OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Clyomys laticeps

Clyomys laticeps és una espècie de mamífer rosegador de la família de les rates espinoses. Viu al sud-est del Brasil i l'est del Paraguai. Es tracta d'un animal diürn i de vida semisubterrània. El seu hàbitat natural són les sabanes. Es creu que no hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie, tot i que algunes poblacions meridionals podrien estar afectades per la transformació del seu entorn natural per a usos agrícoles.

## Referències

* ↑ Vieira, E.; Marinho-Filho, J. Clyomys laticeps. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 1 abril 2015.
# Coeficient de dilatació adiabàtica

El coeficient de dilatació adiabàtica és la proporció entre la capacitat calorífica (també anomenada capacitat tèrmica) a pressió constant ($C_{P}$) i la capacitat calorífica a volum constant ($C_{V}$). De vegades és també conegut com a factor d'expansió isentròpica o índex adiabàtic. Es denota amb l'expressió $\gamma$ (gamma) o de vegades $\kappa$ (kappa). Es defineix com:
    $\gamma ={\frac {C_{P}}{C_{V}}}$
On el valor de $C$ és la capacitat calorífica o capacitat calorífica específica d'un gas; els sufixos $P$ i $V$ es refereixen a les condicions de pressió constant i volum constant, respectivament.

## Relacions amb un gas ideal

Per un gas ideal, la capacitat calorífica és constant amb la temperatura. Segons aquesta afirmació, l'entalpia es pot expressar com a $H=C_{P}T$ i l'energia interna com a $U=C_{V}T$. Per tant, el coeficient de dilatació adiabàtica és la relació entre l'entalpia i l'energia interna:
    $\gamma ={\frac {H}{U}}$
De la mateixa manera, les capacitats calorífiques poden ser expressades en termes de la proporció ($\gamma$) i de la constant dels gasos ($R$):
    $C_{P}={\frac {\gamma R}{\gamma -1}}\qquad {\mbox{i}}\qquad C_{V}={\frac {R}{\gamma -1}}$
Sol ser difícil trobar informació sobre la $C_{V}$; normalment és més fàcil trobar dades tabulades de la $C_{P}$. Per obtenir la primera es pot utilitzar la següent relació (tan sols en el cas de gasos ideals):
    $C_{V}=C_{P}-R$

## Referències

* ↑ White, Frank M. McGraw Hill. Fluid Mechanics (en anglès). 4a ed..
* ↑ Lange's Handbook of Chemistry (en anglès). 10a ed., p. 1524.

## Vegeu també

* Capacitat calorífica
* Coeficient de dilatació tèrmica
# Club Deportivo Nacional de Madrid

El Club Deportivo Nacional de Madrid fou un club de futbol de la ciutat de Madrid. Durant la temporada 1932-33 s'anomenà Club Deportivo Madrid.
Va ser fundat l'any 1924. Va jugar durant dues temporades a la segona divisió espanyola. L'any 1939 desaparegué.

## Temporades

| Temporada | Nivell | Divisió | Posició | Copa del Rei |
| 1929/30 | 3 | 3a Divisió | 2n | |
| 1930/31 | 3 | 3a Divisió | 5è | |
| 1931/32 | 3 | 3a Divisió | 1r | 1/8 de final |
| 1932/33 | 3 | 3a Divisió | 2n | |
| 1933/34 | 3 | 3a Divisió | 6è | |
| 1934/35 | 2 | 2a Divisió | 5è | |
| 1935/36 | 2 | 2a Divisió | 6è | |

## Palmarès

* Tercera Divisió Espanyola: 1931/32
* Copa de Castella: 1934
* Campionat de Castella Aficionat: 1930/31
* Campionat Regional Centre de Segona Categoria: 1926/27

## Referències

* ↑ Índice de equipos 1928-2021. (V: Madrid) Cuadernos de Fútbol, nnum 126, data: 1 desembre 2020, ISSN: 1989-6379
* ↑ Clubs de la comunitat e Madrid a Primera i Segona divisió www.rsssf.com
* ↑ Perfil a BDFutbol
# Club Esportiu Universitari

El Club Esportiu Universitari, també conegut com a CEU, és un club poliesportiu de la ciutat de Barcelona, destacant en la pràctica de l'atletisme i el rugbi.

## Història

Des dels primers temps de l'aparició de l'esport a Barcelona, trobem referències d'equips universitaris competint en les diferents disciplines esportives, amb noms com Universitat de Barcelona, Club Universitari o amb el nom de diverses Facultats. Especialment reeixits foren l'Universitary SC, que competí en futbol a començaments de segle XX i el Barcelona Universitari Club, fundat el 1929. L'actual club fou fundat el 1952, com a club d'atletisme, promogut per Josep Barrachina. Inicialment entrenava a Montjuïc i, fins que la temporada 1957-58 rebé el suport de la Universitat de Barcelona (UB), començant a entrenar a les pistes universitàries. L'any 1960 s'hi incorporaren els atletes del dissolt Club Atletisme Stadium i el 1962 es formà la secció femenina amb les atletes procedents del Club Esportiu Hispano Francès. Per l'entitat han passat atletes olímpics com Antonio Corgos, Carles Sala, Teresa Rioné o José Manuel Abascal.
La secció de rugbi es fundà l'any 1960. Durant els anys setanta jugà a la divisió d'honor. L'any 2001 es fusionà amb el CR Bonanova (fundat el 1969).
La secció d'handbol fou fundada l'any 1957 i durant la dècada de 1970 jugà a primera divisió estatal. La secció de rem fou creada el 1992, sota el nom Barcelona Club de Rem, que té com a base el Canal Olímpic de Catalunya, a Castelldefels.
El 1985 es funda el Club Bàsquet Femení Barcelona, que heretà el planter desaparegut del Club Bàsquet L'Hospitalet. La temporada 1987-88 esdevingué Club Bàsquet Femení Universitari de Barcelona, com a secció del CEU, i més tard fou patrocinat pel FC Barcelona, competint com a UB Barça.
Actualment (2021), les seccions actives són les de rugbi (CEU Rugby Barcelona) i d'atletisme.
| Atletisme | Rugbi |

## Palmarès

Atletisme: aire lliure
| Competició | Campió |
| Absolut, categoria masculina (1944-2012) | - |
| Absolut, categoria femenina (1965-2012) | 1965, 1969, 1971 |
| Absolut, categoria conjunta (2013-2022) | - |
| Sub20/Junior, categoria masculina (1992-2022) | - |
| Sub20/Junior, categoria femenina (1992-2022) | - |
| Sub16/Cadet, categoria masculina (1986-2022) | - |
| Sub16/Cadet, categoria femenina (1986-2022) | - |

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Club Esportiu Universitari». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 7 setembre 2016].
* ↑ «Club Esportiu Universitari». rugbycat.cat. Arxivat de l'original el 2016-10-10. [Consulta: 7 setembre 2016].
* ↑ «sacrificis amb il·lusió». Mundo Deportivo, 20-09-2013. [Consulta: 7 setembre 2016].
* ↑ «Barcelona Club de Rem». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 7 setembre 2016].
* ↑ «Club Bàsquet Femení Universitari de Barcelona». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 7 setembre 2016].
# Colibrí banyut

El colibrí banyut (Heliactin bilophus) és una espècie d'ocells de la subfamília dels politmins (Polytminae) dins la família del troquílids (Trochilidae) i única espècie del gènere Heliactin (F. Boie, 1831). Habita el bosc obert, selva i matoll de l'extrem sud de Surinam. Est de Bolívia. Centre i est del Brasil.

## Referències

* ↑ «Colibrí banyut». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 octubre 2024(català)
# Col farratgera

La col farratgera (Brassica oleracea var. acephala) pertany a un grup de cultivars de cols (espècie Brassica oleracea) que no fan cabdell (grup ''acephala''). Són plantes de grans dimensions que es cultiven per les seves fulles i principalment per alimentar el bestiar (principalment els porcs) encara que també es fan servir per alimentació humana principalment per a fer brous a Galícia, (caldo galego) Astúries, Portugal i Brasil.

## Com a farratgera

Com la resta de les plantes del gènere Brassica té una digestibilitat pels animals del 85%. L'energia proporcionada és de 12 a 14 MJ/kg de matèria seca i un 10 a 22% de proteïna.
Se sembra a la tardor o primavera emprant de 3 a 6 kg de llavor per hectàrea. El marc de plantació és de 66 a 100 cm entre línies i 35 entre les plantes de la mateixa línia. El rendiment esperable és de 3 tones de matèria seca per ha. Necessita terrenys calcaris i els principals problemes són les males herbes quan les plantes són joves i el pugó
Com les altres cols són una font important de vitamina C (260 mg per kg) Tenen propietats anticanceroses.
El consum excessiu de col farratgera pot ser tòxic per al bestiar i produir hemolisi

## Gastronomia

A Amèrica del Nord es fan servir molt a la cuina del sud dels Estats Units (Collard greens) se serveixen com amanides amb fulles de nap, espinac o fulles de mostassa. També cuites o fermentades acomapanyades de carns salades o fumades amb ceba vinagre i pebre negre. És un menjar tradicional de cap d'any.
Al Brasil i Portugal aquesta mena de col acompanyen el peix i la carn i sobreto la feijoada, feta amb mongetes i porc
. Les cols es tallen en bandes abans de cuinar-les.
Al Caixmir es mengen les fulles i les arrels que es couen de manera junta o separada. És popular una sopa de col amb arròs (haak rus). haak-e-aanchaar és un plat molt popular de col fermentada que es pren a l'hiver
A Egipte, es menja aquest tipus de col amb colocasia, o arrel de taro.

## Referències

* ↑ «3,3'-Diindolylmethane is a novel mitochondrial H(+)-ATP synthase inhibitor that can induce p21(Cip1/Waf1) expression by induction of oxidative stress in human breast cancer cells.».
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2011-02-16. [Consulta: 15 octubre 2010].

## Enllaços externs

* Kale and Collard info de Texas A&M University
* Another one
* East Palo Alto, CA. Collard Greens Festival Arxivat 2010-08-13 a Wayback Machine.
# Garcihernández

Garcihernández és un municipi de la província de Salamanca, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita amb Alba de Tormes i Peñaranda de Bracamonte.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 667 | 615 | 611 | 596 |

## Enllaços externs

* Enllaç a Wikisalamanca Arxivat 2007-11-14 a Wayback Machine.
# Punxaflors anyil

El punxaflors anyil (Diglossa indigotica) és un ocell de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial i vegetació secundària dels Andes de l'oest de Colòmbia i oest de l'Equador.

## Referències

* ↑ «Punxaflors anyil». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Pont del Diable (Berga)

El Pont del Diable és una obra de Berga inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Pont del diable, d'un sol arc, tot de pedra, pla. Es troba en un antic camí ral i passa per sobre el riu Metge o Demetge, afluent de la dreta del Llobregat.

## Història

De Berga a Bagà per l'antic camí ral de ferradura. Carretera en construcció---5h. Camí de ferradura fins a Alfar i des d'allí a Bagà. Es surt de Berga per l'antic portal de Santa Magdalena i s'atravessa tot seguit el Metge per un antic pont. (Berguedà. pàg.84)

## Referències

* 1 2 «Pont del Diable». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 febrer 2019].
# Verbeekita

La verbeekita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el nom en honor del Dr. Theodore Verbeek (Kinrooi, Bèlgica, 27 de setembre de 1927 - Toronto, 20 d'abril de 1991), pel seu treball sobre la mineralització de seleni i pal·ladi del dipòsit de Musonoi.

## Característiques

La verbeekita és un sulfur de fórmula química PdSe₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2001. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la verbeekita pertany a «02.EA: Sulfurs metàl·lics, M:S = 1:2, amb Cu, Ag, Au» juntament amb els següents minerals: silvanita, calaverita, kostovita, krennerita, berndtita, kitkaïta, melonita, merenskyita, moncheïta, shuangfengita, sudovikovita, drysdal·lita, jordisita, molibdenita i tungstenita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Musonoi, situada a la localitat de Kolwezi, dins el districte homònim de la regió de Lualaba, a la República Democràtica del Congo. Posteriorment també ha estat descrita a Torquay (Anglaterra). Es tracta dels dos únics indrets a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Verbeekite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 30 octubre 2018].
# Verbena litoralis

Verbena litoralis és una espècie herbàcia perenne semillenyosa de la família de les verbenàcies. És una planta americana que creix des de Mèxic fins a Xile (Regions IV a la X), entre les províncies de Coquimbo i Chiloé. És una planta de tipus ruderal que se l'ha considerat com a mala herba des de 1964. La majoria d'espècies de la família són natives d'Amèrica o d'Europa. Verbena litoralis és nativa d'Amèrica del Sud, de Xile, sent més freqüent en el litoral però trobant-se també en zones de preserralada, sempre a ple sol i en zones amb molt bon drenatge. El nom genèric Verbena és el terme llatí de la planta sagrada considerada pels antics romans, descrita per Plini com una planta vista en els altars sagrats de Júpiter. L'epítet llatí litoralis fa referència a la seva distribució sobretot pel litoral.
És una planta herbàcia perenne de fins a 1,5 metres d'alçada i d'un diàmetre variable de 0,5 a 1 metre. El port és erecte amb tiges quadrangulars . Les fulles són de forma oval-lanceolades, senceres, sèssils i de marges serrats. La seva disposició normalment és oposada. Les flors es disposen en espigues agrupades de tres en tres, amb petites flors de color lila pàl·lid les quals estan protegides per una bràctea. La floració es dona durant la primavera i l'estiu. El fruit és format per quatre núcules petites que maduren a la tardor.

## Referències

* ↑ «Verbena litoralis a EOL» (en anglès). [Consulta: 10 juny 2015].
* ↑ «Verbena litoralis a The Plant List» (en anglès). [Consulta: 10 juny 2015].

## Enllaços externs

* http://calphotos.berkeley.edu/cgi/img_query?query_src=photos_index&where-taxon=Verbena+litoralis
* http://ucjeps.berkeley.edu/cgi-bin/get_JM_treatment.pl?7773,7786,7795
# VBV De Graafschap

El VBV De Graafschap (Vereniging Betaald Voetbal De Graafschap) és un club de futbol neerlandès de la ciutat de Doetinchem.

## Història

El club va ser fundat l'1 de febrer de 1954. El nom del club significa "El Comtat" en neerlandès i se'ls coneix amb el sobrenom de Superboeren ("Super Agricultors").
El club no ha guanyat mai cap gran campionat. L'any 2000 inaugurà el seu actual estadi De Vijverberg. El 2007 i el 2010 es proclamà campió de l'Eerste Divisie assolint l'ascens a l'Eredivisie per les següents respectives temporades.
Els seus colors són samarreta blanca i blava a ratlles horitzontals i pantaló blanc.

## Palmarès

* Eerste Divisie:
** 1991, 2007, 2010
* Tweede Divisie:
** 1969
* Ascens a l'Eredivisie:
** 1973, 1981, 1995, 2004, 2015, 2018

## Jugadors destacats

* Foeke Booy
* Ernie Brandts
* Hans van de Haar
* Guus Hiddink
* Peter Hofstede
* Klaas Jan Huntelaar
* Jurrie Koolhof
* Olaf Lindenbergh
* Martijn Meerdink
* Jason Oost.
* Patrick Paauwe
* Stefan Postma
* Richard Roelofsen
* Dick Schoenaker
* Sonny Silooy
* Edward Sturing
* Sietze Veen
* Eric Viscaal
* Raymond Victoria
* Peter van Vossen
* Jason Čulina
* Mamadou Zongo
* Hazem Emam
* Tomasz Rząsa

## Entrenadors destacats

* Frans Adelaar
* Peter Bosz
* Henk van Brussel
* Hans van Doorneveld
* Hans Dorjee
* Henk Ellens
* Simon Kistemaker
* Jurrie Koolhof
* Fritz Korbach
* Frans Körver
* Gert Kruys
* Bert van Lingen
* Rob McDonald
* Pim van de Meent
* Ben Polak
* Sandor Popovics
* Huib Ruijgrok
* Evert Teunissen
* Frans Thijssen
* Pim Verbeek
* Jan Versleijen
* Piet de Visser
* Ad Zonderland
* Ben Zweers

## Referències

* ↑ «Oprichter zag De Graafschap nooit spelen» (en neerlandès). De Gelderlander, 10-10-2007.
* ↑ «Netherlands - Champions». rsssf.com.

## Enllaços externs

* Web oficial del club (neerlandès)
# Garcillán

Garcillán és un municipi de la província de Segòvia, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2007 |
| 348 | 349 | 352 | 372 | 426 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Segovia (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].
# Punxaflors de bigotis

El punxaflors de bigotis (Diglossa mystacalis) és una espècie d'ocell de la família dels tràupids (Thraupidae) que habita els clars de la selva humida i arbusts del Perú i oest de Bolívia.

## Referències

* ↑ «Punxaflors de bigotis». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Pleies

Pleies o Palea (en grec antic Πλεῖαι, Παλαιὰ) és el nom d'una antiga ciutat de Lacònia que segons Pausànias es trobava en el camí que anava d'Acries a Gerontres.
Titus Livi diu que va ser el lloc on va acampar l'exèrcit del rei espartà Nabis l'any 192 aC. Filopemen, dirigent de la Lliga Aquea, en una marxa nocturna, va sorprendre l'exèrcit d'Esparta i el va derrotar completament.

## Referències

* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia, III, 22,6
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, XXXV, 27
# Constant II (usurpador)

Constant (en llatí Constans) era el fill més gran de Constantí, usurpador de l'Imperi l'any 407. Va ser nomenat coemperador d'Occident pel seu pare, i va exercir el càrrec de l'any 409 al 411.
Constant, durant els primers anys de la seva vida, va viure en un monestir, fins que va ser nomenat cèsar pel seu pare, que el va enviar a Hispània amb el general Geronci, per tal de fer front a alguns parents i partidaris d'Honori que lluitaven contra Constantí. Constant va deixar la seva dona a Cesaraugusta i va marxar cap a Arles per a explicar al seu pare la situació a Hispània. El setembre del 409, alguns pobles bàrbars que havien travessat el Rin, sueus, vàndals i alans, i que portaven un temps saquejant les Gàl·lies, van travessar els Pirineus esquivant les guarnicions de Constantí i van entrar a Hispània. Constantí va reorganitzar l'exèrcit i va enviar a Constant a Hispània, amb el títol d'august i com a coemperador. Però llavors va saber que el general Geronci s'havia rebel·lat i havia proclamat emperador a Màxim. Constantí va enviar tropes contra Geronci i Màxim, però aquest, amb el recolzament de les tribus bàrbares, va avançar cap els territoris que controlava el seu enemic. L'any 411, Geronci va derrotar Constantí a Vienne, on va capturar a Constant, que va ser immediatament executat.

## Llegenda

Segons la Britanniae Regum Historia de Geoffrey de Monmouth, Constant va ser elegit rei de Britànnia després de la mort de Constantí. Diu que era el germà gran d'Ambrosi Aurelià i d'Uterpendragó i que havia passat la seva joventut estudiant en un monestir. Amb la crisi que va seguir la mort de l'emperador Constantí, Vortigern, un senyor de la guerra britó, el va convèncer perquè deixés la vida religiosa i es convertís en rei. Però en realitat va ser un titella en mans de Vortigern, que va governar com va voler, i a la fi va convèncer uns pictes que el matessin i ell mateix es va nomenar rei.

## Referències

* ↑ Jones, A-M-H-; Martindale, J.R.. Prosopography of the Later Roman Empire. Cambridge: University Press, 1992, p. 310 i 316.
* ↑ Birley, A.R.. The Roman Government in Britain. Oxford: Oxford University Press, 2010, p. 459. ISBN 9780199252374.
* ↑ Elton, H. «Constans III». De imperatoribus romanis. Arxivat de l'original el 2012-08-18. [Consulta: 13-II-2019].
* ↑ Monmouth. Britanniae Regum Historia VI.5,6,7,9
# Congelació d'aliments

La congelació d'aliments en Indústria alimentària és una tècnica de conservació per l'aplicació intensa de fred capaç de detenir els processos bacteriològics i enzimàtics que destrueixen els aliments.
Bàsicament es pot dir que la matèria orgànica es compon d'aigua i de matèria seca. En congelar un aliment, només es congela l'aigua que conté, per això un dels factors a tenir en compte en el procés de congelació és el contingut d'aigua del producte. En funció de la quantitat d'aigua es té la calor latent de congelació. La calor latent de l'aigua és la quantitat de calor necessària per a canviar 1 kg de líquid a gel, sense canvi de temperatura, en aquest cas és de 80 Kcal/kg. Altres factors són la temperatura inicial i final del producte que són determinants en la quantitat de calor que es deu extreure del producte.

## Tipus de congelació

* Per aire: Un corrent d'aire fred extreu la calor del producte fins que s'aconsegueix la temperatura final
* Per contacte: Una superfície freda en contacte amb el producte que extreu la calor
* Criogènic: S'utilitzen fluids criogènics, nitrogen o diòxid de carboni, que substitueixen a l'aire fred per a aconseguir l'efecte congelador

## Vegeu també

* Punt de congelació
* Cadena de fred
* Liofilització

## Referències

* ↑ «Congelació d'aliments». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Conger japonicus

Conger japonicus és una espècie de peix pertanyent a la família dels còngrids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 140 cm de llargària màxima.

## Alimentació

Menja peixos i crancs.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord-occidental: el Japó, la península de Corea i Taiwan.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Conger japonicus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Masuda, H. i G.R. Allen, 1993. Meeresfische der Welt - Groß-Indopazifische Region. Tetra Verlag, Herrenteich, Melle. 528 p.
* ↑ Chen, C.-H., 2004. Checklist of the fishes of Penghu. FRI Special Publication. Núm. 4. 175 p.
* ↑ Huang, Z., 2001. Marine species and their distribution in China's seas. p. 404- 463. Vertebrata. Smithsonian Institution, Florida, Estats Units. 598 p.
* ↑ Kim, I.S., Y. Choi, C.L. Lee, Y.J. Lee, B.J. Kim i J.H. Kim, 2005. Illustrated book of Korean fishes. Kyo-Hak Pub Co. Seül, Corea del Sud. 615 p.
* ↑ Kuo, S.-R. i K.-T. Shao, 1999. Species composition of fish in the coastal zones of the Tsengwen estuary, with descriptions of five new records from Taiwan. Zool. Stud. 38(4):391-404.
* ↑ Okiyama, M., 1988. An atlas of the early stage fishes in Japan. Tokai University Press, Tòquio (Japó). 1157 p.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.

## Bibliografia

* Kotlyar, A.N., 1984. Dictionary of names of marine fishes on the six languages. All Union Research Institute of Marine Fisheries and Oceanography, Moscou. 288 p.
* Ricker, W.E., 1973. Russian-English dictionary for students of fisheries and aquatic biology. Fisheries Research Board of Canada, Ottawa.
* Takai, A. i Y. Ojima, 1985. Karyotypic studies of five species of Anguilliformes (Pisces). Proc. Japan Acad., Ser. B: Phys. Biol. Sci. 61(6):253-256.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Circuit de Mont-Tremblant

El Circuit de Mont-Tremblant és un circuit apte per curses automobilístiques de 4,26 km de longitud, situat prop de Mont Tremblant, Quebec, Canadà.
El circuit va ser construït l'any 1964, disputant-s'hi a partir de l'any 1967 curses de la Champ Car nord-americana.

## A la F1

A la temporada 1968, s'hi va disputar el Gran Premi del Canadà de Fórmula 1.
La temporada 1970 va tornar a formar part del calendari oficial de la F1, encara que aquesta va ser l'última ocasió que la F1 es va disputar a aquest circuit.

## Resum de la F1

| Any | Data | Pilot | Equip | Resultats |
| 1970 | 20 de setembre | Jacky Ickx | Ferrari | Resultats |
| 1968 | 22 de setembre | Denny Hulme | McLaren - Ford | Resultats |

## Enllaços externs

* Web oficial
# Colibrí llampant

El colibrí llampant (Selasphorus scintilla) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae) que habita Costa Rica i l'oest de Panamà.

## Referències

* ↑ «Colibrí llampant». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 octubre 2024(català)
* ↑ IUCN «Selasphorus scintilla» (en anglès). The IUCN Red List of Threatened Species. BirdLife International, 01-10-2016. DOI: 10.2305/iucn.uk.2016-3.rlts.t22688305a93191576.en.
# Colibrí àngel de gorja taronja

El colibrí àngel de gorja taronja (Heliangelus mavors) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae) que habita boscos andins de l'est de Colòmbia i oest de Veneçuela.