup de l'ondrušita. Rep el nom pel doctor Thomas Geiger (1920 - 1990), mineralogista i metal·lúrgic suís de la indústria de la maquinària i especialista en els minerals de manganès i minerals de Falotta i dels Alps Parsettens als quals va dedicar la seva tesi doctoral i una sèrie d’estudis posteriors.

## Característiques

La geigerita és un arsenat de fórmula química Mn$^{2+}$₅(AsO₄)₂(HAsO₄)₂·10H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1985, sent publicada per primera vegada el 1989. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la geigerita pertany a «08.CE: Fosfats sense anions addicionals, amb H₂O, només amb cations de mida mitjana, RO₄:H₂O sobre 1:2,5» juntament amb els següents minerals: chudobaïta, newberyita, brassita, fosforrösslerita, rösslerita, metaswitzerita, switzerita, lindackerita, ondrušita, veselovskýita, pradetita, klajita, bobierrita, annabergita, arupita, barićita, eritrita, ferrisimplesita, hörnesita, köttigita, manganohörnesita, parasimplesita, vivianita, pakhomovskyita, simplesita, cattiïta, koninckita, kaňkita, steigerita, metaschoderita, schoderita, malhmoodita, zigrasita, santabarbaraïta i metaköttigita.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades al Museu d'Història Natural de Basilea i a l'Institut Mineralògic de la Universitat de Basilea (Suïssa).

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Suïssa, concretament a Falotta, dins de Surses, a la regió d'Albula (Grisons), on es troba cobrint la roca en forma de petits cristalls, rarament superiors als 0,5 mm de longitud, en zones de l’ordre d’1 cm². També es troba en forma d'agregats massius de gra fi, fins a fibres de fins a 1 cm de longitud. A banda d'aquesta localitat, també ha estat descrita a la regió de Viamala, igualment als Grisons, així com a Itàlia, Romania, l'Aràbia Saudí i el Japó.

## Referències

* ↑ «Geigerite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 24 octubre 2021].
# Galidzga

El Galidzga (georgià: ღალიძგა) és un riu d'Abkhàzia que neix al Caucas i desaigua al mar Negre al sud de Sukhumi. Al segle xviii marcava la frontera occidental del principat de Samurzakan.

## Referències

* Assiatiani, Nodar; Bendianachvili, Alexandre. Histoire de la Géorgie. París: Harmattan, 1997. ISBN 2-7384-6186-7.
# Galicia (revista)

Galicia fou una revista il·lustrada d'aparició quinzenal que es començà a publicar a Madrid el 25 de juliol de 1906 per iniciativa del Centre Gallec de Madrid. Fou dirigida al seu començament per Augusto C. de Santiago y Gadea; a finals de 1907 passà a Javier Vales Faílde, després a Manuel Vidal y Rodríguez i el 1909 al religiós Basilio Álvarez Rodríguez. Era publicada en castellà, llevat els articles literaris, que eren publicats en gallec. Hi publicaren nombrosos personatges de l'àmbit gallec, com Concepción Arenal, Aureliano José Pereira, Ramón María del Valle Inclán o Manuel Murguía.

## Referències

* ↑ «GALICIA : revista quincenal ilustrada / Madrid / 1906 - 1909». Real Academoa Galega. [Consulta: 28 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Revista Galicia Arxivat 2012-06-26 a Wayback Machine.
# Gavray-sur-Sienne

Gavray-sur-Sienne és un municipi francès situat al departament de la Manche i a la regió de Normandia. Es crea l'1 de gener de 2019, amb l'estatus de municipi nou, a partir de la fusió de Gavray, Le Mesnil-Amand, Le Mesnil-Rogues i Sourdeval-les-Bois, que esdevenen municipis delegats.
# Geneva (Ohio)

Geneva és una ciutat dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 6.595 habitants, el 2010 eren 6.215. Segons el cens del 2000, 2.515 habitatges, i 1.607 famílies. La densitat de població era de 636,6 habitants/km².

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* ↑ «Fact Sheet- Geneva». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Geneva». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Germán Bou Viguer

Germán Bou Viguer (València, 9 de juliol de 1957) és un productor de música electrònica.
Va estudiar electrònica i mecànica industrial. A la fi de la dècada dels 80 va començar a produir cançons de música electrònica en el context de la Ruta Destroy, usant diversos noms, com Dunne o Boa Club. És compositor i productor d'èxits que van definir el So de València, com Dunne - Espiral, així com diversos temes per al Dj Chimo Bayo. Entre ells destaca el rècord de vendes Así me gusta a mi, per la qual va mantenir posteriorment plets legals amb el Dj pels drets de la cançó.

## Referències

* ↑ «German Bou» (en castellà). Discogs. [Consulta: 24 novembre 2022].
* ↑ «Germán Bou Viguer el Gran Creador y Maestro del Sonido de Valencia» (en castellà), 2020.
* ↑ «Conectados con Germán Bou, figura clave del "Sonido de Valencia"» (en castellà), 2022.
* 1 2 «Valencia Plaza - 25 años de 'Así me gusta a mí', la historia tras la canción que marcó el final de la Ruta» (en castellà), 2016.

## Enllaços externs

* Vídeo de Germán Bou explicant com va compondre Así me gusta a mi (YouTube).
# Giangaleazzo Correggio Visconti

Giangaleazzo Correggio Visconti va ser fill de Niccolò II Correggio. Va succeir al seu pare el 1508 com a comte sobirà de Correggio i del Sacre Imperi Romà i senyor de Campagnola, Rossena i Fabbrico.
Es va casar el 1504 amb Ginevra Rangoni i va morir el 1517 sense fills. Va deixar hereves per testament a les seves germanes casades, però l'emperador va anul·lar el testament el 1551.
# Gianfranco Zilioli

Gianfranco Zilioli (Clusone, província de Bèrgam, 5 de març de 1990) és un ciclista italià, professional des del 2014.

## Palmarès

* 2012
** 1r a la Bassano-Monte Grappa
** 1r al Gran Premi Capodarco
* 2013
** 1r al Giro delle Valli Aretine
** 1r al Giro del Casentino
** 1r al Giro delle Valli Cuneesi i vencedor d'una etapa
** 1r al Gran Premi de la Indústria i el Comerç de Prato
** 1r a la Cronoscalata Gardone Val Trompia-Prati di Caregno
** 1r a la Parma-La Spezia

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2015. 71è de la Classificació general
* 2016. 118è de la Classificació general

## Referències

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a museociclismo.it
* Resultats a procyclingstats.com
# Girobiprisma triangular

En geometria, el girobiprisma triangular es pot construir enganxant dos prismes triangulars per les cares quadrades donant-li mitja volta a un dels prismes. És un dels noranta-dos sòlids de Johnson (J$_{26}$). Té simetria D$_{2d}$.
Els 92 sòlids de Johnson van ser descrits 1966 per Norman Johnson i els va numerar. No va demostrar que no n'existia més que 92, però va conjecturar que no n'hi havia d'altres. Victor Zalgaller el 1969 va demostrar que la llista de Johnson era completa. S'utilitzen els noms i l'ordre donats per Johnson, i se'ls nota J$_{xx}$ on xx és el nombre donat per Jonson.

## Referències

* Norman W. Johnson, "Convex Solids with Regular Faces", Canadian Journal of Mathematics, 18, 1966, pages 169–200. Conté l'enumeració original dels 92 sòlids i la conjectura que no n'hi ha d'altres.
* Victor A. Zalgaller, "Convex Polyhedra with Regular Faces", 1969 : primera demostració d'aquesta conjectura.
* Eric W. Weisstein. Johnson Solid : cada sòlid amb el seu desenvolupament

## Vegeu també

* Políedre arquimedià
* Políedre de Catalan
* Políedre regular
* Sòlid platònic

## Enllaços externs

* Weistein, Eric W., Gyrobifastigium girobiprisma triangular a MathWorld. (anglès)
* Weistein, Eric W., Johnson solid Sòlids de Johnson a MathWorld. (anglès)
# Girobirotonda pentagonal allargada

En geometria, la girobirotonda pentagonal allargada es pot construir allargant un icosidodecàedre inserint un prisma decagonal entre les dues meitats congruents. És un dels noranta-dos sòlids de Johnson (J$_{43}$). Té simetria D$_{5d}$.
Els 92 sòlids de Johnson van ser descrits 1966 per Norman Johnson i els va numerar. No va demostrar que no n'existia més que 92, però va conjecturar que no n'hi havia d'altres. Victor Zalgaller el 1969 va demostrar que la llista de Johnson era completa. S'utilitzen els noms i l'ordre donats per Johnson, i se'ls nota J$_{xx}$ on xx és el nombre donat per Johnson.

## Referències

* Norman W. Johnson, "Convex Solids with Regular Faces", Canadian Journal of Mathematics, 18, 1966, pages 169–200. Conté l'enumeració original dels 92 sòlids i la conjectura que no n'hi ha d'altres.
* Victor A. Zalgaller, "Convex Polyhedra with Regular Faces", 1969 : primera demostració d'aquesta conjectura.
* Eric W. Weisstein. Johnson Solid : cada sòlid amb el seu desenvolupament

## Vegeu també

* Políedre arquimedià
* Políedre de Catalan
* Políedre regular
* Sòlid platònic

## Enllaços externs

* Weistein, Eric W., Elongated Pentagonal Gyrobirotunda girobirotonda pentagonal allargada a MathWorld. (anglès)
* Weistein, Eric W., Johnson solid Sòlids de Johnson a MathWorld. (anglès)
# Giuseppe Venanzio Marvuglia

Giuseppe Venanzio Marvuglia (Palerm, 1729 - 1814) va ser un arquitecte sicilià del període Barroc.
Va rebre la seva primera formació professional a Palerm, per després traslladar-se a Roma, entre 1747 i 1759. Cap al final de la seva estada un corrent de joves arquitectes i dissenyadors dintre del cercle de l'Acadèmia francesa a Roma van començar a allunyar-se dels ornaments del barroc per adherir a formes més clàssiques i simples sota la influència de l'arquitecte Winckelmann, protegit del cardenal Alessandro Albani.
Marvuglia va guanyar el segon premi en un concurs organitzat per l'Accademia di San Lucca, per a una plaça. El seu accés té en el centre un edifici de cúpula circular, reminiscència del Panteó romà, però amb detalls del barroc a les columnes i escultures.
Després del seu retorn a Sicília, va treballar en la reconstrucció del monestir de "San Martino dell Scale", a les muntanyes properes a Palerm. Mentre ho dissenyava en estil barroc, era evident que les tendències de la moda s'acostaven al neoclassicisme, aconseguint finalment una síntesi que va incloure línies rectes i formes pures en oposició a les façanes corbes i línies de coberta retallades típiques del barroc sicilià.
# Gavin i Stacey

Gavin i Stacey és una sèrie de televisió britànica de comèdia que segueix la relació a distància d'en Gavin, que viu a Essex (Anglaterra) i l'Stacey, que viu a Barry (Gal·les). Els guionistes de la sèrie són els actors James Corden i Ruth Jones, que també apareixen a la sèrie com a Smithy i Nessa.
La sèrie va ser produïda per Baby Cow Productions de la BBC de Gal·les. Consta de 20 episodis, emetent-se entre el 2007 i el 2012, comprenent-se de tres temporades i d'un especial de Nadal. Al principi s'emetia a la BBC Three, però un creixement progressiu de l'audiència la va traslladar a la BBC Two i, finalment, a la BBC. Els últims episodis de la sèrie es van emetre el dia de Nadal del 2009 i el de Cap d'any de 2010.
Gavin i Stacey es va convertir en el programa més nominat del 2007 als British Comedy Awards. Fins avui ha guanyat diversos premis, inclòs un BAFTA i el British Comedy Awards a la millor comèdia de televisió, el 2008.
La sèrie s'emet en català al Canal 3XL.

## Episodis

Actualment, la sèrie consta de dinou episodis, emesos en tres temporades, i un especial de Nadal, sumant-ne un total de vint. La primera temporada té sis episodis de mitja hora, i es van emetre per primera vegada entre el 13 de maig i el 10 de juny de 2007. La sèrie va ser renovada per una temporada més de set episodis, emetent-se des del 16 de març del 2008 fins al 20 d'abril del mateix any. La vigília de Nadal del 2008 es va fer un especial d'una hora de durada. La tercera temporada va tornar a tenir sis episodis visionant-se del 26 de novembre de 2009 a l'1 de gener de 2010.

## Enllaços externs

* Lloc web de la BBC
# Gladys Guaipo

Gladys Guaipo (18 de juny de 1954) és una política veneçolana, diputada de l'Assemblea Nacional per la representació indígena de la Regió Orient del país pel partit Acción Democrática. Guaipo pertany a l'ètnia cumanagoto.

## Carrera

Guaipo pertany a l'ètnia cumanagoto i va treballar al Ministeri d'Educació de Veneçuela fins a febrer de 2012. Va ser electa com a diputada per la Assemblea Nacional per la representació indígena de la Regió Orient del país (pels estats Anzoátegui, Bolívar, Delta Amacuro, Monagas i Sucre) per al període 2016-2021 en les eleccions parlamentàries de 2015, en representació de la Mesa de la Unidad Democrática i pel partit Acción Democrática.
Guaipo va presidir la Comissió Permanent de Pobles Indígenes per al període 2018-2019. També ha participat en la Comissió Mixta de Creació de la Zona de Desenvolupament Estratègic Nacional Arc Miner de l'Orinoco.

## Referències

* 1 2 «Gladys Guaipo». Poderopedia. [Consulta: 11 abril 2021].
* 1 2 «Dip. Gladys Guaipo». Transparencia Venezuela. [Consulta: 11 abril 2021].