OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Arenas (Màlaga)

Arenas és un municipi d'Andalusia, a la província de Màlaga. Limita al sud amb Algarrobo, a l'est amb Sayalonga, al nord amb Canillas de Albaida, Salares, Sedella i Canillas de Aceituno, al nord-oest amb La Viñuela i a l'oest amb Vélez-Málaga

## Història

Des del punt de vista històric, el poble actual va tenir la seva fundació en l'època medieval, és a dir, en l'època de l'Àndalus. En l'emirat de Gharnata, Arenas era una alqueria del districte o ta'a de Bentomiz, fortalesa que actualment es troba dintre del terme municipal d'Arenas. A l'abril de 1487 es va produir la conquesta castellana de tota la comarca de l'Axarquía, ocupant-se la fortalesa de Bentomiz juntament amb tots els pobles del seu districte, inclosos Arenas, Daimalos i Çuheyla, antiga localitat que es trobava prop de Bentomiz i que es va despoblar després de la revolta morisca.
En el segle xvi la zona es va veure sacsejada per la revolta de la població morisca. Després de la derrota d'aquests, la població arenusca va ser expulsada gairebé completament i va ser conduïda fonamentalment a la localitat de Segura de León (província de Badajoz), repoblant-se Arenas amb famílies que van venir d'altres punts de la Península, fonamentalment de dos pobles de Jaén: Santiago de Calatrava i La Higuera de Calatrava. A partir d'aquest moment es va desenvolupar la cultura cristiana en la localitat, dedicant-se els seus habitants fonamentalment a les tasques agràries, ocupació que va marcar la vida de la localitat fins a l'actualitat.

## Referències

* ↑ (castellà) rancisco Javier Simonet, Lisân al-Dîn Muḥammad ibn 'Abd Allah Ibn al-Khaṭîb, Descripsión del reino de Granada bajo la dominación de los Naseritas, p.222
* ↑ (castellà) Mariano Seoánez Calvo, Manual de contaminación marina y restauración del litoral, p.411
# Cuaespinós de corona rogenca

El cuaespinós de corona rogenca (Synallaxis ruficapilla) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae) que habita la malesa del bosc de les terres baixes de l'est del Brasil i del Paraguai i nord-est de l'Argentina.
# Didi Abuli

Didi Abuli (georgià: დიდი აბული; armeni: Աբուլ (Abul)) és un dels cims més alts de les muntanyes del Caucas Menor a la nació de Geòrgia. La muntanya es troba a la serralada Abul-Samsari a una altitud de 3,301 m (10,830 ft) sobre el nivell del mar. Didi Abuli és un estratovolcà extingit.

## Referències

* ↑ «Didi Abuli» (en anglès). Peakbagger. [Consulta: 18 setembre 2022].
* ↑ «Hike to Didi Abuli» (en anglès). Caucasus Trekking. [Consulta: 18 setembre 2022].
# Departament de Santa Ana

El departament de Santa Ana és un departament situat a la zona occidental del Salvador. La seva capçalera és la ciutat de Santa Ana que té aproximadament una població de 245.421 habitants. El Departament va ser creat en 1855 durant la presidència de José María San Martín.

## Història

Des del període preclàssic el departament de Santa Ana va ser habitat per grups maies. Llocs representatius d'aquesta cultura a l'àrea són els jaciments arqueològics (d'El Trapiche, Tazumal i Casa Blanca). Per al clàssic tardà, dues ètnies o pobles maies habitaven el departament de Santa Ana: els chortís, assentats al nord del riu Lempa; i els poqomams, situats en tota la zona occidental i al sud del cabal del riu Lempa, excepte les zones de Sonsonate. Chalchuapa va ser la ciutat maia més gran, poderosa i dominant en tota la zona occidental.
Entre 1200 i 1400, l'actual territori de Santa Ana va ser ocupat per pipils, com a part del Senyoriu de Cuzcatlán. Entre 1528 i 1540 la zona va ser conquistada i pacificada per conqueridors espanyols. Durant la colonització espanyola va pertànyer a l'Alcaldia Major de San Salvador i després a la Intendència de San Salvador, que al seu torn constava de dos partits o districtes: Santa Ana i Metapán.
Des de 1824 (any en què l'Alcaldia Major de Sonsonate i la Intendència de San Salvador es van unificar) va pertànyer al departament de Sonsonate. En 1855 va ser establert el departament de Santa Ana, que incloïa l'actual departament d'Ahuachapán, però en 1869 li van ser retirades de la seva demarcació diverses poblacions per crear el departament homònim.

## Governadors

Llista de Governadors des del 1998 :
| Períodr | Nom del governador |
| 1998 - 1999 | Luis Germán Dueñas |
| 1999 - 2003 | Juan Miguel Bolaños |
| 2003 - 2006 | Gerardo Escalón |
| 2006 - 2008 | Alfredo Lemus |
| 2008 - 2009 | Mario Roberto Paz |
| 2009 - 2011 | Patricia Carolina Costa |
| 2011 - | Mario Jovel |

## Municipis

El Departament de Santa Ana está dividit en els següents 13 municipis:
| Municipi | Territori | Població |
| Candelaria de la Frontera | 91,13 km² | 33 550 hab. |
| Chalchuapa | 165,76 km² | 86 200 hab. |
| Coatepeque | 126,85 km² | 48 544 hab. |
| El Congo | 91,43 km² | 22 274 hab. |
| El Porvenir | 52,52 km² | 7 819 hab. |
| Masahuat | 71,23 km² | 5 125 hab. |
| Metapán | 668,36 km² | 59 499 hab. |
| San Antonio Pajonal | 51,92 km² | 4 574 hab. |
| San Sebastián Salitrillo | 42,32 km² | 16 688 hab. |
| Santa Ana | 400,05 km² | 261 568 hab. |
| Santa Rosa Guachipilín | 38,41 km² | 7 909 hab. |
| Santiago de la Frontera | 44,22 km² | 9 150 hab. |
| Texistepeque | 178,97 km² | 20 904 hab. |

## Galearia d'imatges

* Estructura 1 de Tazumal

## Enllaços externs

* Web de l'Alcadia Municipal de Santa Ana
# Dia Internacional Lliure de Bosses de Plàstic

El Dia Internacional Lliure de Bosses de Plàstic és una iniciativa global que es celebra cada 3 de juliol i pretén eliminar l'ús de bosses de plàstic d'un sol ús al món per a construir un futur lliure de residus plàstics.
Aquesta jornada reivindicativa va néixer a Catalunya quan l'organització sense ànim de lucre Rezero va fixar el 3 de juliol de 2009 com el Dia Català Lliure de Bosses de Plàstic en el marc de la campanya «Catalunya lliure de bosses» que, només un any més tard, es convertiria en el Dia Internacional Llibre de Bosses de Plàstic, i el 2021 va entrar en vigor la Directiva Europea de Plàstics d'un sol ús.

## Arguments per a un món lliure de bosses

* La bossa de plàstic és un símbol emblemàtic del consumisme, del malbaratament i la prova d'una societat de consum abusiu i innecessari.
* Les bosses d'un sol ús comporten un consum innecessari de recursos limitats com el petroli o l'energia utilitzada per a fabricar-les i distribuir-les.
* Moltes bosses s'abandonen, embruten l'entorn, impacten en el medi natural i afecten la fauna.
* La reivindicació d'un món sense plàstic assenyala els seus responsables: els fabricants de bosses fetes amb polietilè d'alta densitat.

## Referències

* ↑ Urgell Vidal, Aranu. «Residus: alternatives a les bosses de plàstic, problema ambiental». Nació Digital, 03-07-2023. [Consulta: 16 agost 2023].
* ↑ «Dia internacional lliure de bosses de plàstic: Totes les notícies i la última hora». Ara Balears. [Consulta: 16 agost 2023].
* ↑ «El 3 de juliol, Dia Internacional Lliure de Bosses». Ecodiari, 02-07-2012. [Consulta: 16 agost 2023].
* ↑ «El plàstic ja representa el 80% del fem del mar». À Punt, 03-07-2022. [Consulta: 16 agost 2023].
# Plànol (cartografia)

Els plànols són representacions gràfiques que indiquen o marquen ubicacions, des d'una ciutat fins a una casa. La seva realització, al costat de la dels mapes, és un dels objectius de la cartografia.
El plànol es diferencia del mapa en què per a elaborar-lo no cal fer una projecció (el procediment matemàtic utilitzat per representar una superfície corba en un pla). En el cas d'un plànol, la curvatura de la superfície a representar, per la seva escassa extensió, és mínima o inapreciable, la qual cosa fa innecessària la projecció, que sí que seria necessària per a representar territoris més extensos. Permet observar les obres humanes i llocs determinats, però està elaborat d'acord amb la interpretació del dibuixant.
La seva escala (per exemple, 1:5 000) sol ser per tant superior a les representacions cartogràfiques que es denominen mapes (a partir, per exemple dels fulls del Mapa Topogràfic Nacional d'Espanya divulgat per l'Institut Geogràfic Nacional, que estan a escala 1:50 000).
El plànol urbà és la representació d'una ciutat.

## Vegeu també

* Dibuix tècnic

## Enllaços externs

* Plànols de cases

## Nota

* ↑ John Brian Harley; Paul Laxton. La nueva naturaleza de los mapas. Ensayos sobre la historia de la cartografía. Fondo de Cultura Economica, 31 desembre 2005, p. 194–. ISBN 978-968-16-7531-8 [Consulta: 3 gener 2012].
Viccionari
# La Casanova de la Roureda

La Casanova de la Roureda és una masia de Calldetenes (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta rectangular coberta a dues vessants amb el carener paral·lel a la façana orientada a migdia. Es distingeixen tres etapes constructives, la primitiva és de forma rectangular (10 x 4mts), una altra de més recent que segueix la forma de la primera (10 x 3mts), adossada a la part N i un petit cos d'una sola planta, cobert a una vessant i adossat al mur de llevant. La façana presenta un portal rectangular amb la llinda datada, diverses finestres, una de les quals, al primer pis, conserva una antiga espiera; la majoria tenen petits ampits motllurats. A llevant hi ha finestres de maó que són de construcció recent així com a la part de tramuntana, a la banda de ponent s'hi obre una finestra de pedra.
Cabana: Edifici agrícola de planta rectangular coberta a dues vessants amb el carener paral·lel a la façana, la qual està situada a ponent. En aquesta part hi ha l'única obertura de l'edificació que és un portal d'arc rebaixat i construït amb maó.
A la resta del mur hi ha petites espieres. Interiorment hi ha una part que es divideix en dos pisos. Està construïda amb maçoneria i amb alguns afegitons de maó.

## Història

Masia que pertany a l'antic patrimoni de la Calveria del mateix terme municipal. Les notícies històriques que tenim daten del segle xviii segons una data constructiva de la masia i d'altra banda la trobem registrada en el Nomenclàtor de la província de Barcelona de l'any 1860 i consta com a "Masia casa de labor". L'any 1922 es va ampliar i en aquell moment es va construir la cabana.
Cabana: la seva història va unida a la de la masia.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «La Casanova de la Roureda». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 setembre 2017].
# Joan I de Castella-Aumale

Joan I de Castella-Aumale (Kortrijk, abans de 1260 - 1 de juliol de 1302) fou comte d'Aumale, fill de Ferran de Castella-Aumale i net del rei Ferran III de Castella i de la seva segona esposa Joana de Dammartin, comtessa de Ponthieu i Aumale. A la mort de l'avi, el 1352, els comtats van restar en mans de la seva esposa, comtessa suo jure de Ponthieu i d'Aumale, i el fill Ferran de Castella-Dammartin els va administrar però no en fou comte de ple dret. Ferran va morir en una data propera al 1260 (abans del 1270 en tot cas) i Joana va viure fins al 1278. El fill de Ferran, Joan, va reclamar la successió de Ponthieu i Aumale, però en el primer comtat li fou negada, ja que allí no s'admetia el dret de representació sent el dret per la filla més gran sobrevivent, Elionor de Castella, casada amb Eduard I d'Anglaterra; en canvi Joan no va tenir problema en ser reconegut com a comte d'Aumale on si que existia el dret de representació (igual que a les senyories d'Épernon i de Noyelles-sur-Mer). Es va casar amb Ida de Meulan i l'únic fill conegut és Joan II de Castella-Aumale, també dit (erròniament) Joan II de Ponthieu, comte d'Aumale, senyor de Montgommery i d'Épernon que el va succeir el 1302.

## Referències

* L'art de verifier les dates des faits historiques...
* Genealogia
# Eleccions federals alemanyes de 1980

Les eleccions federals alemanyes de 1980 se celebraren el 5 d'octubre de 1980 per a elegir els membres del Bundestag de la República Federal d'Alemanya.
← Eleccions federals alemanyes, 5 d'octubre de 1980 → :
| Partit | Vots | Percentatge de vots | Diferència vers 1976 | Total d'escons | Diferència vers 1976 | Percentatge d' Escons |
| Partit Socialdemòcrata (SPD) | 16.260.677 | 42,9% | +0,3% | 218 | +4 | 43,9% |
| Unió Demòcrata Cristiana d'Alemanya (CDU) | 12.989.200 | 34,2% | -3,8% | 174 | -16 | 35,0% |
| Unió Social Cristiana (CSU) | 3.908.459 | 10,3% | -0,3% | 52 | -1 | 10,5% |
| Partit Democràtic Lliure (FDP) | 4.030.999 | 10,6% | +2,7% | 53 | +14 | 10,7% |
| Altres | 333.595 | 0,9% | | 0 | | 0,0% |
| Totals | 37.822.500 | 100,0% | | 496 | +0 | 100,0% |

## Post-elecció

La coalició entre el SPD i el FDP es manté en el poder, amb Helmut Schmidt com a Canceller. En 1982 el FDP abandonaria el govern i s'uniria a l'oposició CDU/CSU sota el lideratge de Helmut Kohl.
# Potxínok Sosnà

Potxínok Sosnà - Починок Сосна (rus) - és un poble de la República del Tatarstan, a Rússia. El 2010 tenia 129 habitants.

## Referències

* ↑ «Pochinok-Sosna». GeoNames. [Consulta: 2 setembre 2013].
# Potència (bicicleta)

La potència, també anomenada tija del manillar, uneix el manillar al quadre de la bicicleta a través del tub de direcció de la forquilla. La forma i la mida de la potència determinen la posició del manillar.
Hi ha dos tipus bàsics de potència segons la forma d'unir-la al quadre: les de tipus roscat i les no roscades, sent
aquest últim tipus conegut com a sistema «ahead». Cada tipus és compatible amb uns certs dissenys de rodaments i forquilles:

## Vegeu també

* Forquilla
* Manillar
* Parts de la bicicleta

## Referències

* 1 2 Grant, Richard; Ballantine, Richard. El Gran Libro de la Bicicleta (en espanyol). Ediciones EL PAIS, S.A., 1992, p. 179-189. ISBN ISBN 84-03-59182-9.
Viccionari
# Potudan

Potudan - Потудань (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 493 habitants. Pertany al districte (raion) de Stari Oskol.

## Referències

* ↑ Летопись населённых пунктов Белгородской области: Село Котово Старооскольского городского округа Белгородской области: история [села Котово, села Терехово] / Котовская библиотека; сост. Рудакова Тамара Ивановна. — Котово: Котовская библиотека, 1996. — 75 с.
* ↑ «Храм в честь Покрова Пресвятой Богородицы (с. Федосеевка)». ИМЦ «Православное Осколье», 11-10-2012. Arxivat de l'original el 2018-06-12. [Consulta: 9 juny 2018].
# Polyipnus meteori

Polyipnus meteori és una espècie de peix pertanyent a la família dels esternoptíquids.

## Descripció

* Fa 5,5 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí i batipelàgic que viu entre 0-1.000 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Madagascar fins a les illes de la Línia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Günther A., 1887. Report on the deep-sea fishes collected by H. M. S. Challenger during the years 1873-1876. Rep. Sci. Res. Voy. H.M.S. Challenger v. 22 (pt 57). i-lxv + 1-268.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Kotthaus, A., 1967. Fische des Indischen Ozeans. Meteor Forschungsergebnisse. Reihe D, Biologie Núm. 1: 1-84.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Harold, A. S., 1994. A taxonomic revision of the sternoptychid genus Polyipnus (Teleostei: Stomiiformes) with an analysis of phylogenetic relationships. Bull. Mar. Sci. 54(2):428-534.

## Bibliografia

* Anònim, 2000. Base de dades de la col·lecció de peixos del J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Pomadasys perotaei

Pomadasys perotaei és una espècie de peix de la família dels hemúlids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 36 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Mauritània fins a Angola.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Roux, C., 1990. Haemulidae. p. 783-788. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post and L. Saldanha (editors) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisbon; SEI, París; i UNESCO, Paris. Vol. 2.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pomadasys rogerii

Pomadasys rogerii és una espècie de peix de la família dels hemúlids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 60 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Mauritània fins a Angola.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Roux, C., 1990. Haemulidae. p. 783-788. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (editors) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisbon; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Primer ministre de Rússia

El president del govern de la Federació Russa (en rus:Председатель Правительства Российской Федерации, col·loquialment referit com el primer ministre (en rus:Премьер-министр) és el segon càrrec oficial més poderós de Rússia, que, segons l'article 24 de la Llei constitucional federal sobre el govern de la Federació Russa, encapçala el govern de Rússia.
L'ús del terme "primer ministre" és estrictament informal i no és permès en la Constitució de Rússia ni en altres lleis.
El president del Govern presideix les reunions del gabinet, amb excepció de les ocasions en què aquesta prerrogativa correspon al president de la Federació, i proposa el nomenament dels altres components del Govern (els vicepresidents i ministres federals), l'activitat dels quals dirigeix i coordina. També disposa de potestat reglamentària pròpia limitada, independent de la que correspon al Govern com òrgan col·legiat.
A causa del paper central del president de Rússia en el sistema polític, les activitats de la branca executiva (inclòs el primer ministre) estan influenciades significativament pel cap d'Estat (per exemple, és el president qui nomena i acomiada el primer ministre i els altres membres del govern)

## Història

Durant l'era de l'Imperi rus el president del Consell de ministres rus rebia el nom de primer ministre i era nomenat pel tsar.
En l'era de la Unió Soviètica el cap del Govern era el president dels Comissaris del Consell del Poble (fins a 1946) i el president del Consell de ministres de l'URSS (després de 1946). Els qui tenien aquestes posicions polítiques de vegades rebien el nom de primers ministres o simplement premiers.

## Llista de primers ministres de Rússia postsoviètics

| | Nom | Iníci del mandat | Fi del mandat |
| | Borís Ieltsin | 6 de novembre de 1991 | 15 de juny de 1992 |
| | Iegor Gaidar | 15 de juny de 1992 | 14 de desembre de 1992 |
| 1 | Víktor Txernomirdin | 14 de desembre de 1992 | 23 de març de 1998 |
| 2 | Serguei Kirienko | 23 de març de 1998 | 23 d'agost de 1998 |
| | Víktor Txernomirdin | 23 d'agost de 1998 | 11 de setembre de 1998 |
| 3 | Ievgueni Primakov | 11 de setembre de 1998 | 12 de maig de 1999 |
| 4 | Serguei Stepaixin | 12 de maig de 1999 | 9 d'agost de 1999 |
| 5 | Vladímir Putin | 8 d'agost de 1999 | 7 de maig de 2000 |
| 6 | Mikhaïl Kassiànov | 7 de maig de 2000 | 24 de febrer de 2004 |
| | Víktor Khristenko | 24 de febrer de 2004 | 5 de març de 2004 |
| 7 | Mikhaïl Fradkov | 5 de març de 2004 | 12 de setembre de 2007 |
| 8 | Víktor Zubkov | 12 de setembre de 2007 | 7 de maig de 2008 |
| 9 | Vladímir Putin | 7 de maig de 2008 | 7 de maig de 2008 |
| | Víktor Zubkov | 7 de maig de 2008 | 8 de maig de 2008 |
| 10 | Dmitri Medvédev | 8 de maig de 2012 | 15 de gener de 2020 |
| 11 | Mikhaïl Mixustin | 16 de gener de 2020 | actualitat |

## Referències

* ↑ Федеральный конституционный закон «О ПРАВИТЕЛЬСТВЕ РОССИЙСКОЙ ФЕДЕРАЦИИ» Arxivat 2009-08-17 a Wayback Machine. kremlin.ru 17 декабря 1997.

## Enllaços externs

* Official Site of the Russian Prime Minister
* Official Site of the Government of Russia (in Russian)
# Primer ministre de Macedònia del Nord

El Primer ministre de la República de Macedònia del Nord és el cap del poder executiu de Macedònia del Nord. Aquesta és la llista dels caps de govern de la República de Macedònia del Nord des de 1943 fins ara.

## Llista de caps de govern
### República Socialista de Macedònia (1943-1991)
#### Ministre per Macedònia (part del govern iugoslau)

* Emanuel Cuckov (7 de març de 1945 - 1945)

#### Prime Minister

* Lazar Koliševski (16 d'abril de 1945 - 1953)

#### Chairmen of the Executive Council

* Lazar Koliševski (1953 - desembre de 1953)
* Ljupco Arsov (desembre de 1953 - 1961)
* Aleksandar Grlickov (1961 - 1965)
* Nikola Mincev (1965 - 1968)
* Ksente Bogoev (1968 - març de 1974)
* Blagoja Popov (març de 1974 - 29 d'abril de 1982)
* Dragoljub Stavrev (29 d'abril de 1982 - juny de 1986)
* Gligorije Gogovski (juny de 1986 - 27 de gener de 1991)

### República de Macedònia / Macedònia del Nord (1991-ara)
#### Primers Ministres

| Primer ministre | Pren possessió | Deixa el càrrec | Partit polític |
| Nikola Kljusev | 27 de gener de 1991 | 17 d'agost de 1992 | Sense partit |
| Branko Tsrvènkovski | 17 d'agost de 1992 | 30 de novembre de 1998 | Unió Socialdemòcrata de Macedònia |
| Ljubco Georgievski | 30 de novembre de 1998 | 1 de novembre de 2002 | VMRO–DPMNE |
| Branko Tsrvènkovski | 1 de novembre de 2002 | 12 de maig de 2004 | Unió Socialdemòcrata de Macedònia |
| Radmila Šekerinska | 12 de maig de 2004 | 2 de juny de 2004 | Unió Socialdemòcrata de Macedònia |
| Hari Kostov | 2 de juny de 2004 | 18 de novembre de 2004 | Sense partit |
| Radmila Šekerinska | 18 de novembre de 2004 | 17 de desembre de 2004 | Unió Socialdemòcrata de Macedònia |
| Vlado Bučkovski | 17 de desembre de 2004 | 27 d'agost de 2006 | Unió Socialdemòcrata de Macedònia |
| Nikola Gruevski | 27 d'agost de 2006 | 18 de gener de 2016 | VMRO–DPMNE |
| Emil Dimitriev | 18 de gener de 2016 | 31 de maig de 2017 | VMRO–DPMNE |
| Zoran Zaev | 31 de maig de 2017 | en càrrec | Unió Socialdemòcrata de Macedònia |

## Vegeu també

* President de Macedònia del Nord
# Pont sobre el riu Francolí

El Pont sobre el riu Francolí és una obra de la Masó (Alt Camp) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

El pont està situat damunt del riu Francolí, prop del poble de la Masó. És d'uns 25 metres de llargada dividit en tres cossos per dos grans pilars. El cos central és format per quatre obertures d'arc rebaixat que recolzen sobre tres bases. Els dos laterals, construïts per salvar el desnivell, es troben adossats als pilars. Un d'ells té tres obertures d'arc de mig punt. El material emprat és la pedra, i el maó en les voltes.

## Referències

* ↑ «Pont sobre el riu Francolí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 maig 2020].

## Enllaços externs

* «Pont sobre el riu Francolí». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.