OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Turn the Page

«Turn the Page» és una cançó de Bob Seger inclosa en l'àlbum Back in '72 i llançada el 1973 però mai com a senzill. Seger també va llançar una versió en directe inclosa en l'àlbum Live Bullet (1976). Va esdevenir un dels clàssic del rock.
Seger es va inspirar durant la gira que va realitzar amb Teegarden & Van Winkle l'any 1972, tractant la inestabilitat emocional i social d'una estrella del rock mentre és de gira. Seger explicava les seves experiències en gires, viatges nocturns per carretera independentment de les condicions climàtiques, aturades en botigues, gasolineres o restaurants estranys on coincidien amb camioners que els confonien amb dones per portar els cabells llargs.
Tan les versions d'estudi com en directe de la cançó incorporen un mellotron i un saxòfon tocats per Alto Reed, membre fundador de Silver Bullet.
De «Turn the Page» s'han realitzat diverses versions, i a banda de la realitzada per Metallica, també destaca la versió editada per Jon English (1974), que va aparèixer com a senzill i en la llista australiana.

## Versió Metallica

«Turn the Page» és el vintè senzill de la banda estatunidenca Metallica, el primer extret de l'àlbum d'estudi, Garage Inc. (1998). Aquest treball estava format per versions realitzades per Metallica de diversos clàssics del rock que els van influir durant la seva trajectòria. Aquesta versió utilitza el mateix tempo però més dura, i el saxòfon va ser substituït per la guitarra de Kirk Hammett. Va arribar al número 1 de la llista estatunidenca de rock durant onze setmanes consecutives, el màxim aconseguit per la banda en la seva carrera.
El videoclip no explora la vida d'un músic sinó la d'una mare, interpretada per Ginger Lynn, que treballa dins el món del sexe, stripper de dia i prostituta de nit. Fou dirigit per Jonas Åkerlund, i va ser censurat per alguns mitjans a causa d'una escena on es veia un nu i una agressió sexual.
# Turn (poeta)

Turn (llatí: Turnus) fou un poeta satíric romà. Era nadiu d'Aurunca, d'extracció servil (libertini generis) i germà d'Esceva Menor, autor de tragèdies. Va arribar a alts honors durant la dinastia Flàvia.
Uns antics escolis a l'obra de Juvenal citen dues línies de les seves peces i en donen les dades biogràfiques. És esmentat amb elogi per Marc Valeri Marcial, Rutili i Sidoni Apol·linar. Es conserven d'ell trenta hexàmetres, part d'un poema satíric més llarg, relatant els crims i les abominacions del regnat de Neró.

## Referències

* ↑ Turnus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1191
# Vatrak Kantha

Vatrak Kantha fou una thana o divisió de l'agència de Mahi Kantha. El seu nom vol dir "Riba del Vatrak". Estava administrada per un ajudant de l'agent i la seva missió era controlar a alguns petits estats. En concret a la thana li corresponia el control de:
* Nirmali
* Jher
* Sidra Bazar

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Tàngara d'Haití

La tàngara d'Haití (Calyptophilus tertius) és un ocell de la família dels caliptofílids (Calyptophilidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones amb matolls dens, vegetació semiàrida, especialment a prop de l'aigua, a les muntanyes del sud-oest de la Hispaniola, al sud de Haití.

## Referències

* ↑ «Tàngara d'Haití». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Trasideu d'Elis (eunuc)

Trasideu d'Elis (en llatí Thrasydaeus, en grec antic Θρασυδαῖος) fou un eunuc del rei Evàgores I de Salamina de Xipre.
Es pensa que a causa d'un conflicte privat va decidir matar el rei, cosa que va portar a terme el 374 aC i el va matar junt amb el fill Pnitàgores. En parlen Foci, Aristòtil i Diodor de Sicília.

## Referències

* ↑ 2.Thrasydaeus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1109
# Bellbergita

La bellbergita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de les zeolites. Rep el nom del volcà Bellerberg, a Alemanya, la seva localitat tipus.

## Característiques

La bellbergita és un silicat de fórmula química (K,Ba,Sr)₂Sr₂Ca₂(Ca,Na)₄[Al₃Si₃O₁₂]₆·30H₂O. Cristal·litza en el sistema hexagonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la bellbergita pertany a «02.GD: Tectosilicats amb H₂O zeolítica; cadenes de 6-enllaços – zeolites tabulars» juntament amb els següents minerals: gmelinita-Ca, gmelinita-K, gmelinita-Na, willhendersonita, cabazita-Ca, cabazita-K, cabazita-Na, cabazita-Sr, cabazita-Mg, levyna-Ca, levyna-Na, erionita-Ca, erionita-K, erionita-Na, offretita, wenkita, faujasita-Ca, faujasita-Mg, faujasita-Na, maricopaïta, mordenita, dachiardita-Ca, dachiardita-Na, epistilbita, ferrierita-K, ferrierita-Mg, ferrierita-Na i bikitaïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Seekante, un terme sovint utilitzat per a la part oriental del flux de lava, una zona del volcà Bellerberg amb moltes pedreres antigues abandonades situada entre Mayen i Kottenheim, a la regió de Renània-Palatinat, Alemanya. També ha estat descrita a la propera pedrera Caspar, a Ettringen, i a Cerro Sapo, a la província d'Ayopaya, a departament bolivià de Cochabamba. Aquests tres són els únics indrets a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Bellbergite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 24 gener 2019].
* ↑ «Seekante, Mayener Feld, Southern lava flow, Bellerberg volcano, Mayen, Mayen-Koblenz, Rhineland-Palatinate, Germany» (en anglès). Mindat. [Consulta: 24 gener 2019].
# Science Museum de Londres

El Museu de la Ciència de Londres, Science Museum és un museu científic gratuït situat al barri de Kensington de Londres i exposa una col·lecció de més de 300.000 objectes, instruments o màquines testimonis de la ciència del seu temps. El 2007, va rebre més de 2.700.000 visitants.
Entre altres coses es pot veure una sèrie de màquines de vapor, sempre en estat de funcionar, avions de la Segona Guerra Mundial, el mòdul de comandament de la missió espacial Apollo 10 com també una col·lecció d'instruments mèdics que permeten seguir l'evolució de les tècniques de cirurgia a través del temps.
Nombroses exposicions temporals ajuden a comprendre els darrers descobriments científics.

## Origen i història

Aquest muesu es va fundar l'any 1852, per Bennet Woodcroft a partir de la col·lecció de la Royal Society of Arts i de fons de l'Exposició universal de 1851 al lloc del South Kensington Museum, actualment Victoria and Albert Museum. Comprenia una col·lecció de màquines que l'any 1858 van esdevenir el Museum of Patents, després el Patent Office Museum el 1863. L'any 1883, el contingut del Museu de les Patents es va transferir al Museu de South Kensington. El 1885, les col·leccions de ciències van ser rebatejades com Museu de les ciències. Les col·leccions d'art van estar rebatejades com el Museu d'Art, que ha esdevingut el Victoria and Albert Museum.
El 26 de juny de 1909 el Science Museum va esdevenir una entitat independent. Les sales del museu, concebudes per Sir Richard Allison, es van obrir al públic durant el període 1919-28.

## Col·leccions

En el museu hi ha més de 300.000 objectes inclosa la locomotora de Stephenson,Puffing Billy (la locomotora de vapor més antiga conservada); el primer motor de reacció; una maqueta del model de l'ADN de Francis Crick i James Watson; un motor de vapor de Charles Babbage i el prototip britànic del primer ordinador electrònic, l'ACE (1950); el primer prototip del rellotge Clock of the Long Now, i la documentació de la primera màquina d'escriure. També té exposicions interactives i un cinema IMAX 3D.
Disposa de la col·lecció d'objectes mèdics de Henry Wellcome. Aquest museu és membre de London Museums of Health & Medicine.
També disposa d'una biblioteca que des de la dècada de 1960 és la Britain's National Medicine and Technology Library.

## Notes i referències

* ↑ About the Collections Arxivat 2008-12-08 a Wayback Machine., (anglès) Science Museum.
* ↑ Visits made in 2007 to visitor attractions in memberships with ALVA, Association of leading visitors attractions.
* ↑ Science Museum, Survey of London XXXVIII: The Museums area of South Kensington and Westminster, F.H.W. Sheppard Editor (1975), p. 252
* ↑ (anglès) Science Museum (2010) In Encyclopædia Britannica Retrieved April 16, 2010, from Encyclopædia Britannica Online
* ↑ «Science Museum - About us - Wellcome Wing». Arxivat de l'original el 2009-04-16. [Consulta: 25 abril 2015].

## Enllaços externs

* Science Museum de Londres - Lloc web oficial
# Les Pales (l'Hostal Roig)

Les Pales és un conjunt de pales del terme municipal de Gavet de la Conca, al Pallars Jussà, en el territori de l'antic terme de Sant Salvador de Toló. Són al vessant septentrional del Montsec de Rúbies, a força alçada, al nord-est del Puig del Camí Ramader i al nord-oest del Pas de les Eugues. És al sud-oest, per damunt, de l'Hostal Roig.
# Victor Yeimo

Victor Yeimo (nascut el 25 de maig de 1983) és un activista polític independentista de Papua Occidental, que exerceix el càrrec de portaveu internacional del Comitè Nacional de Papua Occidental. També va exercir de secretari general del seu òrgan central entre 2012 i 2018.
Se sap que en diverses manifestacions va expressar la voluntat d'independència de Papua i que va liderar a milers de persones en diverses accions relacionades amb el consegüent alliberament nacional. Yeimo va estar a la llista de crida i cerca de la policia de Papua, anomenada DPO/22/IX/RES.1.24/2019/DITRESKRIMUM, amb relació als avalots de Jayapura del 29 d'agost, en el marc de les protestes de Papua de 2019.
El 9 de maig de 2021 va ser detingut i empresonat a Jayapura. L'Institut d'Ajuda Legal de Papua, juntament amb 30 organitzacions més de la societat civil, van instar a la policia el seu alliberament. Veronica Koman i l'organització de drets humans (HAM) TAPOL, fins i tot, van denunciar l'arrest al Consell de Drets Humans de l'ONU. Així mateix, l'associació Human Rights Watch va demanar a la policia indonèsia que li retirés els càrrecs de traïció, així com va expressar que el govern indonesi havia discriminat els indígenes melanesis de Papua i Papua Occidental, respectivament.

## Referències

* 1 2 3 4 «Victor Yeimo» (en anglès). PapuansBehindBars.org. [Consulta: 23 juny 2022].
* ↑ «Sosok Victor Yeimo, Tokoh KKB yang Terjerat Kasus Kerusuhan Jayapura, Dikenal sebagai Orator, Vokal Suarakan Pembebasan Papua» (en indonesi). Regional.Kompas.com, 12-08-2021. [Consulta: 23 juny 2022].
* ↑ «Victor Yeimo, Aktivis Papua yang Kini Mendekam di Penjara» (en indonesi). CNNIndonesia.com, 22-09-2021. [Consulta: 23 juny 2022].
# Telmatoscopus carthusianus

Telmatoscopus carthusianus és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Europa: Alemanya (Baviera), França i el territori de l'antiga Txecoslovàquia.

## Referències

* ↑ Eaton, A. E., 1904. New Genera of European Psychodidae. Entomologist's Monthly Magazine. 40:55-59.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Rote Liste gefährdeter Schmetterlingsmücken (Diptera: Psychodidae) Bayerns Arxivat 2011-09-15 a Wayback Machine. (alemany)
* ↑ TELA INSECTA - Le réseau de l'entomologie Francophone Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (francès)
* ↑ Jan Jezek, 2006. Psychodidae (Diptera) of the Jeseníky Protected Landscape Area and its environs with descriptions of two new Berdeniella species from the Czech Republic. Acta Entomologica Musei Nationalis Pragae. Vol. 46, pp. 151-192. ISSN 0374-1036.
* ↑ Diptera of CZ and SK (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ PESI (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Ježek, J., 1984. Nomenclatorical changes of some higher taxa of palaearctic Psychodinae (Diptera, Psychodidae). Acta Faunistica Entomologica Musei Nationalis Pragae. 17:155-170.
* Ježek, J., 1989. Contribution to the taxonomy of the genus Telmatoscopus Eat. (Diptera, Psychodidae). Acta Musei Nationalis Pragae. 44B:75-104.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Telmatoscopus bosnicus

Telmatoscopus bosnicus és una espècie de dípter pertanyent a la família dels psicòdids present a l'antiga República Federal Socialista de Iugoslàvia i Bulgària.

## Referències

* ↑ Eaton, A. E., 1904. New Genera of European Psychodidae. Entomologist's Monthly Magazine. 40:55-59.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ PESI (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Ježek, J., 1984. Nomenclatorical changes of some higher taxa of palaearctic Psychodinae (Diptera, Psychodidae). Acta Faunistica Entomologica Musei Nationalis Pragae. 17:155-170.
* Ježek, J., 1989. Contribution to the taxonomy of the genus Telmatoscopus Eat. (Diptera, Psychodidae). Acta Musei Nationalis Pragae. 44B:75-104.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
* BioLib (anglès)
* Q-bank Arthropods (anglès)
# Telèmids

Els telèmids (Telemidae) són una família d'aranyes araneomorfes descrita per L. Fage el 1913. Comprèn 85 espècies descrites, distribuïdes en 10 gèneres.

## Taxonomia

Segons el World Spider Catalog amb data de 14 de gener de 2019, aquesta família té reconeguts 10 gèneres i 85 espècies. El creixement dels darrers anys és considerable, ja que l'any 2006 hi havia reconeguts 7 gèneres i 22 espècies. Hi ha tres gèneres nous: Pinelema –descrit el 2012 per Wang & Li i amb 25 espècies– i dos gèneres monotípics, Kinku –descrit el 2015 per Dupérré & Tapia–, i Guhua, descrit per Song et al el 2017.
Els 10 gèneres són:
* Apneumonella Fage, 1921
* Cangoderces Harington, 1951
* Guhua Zhao & Li, 2017
* Jocquella Baert, 1980
* Kinku Dupérré & Tapia, 2015
* Pinelema Wang & Li, 2012
* Seychellia Saaristo, 1978
* Telema Simon, 1882
* Telemofila Wunderlich, 1995
* Usofila Keyserling, 1891

### Superfamília Leptonetoidea

Els telèmids havien format part de la superfamília dels leptonetoïdeus (Leptonetoidea). Les aranyes, tradicionalment, havien estat classificades en famílies que van ser agrupades en superfamílies. Quan es van aplicar anàlisis més rigorosos, com la cladística, es va fer evident que la major part de les principals agrupacions utilitzades durant el segle XX no eren compatibles amb les noves dades. Actualment, els llistats d'aranyes, com ara el World Spider Catalog, ja ignoren la classificació de superfamílies.

## Referències

* 1 2 3 4 5 (anglès) Referència World Spider Catalog : Telemidae +base de dades . Accés el 14 de gener de 2019
* ↑ Fage, L. (1913). Etudes sur les Araignées cavernicoles. II. Revision des Leptonetidae. In: Biospelogica, XXIX. Archives de Zoologie Expérimentale et Générale 10(5), 479-576.
* ↑ Wang, C. X. & Li, S. Q. (2012). Description of Pinelema bailongensis gen. nov. et sp. nov. (Araneae, Telemidae) from Guangxi, China. Acta Zootaxonomica Sinica 37: 76-83.
* ↑ Dupérré, N. & Tapia, E. (2015b). Discovery of the first telemid spider (Araneae, Telemidae) from South America, and the first member of the family bearing a stridulatory organ. Zootaxa 4020(1): 191-196. doi:10.11646/zootaxa.4020.1.9
* ↑ Song, Y., Zhao, H. F., Luo, Y., Kioko, G. M., Kioko, E. N. & Li, S. Q. (2017b). The first record of Telemidae from Kenya, with the description of two new species (Arachnida, Araneae). ZooKeys 725: 1-15. doi:10.3897/zookeys.725.15059
* ↑ Coddington, 2005, p. 24.
* ↑ World Spider Catalog, 2018.

### Bibliografia

* Coddington, Jonathan A. Spiders of North America: an identification manual. American Arachnological Society, 2005, p. 18–24 [Consulta: 24 setembre 2015]. «Phylogeny and classification of spiders»
* World Spider Catalog. «World Spider Catalog version 19.0». Natural History Museum Bern, 2018. [Consulta: 11 juliol 2018].
* Platnick, N.I. (1986). "On the tibial and patellar glands, relationships, and American genera of the spider family Leptonetidae (Arachnida, Araneae)". American Museum novitates, 2855. PDF Abstract Arxivat 2012-02-05 a Wayback Machine. (amb informació dels telèmids)

## Vegeu també

* Leptonetoïdeu
* Llista d'espècies de telèmids
* Classificació de les aranyes
# Terra cremada (còmic)

Terra cremada és una novel·la gràfica de ficció de l'autor Pau Pèrrim publicada per la Fundació Reeixida l'any 2019. El còmic és una distopia en què es mostra una Catalunya esclafada per una tirania orwelliana d'ideals espanyolistes.

## Argument

Catalunya ja no és Catalunya. És el Nordestepeninsular. Tot el país és un gran camp de concentració on dirigir-se en català a un policia és delicte d'odi i on també està prohibit aixecar castells. L'ordre el mantenen les anomenades Fuerzas Especiales y Milicias de Seguridad (FEMS), el braç armat d'un govern espanyol cavernari que ha sotmès el país amb mà de ferro. Fins i tot hi ha un Ministerio de Asuntos Catalanes des d'on es planifica una neteja ètnica i el trasllat forçat de milers de catalans a altres indrets de l'Estat.

## Referències

* ↑ «Surt imprès el còmic "Terra cremada": la visió distòpica del procés independentista». Catalunya Ràdio. [Consulta: 23 setembre 2019].
* ↑ «"Terra Cremada", el còmic que ha passat de Twitter al paper». Catalunya Ràdio, 10-09-2019. [Consulta: 23 setembre 2019].
* ↑ Riera, Miquel. «Distopia catalana». El Punt Avui, 23-09-2019. [Consulta: 23 setembre 2019].
* ↑ Canosa, Francesc. «La Diada del 2214». Ara, 08-09-2019. [Consulta: 23 setembre 2019].
# Tanca, reixa i torrassa de la desapareguda Casa Pedraza

La Tanca, reixa i torrassa de la desapareguda Casa Pedraza és una obra eclèctica de Puigcerdà (Baixa Cerdanya) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Interessant tanca i porta de ferro que té una continuïtat amb una tanca d'obra arrebossada. En l'angle de la cantonada s'hi troba un torratxa circular de maçoneria, arrebossat, la part alta del qual és de forma octogonal amb coberta de pissarra de construcció posterior.
Aquesta torratxa es troba desplaçada del seu lloc original i està al mig de la plaça, a la confluència del Passeig de Rigolisa, Camí d'Ur, Passeig del Tor, Passeig de la Séquia, Passeig Pere Borrell i Via Ceretana.

## Història

Aquesta tanca corresponia a una antiga residència. Els darrers habitants foren la família Pedraza.

## Referències

* 1 2 3 «Tanca, reixa i torrassa de la desapareguda Casa Pedraza». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 febrer 2019].
# Tercera carta de Joan

La Tercera carta de Joan és el llibre més curt del Nou Testament, i una de les epístoles generals o catòliques. Cronològicament parlant, hem de situar aquesta carta entre finals del segle I i principis del II, com les dues primeres cartes A diferència de 1Jn, que és dirigida a un grup de comunitats, i 2Jn, que es dirigeix a una comunitat, 3Jn es tracta d'una carta dirigida a una sola persona.
* Escrits Joànics
* · Evangeli de Joan
* · Primera carta
* · Segona carta
* · Tercera carta
* · Apocalipsi

## Autoria

La visió tradicional és que la carta va ser escrita per un deixeble de Jesús, Joan, fill de Zebedeu, probablement a Efes quan ja era d'edat avançada. El contingut, llenguatge i estil de l'epístola indiquen una autoria comuna entre l'autor i l'evangeli de Joan, així com de les altres dues epístoles que se li atribueixen. L'autor de 3Jn es presenta com "l'ancià", com a la Segona carta de Joan. La identificació tradicional de l'evangelista Joan amb l'apòstol Joan no és compartida pels estudiosos contemporanis. Sovint es parla de l'autor o autors que pertanyen al cercle joànic o comunitat joànica.

## Destinataris

L'ancià, que probablement era responsable d'un grup de comunitats (vv.9-10), dirigeix aquesta carta a l'"estimat Gaius", que és reconegut com a amant de la "veritat" (v.1), fidel i generós (vv. 5-8). Es desconeix si aquest Gaius és el macedoni citat a Fets 19,29, l'habitant de Derba de Fets 20,4, el mencionat a Romans 16,23 o a 1Co 1,14.

## Contingut

| Versicles | Contingut |
| 1-3 | Salutació |
| 5-8 | Elogi de Caius |
| 9-11 | Mala conducta de Diotrefes |
| 12 | Elogi de Demetri |
| 13-14 | Comiat |
La finalitat de la carta és que Gaius torni a acollir un grup de germans, liderats aquesta vegada per Demetri, per la seva condició de forasters. D'una altra banda també l'adverteix d'un líder cristià de la mateixa església, anomenat Diòtrefes, que era autoritari, feia males obres i que no els havia acollit anteriorment.

## Notes i referències

* ↑ J. O. Tuñí, "Las cartas de Juan", a Escritos joánicos y cartas católicas, 195. Rudolf Schnackenburg, Cartas de san Juan, 319.
* ↑ J. O. Tuñí, "Las cartas de Juan", a Escritos joánicos y cartas católicas, 197. R. Schnackenburg, Cartas de san Juan, 325.
* ↑ Pius-Ramon Tragan, «Joan: el deixeble predilecte? Reflexions sobre l'autor del quart evangeli», a la revista Butlletí de l'Associació Bíblica de Catalunya (n. 94 desembre de 2006).
* ↑ R. Schnackenburg, Las cartas de san Juan, 325.

## Enllaços externs

* Bíblia catalana. Traducció interconfessional.
# Tercera batalla de Montaigu (1799)

La tercera batalla de Montaigu va tenir lloc durant la Tercera Revolta de La Vendée, durant la Revolució Francesa.

## Batalla

El 29 d'octubre de 1799, el general de Vendée, Pierre Constant de Suzannet, comandant en cap de l'exèrcit catòlic i reial de Bas-Poitou i del Pays de Retz, va intentar capturar la ciutat de Montaigu amb 900 homes. Però la ciutat va ser defensada per una gran guarnició i canons.
L'atac, que es produeix cap a Meslay, al territori de la veïna ciutat de Guyonnière, va provocar una dura lluita que va ser finalment rebutjada pels republicans comandats pel comandant del batalló Levieux. Suzannet, així com el seu lloctinent, Charles-Henri de la Roche-Saint-André, van resultar ferits.
Aquests fets van conduir a la signatura del tractat de pau de Montfaucon el gener de 1800.

## Notes

* ↑ Georges Laronze, Montaigu, Ville d'histoire (ive – xxe siècle), 1958, p. 84-85

## Fonts

* Charles-Louis Chassin, Les pacificacions a Occident, Tom III, edició Paul Dupont, 1899, pàg. 426.
# Tell Halula

Tell Halula és un jaciment arqueològic d'època neolítica de Síria a l'Eufrates mitjà. Té unes dimensions de 8 hectàrees i un potencial de nivells d'onze metres.
La Missió Arqueològica a Tell Halula és un projecte patrimonial realitzat com un projecte científic destinat a conèixer com era un llogaret dels primers agricultors de la zona primigènia, la vall de l'Eufrates. Unes àmplies excavacions arqueològiques permeten conèixer des de l'estructura de les cases, la seva ordenació espacial, les construccions col·lectives, fins a les pràctiques econòmiques i socials, amb l'origen de l'agricultura i la ramaderia com a centre d'interès primordial per aquesta època, sense descuidar-ne els camps de la simbologia i els estudis tecnològics.
L'excavació es va fer per invitació de la Direcció General d'Antiguitats i Museus (DGAM) de Síria a 1989, a la Universitat Autònoma de Barcelona i es va incorporar en el programa d'actuacions espanyoles a l'estranger del Ministerio de Cultura i del Instituto del Patrimonio Histórico Español, atorgant-li suport financer i col·laboració tècnica, i amb el suport incondicional de la DGAM del Ministeri de Cultura de Síria.

## Referències

* Tell Halula Arxivat 2010-08-23 a Wayback Machine.