OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ponticola syrman

Ponticola syrman és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 24,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Mar Negra, Mar d'Azov i Mar Càspia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Berg, L.S. 1965. Freshwater fishes of the U.S.S.R. and adjacent countries. vol. 3, quarta edició. Israel Program for Scientific Translations Ltd, Jerusalem, Israel.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Miller, P.J. 1986. Gobiidae. p. 1019-1085. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the North-eastern Atlantic and the Mediterranean. Vol. 3. UNESCO, París.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Nordmann, A. von 1840. Observations sur la fauna pontique. A: A. de Démidoff. Voyage dans la Russie méridionale et la Crimée. Vol. III. París. Observations sur la fauna pontique. A: A. de Démidoff. Voyage dans la Russie méridionale et la Crimée. Vol. III.: 353-635, Atlas: 32 col. pls. [1842].
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cantó de La Possession

El cantó de La Possession és un cantó de l'illa de la Reunió, regió d'ultramar francesa de l'oceà Índic. Correspon a la comuna de La Possession.

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 2004 - | Roland Robert | |

## Vegeu també

* Cantons de l'illa de la Reunió
* Comunes de l'illa de la Reunió
* Consell General de l'illa de la Reunió
# Los santos inocentes

Los santos inocentes és una pel·lícula espanyola dirigida per Mario Camus, estrenada el 1984, basada en la novel·la homònima de Miguel Delibes i ambientada en un cortijo d'Extremadura en la dècada de 1960. Alfredo Landa i Francisco Rabal van aconseguir ex aequo el Premi d'interpretació masculina en el Festival Internacional de Cinema de Canes.

## Argument

Una família de camperols formada per Paco i Régula i els seus tres fills, Nieves, Quirce i la niña chica viuen en una humil casa al servei dels senyors del cortijo, treballant, obeint i suportant humiliacions sense cap queixa.
La seva única aspiració és que els seus fills estudiïn per abandonar la vida que porten. La seva filla menor, que anomenen la niña chica, és retardada mental i roman sempre en un bressol. A la família aviat s'afegeix Azarías, germà de Régula, en ser acomiadat del seu treball en un altre cortijo proper. Azarías és un innocent amb dificultat d'expressió i retard mental, l'única preocupació del qual és la cria d'una petita gralla (ocell), la seva «milana bonica».
La vida al cortijo segueix la mateixa rutina de sempre, uns manen i d'altres obeeixen; esdeveniments familiars, caceres i festes se succeeixen a la Casa Gran. En una d'aquestes caceres, el senyoret Iván mata amb la seva escopeta a l'ocell d'Azarías, la qual cosa provoca una resposta brutal per part d'aquest.
Temes principals de la història: - L'opressió per part dels senyors. - El menyspreu i la falta d'atenció cap als seus criats. - Les humiliacions contínues a què són sotmesos cada dia els servents. - La incultura generalitzada en les classes baixes de la societat de l'època. - La resignació dels membres de les classes baixes en acceptar la seva condició d'inferiors, sent considerats gairebé com a éssers no humans.

## Repartiment

* Alfredo Landa (Paco, el Bajo)
* Terele Pávez (Régula)
* Agustín González (don Pedro)
* Ágata Lys (doña Pura)
* Juan Sachez (Quirce)
* Susana Sánchez (La Niña Chica)
* Francisco Rabal (Azarías)
* Juan Diego (señorito Iván)
* Mary Carrillo (señora Marquesa)
* Maribel Martín (señorita Miriam)
* Belén Ballesteros (Nieves)
* Manuel Zarzo (Doctor)

## Premis i nominacions
### Premis

* Premi a la interpretació masculina (Festival de Cannes) per Alfredo Landa i Francisco Rabal
* Menció Especial del Jurat del Festival de Cannes per Mario Camus
* Fotogramas de Plata Millor actor de cinema per Francisco Rabal

### Nominacions

* Palma d'Or al Festival Internacional de Cinema de Canes
* Fotogramas de Plata Millor actor de cinema per Alfredo Landa i Agustín González
* Fotogramas de Plata Millor actriu de cinema per Terele Pávez

## Referències

* ↑ «Los santos inocentes» (en francès). Allociné.
* ↑ «Los santos inocentes» (en anglès). The New York Times.

## Enllaços externs

* El director Mario Camus, el guionista Manolo Matji i el compositor Antón García Abril parlen de la pel·lícula a 35 mm de cine español
* Escenes de la pel·lícula.
# Llista de Gardiner (Z)

El Grup Z de la llista de Gardiner és un dels 26 subgrups de jeroglífics egipcis que l'egiptòleg britànic Alan Gardiner va realitzar en el seu llibre Gramàtica de la llengua egípcia. En aquest grup hi ha 11 jeroglífics amb temes referents a figures geomètriques.

## Taula de jeroglífics

| Codi | Jerogl. | Transl. | Objecte representat | Descripció |
| Z1 | | wˁ | Traç simple | Determinatiu que indica que el grup de caràcters és una paraula o un ideograma. Ideograma del nombre 1 i de les unitats que componen els nombres. |
| Z2 | | w / u̯ | Traç triple | Determinatiu per a formar el plural i el noms singulars de col·lectius (ex. expedició). Determinatiu fonètic en terminacions gramaticals en participi i abstractes. |
| Z3(A) | o | w / u̯ | Traç triple | Determinatiu per a formar el plural i el noms singulars de col·lectius (ex. expedició). Determinatiu fonètic en terminacions gramaticals en participi i abstractes. |
| Z4 | | y | Traç doble en diagonal | Determinatiu de carácter dual (indica que hi han dos objectes) o substitutiu de caràcters (difícils d'escriure o perillosos). Fonograma del so Y. |
| Z4B | | . | Traç doble horitzontal | Abreviatura de xifres de dates. |
| Z5 | | ms | Traç curt ondulat | Determinatiu substitutiu de caràcters (difícils d'escriure o perillosos). |
| Z6 | | mwt | Vara forcada | Determinatiu de mort i morir. |
| Z7 | | w / u̯ | Rínxol | Ideograma del nombre 100. Fonograma del so U. |
| Z8 | | šnw | Traç tancat | Determinatiu de voltant. |
| Z9 | | ḥḏy, wpy, ḏȝy, nkt | Traç en aspa | Determinatiu de destruir, trencar, compartir, entrecreuar i complir. Determinatiu fonètic dels sons sua, sdy, jbs, shbn, up, ur. |
| Z10 | | ḥḏy, wpy, ḏȝy, nkt | Taules en aspa | Determinatiu de destruir, trencar, compartir, entrecreuar i complir. Determinatiu fonètic dels sons sua, sdy, jbs, shbn, up, ur. |
| Z11 | | ỉmy | Taules creuades | Determinatiu de el que hi ha en (substitueix a M42). Abreviatura d'imy. Fonograma del so imy. |

## Referències

* ↑ Collier. pàg. 188.
* ↑ Collier. pàg. 192.

## Bibliografia

* Collier, Mark; Manley, Bill. How to Read Egyptian Hieroglyphs (en anglès). The British Museum Press, 1998. ISBN 978-0520239494.
* Gardiner, Alan. Egyptian Grammar (en anglès). Griffith Institute, 1973 (3 ed), p. 682. ISBN 0900416351.
* Faulkner, Raymond O. A concise dictionary of Middle Egyptian (en anglès). Griffith Institute, 1962, p. 334. ISBN 0900416327.
* Wallis Budge, E. A. An Egyptian Hieroglyphic Dictionary (vol 1) (en anglès). Dover Publications, 1978, p. 748. ISBN 978-0486236155.
* Wallis Budge, E. A. An Egyptian Hieroglyphic Dictionary (vol 2) (en anglès). Dover Publications, 1978, p. 722. ISBN 978-0486236162.
# Llista de peixos de Lesotho

Aquesta llista de peixos de Lesotho -incompleta- inclou les 12 espècies de peixos que es poden trobar a Lesotho ordenades per l'ordre alfabètic de llur nom científic.

## A

* Austroglanis sclateri

## B

* Barbus anoplus

## C

* Clarias gariepinus
* Cyprinus carpio carpio

## L

* Labeo umbratus
* Labeobarbus aeneus
* Labeobarbus capensis

## M

* Micropterus salmoides

## O

* Oncorhynchus mykiss
* Oreochromis mossambicus

## P

* Pseudobarbus quathlambae

## S

* Salmo trutta trutta

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* Information on Fisheries Management in the Kingdom of Lesotho Arxivat 2009-03-14 a Wayback Machine. (anglès)
# Lloba-carda

La lloba-carda (Cirsium vulgare) és una espècie de card del gènere Cirsium. És nativa de la major part d'Europa (al nord fins a la latitud 66°N, localment fins a 68°N), oest d'Àsia (a l'est fins a la vall del riu Ienissei), i nord-oest d'Àfrica (Muntanyes de l'Atles). Està també naturalitzada a Amèrica del Nord i Austràlia i és una espècie invasora en alguns llocs.

## Morfologia

És una planta biennal alta de 40 a 150 cm d'alçada. Floreix de juny a setembre. La tija resulta alada. Les fulles són oblongues pinnatipartides terminades en una espina de 2 a 10 mm de llargada. Els capítols florals són més o menys pedunculats de 30-40 x 20-40 mm sovint araneosos, la corol·la és purpúria de 26 a 36 mm, els aquenis fan de 3,5 a 5 mm i els papus de 20 a 30 mm.

## Distribució

Es troba a tots els Països Catalans des de nivell de mar a 1600 metres d'altitud en cardassars, vorada nitròfila del bosc més o menys humit.

## Ecologia

La lloba-carda és sovint una espècie ruderal que colonitza terres pertorbades però també persisteix en pastures, ja que als animals no els agrada menjar-se-la. Molts insectes la pol·linitzen i les llavors també són consumides

### Cirsium vulgare com a mala herba

Està classificada com mala herba nociva a Anglaterra i Austràlia. i en nou estats dels Estats Units. El card del mateix gènere calcida es propaga també per trossos d'arrel en canvi la lloba-carda ho fa només per llavors i és més fàcil d'extirpar mitjançant llaurades.

## Sinònims

Carduus vulgaris Savi (basiònim), Carduus lanceolatus L., Cirsium lanceolatum (L.) Scop. (non John Hill), Cirsium balearicum Willk., Cirsium linkii Nyman, Cnicus lanceolatus (L.) Willd., Cirsium microcephalum sensu Lange, non Moris, Cirsium crinitum Boiss. ex DC., i Cirsium strigosum (Hoffmanns. & Link) Cout.

## Referències

* 1 2 Interactive Flora of NW Europe: Cirsium vulgare
* 1 2 Flora Europaea: Cirsium vulgare
* ↑ Den Virtuella Floran: Cirsium vulgare (en suec amb mapes)
* ↑ Blamey, M. & Grey-Wilson, C. (1989). Flora of Britain and Northern Europe. ISBN 0-340-40170-2
* ↑ Bond, W., Davies, G., & Turner, R. J. (2007). The biology and non-chemical control Spear Thistle (Cirsium vulgare). Arxivat 2006-08-30 a Wayback Machine. 6pp. HDRA the organic organisation.
* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països catalans
* ↑ Weeds Australia Spear thistle Cirsium vulgare Arxivat 2011-09-27 a Wayback Machine.
* ↑ Victorian Resources Online Spear Thistle
* ↑ «USDA PLANTS Profile for Cirsium vulgare». USDA Plant Database. USDA, unknown. Arxivat de l'original el 2013-07-02. [Consulta: 15 juliol 2008].
# Lotari II

Lotari II és el nom dels següents personatges:
* Lotari II de Lotaríngia (825 – Piacenza, 869), fill de Lotari I.
* Lotari II del Sacre Imperi Romanogermànic dit "el Saxó" (c. 1075 - Breitenwang, Tirol, 1137), Emperador del Sacre Imperi Romanogermànic (1133 -37).
* Lotari II d'Itàlia, (926 o 928 - 950) fou fill d'Hug d'Arle. Rei d'Itàlia 945-950, conegut com a Lotari d'Arle
# Lotari de Hochstaden

Lotari de Hochstaden (nascut (?) - mort el 1194 a Roma) fou príncep-bisbe del Principat de Lieja, comte de Dalhem i canceller del Sacre Imperi Romanogermànic.
Lotari era el fill d'Otó d'Are-Hochstaden i d'Adelaide de Hochstaden, i el germà de Teoderic de Hochstaden, un adepte dels Hohenstaufer. Va ser prebost de la col·legiata de Sant Cassi i Florenci a Bonn i degà a Lieja. Després de la mort de l'arquebisbe de Colònia Felip I d'Heinsberg el capítol va elegir-lo com a arquebisbe. Els comtes de Berg van oposar-se i proposar Bruno III de Berg.
El 1192, després de l'assassinat d'Albert de Lovaina, l'emperador Enric VI va anomenar-lo canceller i príncep-bisbe de Lieja. Ja va ser candidat el 1191 després de la mort de Raúl de Zähringen com a candidat de l'emperador, contra Albert de Lovaina, el candidat del papa que va obtenir el suport de Celestí III durant la investidura. Segons certes fonts, Lotari hauria participat en l'organització de l'assassinat d'Albert de Lovaina i el papa va anatematitzar-lo. Lotari va viatjar a Roma per a obtenir el perdó, que només va obtenir en refusar el 1193 el càrrec de príncep-bisbe.
El 1194 va morir a Roma en tornar-hi a per a obtenir l'absolució completa.

## Referències

* ↑ Ruwet, Joseph «De cisterciënser abdij van Notre-Dame du Val-Dieu» (en neerlandès). Vernieuwers in een traditionele wereld: de hervorming der Cisterciënsers., 1970, pàg. 3.
* ↑ Schneidmüller, Bernd; Weinfurter, Stefan. Die deutschen Herrscher des Mittelalters: historische Portraits von Heinrich I. bis Maximilian I. (919-1519) (en alemany). München: C.H.Beck, 2003, p. 261 ss.. ISBN 9783406509582.
# Lotte in Weimar (pel·lícula)

Lotte in Weimar és un pel·lícula alemanya de 1975 dirigida per Egon Günther i produïda per la Deutsche Film AG. El llargmetratge està basat en la novel·la homònima de 1939, obra de l'escriptor alemany, premiat amb el Nobel de Literatura de 1929, Thomas Mann. La pel·lícula fou nominada a la Palma d'Or del Festival Internacional de Cinema de Canes de 1975.

## Repartiment

* Lilli Palmer com a Lotte
* Martin Hellberg com a Goethe
* Rolf Ludwig com a Mager, el cambrer
* Hilmar Baumann com a August, fill de Goethe
* Jutta Hoffmann com a Adele Schopenhauer
* Katharina Thalbach com a Ottilie von Pogwisch
* Monika Lennartz com a Charlotte, filla de Lotte
* Norbert Christian com a professor Johann Heinrich Meyer
* Hans-Joachim Hegewald com a Dr. Riemer
* Walter Lendrich com a Ridel, Landkammerrat
* Dieter Mann com a Karl, el majordom
* Angelika Ritter com a Klaerchen, la minyona
* Annemone Haase com a Amalie Ridel
* Gisa Stoll com a Mrs. Riemer
* Christa Lehmann com a Mrs. Meyer

## Referències

* ↑ «Festival de Cannes: Lotte in Weimar» (en anglès). Festival-Cannes.com. Arxivat de l'original el 26 de setembre 2012. [Consulta: 28 abril 2009].
# Los Ibores

Los Ibores és una comarca d'Extremadura, situada a la part oriental de la província de Càceres i que antigament havia format part de les terres de Talavera de la Reina. Està estructurada a partir del riu Ibor. El municipi més poblat és Castañar de Ibor.

## Municipis

* Bohonal de Ibor
* Carrascalejo
* Castañar de Ibor
* Fresnedoso de Ibor
* Garvín
* Mesas de Ibor
* Navalvillar de Ibor
* Peraleda de San Román
* Robledollano
* Valdelacasa de Tajo
* Villar del Pedroso
# Logística militar

La logística militar és la disciplina que s'encarrega de planificar i dur a terme el moviment, el subministrament i el manteniment de les forces militars. En el seu sentit més complet, són aquells aspectes o operacions militars que tracten diversos aspectes.
Aquests elements són el disseny, desenvolupament, adquisició, emmagatzematge, distribució, manteniment, evacuació i disposició de material; el transport de personal; l'adquisició o construcció, manteniment, explotació i disposició d'instal·lacions, i finalment el suport mèdic i de serveis sanitaris.

## Història

La paraulav prové de l'adjectiu grec logistikos que significa «relatiu al càlcul». El primer ús administratiu de la paraula va ser a l'època romana i romana d'Orient quan hi havia un funcionari administratiu militar amb el títol de Logista. En aquell moment, la paraula aparentment implicava una habilitat que tenia a veure amb els càlculs numèrics.
Històricament, els subministraments per a un exèrcit s'obtenien primer mitjançant la recerca d'alimentació o el saqueig, especialment en el cas d'aliments i farratge, encara que si viatjava per una regió desolada o es quedava en un lloc durant massa temps els recursos es podrien esgotar ràpidament. Un segon mètode era que l'exèrcit portés el que calia, ja fos amb vaixells, animals de càrrega, vagons o a l'esquena dels mateixos soldats. Això va permetre a l'exèrcit una mica d'autosuficiència, i fins al segle xix la major part de la munició que un soldat necessitava per a una campanya sencera es podia portar sobre la seva persona. No obstant això, aquest mètode va conduir a un extens tren d'equipatges que podria frenar l'avanç de l'exèrcit i el desenvolupament d'armes de tir més ràpid va superar aviat la capacitat d'un exèrcit de proveir-se. A partir de la Revolució Industrial, els nous avenços tecnològics, tècnics i administratius van donar lloc a un tercer mètode, el de mantenir els subministraments en una zona posterior i transportar-los al front. Això va provocar una "revolució logística" que va començar al segle xx i va millorar dràsticament les capacitats dels exèrcits moderns alhora que els feia molt dependents d'aquest nou sistema.

## Referències

* 1 2 AAP-6 2009, NATO Glossary of Terms and Definitions.
* ↑ Bruguera i Talleda, Jordi; Fluvià i Figueras, Assumpta. «logístic». A: Diccionari etimològic. 4a edició 2004, 1996, p. 554. ISBN 9788441225169.
* ↑ Kress, pàg. 10–11
* ↑ Earl J. Hess, Civil War Logistics: A Study of Military Transportation (2017) ch 1

## Bibliografia

* Kress, Moshe. Operational Logistics: The Art and Science of Sustaining Military Operations. Kluwer Academic Publishers, 2002. ISBN 1-4020-7084-5.
# Loh Sea Keong

Loh Sea Keong (2 de novembre de 1986) és un ciclista malaisi professional del 2006 al 2023. Del seu palmarès destaca la Jelajah Malaysia de 2013. El 2014 va formar part de l'equip Giant-Shimano sent el primer ciclista de Malàisia en formar part d'un equip de l'UCI World Tour.

## Palmarès

* 2008
** Vencedor d'una etapa al Tour de Tailàndia
* 2013
** 1r a la Jelajah Malaysia
** Vencedor d'una etapa al Tour de Tailàndia
** Vencedor d'una etapa a la Volta al Singkarak

## Referències

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a procyclingstats.com
# Leònida Malatesta de Montecodruzzo

Leònida Malatesta de Montecodruzzo (1500 - 1557) fou fill de Malatesta Malatesta de Gaggio. Fou comte de Montecodruzzo (tot el feu el 1541), i fou senyor Gaggio, Villalta, Serra, Tornano i Ciola Araldi el 1541.
Fou capità de cavalleria de Venècia el 1528, capità del duc d'Urbino el 1547 i del duc de Florència el 1549, i comissari i governador ducal a Valdichiana i Montepulciano (nomenat el 19 de setembre de 1554 i comissari i governador ducal de Piombino al desembre del 1555.
Fou coronel d'infanteria a l'exèrcit del Papa el 1556. Va morir a Montecodruzzo el 7 de novembre de 1557. Es va casar el 1521 amb Cassandra Cini. Va deixar sis fills: Lambert Malatesta de Montecodruzzo, Jaume Malatesta de Roncofreddo; Malatesta (patge del duc de Florència, capità de Florència el 1554, amant de Maria de Medici filla gran del duc, encarcerat va poder fugir i es va posar al servei de Venècia el 1557, però fou assassinat per sicaris de Cosme de Medici a Famagusta el 1564), Gerolamo, Vicenzo (mort jove) i Laura.

## Referències

* ↑ «Leonida Malatesta, conte di Montecodruzzo». [Consulta: 29 abril 2021].
* ↑ «LEONIDA MALATESTA DA SOGLIANO Guelfo» (en italià), 27-11-2012. [Consulta: 29 abril 2021].
# Aly Knepper

Aly Knepper (Echternach, 11 de març de 1940) és un ex-tirador olímpic luxemburguès, que va competir a la prova de fossa olímpica dels Jocs Olímpics de 1960 a Roma.

## Referències

* ↑ «Aly Knepper» (en anglès). Sports Reference. Arxivat de l'original el 2012-12-16. [Consulta: 8 juliol 2015].
# Písies

Písies (Peisias, Πείσιας) fou un general argiu.
El 366 aC quan Epaminondes de Tebes es preparava per envair Acaia, el general Písies, per orde seva, va ocupar el cim del mont Oneion, prop de Cenchreae, amb el que els tebans van poder passar per l'istme de Corint, vigilat en altres llocs per atenencs i espartans.

## Referències

* Peisias a Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870.
# Marc Noni Sufenat

Marc Noni Sufenat (llatí: Marcus Nonius Sufenas) va ser un magistrat romà que pertanyia a la gens Nònia, d'origen plebeu.
Va ser tribú de la plebs l'any 56 aC i en unió dels seus col·legues Gai Porci Cató i Procil·li, va impedir la celebració de comicis consulars, i com a conseqüència es va produir un interregne sense govern. Finalment Gneu Pompeu i Luci Licini Cras van elegits cònsols. Per causa de la seva violenta conducta durant el seu període de mandat, Sufenat i els seus col·legues van ser portats a judici el 54 aC, i encara que Procil·li va ser condemnat, Sufenat i Cató van ser absolts per la influència de Pompeu.
L'any 51 aC va ser propretor en una de les províncies properes a Cilícia (aquesta era governava per Ciceró). El 49 aC, en esclatar la guerra civil, va ser un dels generals de Pompeu i probablement és el Noni mencionat a la batalla de Farsàlia.

## Referències

* ↑ Alberich, Joan; Ros, Montserrat. La transcripció dels noms propis grecs i llatins. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993, p. 55. ISBN 8477392250.
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 931-932.
# Louise (Texas)

Louise és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 977 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Louise tenia 977 habitants, 342 habitatges, i 255 famílies. La densitat de població era de 56,8 habitants/km².
Dels 342 habitatges en un 37,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,1% hi vivien parelles casades, en un 10,8% dones solteres, i en un 25,4% no eren unitats familiars. En el 21,9% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,86 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,37.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,4% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 27,8% entre 25 i 44, un 20% de 45 a 60 i un 13,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.750 $ i la renda mediana per família de 33.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.272 $ mentre que les dones 17.159 $. La renda per capita de la població era de 15.442 $. Aproximadament el 10,2% de les famílies i el 15,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Louise». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Louise». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].