OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Waste a Moment

"Waste A Moment" és el tercer senzill de l'àlbum de Fightstar, Grand Unification.

## Llista de pistes

Senzill en CD (CD single):
* "Waste A Moment"
* "Call To Arms"
Vinil de 7"
* "Waste A Moment"
* "Minerva (Acoustic)" (cover de Deftones)
DVD
* "Waste A Moment" (Vídeo)
* "Ghosts On 31"
* The Making Of "Grand Unification Pt. 1" (Vídeo)

## Vídeo

Hi ha dues versions de vídeo d'aquest senzill. La versió prohibida (censurada) mostra la banda tocant en un túnel abandonat del metro de Londres. La resta del vídeo és sobre un home de negocis que atura a un vagabund quan aquest anava a agafar una lliura del terra. Més tard el vagabund llença una pilota petita amb un nen amb una caputxa vermella que la segueix fins a les vies del tren. L'home de negocis el segueix i quan aquest ja està a les vies descobreix que el nen era un dimoni, que l'agafa i no el deixa escapar mentre que un tren s'aproxima a la seva situació. La narrativa de la música en el vídeo té una sorprenent semblança amb el clímax de la pel·lícula de terror que succeeix, Don't Look Now. La versió no censurada és exactament el mateix, però les escenes de l'home de negocis, el vagabund i el nen es tallen, mostrant només la banda tocant durant tot el vídeo.

## Posició a les llistes

| Llista (2006) | Posició |
| UK Singles Chart | 29 |

## Personal

* Charlie Simpson — Veu, Guitarra, Teclat
* Alex Westaway — Veu, Guitarra
* Dan Haigh — Baix
* Omar Abidi — Bateria, Percussió

## Referències

* ↑ «Fightstar - Waste A Moment - Music Charts». acharts.us. [Consulta: 22 novembre 2007].
# Serra de Noet

La Serra de Noet és una serra situada entre els municipis d'Avià i de Berga a la comarca del Berguedà, amb una elevació màxima de 754 metres.
# Sons of Kemet

Sons of Kemet és un grup de jazz britànic format l'any 2011. El seus integrants són Shabaka Hutchings, Tom Skinner, Theon Cross i Eddie Hick. El grup combina el saxòfon, la tuba i dues bateries per aconseguir una mescla avantguardista de jazz amb sons caribenys i africans.

## Discografia

* Burn (Naim, 2013)
* Lest We Forget What We Came Here to Do (Naim, 2015)
* Your Queen Is a Reptile (Impulse!, 2018)

## Premis

* Millors intèrprets de jazz als premis MOBO 2013.

## Referències

* ↑ «MOBO Awards 2013 | MOBO Organisation». [Consulta: 2 octubre 2019].

## Enllaços externs

* Sons of Kemet a la pàgina web de Shabaka Hutchings.
* Canal de Youtube de Sons of Kemet.
# Certificat d'autenticitat

Un certificat d'autenticitat (COA, Certificate of Authenticity) és un segell o etiqueta adhesiva que ve en un programa informàtic privat, samarreta, jersei, o qualsevol altre tipus de producte, com els Souvenir, sobretot en el món de l'esport i els ordinadors, que està dissenyat per demostrar que el producte és autèntic. Els certificats d'autenticitat dels productes informàtics venen amb un nombre de llicències, que verifiquen que el programa és genuí, una còpia legal.
Els COA són també comuns en el món de l'art. En general, un certificat d'autenticitat vàlid d'una obra d'art inclourà detalls específics sobre aquest com ara on i quan es va realitzar, el nom de les persones o companyies que van participar en la realització, el títol exacte de l'obra, la seva mida, i el nom de llibres o revistes de referència que continguin informació relacionada sobre l'autor o l'obra mateixa. El certificat d'autenticitat hauria d'indicar la qualificació i les dades per a contactar amb la persona o entitat que va autoritzar el certificat.

## Enllaços externs

* Web sobre COA de Microsoft
# Handling Ships

Handling Ships és una pel·lícula d'animació de John Vas Halar realitzada al Regne Unit el 1945. Handling Ships és el primer llargmetratge d'animació britànica en Technicolor. Aquesta pel·lícula de mirada didàctica no ha estat projectada en sales i no estava destinada a ser-ho. Aparentment satisfets per aquesta eina de formació, l'Almirallat demanaria la realització d'una continuació, Submarine Control.
No seria fins al 1954 que John Halas i la seva esposa Joy Batchelor abordarien el llargmetratge d'animació de ficció, amb “La Granja Dels Animals”, de George Orwell.

## Argument

Tal com suggereix el seu títol, aquesta pel·lícula pedagògica és un guia de navegació molt precisa. Les maniobres més complexes són explicades i escenificades amb l'ajuda d'esquemes i de maquetes en tres dimensions.

## Història

Després de seguir carreres independents en animació, John Halas i Joy Batchelor van començar a treballar junts el 1938, i van fundar Halas i Batchelor el 1940 per crear pel·lícules d'informació de guerra i propaganda. Aproximadament van crear 70 pel·lícules pel Ministeri d'Informació, l'oficina de guerra, i l'Almirallat durant el curs de la Segona Guerra Mundial; la majoria eren curts pensats per millorar la moral o esperonar l'increment de les contribucions a l'esforç de guerra, com la Dubstin Parade sobre reciclatge i Filling the Gap, sobre treballar al jardí.
Halas i Batchelor també van crear una sèrie de dibuixos animats anti-feixistes per l'Orient Mitjà; protagonitzats per un noi àrab nomenat Abu, que "era atret i desencaminat per les forces de Hitler i Mussolini." La pesada càrrega de treball (els estudis en un moment determinat creaven un curt cada tres setmanes) i els pressupostos mínims suposaven que la norma fossin les animacions simples amb històries senzilles
A Halas i a Batchelor l'Almirallat els va encarregar una pel·lícula per a aprenents de navegació de la Royal Navy; segons Halas, la intenció era "impedir que la gent jove de conduis un vaixell com si fos un cotxe." La pel·lícula no era de propaganda, sinó que havia de servir com una guia per a maniobrar i pilotar vaixells, junt amb aspectes generals del control d'un vaixell.

## Referències

* ↑ «Biographies». Halas&Batchelor Collection. Arxivat de l'original el 2008-12-04. [Consulta: 3 juliol 2012].
* ↑ «History». Halas&Batchelor Collection. Arxivat de l'original el 2012-06-27. [Consulta: 3 juliol 2012].
* 1 2 3 Leab, Daniel J.; Davison, Peter. «Orwell Subverted: The CIA and the Filming of Animal Farm» p. 50–51. Penn State Press, 2007.
* 1 2 3 «Movie Toons - Handling Ships». toonhoound.com. Arxivat de l'original el 2006-11-21. [Consulta: 28 abril 2010].
* ↑ Jeff Lenburg. «Who's who in Animated Cartoons: An International Guide to Film & Television's Award-winning and Legendary Animators» p. 24–25. Hal Leonard Corporation, 2006.
* ↑ «Handling Ships - main». British Film Institute site. Arxivat de l'original el 2009-02-13. [Consulta: 3 juliol 2012].

## Enllaços externs

* Fitxa Toonhound Arxivat 2006-11-21 a Wayback Machine.(anglès)
# Wasterzhi

Wasterzhi és un dels déus més importants de la religió pagana d'Ossètia. Wasterzhi era el déu de Guerra i del Sol. Hom el descriu sovint com un cavaller de barba llarga muntant un cavall blanc.
Un dels seus principals centres culte era el Bosc d'Hetag, una zona boscosa prop de Vladikavkaz, capital d'Ossètia del Nord. La figura de Wasterzhi ha sobreviscut la posterior assumpció del cristianisme per part dels ossets, i se l'identifica sovint com Sant Jordi. La fi de l'era soviètica, ha revifat el culte neopagà a Wasterzhi, i el Bosc d'Hetag ha acollit nombroses celebracions des de 1991.

## Referències

* 1 2 Konstantin Pavlovich Popov. Священная роща Хетага. Vladikavkaz: Ministry of Environmental and Natural Resources of the Republic of North Ossetia–Alania, 1995.
* ↑ Tuite, K. «St. George in the Caucasus: Politics, Gender, Mobility.». A: Sakralität und Mobilität im Kaukasus und in Südosteuropa. Vienna: Verlag der Österreichen Akademie der Wissenschaften, 2017, p. 21–56.
* ↑ Sebastian Smith. Allah's Mountains: Politics and War in the Russian Caucasus. first. IB Tauris, 1998, p. 81–83.
# Serra del Vermell

La Serra del Vermell és una serra situada a l'enclavament d'Enfesta del municipi de La Molsosa, a la comarca del Solsonès que s'estén d'oest a est al llarg d'un km. de longitud per la part sud-oriental de l'esmentat enclavament. Al peu del vessant oriental de la serra s'hi troba el poble d'Enfesta.
# Strollad ar Vro

Strollad ar Vro (Partit del País, SaV) fou un partit polític bretó fundat el 1972 amb les restes de l'ala conservadora del Moviment per l'Organització de Bretanya (MOB), dirigida per Jean Le Calvez, oposat al gir esquerrà que va donar la Unió Democràtica de Bretanya (UDB), Yann Penn i Christian Le Bihan. El seu ideari era de caràcter federalista europeu i nacionalista sense definició ideològica, i reclamava la formació d'una Assemblea Bretona. Aquest grup signaria el 1972 l'anomenada Carta de Brest sobre minories nacionals d'Europa, amb el Partit Socialista d'Alliberament Nacional i l'Esquerra Catalana dels Treballadors, ETA politicomilitar, Volksunie flamenc, Cymru Goch i altres.
Entre els membres més destacats del partit hi ha hagut Yann Fouéré i Lucien Raoul. El grup fou acusat d'estar dirigit per un amic personal de Valéry Giscard d'Estaing, d'estar infiltrat per gaullistes que volien desmantellar la xarxa del Front d'Alliberament de Bretanya (FLB), i d'estar format per antics militants del partit d'extrema dreta Bretagne Action i Jeune Bretagne. Desacreditats per rebre diners de l'empresa Francexpa i per demanar el vot a François Mitterrand a les presidencials del 1974, el 1977 es va dissoldre i les restes del grup s'integraren en el Partit per l'Organització d'una Bretanya Lliure el 1982.

## Participació electoral

Strollad Ar Vro presentà per primer cop 32 candidats a les eleccions legislatives franceses de 1973, i els millors resultats per departaments foren: Costes d'Armor 3,16%, Finisterre 3,06%, Ille i Vilaine 2,95%, Loira Atlàntic 6,15%, Ar Mor-Bihan 1,72% (on l'UDB obté el 3,15%).
A les eleccions cantonals franceses de 1973 van obtenir els següents resultats:
* Costes d'Armor: (Saint-Brieuc) 5,32%
* Finistère: (cantó de Lannilis) 14,61, (cantó de Ploudalmézeau) 24,69
* Ille i Vilaine: (Rennes-I) 6,59%
* Saint-Nazaire (Loira Atlàntic) 3,69%

## Bibliografia

* Imma Tubella i Casadevall i Eduard Vinyamata Camp (1978) Les nacions de l'Europa capitalista La Magrana, Barcelona
* Xosé M. Núñez Seixas (1998) Movimientos nacionalistas en Europa en el siglo XX Ed. Síntesis, Col. Historia Universal Contemporánea, 26 Madrid.
# Villamiroglio

Villamiroglio, (Vilamireu o Vila dij Mireu en piemontès) és un municipi situat al territori de la província d'Alessandria, a la regió del Piemont (Itàlia).
Limita amb els municipis de Cerrina Monferrato, Gabiano, Moncestino, Odalengo Grande i Verrua Savoia.
# Casa Bernat

La Casa Bernat és una obra de la Vall de Boí (Alta Ribagorça) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Unitat tipològica descrita formada per casa, paller, era, cobert i estable. Cal valorar el paller pel seu estat de conservació de l'encavallada de fusta. El cobert presenta, també un pis superior de fusta. L'era reparteix la unitat, ja que s'ubica en el centre.

## Referències

* ↑ «Casa Bernat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 desembre 2018].
# Bartleby (pel·lícula del 1970)

Bartleby és una pel·lícula dramàtica britànica del 1970 dirigida per Anthony Friedman i protagonitzada per Paul Scofield, John McEnery i Thorley Walters. És una adaptació del relat breu "Bartleby, l'escrivent" de Herman Melville. La pel·lícula trasllada la narració de la ciutat de Nova York a la dècada de 1850 fins a Londres, a la dècada de 1970. Fou rodada als Twickenham Studios i en locació a Londres. Els decorats foren dissenyats pel director artístic Simon Holland.

## Argument

Bartleby, un jove secretari d'auditoria, és derrotat per les pressions de la vida moderna; a poc a poc opta per totes les formes de compromís social i es retira al seu propi món.

## Repartiment

* Paul Scofield - El Comptable
* John McEnery - Bartleby
* Thorley Walters - El col·lega
* Colin Jeavons - Tucker
* Raymond Mason - Propietari
* Charles Kinross - Arrendatari
* Neville Barber - Primer Client
* Robin Askwith - Npi de l'oficina
* Hope Jackman - Hilda - Dama del te
* John Watson - Doctor
* Christine Dingle - Pacient
* Rosalind Elliot - Miss Brown - Secretària
* Tony Parkin - Dickinson - Secretari

## Recepció crítica

La TV Guide va comentar que "la pel·lícula és bruscs, lenta i molesta a vegades, però la visió de McEnery sobre Bartleby no s'oblida fàcilment. Scofield ... dona una representació extremadament intel·ligent d'una home atrapat entre la lògica i l'emoció." Va participar en la secció oficial del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1971, on va rebre una menció especial del jurat.

## Referències

* ↑ «Bartleby (1970)». British Film Institute. [Consulta: 18 agost 2018].
* ↑ Greenspun, Roger. «Movie Review - Bartleby - Melville's 'Bartleby' Transformed for the Screen». NYTimes.com, 07-02-1972. Arxivat de l'original el 2 juliol 2016. [Consulta: 14 abril 2014].
* ↑ «Bartleby Review». Movies.tvguide.com. Arxivat de l'original el 2014-04-15. [Consulta: 14 abril 2014].
* ↑ Premis del 1971 al web del Festival de Sant Sebastià
# Guru Nanak Gurpurab

El Guru Nanak Gurpurab (en panjabi: ਗੁਰਪੁਰਬ) és una de les festes més sagrades en el sikhisme. A més dels sikhs, hinduistes i altres seguidors de la filosofia de Guru Nanak també celebren aquest festival.
Les festes en la religió sikh giren al voltant dels aniversaris dels 10 Gurus Sikhs, que van ser els responsables de donar forma a les creences dels sikhs. Els seus aniversaris, coneguts com a Gurpurab (o Gurpurb), són ocasions per a la celebració i oració entre els sikhs.
Guru Nanak, el fundador del sikhisme, va néixer el 15 d'abril de 1469 a Rai-Bhoi-di Talwandi, Shekhupura, un Districte de Pakistan, ara Nankana Sahib. En el calendari gregorià, la celebració sol caure en el mes de novembre, però la seva data varia d'un any a un altre, en funció de les dates tradicionals del calendari indi.

## El festival

La celebració és generalment similar per tots Gurpurabs; només els himnes són diferents. Les celebracions comencen amb Prabhat Pheris, les processons del matí que comencen en les Gurdwares i discorren en les localitats cantant himnes. Generalment dos dies abans de l'aniversari, es realitza una lectura del Akhand Path (el llibre sagrat dels sikhs).
El dia abans de l'aniversari s'organitza una processó, anomenada Nagar Kirtan. Aquesta processó està encapçalada pel Panj Pyaras. Els devots es dirigeixen a la processó portant la bandera sikh, conegut com el Nishan Sahib i el Palki (Palanquin) del Gurú Granth Sahib. Són seguits per grups de cantants que canten himnes i altres devots canten el cor. Hi ha bandes de música tocant diferents melodies i els equips de 'Gatka' mostren la seva habilitat amb l'espasa mitjançant diverses arts marcials i realitzen simulacres de batalles amb armes tradicionals.

## Referències

* ↑ «Guru Nanak». BBC.. Arxivat de l'original el 2011-11-08. [Consulta: 10 agost 2017].
* ↑ «Introducción al sikhismo: los 10 gurús (Guru Nanak)». Blog Sociedad Geográfica de las Indias..
# Las aventuras de Juan Quin Quin

Las aventuras de Juan Quin Quin és una pel·lícula cubana dirigida per Julio García Espinosa i estrenada el 1967 basada en el conte de Samuel Feijoo, Juan Quinquín en Pueblo Mocho. Es va presentar al 5è Festival Internacional de Cinema de Moscou.

## Argument

Juan Quin Quin i el seu amic Jachero multipliquen les aventures i els oficis més excèntrics (pallassos, manifestants de fira, toreros, coristes...). Perseguits per les autoritats, sota el govern de Fulgencio Batista, van acabar unint-se a la guerrilla revolucionària. Però, no és aquesta, de nou, la continuació de les seves aventures inconformistes?

## Repartiment

* Julio Martinez : Juan Quin Quin
* Erdwin Fernández : Jachero
* Adelaïda Raymat : Teresa
* Enrique Santisteban
* Agustín Campos
* Manuel Pereiro

## Comentari

| « | Aquesta comèdia d'aventures casual va tenir un gran èxit popular i el millor resultat cubà a la taquilla de l'època. La pel·lícula conté nous ingredients com les "bombolles" en què els personatges expressen els seus pensaments a l'estil de les tires còmiques, o l'ús de la càmera lenta o ràpida, per inculcar el to popular que volia el director | » |
Segons Jacques Lourcelles, Las aventuras de Juan Quin Quin seria una mena de western picaresc, còmic i sagnant, fantasiós i per descomptat compromès.

## Notes i referències

* ↑ «5th Moscow International Film Festival (1967)». MIFF. Arxivat de l'original el 16 January 2013. [Consulta: 16 December 2012].
* ↑ El 31 de desembre de 1988, Aventuras de Juan Quinquin encapçalava les pel·lícules més populars de Cuba amb més de 3 milions d'espectadors.
* ↑ Antxon Salvador s Le cinéma espagnol, Gremese, 2011.
* ↑ J. Lourcelles in : Dictionnaire du cinéma/les films, Bouquins, Éditions Robert Laffont.

## Enllaços externs

* Las aventuras de Juan Quin Quin a Vimeo
# Xolmis

Xolmis és un gènere d'ocells de la família dels tirànids (Tyrannidae ).

## Llistat d'espècies

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.5, 2010) aquest gènere està format per 7 espècies:
* Xolmis pyrope - monja ullvermella.
* Xolmis cinereus - monja gris.
* Xolmis coronatus - monja coronada.
* Xolmis velatus - monja de carpó blanc.
* Xolmis irupero - monja blanca.
* Xolmis salinarum - monja de les salines.
* Xolmis rubetra - monja castanya.
# Serrat de la Font Vella

El Serrat de la Font Vella és una serra situada als municipis de Lladurs i Odèn (Solsonès), amb una elevació màxima de 1.014,2 metres.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Villaminaya

Villaminaya és un municipi de la província de Toledo, a la comunitat autònoma de Castella la Manxa. Limita amb Nambroca, Almonacid de Toledo, Mascaraque, Orgaz i Chueca.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 655 | 656 | 656 | 644 | 636 | 619 | 599 | 594 | 594 | 586 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | Isaac Lázaro Crespo | UCD | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | Vicente Ávila Ballesteros | PSOE | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | Vicente Ávila Ballesteros | PSOE | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | José Luis Pérez-Olivares Verbo | PSOE | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | José Luis Pérez-Olivares Verbo | PSOE | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | José Luis Pérez-Olivares Verbo | PSOE | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | José Luis Pérez-Olivares Verbo | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | José Luis Pérez-Olivares Verbo | PSOE | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Toledo (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].

## Enllaços externs

* Diputació de Toledo.
# Casa popular de maçoneria

La casa popular de maçoneria és una casa cantonera de Lloret de Mar (Selva) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa cantonera que consta de planta baixa i pis amb coberta de teula àrab a un sol vessant. Al costat dret hi ha la porta d'accés i a l'esquerra hi ha un cos adossat, també amb coberta de teula. L'aparell constructiu, maçoneria en aquest cas, està a la vista. L'estat de conservació és dolent, les obertures estan tapiades.
Es tracta d'un testimoni residual de l'arquitectura popular del Lloret vuitcentista.

## Referències

* 1 2 «Casa popular de maçoneria». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 agost 2021].
# Bar Bosch

El Bar Bosch és un emblemàtic establiment de restauració de Palma, ubicat a la plaça de les Tortugues, al centre de la ciutat. El cuiner Jaume Bosch Coves obrí el local al públic el febrer de 1936. Des de 1936 al bar sempre s'ha mantingut amb el mateix nom. El mes de desembre de l'any 1977, el bar fou traspassat a una societat integrada per Onofre Flexas i Joan Suau, que posteriorment va vendre la seva part a Onofre Flexas, quedant com a únic propietari.
Per la seva ubicació i la seva història, el Bar Bosch ha suposat un punt de trobada per la gent local i els turistes que visiten la ciutat.
Al Bar Bosch, els seus empleats perduren en el temps, d'aquesta manera sempre ha aconseguit oferir un servei més proper al client. També un dels aspectes més significatius és que tota la producció és pròpia, des dels gelats, passant per la brioixeria, fins a les tapes. El seu producte estrella és la llagosta, un llonguet torrat amb oli i tomàtiga fregada.

## Celebritats

Gent del món de l'art, la societat i la política han visitat el Bosch durant els últims anys. La prova més tangible és el llibre de visites, el qual compta amb més de 100 signatures de notables artistes tals com Joan Miró, Xesc Forteza, Miquel Barceló, Joaquín Sabina, Els Valldemossa o Simón Andreu entre d'altres.

## Reforma

El Bar Bosch és un local amb una especial càrrega de tradició i història, on el temps no es veu reflectit encara que l'any 2006 es va dur a terme una reforma sense tancar el local per mantenir el servei als seus clients. Els elements més destacats d'aquesta reforma va ser el canvi de barra, després de 71 anys de servei, reemplaçada per una de nova amb característiques similars. La seva única variació va ser el canvi de lloc. A més, es van substituir les rajoles originals per unes idèntiques.
El més notori va ser el canvi d'il·luminació substituint els antics fluorescents per halògens més moderns. Aquesta reforma es va realitzar sense tancar ni un sol dia al bar i per això es va donar la curiositat que les dues barres van conviure durant un dia. Malgrat aquesta reforma al bar ha seguit mantenint la seva essència i estil tradicional que el caracteritza.

## Referències

* ↑ «Bosch, Bar». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 2. Palma: Promomallorca, p. 227. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ «Article a El Mundo» (en castellà).
* ↑ «Programa Made in Balears a IB3». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 17 gener 2015].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial Arxivat 2017-04-04 a Wayback Machine.
# St. John (Dakota del Nord)

St. John és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 358 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, St. John tenia 358 habitants, 142 habitatges, i 91 famílies. La densitat de població era de 476,6 hab./km².
Dels 142 habitatges en un 36,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 37,3% hi vivien parelles casades, en un 21,8% dones solteres, i en un 35,9% no eren unitats familiars. En el 33,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,18.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,6% tenia menys de 18 anys, un 9,8% entre 18 i 24, un 25,7% entre 25 i 44, un 20,9% de 45 a 60 i un 12% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.250 $ i la renda mediana per família de 40.208 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.714 $ mentre que les dones 17.188 $. La renda per capita de la població era de 12.294 $. Entorn del 15,6% de les famílies i el 16,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- St. John». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- St. John». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].