OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Leonhard Pohl

Leonhard Pohl (Olsztyn, 18 de juliol de 1929 - Pfungstadt, 23 d'abril de 2014) fou un atleta alemany, especialista en curses de velocitat, que va competir durant la dècada de 1950.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Melbourne, on disputà dues proves del programa d'atletisme. Formant equip amb Heinz Fütterer, Lothar Knörzer i Manfred Germar, guanyà la medalla de bronze en els 4x100 metres, mentre en els 200 metres quedà eliminat en semifinals.
Tot i no guanyar cap campionat nacional, el 1956 formà part de l'equip que millorà el rècord nacional i europeu dels 4x100 metres.

## Millors marques

* 100 metres. 10.5" (1956)
* 200 metres. 21.1" (1956)

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Leo Pohl». [Consulta: 19 setembre 2022].
* 1 2 «Track and Field Statistics». [Consulta: 19 setembre 2022].
* ↑ García, José María. «Progresión de los Récords de Europa al Aire Libre - [PDF Document]» (en castellà). RFEA. [Consulta: 19 setembre 2022].
* ↑ Waśko, Janusz. Athletics National Records Evolution : 1912-2006. GreenArt Jacek Kardasz, 2007, p. 169. ISBN 978-83-925457-0-5.
# Lehner

«Lehner» té aquests significats:
* Alfred Lehner
* Ernst Lehner (1912, Augsburg – 1986, Aschaffenburg)
* Gerald Lehner (* 1963, Bad Gastein)
* Martin Richard Lehner
* Mark Lehner, egiptòleg estatunidenc
* Oliver Lehner (* 1975)
* Robin Lehner (1991, Göteborg)
* Waltraud Lehner (* 1940, Linz)
# Leire Pinedo Bustamante

Leire Pinedo Bustamante (Sopela, Biscaia, 1976) és una economista i política basca, parlamentària d'EH Bildu en el Parlament Basc.
Va néixer en Sopela en 1976. Es va llicenciar en Ciències Econòmiques per la Universitat del País Basc. Va treballar com a gestora financera en una entitat financera. Des de jove va estar afiliada a Gazte Abertzaleak, les joventuts de Eusko Alkartasuna. Va ser cap de llista de Eusko Alkartasuna per a les eleccions municipals de Sopela de 2006, on va ser regidora. És membre de Eusko Alkartasuna i des de l'any 2011 d'ara endavant és parlamentària del Parlament Basc per Biscaia en la coalició d'esquerres Euskal Herria Bildu, Actualment és la directora de la Secretaria de Fiscalitat i Finances de la coalició EH Bildu.

## Referències

* ↑ «Euskal Herria Bildu - Leire Pinedo Bustamante», 05-01-2018. Arxivat de l'original el 2018-01-05. [Consulta: 9 gener 2022].
* ↑ «Leire Pinedo será la cabeza de lista de Eusko Alkartasuna de Sopela para las elecciones municipales» (en espanyol europeu), 19-11-2006. [Consulta: 9 gener 2022].
* ↑ «Elecciones vascas: los 75 parlamentarios» (en espanyol europeu), 25-09-2016. [Consulta: 9 gener 2022].
# Les Éduts

Les Éduts és un municipi francès situat al departament del Charente Marítim i a la regió de la Nova Aquitània. L'any 2007 tenia 66 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Les Éduts era de 66 persones. Hi havia 32 famílies de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 41 habitatges, 30 eren l'habitatge principal de la família, 6 eren segones residències i 5 estaven desocupats. Tots els 41 habitatges eren cases. Dels 30 habitatges principals, 26 estaven ocupats pels seus propietaris i 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia una cambra, 1 en tenia dues, 3 en tenien tres, 6 en tenien quatre i 19 en tenien cinc o més. 22 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 14 habitatges hi havia un automòbil i a 13 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Les Éduts el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 8 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 8 | 30 a 34 | 8 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 43 persones, 24 eren actives i 19 eren inactives. De les 24 persones actives 23 estaven ocupades (13 homes i 10 dones) i 1 aturada (1 home). De les 19 persones inactives 8 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Les Éduts hi havia 10 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 440 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Les Éduts a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Les Éduts a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Lizoain-Arriasgoiti

Lizoain-Arriasgoiti és un municipi de Navarra, a la comarca d'Aoiz, dins la merindad de Sangüesa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 231 | 237 | 237 | 236 | 222 | 243 | 238 | 271 | 273 | 283 | 296 |
| Fonts: Lintzoain i Institut d'Estadística de Navarra |||||||||||
# Llac Llanquihue

El Llanquihue (lloc submergit en mapudungun), llac a la X Regió de Los Lagos (Xile) que té una extensió de 86.000 hectàrees que el converteix en el segon llac més gran de Xile després del llac General Carrera. Té una profunditat màxima de 350 m i està a una altitud de 70 m sobre el nivell del mar. A la seva riba es troben pintoresques ciutats que han tingut un important desenvolupament turístic com Puerto Varas, Frutillar, Puerto Octay i Llanquihue i balnearis com Las Cascadas o Ensenada.

## Referències

* ↑ Pérez-Carmona, Daniel. Diccionario mapuche. Antiyal, 1993.

## Vegeu també

* Illes Llanquihue

## Enllaços externs

* Vuelta al Lago Llanquihue
* Frutillar
# Louletano-Loulé Concelho

L'equip Aviludo-Louletano-Uli (codi UCI: ALU) és un equip de ciclisme portuguès de categoria continental.
El Centro de Ciclismo de Loulé es va crear el 1982 amb seu a Loulé a l'Algarve. L'equip professional es va crear el 2004, i l'any següent, a partir de la creació dels circuits continentals, va competir principalment al calendari de l'UCI Europa Tour.
El 2011 i 2012, l'equip va tenir categoria amateur.

## Principals resultats

* Volta a Extremadura: Nuno Marta (2007)
* Pujada al Naranco: Santi Pérez (2010)
* Trofeu Joaquim Agostinho: João Benta (2015)
* Clàssica Aldeias do Xisto: Vicente García de Mateos (2017)

### A les grans voltes

* Giro d'Itàlia
** 0 participacions
* Tour de França
** 0 participacions
* Volta a Espanya
** 0 participacions

## Composició de l'equip

2016 :
2017 :

## Classificacions UCI

Fins al 1998 els equips ciclistes es trobaven classificats dins l'UCI en una única categoria. El 1999 la classificació UCI per equips es dividí entre GSI, GSII i GSIII. D'acord amb aquesta classificació els Grups Esportius I són la primera categoria dels equips ciclistes professionals. La següent classificació estableix la posició de l'equip en finalitzar la temporada.
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2004 | 64è (GSIII) | Ramón Zaragoza (327è) |
A partir del 2005, l'equip participa en els Circuits continentals de ciclisme. La taula presenta les classificacions de l'equip al circuit, així com el millor ciclista individual.
UCI Àfrica Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2009 | 18è | Pedro Lopes (103è) |
UCI Amèrica Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2013 | 27è | Carlos Oyarzún (97è) |
UCI Àsia Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2014 | 83è | Vicente García de Mateos (427è) |
UCI Europa Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2005 | 90è | César Quiterio (235è) |
| 2006 | 77è | César Quiterio (312è) |
| 2007 | 56è | André Moreira Vital (43è) |
| 2008 | 85è | Pablo de Pedro (310è) |
| 2009 | 26è | João Cabreira (235è) |
| 2010 | 41è | Santi Pérez (88è) |
| 2013 | 94è | Carlos Oyarzún (481è) |
| 2014 | 92è | Vicente García de Mateos (426è) |
| 2015 | 62è | João Benta (255è) |
| 2016 | 73è | Vicente García de Mateos (308è) |
| 2017 | 64è | Vicente García de Mateos (106è) |

## Referències

* ↑ «Historial». ccloule.com. Arxivat de l'original el 7 de maig 2010. [Consulta: 19 febrer 2016].
* ↑ Classificacions UCI Arxivat 2011-08-19 a Wayback Machine. (Web oficial de l'UCI).

## Enllaços externs

* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilles i resultats 1 a firstcycling.com
* Plantilles i resultats 2 a firstcycling.com
* Plantilles i resultats 3 a firstcycling.com
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
# Lluís Marsà i Abad

Lluís Marsà i Abad (1917 - Barcelona, 19 de novembre de 2008) fou un empresari i directiu del món de l'esport, dedicat al sector immobiliari amb l'empresa La Llave de Oro, fundada per ell en 1945. Alhora, va estar vinculat al món de la vela i va presidir el Club Nàutic el Masnou. El 2001 va rebre la Creu de Sant Jordi.

## Referències

* ↑ Necrològica a expansion.com
* ↑ La Llave de Oro proyecta la construcción de 1.285 viviendas en Barcelona a cincodias,com, 2001
* ↑ Concessió de les Creus de Sant Jordi 2001 a gencat.cat

## Enllaços externs

* Articles de Lluís Marsà a El País
# Lockheed L-14 Super Electra

El Lockheed L-14 Super Electra, més comunament conegut com a Lockheed 14, era un avió de passatgers i de càrrega civil, construït completament en metall per la Lockheed Aircraft Corporation cap a finals dels anys 1930.

## Història i disseny

Lockheed s'havia especialitzat en avions de poca capacitat però amb un alt rendiment. El L-14 es va construir com a evolució del Lockheed L-10 Electra i del Lockheed L-12 Electra Junior i també es va desenvolupar en les versions civils i militars més grans i més capaços per a les seves diferents funcions.
El Super Electra va volar per primer cop el 29 de juliol de 1937 amb espai per 14 passatgers i un fuselatge profund. Estava propulsat per dos motors Pratt & Whitney S1E-G Hornet de 875 CV amb els que podia volar a més de 363 km/h i tenia uns timons de cua de doble aleta molt característics, disseny de Clarence L. Johnson heretats del model L-10. Northwest Airlines va comprar les primeres unitats de Super Electra, que es va fer famós per la seva velocitat i comoditat però va tenir 3 accidents en tan sols 15 mesos que van fer que el públic perdés la confiança en el L-14.
Les aerolínies tampoc estaven molt contentes amb el model, ja que resultava molt car d'operar i Lockheed va intentar reduir els costos seient-quilòmetre estirant el fuselatge i ampliant la capacitat fins als 18 passatgers donant lloc al L-18 Lodestar.
KLM va ser un dels principals seguidors de Lockheed i va adquirir 11 Super Electra. Els L-14 també es van vendre a British Airways (que també havia comprat L-12) i a operadors de Romania, Irlanda, França i Polònia. Trans-Canada Air Lines va comprar 16 unitats però el principal operador va ser Japan Air Transport amb 10 unitats comprades a Lockheed i 20 construïts sota llicència a Tachikawa.

## Super Electra famosos

Neville Chamberlain va volar amb British Airways amb un Lockheed 14 a Alemanya en el famós viatge que va acabar amb l'Acord de Múnic, on va pronunciar el seu discurs al costat de l'avió registrat com G-AFGN.
El 10 de juliol de 1938 Howard Hugues va fer la volta al món a bord del Super Electra amb matrícula NX18973 en tan sols 91 hores i 14 minuts sortint del Floyd Bennnett Field de Nova York.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Eden, Paul E. El gran mundo de la aviación civil. Una historia ilustrada (en castellà). Edimat Libros, S.A., 2015, p. 42-45. ISBN 9788497942584.
* Francillon, Rene J. Lockheed Aircraft since 1913. Londres: Putnam Aeronautical Books, Segona edició 1987. ISBN 0-8-7021-897-2.
# Lone Star Soccer Alliance

La Lone Star Soccer Alliance (LSSA) fou una competició futbolística disputada per clubs dels Estats Units que estigué activa entre 1987 i 1992. Estigué formada principalment per equips de Texas, Oklahoma i Kansas.

## Historial

Fonts:
| Temporada | Campió | Sèries | Segon |
| 1987 | Dallas Express | No playoff | Houston Dynamos |
| 1988 | Dallas Mean Green | 5–3 | Houston Dynamos |
| 1989 | Austin Thunder | 3–2 | F.C. Dallas |
| 1990 | Oklahoma City Spirit | 3–0 | F.C. Dallas |
| 1991 | F.C. Dallas | 3–3 (6–5 p.) | Austin Thunder |
| 1992 | Dallas Inter | 2–1 | America F.C. |

## Referències

* ↑ «Sports Briefs». Houston Chronicle [Houston, TX], 13-06-1987.
* ↑ «USA - List of League Champions (leaguewise)». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2019].
# Lone Wolf (Oklahoma)

Lone Wolf és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 500 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lone Wolf tenia 500 habitants, 222 habitatges, i 148 famílies. La densitat de població era de 371,3 habitants per km².
Dels 222 habitatges en un 27,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,5% hi vivien parelles casades, en un 12,6% dones solteres, i en un 32,9% no eren unitats familiars. En el 30,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,25 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,78.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,4% tenia menys de 18 anys, un 9% entre 18 i 24, un 24,6% entre 25 i 44, un 23,2% de 45 a 60 i un 18,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.808 $ i la renda mediana per família de 32.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.972 $ mentre que les dones 21.750 $. La renda per capita de la població era de 13.525 $. Entorn del 15,4% de les famílies i el 20,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lone Wolf». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lone Wolf». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Louis Darragon

Louis Darragon (Vichèi, 6 de febrer de 1883 - París, 28 d'abril de 1918) va ser un ciclista francès, professional des del 1905 fins al 1914. Es va especialitzar en el mig fons, en què va aconseguir dos Campionats del Món de l'especialitat.

## Palmarès

* 1906
** Campió del Món de Mig fons
** Campió de França de Mig fons
* 1907
** Campió del Món de Mig fons
** Campió de França de Mig fons
* 1911
** Campió de França de Mig fons

## Referències

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a museociclismo.it
* Resultats a memoire-du-cyclisme.eu
# Lukrahnita

La lukrahnita és un mineral de la classe dels fosfats que pertany al grup de la tsumcorita. Rep el nom per Ludger Krahn (n. 1957), col·leccionista de minerals de Krefeld, Alemanya, qui va proporcionar l'exemplar inicial per a l'estudi.

## Característiques

La lukrahnita és un arsenat de fórmula química CaCuFe$^{3+}$(AsO₄)₂(OH,H₂O)₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1999. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5. És l'anàleg de calci de la gartrellita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a l'Institut Mineralògic de la Universitat de Bochum.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Tsumeb, situada a la localitat homònima de la regió d'Oshikoto (Namíbia), on es troba associada a altres minerals com: wulfenita, quars, adamita, conicalcita, calcocita i beudantita. També ha estat descrita a Alemanya, Grècia i Itàlia.

## Referències

* ↑ «Lukrahnite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r desembre 2021].
# Magí Pau Cassanyes i Forment

Magí Pau Cassanyes i Forment (Sitges, ca. 1854 – 31 de maig del 1907) fou un polític i terratinent català, alcalde de Sitges a la dècada de 1890.
Fou elegit regidor de l'ajuntament de Sitges el maig del 1891, i als dos mesos rebé el nomenament de segon tinent d'alcalde, sota la presidència del republicà Francesc Xavier de Querol i de Llorens. Va ser president de la comissió especial de consums, i alcalde accidental en la tardor del 1892 i l'estiu del 1893; en aquests períodes saldà deutes municipals, feu traslladar les escoles de la vila i maldà per organitzar la higiene i desinfecció pública. Home de forta personalitat, sovint s'alineà amb l'oposició i votà amb la minoria.
Presentà la renúncia a la segona tinença d'alcaldia al setembre del 1893, però la renovació biennal del consistori el portà a l'alcaldia el gener del 1894, amb el suport dels regidors monàrquics. El seu mandat va ser breu, ja que dimití al juliol argumentant problemes de salut. Els set mesos escassos que ostentà la vara d'alcalde estigueren marcats per diverses realitzacions: l'inici de l'establiment de la xarxa de clavegueram, l'ampliació de l'enllumenat públic (substituint els darrers fanals de petroli pels de gas), acceptar la iniciativa de Josep Soler i Cartró de plantar pins a la Ribera, l'enderrocament del molí de Sant Sebastià i la redacció d'un nou reglament per a l'Hospital de Sant Joan. El 16 de maig del 1894 es nomenà "Fill Adoptiu de Sitges" el marquès de Mont-roig, Antoni Ferratges de Mesa; aquest correspongué aconseguint per a l'ajuntament de la Vila el tractament d'"il·lustríssim" (Reial Decret del 5 de juny del 1894).
Cassanyes participà en la vida de la població des de força altres llocs i responsabilitats. Així, el 1870 fou un dels fundadors de la Societat Recreativa el Retiro. També va ser vicepresident (1891-1892) i tresorer (1901-1904) del "Comitè Federal de Sitges", vocal electe de la Junta de l'Hospital (1901), administrador del mercat de la vila (1902-1903) i membre de la comissió vilatana de viticultors.
El seu fill, Magí Albert Cassanyes i Mestre (Sitges, 1893 – Barcelona, 1956) va ser crític d'art i promotor artístic.

## Bibliografia

* Roland Sierra i Farreras Diccionari Biogràfic de Sitgetans Sitges: Ajuntament de Sitges, 1998
* Josep Carbonell i Gener Breve semblanza de Magín Alberto Cassanyes Sitges: Ediciones El Eco de Sitges,1957
# Ludwig Streicher

Ludwig Streicher (Viena, 26 de juny del 1920 – Viena, 11 de març del 2003) va ser un contrabaixista austríac. Principal contrabaix de l'Orquestra Filharmònica de Viena, va arribar a tindre un gran renom internacional com a solista del seu instrument. També és conegut com a professor i divulgador del contrabaix i és autor de la sèrie de llibres formatius Mein Musizieren auf dem Kontrabaß (La meua forma de tocar el contrabaix) per a l'aprenentatge i perfeccionament de la tècnica de l'instrument més greu de corda.

## Carrera

Streicher va ingressar a l'Academia de Música de Viena en edat de 14 anys. Es va graduar el 1940 i passà els següents quatre anys com a primer contrabaixista del Teatre Nacional de Cracovia. El 1945 es va afegir a la Filharmònica de Viena on va ser durant 19 anys (1954 - 1973) primer contrabaix. A partir del 1966, Streicher es va dedicar a la formació de jovens estudiants de contrabaix a la vienesa Hochschule für Musik und darstellende Kunst (Universitat de Música i Art Dramàtic de Viena) i, posteriorment, a l'Escola Superior de Música Reina Sofía de Madrid. A més, el seu magisteri s'ha estès per tot el món a través de múltiples cursos internacionals.
En deixar l'Orquestra Filharmònica de Viena, Streicher va contribuir al desenvolupament del contrabaix com a instrument solista. A les seues actuaciones acompanyat de piano o d'orquestra, Streicher fou capaç d'exhibir les possibilitats expressives d'aquest instrument. Com a solista va efectuar enregistraments discogràfics de peces que abasten des de les composicions de Carl Ditters von Dittersdorf (segle xviii) fins a peces dels seus coetanis.

## Mein Musizieren auf dem Kontrabaß

Publicat bilingüe (alemany/anglés) per l'editorial Doblinger, el 1977 surt a Austria Mein Musizieren auf dem Kontrabaß / My Way of Playing the Double Bass. El mètode consta de cinc volums de dificultat progressiva on s'inclouen exercicis tècnics, consells i exemples de passatges orquestrals. Les fotografies, en blanc i negre, són de Lawrence Braunstein i la versió anglesa està a càrrec d'Eugene Hartzell.

## Referències

* ↑ «Ludwig Streicher | enciclopèdia.cat». [Consulta: 4 maig 2020].
* ↑ Österreichische Akademie der Wissenschaften (en alemany)
* ↑ Mètodes de contrabaix (en alemany).

## Enllaços externs

* Pàgina web en memòria de Ludwig Streicher.
* Entrevista de TVE. Fragments de música amb el seu fill i Astrid Spitznagel, la seua pianista acompanyant habitual des del 1983 fins al seu retir.
# Ludwig Stasny

Ludwig Stasny (Praga, Txèquia, 26 de febrer, 1823 - Frankfurt del Main, 23 d'octubre, 1883), fou un compositor txec.
Estudià en el Conservatori de la seva ciutat natal; de 1846 a 1868 fou director de bandes militars, i des de 1871 dirigí l'orquestra Palmengarten de Frankfort.
Va compondre les òperes Liane (Magúncia. 1851) i Die beiden Goldschmiede (Magúncia, 1879), però és més conegut per les seves danses populars i pels seus arranjaments per a orquestra sola, de fragments de les últimes obres de Wagner.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 57, pàg. 1011. (ISBN-84-239-4557-X)
# Malimbibetta

Malimbibetta és una muntanya prop de Yelusavirashime, a la part nord del districte de Kodagu. El seu cim és a de 1.391 msnm i el cim té una esvelta forma cònica que es pot veure des de moltes parts del districte. Està situat a aproximadament uns 50 km de Merkara.

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.