OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fossa de Puerto Rico

La fossa de Puerto Rico és una fossa marina que es troba en el límit entre el mar Carib i l'oceà Atlàntic. Aquesta fossa està associada amb un complex de transició en la zona de subducció al sud de les petites Antilles i la placa que s'estén a occident, des de Cuba i L'Espanyola fins a la fossa de les Caiman i la costa de Centreamèrica. Els estudis científics realitzats a la zona han conclòs que un fort terratrèmol en aquesta falla podria originar un tsunami.
L'illa de Puerto Rico es troba immediatament al sud de la zona de falles geològiques i de la fossa que duu el seu nom. La fossa té uns 800 km de llargada i una profunditat màxima de 8.380 metres (27.493 peus) a la depressió Milwaukee, que és el punt més profund de l'oceà Atlàntic i el punt més profund fora de l'oceà Pacífic.

## Geologia

La fossa de Puerto Rico es troba en el límit entre dues plaques tectòniques: la placa del Carib que es mou cap a l'est; i la Placa nord-americana que ho fa cap a l'oest. La placa nord-americana és subduïda per la placa del Carib cap al sud-est de la fossa. Aquesta zona de subducció explica la presència de volcans actius val sud-est del mar Carib. L'activitat volcànica sovinteja a l'arc format per les Illes de Sobrevent i de Sotavent.
Puerto Rico, les Illes Verges dels Estats Units, les Illes Verges Britàniques i la República Dominicana no tenen volcans actius, però que corren el risc de patir terratrèmols i tsunamis.

## Referències

* ↑ Uri ten Brink. «Puerto Rico Trench 2003: Cruise Summary Results». National Oceanic and Atmospheric Administration. [Consulta: 11 setembre 2011].
* ↑ «Milwaukee Depth» (en anglès). Encyclopædia Britannica. [Consulta: 13 febrer 2012].

## Enllaços externs

* Mapping of the Puerto Rico Trench, the Deepest Part of the Atlantic, is Nearing Completion Arxivat 2019-04-21 a Wayback Machine. (anglès)
# Fossa de Java

La Fossa de Java o Fossa de Sonda és un fossa marina situada al sud de l'Arxipèlag de sonda (Indonèsia) i que s'estén al llarg d'uns 2.600 quilòmetres i assoleix els 7.725 metres de profunditat. La subducció de la placa tectònica de l'oceà Índic sota les illes d'Indonèsia provoca que hi hagi nombrosos terratrèmols, i fent de la fossa de Java un dels llocs de la Terra geològicament més actius i amb nombrosos volcans.

## Referències

* ↑ BrasilEscola.com - Fossa oceànica 6 de maig de 2009.(portuguès)
# Fossa de Tonga

La fossa de Tonga és una fossa marina al sud de l'oceà Pacífic i la seva fondària màxima és de 10.882 m, aquest punt rep el nom en anglès d'Horizon Deep. Les coordenades d'aquest punt són 23° 15.5′ S, 174° 43.6′ O﻿ / ﻿23.2583°S,174.7267°O﻿ / -23.2583; -174.7267 i la fondària és amb una precisió de +/- 10 m.

## Referències

* ↑ «IHO-IOC GEBCO Gazetteer of Undersea Feature Names, August 2011 version». GEBCO, 01-08-2011 [Consulta: 20 març 2012].

## Bibliografia

* Wright, Dawn J., et al., 2001, Bathymetry of the Tonga Trench and Forearc: A Map Series, as published in Marine Geophysical Researches, 2000. PDF version Arxivat 2009-03-03 a Wayback Machine.
* Bird, P., An updated digital model of plate boundaries Arxivat 2007-12-13 a Wayback Machine., Geochem. Geophys. Geosyst., 4(3), 1027, doi:10.1029/2001GC000252, 2003. També disponible en PDF Arxivat 2003-08-06 a Wayback Machine. (13 mb)
# Fleca Balmes

La Fleca Balmes és un establiment situat al carrer de Balmes, 156 de Barcelona, inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. L'edifici, anomenat casa Francesc Fargas, està catalogat com a bé amb elements d'interès (categoria C).

## Història

L'edifici fou construït entre el 1910 i el 1911 per l'arquitecte Francesc Fargas i Margenat. L'establiment va obrir el 1908 fundat per Eduard Crespo i Blasa Martí i ha anat passant de generació en generació. A la dècada del 1950, Manuel Crespo, fill dels fundadors, va reformar el local i va comprar també el quadre de Melchor que representa tres infants menjan.

## Descripció

La façana té tres parts clarament diferenciades: la planta baixa (desdobalada en semisoterrani i entresòl), els quatre pisos intermitjes, i el cinquè pis i la barana del terrat. La senzillesa de la segons contrasta amb l'ornamentació de les altres dues, d'estil Secessió vienesa.
L'establiment ocupa el local dret de la planta baixa amb una única obertura. Aquesta està formada per bastiments de fusta dels aparadors laterals (el sòcol bicolor es va substituir) i la porta amb reixa de ferro amb barres corbades i un manat d'espigues de blat en el centre. El disseny de la porta va ser fet de Manuel Crespo, el fill del primer titular del negoci, i a sobre hi ha un dibuix de Montserrat Mainar mostrant des de la sega fins a l'elaboració del pa. El rètol de l'establiment és un pa fet de resina que s'aguanta amb un suport de forja, del qual penja un fanal i el cartell.
Com a elements d'interès a l'interior, es conserva la màquina registradora National i a la paret dreta un moble arrambador amb bastiment de fusta i plafons de mirall als laterals, amb el vidre gravat amb un manat d'espigues a dalt, i una pintura amb uns nens menjant en un camp de blat al centre.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Fleca de Balmes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* 1 2 «Casa Francisco Fargas». Catàleg de Patrimoni. Ajuntament de Barcelona.

## Enllaços externs

* «Fleca Balmes». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
* «Casa Francesc Fargas». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Fragmentació de l'hàbitat

La fragmentació d'hàbitat és un procés d'alteració del medi ambient important per l'evolució i la biologia de la conservació. Com el seu nom indica, descriu l'aparició de discontinuïtats (fragmentacions) a l'hàbitat d'un organisme. La fragmentació d'hàbitat pot ser causada per processos geològics, que modifiquen lentament la configuració del medi ambient físic; o per activitats humanes, com per exemple la conversió de terres, que poden alterar el medi ambient d'una forma molt més ràpida a l'escala temporal. Es considera que els processos geològics fragmentadors d'hàbitats són una de les principals causes d'especiació, al revés de les activitats humanes, que estarien implicades en l'extinció de moltes espècies.

## Causes

La fragmentació d'hàbitat és sovint causada pels humans, que retiren la vegetació nadiua per a instal·lar zones agrícoles, zones rurals o zones urbanes. Per la seva mida, les infraestructures de transport modernes (carreteres, autopistes, ferrocarrils, canals, línies d'alta tensió) són un factor major en crear obstacles infranquejables per a moltes espècies. Aleshores, els hàbitats que antigament formaven una continuïtat ara han quedat separats en fragments aïllats. Després d'una neteja intensiva del terreny, els fragments d'hàbitat tendeixen a quedar com illes aïllades entre si..
La fragmentació de l'hàbitat pot comportar sis processos diferents:
* Una reducció en la superfície total de l'hàbitat
* Un augment de la quantitat de límits
* Una disminució de la quantitat d'hàbitats interiors
* L'aïllament d'un fragment d'hàbitat de la resta
* El trencament d'un sector de l'hàbitat en subsectors més petits
* Una disminució de la mida mitjana dels sectors d'un hàbitat.

## Vegeu també

* Passadís biològic, pas de peix
* Destrucció d'hàbitat

## Enllaços externs

* Josep M. Mallarach i Josep Germain, Bases per a les directrius de connectivitat ecològica de Catalunya Arxivat 2019-07-16 a Wayback Machine., Generalitat de Catalunya, 2006
* «Worldwide Amphibian Declines: How big is the problem, what are the causes and what can be done?»
# Fragmente der griechischen Historiker

Els Fragmenti der griechischen Historiker (Fragments dels historiadors grecs), més conegut per l'abreviatura de FGrH, FGH o «el Jacoby», és una col·lecció de fragments d'obres d'historiadors grecs, aplegats pel filòleg alemany Felix Jacoby (1876–1959). Es basen en gran part en els Fragmenta historicorum Graecorum de Karl Müller.
Jacoby comença els FGrH al 1923. Pretén compilar el conjunt de les restes dels escrits que subsisteixen d'historiadors grecs hui perduts: citacions, fragments, resums, etc. Aquests fragments s'acompanyen d'una ecdòtica (crítica), amb notes i comentaris breus, però no es tradueixen. El Jacoby conté més de 12.000 fragments de fonts que arriben al període romà d'Orient i, a més de les gregues, també conté fonts en altres llengües com ara l'armeni, siríac i àrab.
Jacoby havia previst un pla en cinc parts. A la seua mort, el 1959, havien aparegut 15 volums però només se n'acabaren tres parts, que comprenen fragments de 856 historiadors grecs:
* autors 1–63: mitògrafs i cronistes;
* autors 64–261: historiadors;
* autors 262–856: autobiografies, històries locals i obres sobre temes no grecs.
La quarta part s'havia de dedicar a les biografies i a la literatura antiga i la cinquena, a la geografia històrica. Jacoby no arribà a editar tres seccions que ja havia escrit ni el seu comentari al volum IIIC. Deixà més de 1.200 pàgines de notes, que han permés a un equip d'estudiosos editar el volum IV de l'obra.
L'Institut Arqueològic Alemany (DAI) ha finançat l'edició, traducció i comentaris del volum V, dedicat a fragments de geògrafs grecs antics.
Els FGrH són una referència ineludible per als investigadors de la història grega. Han permés revelar fonts fins llavors desconegudes, com els cronistes de l'Àtica.

## Referències

* ↑ Die Fragmente der Griechischen Historiker. CD-ROM Edition.
* ↑ Biography and Antiquarian Literature.
* ↑ Fragmentary Texts.

## Enllaços externs

* «Fragments of Greek Historians» (en anglès). Attalus.org. [Consulta: 15 març 2010]. Selecció de passatges dels volums IIA i IIB de l'obra de Jacoby.
* Matthias Weeber. «FGH — Registro de los 856 autores» (en alemany). Arxivat de l'original el 2 de juny de 2008. [Consulta: 15 octubre 2013].
* Projecte Digital Fragmenta Historicorum Graecorum.
# Fragmoplast

Un fragmoplast és una estructura específica de les cèl·lules vegetals que es forma durant les fases finals de la citocinesi durant la divisió cel·lular. Serveix de bastida per al creixement del septe cel·lular, en el procés que duu a la subseqüent formació d'una nova paret cel·lular que separi les dues cèl·lules filles.
Així el fragmoplast és un complexa cadena de microtúbuls, microfilaments i reticle endoplàsmic; que resten units en dos pols oposats perpendiculars al pla del futur septe cel·lular durant l'anafase i la telofase.
Els microtúbuls i els filaments d'actina del fragmoplast serveixen per a guiar a les vesícules que contenen el material necessari per a la construcció del septe.
Els fragmoplasts només s'observa als briòfits, a les plantes vasculars i alguns tipus d'alga. Altres algues empren els ficoplasts durant la citocinesi.

## Referències

* P.H. Raven, R.F. Evert, S.E. Eichhorn (2005): Biology of Plants, 7th Edition, W.H. Freeman and Company Publishers, Nova York, ISBN 0-7167-1007-2
# Francesc Verge

Francesc Verge fou compositor i mestre de capella català.
Exercí de mestre de capella a la catedral de Lleida entre els anys 1607 i 1612.

## Referències

* ↑ [https://ddd.uab.cat/record/125761 EL FONS MUSICAL DE L’ESGLÉSIA PARROQUIAL DE SANT PERE I SANT PAU DE CANET DE MAR].
# Francesc de Paula Benet i Colom

Francesc de Paula Benet i Colom (Barcelona, 15 de febrer de 1836 – 27 de juliol de 1919) fou un advocat, empresari i polític barceloní.

## Biografia

Era un advocat emparentat amb el baró de Viver, administrava un bufet important i participava en empreses de la banca i del ferrocarril, sent directiu del Banc de Barcelona. Fou vicepresident de l'Institut Agrícola Català de Sant Isidre i membre de l'Ateneu Barcelonès.
Políticament, des del 1873 apostà pel nou rei Alfons XII i la restauració borbònica, signant el 1875 el manifest de la Lliga de l'Ordre Social. Fou membre de la Junta de Govern del «Círculo Conservador de Barcelona», del que en fou president el 1906, i fou regidor de l'ajuntament de Barcelona pel Partit Conservador a les eleccions municipals de 1877, 1884 i 1890. També fou diputat de la Diputació Provincial de Barcelona pel districte de Granollers en 1878, 1890, 1896 i 1901. El 1906 va promoure enviar un comunicat al president del Congrés dels Diputats contra la Llei d'Associacions. A proposta d'Antoni Maura i Montaner el 1909 fou designat senador vitalici.

## Referències

* ↑ Isidre Molas Els Senadors Conservadors, editat per l'UAB
* ↑ Julià Cèlia Canyelles. Els governs de la ciutat de Barcelona (1875-1930). Ajuntament de Barcelona, 2013, p.118. ISBN 978-84-9850-461-3.
* ↑ Fitxa del Senat
# Francesc de Paula Campà i Porta

Francesc de Paula Campà i Porta (Vic, 1838 - Barcelona, 1892) fou un obstetre i ginecòleg català, fundador amb el doctor Manuel Candela de la tocoginecologia valenciana en el segle xix.

## Carrera

Va estudiar medicina a la Universitat de Barcelona, on es llicencià en 1861. Després d'exercir uns anys a Vic regressà a Barcelona, on es dedicà a la tocoginecologia i als estudis histopatològics. Posteriorment va traslladar-se a València i es va integrar en el grup experimentalista de la seva Universitat. Fou catedràtic d'obstetrícia i de malalties de la dona i dels infants des de 1872 fins a 1889. Aquest any es traslladà com a catedràtic a la Universitat de Barcelona. Va morir tres anys després.
La seva nombrosa obra el convertí en un dels més rellevants divulgadors mèdics del panorama internacional de l'època. Fundà en 1877 la revista La Crònica Mèdica. Publicà més de dos-cents articles, als quals, a més de casos clínics amb anàlisis histopatològics, desenvolupà l'estudi de la fisiopatologia de la menstruació i la sepsi puerperal. Aquesta patologia i la seva prevenció va analitzar-la des dels suposats de la microbiologia mèdica.
El seu instrumental de treball es troba exposat al Museu Històric Mèdic de la Universitat de València, amb els d'altres il·lustres doctors com ara Manuel Candela i Francisco Bonilla Martí.

## Publicacions

Algunes de les seves obres més destacades foren:
* Campá y Porta, Francisco de Paula (1878). Librería de Pascual Aguilar, València (ed.). Tratado completo de obstetricia.
* Campá y Porta, Francisco de Paula (1881). Imp. Josep M. Blesa (ed.). Lecciones de ginecopatía o enfermedades especiales de la mujer, profesadas en la facultad de Medicina de Valencia...
També fou fundador i redactor de «La Crònica Mèdica».

## Bibliografia

* (2009) Gran Enciclopedia Temática de la Comunidad Valenciana. Editorial Prensa Valenciana.
* López Piñero, José María (2006). Universitat de València (ed.). Santiago Ramón y Cajal, pp. 399. ISBN 8437064325.
* Tortajada Martínez, M. (1997). Reial Acadèmia de Medicina (ed.). El nacimiento de la moderna toco-ginecológia en Valencia. Estudio de la obra de los catedráticos Campá y Candela.
* Donat Colomer, F. (1975). El nacimiento de la especialidad tocoginecológica en Valencia a través del periodismo especializado.
* Camilleri, C. (1972). La bibliografía tocoginecológica en la España del siglo XIX. Ansa.
* López Piñero, José María (1953). Apuntaciones para una biografía del Dr. D. Francisco de P. Campá y Porta (1838-1892). Ansa, pp. 215.
# František Raboň senior

* No confondre amb el seu fill František Raboň
František Raboň (28 de novembre de 1959) va ser un ciclista txecoslovac que s'especialitzà en la pista. Va guanyar dues medalles als Campionats del món en Persecució per equips.
El seu fill František també es dedicà al ciclisme.

## Palmarès

* 1983
** Vencedor d'una etapa del Tour de Normandia

## Referències

* ↑ «František Raboň». iamspecialized.com. [Consulta: 2 novembre 2016].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a memoire-du-cyclisme.eu
# Jüri Ratas

Jüri Ratas (Tallinn, 2 de juliol de 1978) és un polític estonià que ocupa els càrrecs de líder del Partit del Centre Estonià i de primer ministre d'Estònia. Fou vicepresident del Riigikogu i batlle de Tallinn (2005-2007). Com a alcalde de Tallinn, inicià el programa Premi Capital Verda Europea.
A les eleccions legislatives de 2015, Ratas fou reelegit al parlament amb 7932 vots individuals. Al març fou elegit com a segon vicepresident del parlament.
El 5 de novembre de 2016, Ratas va ser elegit per succeir Edgar Savisaar com a líder del Partit del Centre.
Després del segon govern de Taavi Rõivas el novembre de 2016 a causa de lluites internes, s'iniciaren converses per formar un govern de coalició entre el Partit del Centre, el Partit Socialdemòcrata i Unió Pro Pàtria i Res Pública. El 19 de novembre, els tres partits acordaren les condicions de la nova coalició encapçalada per Ratas. Ratas fou investit com a primer ministre d'Estònia el 23 de novembre.
Està casat i és pare de tres fills.

## Referències

* ↑ «European Green Capital», 27-07-2010. Arxivat de l'original el 2010-07-27. [Consulta: 4 setembre 2017].
* ↑ «Riigikogu valimised» (en estonià). [Consulta: 4 setembre 2017].
* ↑ ERR «President opens new Parliament, Eiki Nestor re-elected as Speaker» (en anglès). ERR, 30-03-2015.
* ↑ ERR «Jüri Ratas elected chairman of the Center Party» (en anglès). ERR, 05-11-2016.
* ↑ ERR «Prime Minister loses no confidence vote, forced to resign» (en anglès). ERR, 09-11-2016.
* ↑ ERR «Coalition agreement ready, ministries distributed» (en anglès). ERR, 19-11-2016.
* ↑ ERR «49th cabinet of Estonia sworn in under Prime Minister Jüri Ratas» (en anglès). ERR, 23-11-2016.

## Enllaços externs

* Breu biografia a la web del Govern de la República d'Estònia Arxivat 2017-09-03 a Wayback Machine.
# Karol Sevilla

Karol Itzitery Piña Cisneros més coneguda sota el nom artístic de Karol Sevilla (Ciutat de Mèxic, 9 de novembre de 1999) és una actriu, cantant i intèrpret mexicana. Va ser coneguda per interpretar diversos papers a la sèrie La rosa de Guadalupe i alguns comercials de menjar.
Va interpretar el personatge de la sèrie original de Disney Channel Soy Luna.
Actualment fa els seus propis covers i cançons com: "equivocada, roast yourself, sonreir y amar, nada fue un error, besos de ceniza, boomerang, mil besos por segundo"...
També fa la seva gira "QUE SE PARE EL MUNDO TOUR" per tot el món com a solista.
Té un canal en el cual fa videos i interpreta dos personatges. A la seva mare se la coneix al canal per les seves mans i amb el nom de "Señorita Regañona".
Va decidir ser actriu per la seva avia que sempre la va animar per fer alló que li agrada.

## Referències

* ↑ 20Minutos «Cantante mexicana Karol Sevilla lanza video de “A bailar”». 20minutos.com.mx - Últimas Noticias.
* ↑ «Conoce a los Personajes de 'Soy Luna', la Serie Sustituta de Violetta» (en castellà). ELMUNDO.
* ↑ Dios, Marisa de «Karol Sevilla: "Yo no me callaría, como hace Luna, si me dicen algo malo"» (en castellà). elperiodico, 19-07-2017.
# Kachwaha

Kachwaha és un grup o casta amb origen a l'Índia. Tradicionalment eren camperols però en el segle xx van començar a reclamar ser un clan RAJPUT. Algunes famílies de la casta van governar un nombre de regnes i principats, com Alwar, Amber (més tard anomenat Jaipur) i Maihar.
El kachwahes són de vegades esmentats com kushwaha. Aquest terme (paraigua de sol) representa com a mínim quatre comunitats amb ocupacionals similars, totes reclamant descendència de la mitològica dinastia Suryavansha (Solar) a través de Kusha, que era un dels fills bessons de Rama i Sita. Anteriorment, adoraven a Xiva i Xakta.

## Orígens

Els moderns Kushwahes, dels quals el Kachwahes formen una part, generalment reclamen ser descendents de Kusha, un fill de l'avatar mitològic de Vixnu, Rama. Això habilita la seva reclamació de ser de la dinastia Suryavansha, però en realitat és un mite de l'origen desenvolupat en el segle xx. Prèviament les diverses branques que formen la comunitat Kushwah - els Kachwahes, Kachhis, Koeris, i Muraos - afavorien una connexió amb Xiva i Xakta.

## Governants

Una família Kachwaha governava al principat d'Amber, que més tard va esdevenir conegut com a estat de Jaipur, i aquesta branca és de vegades considerada com Rajput. Eren caps a Amber i el 1561 van obtenir el suport de l'emperador Akbar, de l'Imperi Moghul. El llavors cap, Bharamail Kachwaha fou formalment reconegut com a Raja i va ser investit dins la noblesa moghul a canvi de donar la seva filla a l'harem d'Akbar. Un governador va ser designat per supervisar el territori de Bharamail i un arranjament de tribut va permetre a Bharamail obtenir un rang amb salari que es pagava dels ingressos de l'àrea. La pràctica rajput de donar filles als emperadors moghuls a canvi de reconeixement com a noblesa i l'honor de lluitar en nom de l'Imperi estava a l'origen d'aquest acord i per això els moghuls eren sovint capaç d'afirmar el seu domini sobre els caps rajputs de l'Índia del nord sense necessitat de intimidar-los físicament, especialment després de la seva derrota a Gondwana.

## Referències

* ↑ Pinch, William R. Peasants and monks in British India. University of California Press, 1996, p. 12, 91–92. ISBN 978-0-520-20061-6 [Consulta: 22 febrer 2012].
* ↑ Wadley, Susan Snow. Raja Nal and the Goddess: The North Indian Epic Dhola in Performance. Indiana University Press, 2004, p. 110-111. ISBN 9780253217240.
* ↑ Sadasivan, Balaji. The Dancing Girl: A History of Early India. Institute of Southeast Asian Studies, 2011, p. 233-234. ISBN 9789814311670.

## Bibliografia addicional

* Bayley C. (1894) Chiefs and Leading Families In Rajputana
* Henige, David (2004). Princely states of India;A guide to chronology and rulers
* Jyoti J. (2001) Royal Jaipur
* Krishnadatta Kavi, Gopalnarayan Bahura (editor) (1983) Pratapa Prakasa, a contemporary account of life in the court at Jaipur in the late 18th century
* Khangarot, R.S., and P.S. Nathawat (1990). Jaigarh- The invincible Fort of Amber
* Topsfield, A. (1994). Indian paintings from Oxford collections
* Tillotson, G. (2006). Jaipur Nama, Penguin books