OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Plungė

Plungė ( escoltar (?·pàg.)) és la capital del districte municipal de Plungė en el comtat de Telšiai (Lituània). Està situada a 27 km a l'oest de la ciutat de Telšiai, al costat de la carretera Šiauliai-Klaipėda.
Hi ha una església catòlica, el palau d'Oginskiai, un parc, un museu d'art, la plaça de la ciutat antiga. Prop a Plungė es troba la Presa de Gondinga. Posseeix una fàbrica de palets de cranc que exporta a molts països d'Europa.

## Història

Es creu que en el territori que es troba va ser habitat entre els segles V i I abans de Crist. Després del Tractat de Melno es va iniciar una repoblació per establir-se en els boscos de Samogítia. Des del segle xiv fins a mitjan segle xvi, Plungė va formar part del volost de Gandinga. Més tard, la població de Plungė va començar a créixer molt ràpidament i va superar la població de Gandinga. El 1567 Plungė va ser esmentat com un poble.
El 13 de gener de 1792, se li va concedir a Plungė els drets de Magdeburg. Des de 1806 fins a 1873 va pertànyer al príncep rus Platon Zybov, i més tard a la família Oginskiai, que va construir un gran palau el 1879. Abans de la Segona Guerra Mundial tenia una població jueva força important.
L'escut d'armes de Plungė va ser confirmat per decret del president el 6 de juny de 1997. El 2009 va ser escollida com Capital Lituana de la Cultura.

## Ciutats agermanades

| Krasnogorsk, Rússia Menden, Alemanya Bjerkreim, Noruega | Boxholm, Suècia Viljandi, Estònia Tukums, Letònia | Golub-Dobrzyń, Polònia Bruntál, República Txeca Huddersfield, Anglaterra |

## Referències

* ↑ «Dekretas del plunges miesto herbo patvirtinimo» (en lituà), 1997. [Consulta: 23 octubre 2013].
* ↑ «Lietuvos kultūros sostinė 2009 metais bus Plungė» (en lituà). [Consulta: 23 octubre 2013].

## Enllaços externs

* Informació sobre Plungė
# Amblyeleotris aurora

Amblyeleotris aurora és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de les Maldives fins al nord de KwaZulu-Natal (Sud-àfrica), incloent-hi el Mar d'Andaman.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1874. Notice sur les genres Amblyeleotris, Valenciennesia et Brachyeleotris. Versl. Akad. Amsterdam (Ser. 2) v. 8. 372-376.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Lieske, E. i R. Myers 1994. Collins Pocket Guide. Coral reef fishes. Indo-Pacific & Caribbean including the Red Sea. Harper Collins Publishers, 400 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Kuiter, R.H. 1998: Photo guide to fishes of the Maldives Atoll Editions, Victoria, Austràlia. 257 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Polunin, N. V. C. & R. Lubbock. 1977. Prawn-associated gobies (Teleostei: Gobiidae) from the Seychelles, western Indian Ocean: systematics and ecology. J. Zool. (Lond.) v. 183 (pt 1): 63-101.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Llengua OSV

Una llengua OSV és un idioma que com a ordre canònic o frase prototípica col·loca primer el complement (objecte), després el subjecte que fa l'acció i el verb al final de l'oració. És la tipologia lingüística menys freqüent, que apareix sobretot en algunes llengües amazòniques.
No s'ha de confondre amb el mecanisme que empren algunes llengües per fer èmfasi i que consisteix a alterar l'ordre canònic anticipant o posposant l'element que es vol ressaltar, conegut com a topicalització.

## Referències

* ↑ O'Grady, William (ed.). Contemporary linguistics : an introduction. 3a ed.. London [u.a.]: Longman, 1996. ISBN 0-582-24691-1.
# Bujurquina ortegai

Bujurquina ortegai és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* ↑ Kullander, S. O. 1986. Cichlid fishes of the Amazon River drainage of Peru. Swedish Museum of Natural History. Cichlids Amazon: 1-431, Pls. 1-38.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Bujurquina ortegai» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Luci Sergi Fidenat (cònsol)

Luci Sergi Fidenat (en llatí: Lucius Sergius C. f. C. n. Fidenas) va ser un magistrat romà del segle v aC. Formava part de la gens Sèrgia, una antiga gens romana d'origen patrici. Segons Titus Livi el cognomen Fidenat el va aconseguir en la batalla que va dirigir contra els revoltats de la ciutat de Fidenes, però no en diu res més.
Va ser elegit cònsol dues vegades i tribú amb potestat consolar tres vegades, però no consta d'ell cap fet rellevant durant els mandats. Va ser cònsol per primera vegada el 437 aC amb Marc Gegani Macerí, per segona el 429 aC amb Host Lucreci Triciptí, i tribú amb potestat consular el 433 aC, 424 aC i 418 aC.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/159?rgn=full+text;view=image;q1=FidenasSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 149. ]
# Luci Sexti

«Luci Sexti» té aquests significats:
* Luci Sexti Sextí Laterà tribú de la plebs (376 a 367 aC) del segle iv aC coautor de les lleis Licínies o Licínies-Sèxties (Lleis Liciniae-Sextiae); després cònsol (366 aC)
* Luci Sexti Calví, cònsol el 124 aC
# Luyego

Luyego és un municipi de la província de Lleó a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de Tierra de Astorga. Inclou els pobles de Luyego de Somoza, Quintanilla de Somoza, Villalibre de Somoza, Villar de Golfer, Priaranza de la Valduerna i Tabuyo del Monte.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 1057 | 1030 | 943 | 887 |
# Línia defensiva

La línia defensiva, o defensive line (DL), és la formació de l'equip defensiu de futbol americà més llunyana a la zona d'anotació pròpia i situada a la línia de scrimmage.
La línia defensiva està formada per dos tipus de jugadors: els bloquejadors defensius i els línia defensiu exterior.
El número de jugadors que formen la línia varia en funció de la jugada, i pot ser de dos (mínim) a cinc (màxim).
Les funcions de la línia defensiva són, bàsicament, presionar el rerequart i bloquejar els corredors.
Les dues formacions defensives més típiques són les anomenades: - 4-3: en aquest cas (molt utilitzat contra una jugada de correguda), la línia forma amb dos bloquejadors a l'interior i dos línies defensius exteriors; - 3-4: aquesta defensa (típica contra una jugada de passada), la línia està formada per un bloquejador central (al qual s'anomena línia defensiu central) i dos línies defensius extreriors.
També es juga sovint una variant de la 4-3 posant un linia central defensiu, dos bloquejadors centrals (dret i esquerra) i dos línies defensius exteriors, arribant al màxim de 5 jugadors que poden fomar la línia.

## Referències

* ↑ «línia defensiva». termcat. Departament de Cultura - Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 juliol 2024].
* 1 2 Oriard, Michael. «Ascendance of the NFL» (en anglès). Britannica. Encyclopædia Britannica, 22-07-2024. [Consulta: 3 agost 2024].
* 1 2 «Guia per a principiants de les posicions de futbol americà». Nike, 15-12-2023. [Consulta: 27 juliol 2024].
* 1 2 Pérez Giménez, Diego. «La defensa» (en castellà). FutbolAmericanoParaTodos, 2000. [Consulta: 2 agost 2024].
* 1 2 3 Ibeas García, Rubén. «LECCIONES DE FOOTBALL: La imprescindible labor de la línea defensiva en la NFL» (en castellà). As. Grupo Prisa, 18-03-2015. [Consulta: 27 juliol 2024].
* 1 2 3 4 5 «Liniero defensivo» (en castellà). Theplaybook.jimdo.com. [Consulta: 27 juliol 2024].
# Bujurquina hophrys

Bujurquina hophrys és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* ↑ Kullander, S. O. 1986. Cichlid fishes of the Amazon River drainage of Peru. Swedish Museum of Natural History. Cichlids Amazon: 1-431, Pls. 1-38.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Bujurquina hophrys» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Bujurquina huallagae

Bujurquina huallagae és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Perú.

## Referències

* ↑ Kullander, S. O. 1986. Cichlid fishes of the Amazon River drainage of Peru. Swedish Museum of Natural History. Cichlids Amazon: 1-431, Pls. 1-38.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Bujurquina huallagae» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Buenaventura Muñoz y Rodríguez

Buenaventura Muñoz Rodríguez (Escalona, Toledo, 14 de juliol de 1853 - Madrid, 19 d'octubre de 1925) va ser un jurista espanyol.

## Biografia

Després del seu ingrés en la carrera judicial, va exercir com a jutge i magistrat i es va convertir en membre del Tribunal Suprem. Fou Governador Civil de Barcelona del 17 de febrer al 15 de novembre de 1910. Va ocupar la presidència d'aquest tribunal durant la Dictadura de Primo de Rivera entre els anys 1923 i 1924. El 7 de febrer de 1924 fou obligat a dimitir per haver donat suport la independència del jutge de Gijón José Prendes Pando y Díaz Laviada en enfrontar-se als interessos del mateix Miguel Primo de Rivera i Orbaneja. Va morir a Madrid mesos després d'abandonar la presidència.
La ciutat de Barcelona li dedicà un carrer l'any 1932.

## Referències

* ↑ Llista de governadors civils de Barcelona Arxivat 2015-01-08 a Wayback Machine., p. 20
* ↑ Un gijonés contra otro Berlusconi a La Nueva España, 5 de novembre de 2009
* ↑ La I Guerra Mundial y la creación de un "problema de drogas" en el Estado español Arxivat 2015-01-08 a Wayback Machine. per Juan Carlos Usó
* ↑ «Nomenclàtor». Ajuntament de Barcelona.

## Enllaços externs

* Índice alfabético de Personajes Arxivat 2017-01-11 a Wayback Machine.. Madrid: Real Academia de la Historia.
* Llista de Presidents Arxivat 2011-09-02 a Wayback Machine., Tribunal Suprem d'Espanya.
* Fotografia de Buenaventura Muñoz (1910) a ABC.
# Llista de valís de Barcelona

Llista dels valís de Barcelona des de la conquesta de la ciutat per al-Hurr ath-Thaqafí (717/718) fins a la seva conquesta pels francs en 801. Cal tenir present, però, que les notícies sobre aquest assumpte són molt limitades i en gairebé en tots els casos es tracta d'especulacions més o menys fonamentades.
* Abd-ar-Rahman ibn Àlqama (abans de 759-775). Nomenat també valí d'Arbuna i de tot el territori entre Tortosa i Narbona.
* Sulayman ibn Yaqdhan al-Kalbí al-Arabí (775-778)
* Ayxun ibn Sulayman ibn Yaqdhan al-Arabí (780-783)
* Matruh ibn Sulayman ibn Yaqdhan al-Arabí (783-791)
* Sadun ar-Ruayní (796-800)
* Harun (800-801)

## Referències

* ↑ Història de Catalunya, ISBN 978-84-297-2601-5 / ISBN 84-297-2601-2, volum II: Salrach, Josep M., El procés de feudalització. Segles III-XII, Edicions 62, Barcelona, ISBN 978-84-297-2669-5 / ISBN 84-297-2669-1
* ↑ Bramon, Dolors. De quan érem o no musulmans. Textos del 713 al 1010. Barcelona: Eumo / IEC, 2000, p. 156. ISBN 8476024509.
* ↑ Enciclopèdia Catalana. Umayya ibn al-Muhayyir, 1989.
* ↑ Gran Enciclopedia Aragonesa. Amira Ibn al-Muhayir, 2000. Arxivat 2020-06-22 a Wayback Machine.
* ↑ d'Abadal i Vinyals, Ramon; Sobrequés i Callicó, Jaume. El domini carolingi a Catalunya. Institut d'Estudis Catalans, 1986. ISBN 978-84-7283-083-7.
* ↑ Bramon Planas, Dolors. Nous textos d'historiadors musulmans referents a la Catalunya Medieval (continuació de l'obra de J. M. Millàs i Vallicrosa), 1999.
# Buenavista

«Buenavista» té aquests significats:
* Buenavista (Madrid), barri del sud-oest de Madrid al districte de Carabanchel
* Buenavista (Salamanca), municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó
* Buenavista del Norte, municipi de l'illa de Tenerife a les illes Canàries
* Buenavista de Valdavia, municipi de la província de Palència a la comunitat autònoma de Castella i Lleó
* Buenavista (Cuba), badia de l'illa de Cuba declarada reserva de la Biosfera
# Macèl·lum

Un macèl·lum (llatí: macellum) és un mercat cobert a l'antiga Roma; en aquest es venien, principalment, provisions (especialment fruita i verdura). L'edificació normalment s'assentava al costat de la basílica i el fòrum. Cada macèl·lum venia diferents productes, depenent de la disponibilitat local, però no era estrany que s'importessin comestibles, especialment en les ciutats amb port com Pompeia.
En tot l'Imperi Romà s'han descobert fins ara uns 80 macèl·lums, com per exemple, els de Pozzuoli, i Pompeia.

## Forma física

Un macèl·lum és generalment de forma quadrada. El pati central, està envoltat de tabernae, és a dir, botigues, totes de la mateixa grandària. També es podien ampliar, dotant-los d'un segon pis o més. L'entrada al macèl·lum se situa o bé en les portes centrals dels quatre costats de l'edificació, o bé a través de les mateixes tabernae. Sembla que les tabernae reservades als carnissers estaven totes juntes en una àrea del macèl·lum amb taulells de marbre, presumiblement per mantenir el refrigerador de la carn, i desguassos per a l'eliminació d'aigua i residus líquids com la sang.

## Referències

* ↑ Claire De Ruyt. Macellum: marché alimentaire des Romains. Institut supérieur d'archéologie et d'histoire de l'art, Collège Érasme, 1983.
* ↑ L. Richardson, jr. A New Topographical Dictionary of Ancient Rome. JHU Press, 1 octubre 1992, p. 241–. ISBN 978-0-8018-4300-6.

## Bibliografia

* Ned Parker Nabers: Macella. A study in Roman archaeology. Princeton 1967
* Claire de Ruyt: Macellum. Marché alimentaire des Romains. Louvain-La-Neuve 1983.
# Ca l'Isabel Coris Vilas

Ca l'Isabel Coris Vilas és un edifici del municipi de Tossa de Mar (Selva). Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici entre mitgeres d'estructura rectangular i de tres crugies, amb quatre plantes i terrassa a la superior. La coberta és de doble vessant a façana, per sobre de la terrassa original. La façana està arrebossada i pintada de blanc. La planta baixa consta de tres obertures i d'un sòcol de més d'un metre recobert de làmines de pedra de pissarra. Pel que fa a les obertures, hi ha un gran portal emmarcat per grans blocs prismàtics de pedra calcària de Girona i amb la llinda en forma d'arc rebaixat. La porta, de doble obertura i de fusta, està treballada amb motius geomètrics i vegetals en dos nivells. Les finestres, una a cada cantó de la porta, destaquen per les motllures de les parts superiors i inferiors i per les reixes de ferro de forja pintades de color verd formades per prims barrots que verticals creuats per tres, també fins, barrots horitzontals.
El primer pis té tres obertures amb balcó de ferro de forja, decorat en dos nivells i pintat de color verd. El balcó central és lleugerament més emergent que els laterals. El segon pis també té tres balcons amb base de pedra de Girona (formada per tres blocs) i barana de ferro, de decoració idèntica, encara que tots tres són de la mateixa mida, com els laterals del primer pis. Després d'una cornisa senzilla amb un ràfec de dues fileres de rajola hi ha dos nivells de terrassa, una amb una balustrada senzilla i l'altra fruit de l'ampliació del pis superior. Pel que fa als interiors, són decorats amb plafons de ceràmica pintada en forma de sòcols.

## Història

És una casa originària de finals del segle xviii, quan s'urbanitzà la zona al voltant de la nova església parroquial i de l'Hospital de Sant Miquel, reformada a principis del segle XX (1908). La llinda de la porta principal porta gravada la data de finalització de les obres que li han donat la seva aparença actual, 1908. Durant la dècada de 1980 la casa fou restaurada exteriorment i interiorment.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «Ca l'Isabel Coris Vilas». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2014].
# Macàrees

Macàrees (grec antic: Μακαρέαι; gentilici Μακαριεύς, català macarieu) fou una ciutat d'Arcàdia del districte de Parràsia, no lluny de Megalòpolis, al camí de Figàlia i a la vora del riu Alfeu. Era en ruïnes al temps de Pausànies (segle ii dC). Els seus habitants foren traslladats a Megalòpolis quan es va fundar aquesta ciutat.
Està situada prop de la moderna Alfeios.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Macareae». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 31 gener 2021].
* ↑ Pausànies. Descripció de Grècia, 8.3.3, 8.27.4, 8.36.9.
* ↑ Esteve de Bizanci. Ethnica. s.v.
* ↑ Talbert, Richard. Barrington Atlas of the Greek and Roman World.. Princeton University Press, 2000, p. 58.
* ↑ Universitat de Lund. Digital Atlas of the Roman Empire Arxivat 2018-11-17 a Wayback Machine.
# Ca l'Isabel (el Masroig)

Ca l'Isabel és una obra del Masroig (Priorat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Sòlida construcció de planta rectangular, de planta baixa, dos pisos i golfes, coberta per una teulada a dues vessants, bastida de maó i maçoneria arrebossada i pintada. Sobre la façana s'obren dues portes, una principal de pedra amb la inscripció "PMB" i una altra d'auxiliar; al primer pis hi ha tres balcons amb una llarga balconada correguda i tres balcons més petits al segon pis. A les golfes hi ha cinc arcades. Als balcons del primer pis s'observen restes de pintures. Són interessants els forjats de ferro de la barana del balcó.

## Història

L'actual edifici fou aixecat el 1883, substituint una construcció anterior, per Pere Mateu, un dels principals propietaris del poble. Correspon a l'època anterior a la fil·loxera, en què els alts preus del vi generaren bones fortunes personals. Actualment pertanys a uns altres propietaris.

## Referències

* 1 2 «Ca l'Isabel». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2018].

## Enllaços externs

* «Ca l'Isabel». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Cal Julio (Font-rubí)

Cal Julio és una obra noucentista de Font-rubí (Alt Penedès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Conjunt d'edificis que està situat al peu del carrer més important del nucli urbà de Guardiola de Font-Rubí. Es tracta de construccions urbanes interessants per diversos aspectes: composició de façana, coronaments, elements decoratius de maó vist, de ceràmica vidriada, etc.

## Referències

* ↑ «Cal Julio». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 octubre 2018].
# Línia evolutiva de Lickitung

Aquesta línia evolutiva de Pokémon inclou Lickitung i Lickilicky.

## Lickitung

Lickitung és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus normal i evoluciona a Lickilicky.

## Lickilicky

Lickilicky és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus normal. Evoluciona de Lickitung.

## Referències

* 1 2 «Pokémon Franchise Approaches 150 Million Games Sold» (en anglès). PR Newswire. Nintendo, 04-10-2005 [Consulta: 21 setembre 2020].

## Enllaços externs

* Web oficial de Pokémon
* Lickitung a Bulbapedia (anglès)
* Lickilicky a Bulbapedia (anglès)
Espècies de Pokémon :
# Cal Molins (Solsona)

Cal Molins és una casa de Solsona protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici en xamfrà que data de 1766, consta de dues façanes amb planta baixa i dues plantes pis. Les façanes dels baixos són de pedra tallada amb tres arcs i les de les dues plantes superiors són de maó fosc, amb un balcó a la cantonada i finestres amb arcs rebaixats a la primera i quadrades a la segona. Fou la casa de l'escultor Carles Morató, autor del retaule major del santuari del Miracle. Cal destacar la singularitat de les façanes, úniques a tot Solsona. Els caps de biga de la barbacana estan treballats.

## Referències

* ↑ «Cal Molins». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 octubre 2017].