OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Potxep

Potxep (en rus: По́чеп) és una ciutat i el centre administratiu del districte de Potxepski de l'óblast de Briansk, Rússia, situada a 84 quilòmetres al sud-oest de Briansk. La seva població era de 17.161 habitants al cens de l'any 2010, havent registrat antigament xifres de 17.064 (2002) i 16.868 habitants (1989).

## Història

L'origen de Potxep és desconegut, però es va esmentar al segle XV com una ciutat important del Gran Ducat de Lituània. Va caure en mans del Gran Ducat de Moscou l'any 1503 i va romandre amb poca importància fins al 1709, quan el hetman Ivan Skoropadski va lliurar-la, en condició de donació, al príncep Ménxikov. Fou aleshores quan el príncep fundà el Fort d'Alexandròpolis a la rodalia i va posar en marxa la fabricació de veles per a vaixells russos.

## Residència del hetman

La indústria va reduir-se després de la caiguda de Ménxikov i la ciutat es va estancar fins al 1750, quan va passar a mans d'un altre hetman, Kirilo Rozumovski, que planejava construir la seva residència d'estiu. L'únic monument d'aquests plans fou l'Església de la Resurrecció, construïda amb un disseny barroc confiat a l'arquitecte Antonio Rinaldi durant la dècada del 1750.

## Referències

* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010 года. Том 1" [Cens de Població de Tots els Russos de 2010, vol. 1]» (en rus). Всероссийская перепись населения 2010 года [Cens de Població de tots els Russos de 2010]. Servei Federal Estatal d'Estadística, 2011. Arxivat de l'original el 2013-03-15. [Consulta: 2 setembre 2013].
* ↑ «Численность населения России, субъектов Российской Федерации в составе федеральных округов, районов, городских поселений, сельских населённых пунктов – районных центров и сельских населённых пунктов с населением 3 тысячи и более человек [Població de Rússia, els seus districtes federals, subjectes federals, districtes, localitats urbanes, localitats rurals—centres administratius, i localitats rurals amb població per sobre de 3.000]» (en rus). Всероссийская перепись населения 2002 года [Cens de Població de tots els Russos de 2002]. Servei Federal Estatal d'Estadística. Arxivat de l'original el 2022-01-31. [Consulta: 2 setembre 2013].
* ↑ «Всесоюзная перепись населения 1989 г. Численность наличного населения союзных и автономных республик, автономных областей и округов, краёв, областей, районов, городских поселений и сёл-райцентров. [Cens de Població de tota la Unió de 1989. Població actual de repúbliques unides i autònomes, províncies autònomes (óblasts) i ókrugs, territoris (krais), províncies (óblasts), districtes, assentaments urbans, i pobles com a centres administratius de districte]» (en rus). Всесоюзная перепись населения 1989 года [Cens de Població de tota la Unió de 1989]. Institut de Demografia de la Universitat Estatal — Escola Superior d'Econòmiques, 1989. [Consulta: 2 setembre 2013].
# Premis Junceda

Els Premis Junceda són uns guardons organitzats des del 2003 per l'Associació Professional d'il·lustradors de Catalunya que premien totes les àrees de la il·lustració gràfica, tant des del punt de vista tradicional com aplicada a les noves tecnologies. El nom és un homenatge al dibuixant Joan García Junceda i Supervia.

## Funcionament

Poden participar-hi tots els il·lustradors que treballin a Catalunya. Els guardons recullen una selecció de les obres publicades a Catalunya durant l'any anterior al que es lliura el premi i s'estableixen diverses categories. Una d'elles reconeix el mèrit professional i no necessàriament es lliura a un il·lustrador, sinó a algú que hagi destacat per la seva contribució, dins l'àmbit que sigui, a la il·lustració. També hi ha un premi per a un autor no resident a Catalunya. El jurat està format per il·lustradors guanyadors d'anteriors convocatòries i personalitats del món de la comunicació visual, així com un representant amb veu però sense vot.

## Premis

* Llibre d'adult ficció
* Llibre infantil ficció
* Llibre no-ficció adult i infantil
* Divulgació i ciència
* Coberta de llibre
* Còmic
* Premsa i revistes
* Edició
* Publicitat
* Animació
* Junceda internacional
* Junceda d'Honor
* Premi futurs creadors, amb l'objectiu d'estimular i promoure la creació jove amb la presentació dels projectes de fi de carrera de les escoles oficials d'il·lustració de Catalunya.

## Referències

* 1 2 3 «Arts Santa Mònica». [Consulta: 24 novembre 2017].
# Powtoon

PowToon és un programari en línia que té com a funció crear vídeos i presentacions animades i interpretar el que l'usuari introdueix en la seva interfície, reproduint-se com en una espècie de caricatura d'una persona parlant mostrant quadres de diàleg que l'usuari hagi escrit. És molt usat en l'àmbit escolar i també per cibernautes que amb vídeos caricaturitzats volen comunicar una idea a un public escollit.

## Història

PowToon va ser fundat al gener 2012. La companyia va alliberar una versió beta a l'agost 2012.

## Producte

PowToon és una aplicació en línia d'animació que permet als usuaris crear presentacions animades amb objectes, text, imatge i so predeterminats o pujats per l'usuari.
PowToon també està disponible en la tenda de Google Chrome i posseeix una aplicació en Edmodo.com.

## Referències

* ↑ Perez, Sarah. TechCrunch, 26 de juny del 2012, "Now Everyone Can Make Marketing Videos: PowToon Launches DIY Presentation Tool"
* ↑ Mersand, Shannon. «Product Review: PowToon». Tech and Learning, 01-05-2014. Arxivat de l'original el 18 de maig 2014. [Consulta: 12 maig 2014].
* ↑ Powtoon Website
* ↑ «PowToon - Chrome Web Store», 01-02-2015. [Consulta: 25 febrer 2015].
* ↑ «PowToon by PowToon Ltd», 01-02-2015. [Consulta: 25 febrer 2015].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial
# Pont sobre el barranc de Xiva

El pont sobre el barranc de Xiva és un pont construït la dècada del 1930 a Paiporta (Horta Sud) protegit com a Bé immoble de rellevància local amb el número 46.16.186-E9. Aquest pont va ajudar a comunicar dos nuclis de població que s'havien mantingut incomunicats, juntament amb altres infraestructures que s'han fet posteriorment. És un pont de formigó ben conservat que segueix utilitzant-se.

## Referències

* ↑ «Pont sobre el barranc de Xiva». http://eduwp.edu.gva.es. Patrimoni cultural valencià. [Consulta: 6 setembre 2017].
# Pont sobre el Fluvià (Castellfollit de la Roca)

El Pont sobre el Fluvià és una obra de Castellfollit de la Roca (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Pont de finals del segle xix i principis del segle XX ubicat sobre el riu Fluvià i paral·lel a l'actual, damunt del qual hi passa la Comarcal 150 (de Girona a Olot per Besalú).
Aquest antic pont de Castellfollit de la Roca està actualment molt enrunat, conservant únicament dues arcades dretes i part d'una tercera. Al llit del riu hi podem veure les restes de les bases de les arcades desaparegudes. Tres d'elles varen caure fa uns quatre anys. Va ser bastit amb pedra tallada i ciment.
A un quilòmetre d'aquest pont, aigües avall, es conserven les despulles d'un altre pont del segle xii. El seu estat és també lamentable, i únicament es conserva una part d'una arcada dreta
Aquest pont romànic ja formaria part de Montagut de Fluvià.

## Referències

* 1 2 3 4 «Pont sobre el Fluvià». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 28 febrer 2019].
# Preservatiu femení

El preservatiu femení, condó femení o condó vaginal és un mètode anticonceptiu de barrera d'un sol ús i per a dones, alternatiu al preservatiu masculí, que cobreix la vagina i part de la vulva. Consisteix en una prima funda de poliuretà que s'ajusta a les parets de la vagina i es pot dur fins a huit hores. Es pot col·locar unes hores abans de la relació sexual i no cal traure'l immediatament després del coit. Es ven en les farmàcies.
Evita l'embaràs i el contagi de les infeccions de transmissió sexual i de la sida.
El preservatiu femení va aparèixer el 1992 a Anglaterra i els Estats Units, i immediatament es va difondre el seu ús per la resta d'Europa del món.

## Descripció

El preservatiu femení consisteix en una bossa que es col·loca dins de la vagina. Fa de 160 a 180 mil·límetres de llarg i de 76 a 82 mil·límetres d'ample, depenent del punt on es prenga la mesura, perquè les seues parets no són paral·leles. El gruix varia entre 0,041 mm i 0,061 mm. L'obertura del preservatiu té un radi de 65 mm, el seu altre extrem està tancat.
En un dels seus costats té un anell integrat a la seua estructura, que manté la bossa que forma el preservatiu oberta. En l'interior es troba un anell fabricat també en poliuretà, no integrat estructuralment a la bossa que conforma al preservatiu, i que serveix tant com ajuda per a inserir-ho en la vagina, com per a mantenir-lo en el seu lloc, ja siga durant el coit o si es camina amb el preservatiu posat. A diferència del preservatiu masculí no va ajustat a tensió, d'altra banda, s'adhereix còmodament i la seua presència és gairebé inapreciable. És més resistent que el preservatiu masculí.

## Ús

Cal col·locar-lo abans de qualsevol contacte amb altres genitals, però no cal que siga immediatament abans. Per exemple, es pot posar abans d'eixir de casa per a un sopar o altra activitat abans de passar a les relacions sexuals. El preservatiu femení té un anell interior que ajuda a la dona a inserir-lo dins de la vagina, i un altre exterior que s'ha de deixar fora, per a evitar que el preservatiu sencer llisque cap a l'interior de la vagina. És d'un sol ús.
Per a extraure'l, cosa que també es pot fer hores després del coit, primer cal enroscar l'anell exterior de manera que el semen quede tancat a dins del preservatiu, i llavors estirar cap a fora.

## Referències

* ↑ Preservativo femenino - Folleto técnico - Portalfarma, España
# Punxabudell

El Punxabudell (o Puig-Agudell) és una muntanya de 398 metres que es troba al municipi de Castellgalí, a la comarca catalana del Bages. No gaire lluny d'aquest cim hi ha la Riera de Castellet i la Vall d'Artigues, i prop de la base trobem les Tines del Flequer i la masia de Can Flaquer de la Vall.
Es tracta d'una muntanya sense cap camí destacable que dugui al cim. Tot i això passen diverses pistes forestals pel seu voltant. Es troba coberta d'arbres en la seva totalitat, majoritàriament de pins i sotabosc mediterrani.

## Referències

* ↑ «Punxabudell». [Consulta: 1r febrer 2022].
* 1 2 «Punxabudell loaction and information» (en anglés). [Consulta: 18 març 2021].
* ↑ «Riera de Castellet (Castellgalí – Sant Vicenç de Castellet)». [Consulta: 18 març 2021].
* ↑ «Can Flequer de la Vall». Diputació de Barcelona, 13-05-2006. [Consulta: 17 març 2022].
# Rainesford Stauffer

Rainesford Alexandra Stauffer (Kentucky, 22 de juliol de 1993) és una periodista i escriptora estatunidenca. Tot i que va abandonar la universitat sense acabar-hi els estudis, ha obtingut èxit com a escriptora freelance. Escriu columnes per als joves adults en diaris i revistes prestigiosos com ara el New York Times o Teen Vogue entre molts altres.
El 2021 va publicar el seu primer llibre An Ordinary Age: Finding Your Way in a World That Expects Exceptional en el qual incita el jovent a apreciar més les coses ordinàries, nodrir les amistats i a millorar la vida quotidiana sense estressar-se.

## Obres

* An Ordinary Age: Finding Your Way in a World That Expects Exceptional (2021)

## Referències

* ↑ «Do you yearn for fulfillment? Reach for the 'ordinary,' author says» (en anglès). CNN, 17-06-2021. [Consulta: 19 juny 2021].
# Rainha Diaba

Rainha Diaba és una pel·lícula brasilera de 1974, dirigida per Antonio Carlos da Fontoura, amb guió de Plínio Marcos.

## Sinopsi

La història gira al voltant d'un homosexual autoanomenat Diaba (Milton Gonçalves), que controla una xarxa de tràfic de drogues a la regió, des d'una habitació, a la part posterior d'un prostíbul. En assabentar-se que un dels seus homes està a punt de ser arrestat per la policia, decideix utilitzar un boc expiatori, Bereco, un jove orgullós de si mateix (Stepan Nercessian), per tal d'implicar-lo en una sèrie de crims i lliurar-lo com si fos. el veritable implicat.
A partir d'aquí, la trama agafa altres direccions. Els comandants de Diaba, revoltats per l'autoritarisme del cap, es rebel·len a través de Catitu (Nelson Xavier). Bereco, per la seva banda, reforça i intenta entrar al comerç pel seu compte, cosa que va provocar una guerra a llinframón de Rio de Janeiro.

## Inspiració

La pel·lícula Rainha Diaba està lliurement inspirada en el criminal carioca de l primera meitat del segle xx, João Francisco dos Santos, conegut com a Madame Satã.

## Repartiment

* Milton Gonçalves
* Odete Lara
* Stephan Nercessian
* Nelson Xavier
* Yara Cortes
* Wilson Grey
* Edgar Gurgel Aranha
* Lutero Luiz
* Geraldo Sobreira
* Quim Negro
* Artur Maia
* Marquinhos Rebu
* Perfeito Fortuna
* Fábio Camargo
* Haroldo de Oliveira
* Procópio Mariano
* Samuca
* Paulo Roberto
* Selma Caronezzi

## Nominacions i premis

Fou projectada com a part de la selecció oficial al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1975. L'actor Milton Gonçalves i en fotògraf José Medeiros van guanyar el Trofeu Candango al Festival de Cinema de Brasília. I Ángelo de Aquino va guanyar el premi al millor vestuari del Premi APCA.

## Referències

* ↑ «Cineclick». Arxivat de l'original el 2016-03-05. [Consulta: 4 agost 2020].
* ↑ «Canto Claro - Rainha Diaba». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 4 agost 2020].
* ↑ Críticos
* ↑ Adoro Cinema
* ↑ Pel·lícules a la selecció de 1975 al web del Festival
* ↑ «PMDB RJ exibe filme A Rainha Diaba na estreia do CineClube Milton Gonçalves». Arxivat de l'original el 2020-08-04. [Consulta: 4 agost 2020].
# Rainier (Oregon)

Rainier és una població dels Estats Units a l'estat d'Oregon. Segons el cens del 2000 tenia 1.687 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Rainier tenia 1.687 habitants, 667 habitatges, i 460 famílies. La densitat de població era de 404,6 habitants per km².
Dels 667 habitatges en un 31,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,3% hi vivien parelles casades, en un 10,2% dones solteres, i en un 31% no eren unitats familiars. En el 26,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,53 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 25,8% entre 25 i 44, un 26,1% de 45 a 60 i un 13% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.949$ i la renda mediana per família de 46.759$. Els homes tenien una renda mediana de 45.179$ mentre que les dones 23.036$. La renda per capita de la població era de 18.511$. Aproximadament el 8,4% de les famílies i el 10,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Rainier». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Rainier». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Pèleg

Segons el llibre del Gènesi, capítol desè, Pèleg (en hebreu פָּלֶג בן-עֵבֶר Péleg ben Éver i en àrab فالج بن هود Falih ibn Hud) és el primogènit d'Éber que va rebre aquest nom per què quan va néixer la població de la terra es va dividir. Era germà de Joctan.
Quan va tenir trenta-quatre anys engendrà Reú i després va viure encara quatre-cents trenta anys, en què engendrà altres fills i filles. Però el mateix llibre del Gènesi diu que tenia trenta anys quan va néixer Reú i que va viure encara dos-cents nou anys.

## Referències

* ↑ Gènesi. 10:25
* ↑ Gènesi. 11:16-17
* ↑ Gènesi. 11:18-19
# Procediment mèdic

Un procediment mèdic és una acció destinada a aconseguir un resultat en la prestació de l'assistència sanitària.
Un procediment mèdic amb la intenció de determinar, mesurar o diagnosticar un trastorn o un paràmetre del pacient també s'anomena prova mèdica. Altres tipus de procediments habituals són els terapèutics (és a dir, destinats a tractar, curar o restaurar la funció o l'estructura), com ara els procediments quirúrgics i de rehabilitació.
# RDRAM

Rambus DRAM (amb acrònim RDRAM), i els seus successors Concurrent Rambus DRAM (CRDRAM) i Direct Rambus DRAM (DRDRAM), són tipus de memòria dinàmica d'accés aleatori (SDRAM) síncrona desenvolupada per Rambus des dels anys 90 fins a principis dels 2000. La tercera generació de Rambus DRAM, DRDRAM, va ser substituïda per XDR DRAM. Rambus DRAM es va desenvolupar per a aplicacions d'ample de banda elevat i va ser posicionat per Rambus com a substitut de diversos tipus de memòries contemporànies, com ara SDRAM.
Inicialment s'esperava que DRDRAM es convertís en l'estàndard de la memòria de PC, sobretot després que Intel acceptés llicència de la tecnologia Rambus per utilitzar-la amb els seus futurs chipsets. A més, s'esperava que DRDRAM esdevingués un estàndard per a la memòria gràfica. Tanmateix, RDRAM es va veure involucrat en una guerra d'estàndards amb una tecnologia alternativa — DDR SDRAM — i ràpidament es va perdre per motius de preu i, més tard, de rendiment. Cap a l'any 2003, DRDRAM ja no era compatible amb els nous ordinadors personals.
Les primeres plaques base de PC amb suport per a RDRAM van debutar a finals de 1999, després de dos retards importants. RDRAM va ser controvertit durant el seu ús generalitzat per Intel per tenir tarifes de llicència elevades, alt cost, ser un estàndard propietari i avantatges de baix rendiment per l'augment del cost. RDRAM i DDR SDRAM estaven implicats en una guerra d'estàndards. PC-800 RDRAM funcionava a 400 MHz i lliurat 1600 MB /s d'ample de banda sobre un bus de 16 bits. Es va encapsular com un factor de forma RIMM de 184 pins (mòdul de memòria en línia Rambus), similar a un DIMM (mòdul de memòria en línia dual). Les dades es transfereixen tant a la vora ascendent com a la baixa del senyal del rellotge, una tècnica coneguda com a DDR. Per emfatitzar els avantatges de la tècnica DDR, aquest tipus de memòria RAM es comercialitzava a velocitats el doble de la velocitat de rellotge real, és a dir, la 400 L'estàndard Rambus MHz es va anomenar PC-800. Això era significativament més ràpid que l'estàndard anterior, PC-133 SDRAM, que funcionava a 133 MHz i va oferir 1066 MB/s d'amplada de banda en un bus de 64 bits mitjançant un factor de forma DIMM de 168 pins.

## Referències

* ↑ «Electronic News: Rambus seeks IPO but denies Intel stake - Company Financial Information». www.findarticles.com. Arxivat de l'original el 24 November 2004. [Consulta: 12 gener 2022].
* ↑ rdramrambusmemory.com.
* ↑ Gavrichenkov, Ilya. «ASUS P4B266 Mainboard Review». Xbit Laboratories. Arxivat de l'original el 2016-03-16. [Consulta: 17 maig 2013].
* ↑ Memory Continued. EDACafe Weekly, October 04, 2004.
# Ramon Sistac i Vicén

Ramon Sistac i Vicén (Barcelona, 8 de maig de 1958) és un filòleg, lingüista i dialectòleg català. Professor a la Universitat de Lleida, és un dels experts més reputats del català occidental, dels parlars de transició cap a l'aragonès, i un dels més importants dialectòlegs de Catalunya. També és molt bon coneixedor de l'occità i sobretot de la varietat aranesa.

## Biografia

Ramon Sistac va néixer a Barcelona el 1958 dins una família originària de Camporrells, poble de la Franja de Ponent. Es va llicenciar el 1980 a la Universitat de Barcelona i s'hi doctorà en Filologia Catalana el 1987. Des de 1988 és professor titular de dialectologia catalana a la Universitat de Lleida.
És membre de la Secció Filològica de l'Institut d'Estudis Catalans des del 1998.

## Obres

* El ribagorçà a l'alta Llitera: Els parlars de la vall de la Sosa de Peralta (1993)
* El català d'Àneu: reflexions al voltant dels dialectes contemporanis (1998)
* De la llengua a les dents (2004)
* Menú de degustació: opinions nutrícies sobre la cuina de la llengua (2009)

## Referències

* ↑ «Fitxa a l'Institut d'Estudis Catalans». Arxivat de l'original el 2017-07-29. [Consulta: 30 juliol 2017].
# Ramon Serra Isern

Ramon Serra Isern (Palma, 1942-Palma, 2007) va ser un religiós mallorquí. Des de ben jove va demostrar una actitud social compromesa. Dels seus inicis destaca el treball per a la integració i suport amb persones d'ètnia gitana. Més endavant va orientar la seva tasca al món del lleure d'infants i joves, així és que va fundar l'Escola de l'Esplai en el curs acadèmic de 1974-1975. Va ser el director des dels inicis fins que la seva salut li va permetre. Des del 2005 l'escola s'anomena en honor seu Institut de Formació Ramon Serra-Escola de l'esplai (IFRS-EE).
D'ençà de la fundació, ha impulsat la constitució de diverses entitats de foment de l'associacionisme juvenil, en les quals s'han format més de 10.000 persones al llarg d'aquests anys. El 1978 va néixer l'associació Grups d'Esplai de Mallorca (GDEM) que agrupa més de 40 centres d'esplai i està formada per uns 600 joves monitors i més de 4000 infants. El 1994, va crear la Fundació Esplai de les Illes, de la qual ha estat vicepresident. El 2005 deixà els càrrecs per raons de salut i, a petició seva, Bartomeu Barceló Rosselló va ser designat pel bisbe de Mallorca, Jesús Murgui, com a continuador de la seva tasca. El 2005 va rebre el Premi Ramon Llull per la seva trajectòria personal i el 2011, el GDEM, una de les associacions que va fundar ha rebut el premi Onda Cero per la tasca a l'àmbit de l'associacionisme juvenil.

## Referències

* ↑ «Dia de les Illes Balears - Medalla d'Or i Premis Ramon Llull-Currículum guardonats». Arxivat de l'original el 2020-10-24. [Consulta: 24 octubre 2020].
# Prostórnoie (Kursk)

* Per a altres significats, vegeu «Prostórnoie».
Prostórnoie (en rus: Просторное) és un poble de l'óblast de Kursk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 92 habitants. Pertany al districte rural de Gorxétxnoie.

## Referències

* ↑ «Petrovka». GeoNames. [Consulta: 1r desembre 2018].
# Radboud d'Utrecht

Radboud d'Utrecht (circa 850 - Ootmarsum, 29 de novembre de 917) fou bisbe d'Utrecht a partir del 900 fins a 917. És un sant catòlic neerlandès, la seva festa se celebra el dia 29 de novembre.

## Biografia

Fou un descendent de l'últim rei dels frisons, Radbod (mort el 719). Va passar la seva joventut amb el seu oncle Gunther, arquebisbe de Colònia. Després d'això, va estar en la cort de Carles el Calb. Quan va ser nomenat bisbe d'Utrecht, l'any 900, la ciutat era en ruïnes després d'haver patit un gran nombre d'atacs pels normands-vikings. A l'igual dels seus predecessors, la seva seu fou establerta a Deventer.
Als Països Baixos, Radboud és el patró de la recerca científica catòlica. A la ciutat de Nijmegen, dels Països Baixos, portan el seu nom la Universitat Radboud de Nijmenen i el Centre Mèdic Universitari Radbou, pertanyent aquesta última part a la facultat de medicina de la universitat.

## Referències

* 1 2 «Saint Radbod» (en francès). Nominis. [Consulta: 26 gener 2016].