OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sant Esteve de Peracolls

Sant Esteve de Peracolls és una església del municipi d'Artesa de Segre (Noguera) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
Encinglerada vora el barranc de Peracolls, pertany administrativament al municipi d'Artesa de Segre però correspon geogràficament a la Baronia de Rialb. És una de les moltes esglésies situades en els extrems de les cingleres del vessant sud de la serra de Comiols. Prop de l'església hi ha vestigis d'hàbitats troglodítics.

## Història

Va dependre del monestir de Santa Cecília d'Elins, en un primer moment, a través de Sant Cristòfol de Salinoves. Fou un dels béns amb què es dotà Sant Cristòfol l'any 949, segons es recull de l'acta de consagració. També es documenta en l'acta de consagració de Santa Cecília d'Elins el 1080. En aquest document es fa esment de Sant Esteve de «Speluncella» i aquesta església no podia ser altra que Sant Esteve de Peracolls. El topònim «Speluncella» s'ha conservat com a nom d'una masia propera, sota la forma «Espuellà».

## Arquitectura

És d'una sola nau, coberta amb volta de canó de perfil semicircular, reforçada per dos arcs torals i capçada a llevant per un absis semicircular obert a través d'un arc presbiteral. El tram de llevant de la nau presenta el murs articulats per dos arcs formers. En el tram central del mur nord n'hi ha un altre, centrat i de major diàmetre. En el mur sud s'obre la porta, resolta en arc de mig punt. Al costat hi ha un nínxol buidat al mur, amb la part superior triangular formada per dues lloses. A nord i a ponent hi ha altres petits nínxols, quadrats. A ponent hi havia una finestra cruciforme. Al tram de ponent del mur sud, s'obre una finestra d'una esqueixada i als arcs dels trams de llevant hi ha finestres de doble esqueixada, disposades simètricament. Al centre de l'absis, finestra de doble esqueixada amb les dovelles dels arcs interiors i exteriors extradossades per una filada de lloses planes. Sobre la façana de ponent, restes d'un campanar de quatre obertures d'un sol pis, amb una finestra d'arc de mig punt a cada façana. Les façanes són mancades de decoraci´lo, llevat de la façana absidal on hi ha una decoració formada per motius llombards, d'arcuacions sota el ràfec en sèries de dues entre lesenes. L'aparell és format per carreus allargassats, simplement escairats sense polir, disposats en filades uniformes i regulars.
Les construccions constructives i decoratives indiquen clarament que l'església de Sant Esteve de Peracolls és una obra datable al segle xi, concebuda i executada dins els models de l'arquitectura llombarda.

## Referències

* 1 2 «Sant Esteve de Peracolls». A: La Noguera. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1994, p. 198-199 (Catalunya Romànica, XVII). ISBN 84-7739-811-9.

## Enllaços externs

* Per anar-hi
* Artesa de Segre a Gran Enciclopèdia Catalana
# Saint-Sixte

«Saint-Sixte» té aquests significats:
# The Blue Room (EP)

The Blue Room fou el tercer EP llançat per la banda anglesa Coldplay, i el primer treball publicat després d'haver signat amb la discogràfica Parlophone.
Inicialment només es van editar 5000 còpies, però el 2001 es van rellançar i estigué fàcilment disponibles. Entre les cançons destaquen la versió "Don't Panic" i "High Speed" que posteriorment foren incloses en el seu àlbum de debut, tot i que la primera era una versió diferent de la inclosa en l'àlbum. La portada de l'EP es va extreure de la revista National Geographic.

## Referències

* ↑ «Art history #3 (Blue Room EP)» (en anglès), 08-10-2010. Arxivat de l'original el 2010-10-27. [Consulta: 20 novembre 2010].

## Enllaços externs

* The Blue Room a Discogs (anglès)
* The Blue Room a Coldplay Wiki (anglès)
# Directiva Europea Ecodisseny

La Directiva de disseny ecològic de la Unió Europea (Directiva 2009/125/CE) estableix un marc per establir requisits ecològics obligatoris per als productes que consumeixen energia i relacionats amb l'energia venuts als 27 estats membres. Actualment, el seu abast cobreix més de 40 grups de productes (com ara calderes, bombetes, televisors i neveres), que són responsables d'aproximadament el 40% de totes les emissions de gasos d'efecte hivernacle de la UE.
La revisió de 2009 de la Directiva va ampliar el seu àmbit d'aplicació a productes relacionats amb l'energia, com ara finestres, materials d'aïllament i determinats productes que consumeixen aigua.
L'objectiu final de la Directiva sobre disseny ecològic és que els fabricants de productes que consumeixen energia (EuP) estiguin obligats, en l'etapa de disseny, a reduir el consum d'energia i altres impactes ambientals negatius dels productes. Tot i que l'objectiu principal de la Directiva és reduir l'ús d'energia, també té com a objectiu fer complir altres consideracions mediambientals, com ara: l'ús de materials; ús d'aigua; emissions contaminants; problemes de residus i reciclabilitat.
Estableix una llista de 10 grups de productes que s'hauran de considerar prioritaris per a l'aplicació de mesures el 2009-2011:
* Sistemes d'aire condicionat i ventilació, incloses les bombes del sistema d'aire condicionat.
* Equips de calefacció elèctrics i de combustibles fòssils.
* Equips per a la preparació d'aliments.
* Forns i forns industrials i de laboratori.
* Eines de màquina.
* Equips de xarxa, tractament i emmagatzematge de dades.
* Equips de refrigeració i congelació.
* Equips d'imatge i so.
* Transformadors.
* Equips que consumeixen aigua.

## Referències

* ↑ «Directive's legal text». Eur-lex.europa.eu. [Consulta: 11 desembre 2013].
* ↑ admin. «European Ecodesign Directive» (en anglès). https://aosmithinternational.com.+[Consulta: 6 juliol 2022].
* ↑ «2009/125/EC - Ecodesign Directive — European Environment Agency» (en anglès). https://www.eea.europa.e.+[Consulta: 6 juliol 2022].
* ↑ «Ecodesign Directive» (en anglès). https://www.eceee.org.+[Consulta: 6 juliol 2022].

## Vegeu també

* RED (Radio Equipment Directive)
* Directiva europea
# Josep Homar i Duran

Josep Homar i Duran (barri d'Horta, Barcelona, 20 de febrer de 1886 – Barcelona, 23 de març de 1967) fou un sacerdot i bibliòfil català.

## Biografia

Fou ordenat sacerdot en 1911 i va exercir com a mossèn a diversos indrets de Catalunya. Durant la guerra civil espanyola va exercir com a capellà de la parròquia del carrer del Pi, que era controlada per la Junta de la Dona Patriòtica (Emakume Abertzale Batza) dels exiliats bascos establits a Barcelona.
El 1948 fou nomenat regent de la parròquia de Santa Eulàlia de Mèrida a l'Hospitalet de Llobregat, de la qual fou nomenat rector en 1954. Juntament amb l'aleshores alcalde de la ciutat, Ramon Solanich Riera, presidí el Patronat de Santa Maria de Bellvitge, amb la finalitat de restaurar l'ermita de Bellvitge i el patronat per a la construcció de l'edifici de l'Escola Tecla Sala, inaugurada en 1957.
Mossèn Homar va donar en vida la seva biblioteca, formada per més de 7.000 volums, a la ciutat de l'Hospitalet de Llobregat. Amb ells es formà la Biblioteca Mossèn Homar, inaugurada el 31 de març de 1963 en un local situat en el mateix edifici de l'Ajuntament de l'Hospitalet. Morí el 1967.
En 1985 la Biblioteca Mossèn Homar va passar formar part del fons bibliogràfic de la Biblioteca de Can Sumarro. El 2000 el fons va ser incorporat al fons de la Biblioteca Central Tecla Sala i el 2005 es va iniciar, amb el suport de la Diputació de Barcelona, el procés de catalogació que va acabar l'estiu del 2007.

## Referències

* ↑ Albert Manent, Josep Raventós i Giralt. L'Església clandestina a Catalunya durant la Guerra Civil (1936-1939): els intents de restablir el culte públic. Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 1984, p.129.
* ↑ La tristíssima història dels murals de Commeleran
* ↑ Breu història del col·legi Tecla Sala (1957-2007) Arxivat 2015-02-22 a Wayback Machine., per Berta L. Pichel Blanco
* ↑ El Fons Homar Arxivat 2015-02-21 a Wayback Machine. al web de l'Ajuntament de l'Hospitalet

## Bibliografia

* Jesús A. Vila "Mossèn Homar: una personalitat més enllà dels hàbits" La Ciutat de l'Hospitalet, l'Hospitalet de Llobregat, Núm. 3, nov. 1984, p. 30-31
* Salvador Rodríguez Paredes Frente a frente: Reverendo. Dr. D. José Homar, a Senda 86-87, juny-jul. 1953, p- 1-8
* La Figura del mes: Reverendo. Dr. D. José Homar Durán, pbro al Boletín de Acción Católica, Barcelona, Núm. 54, des. 1948, p. 2
# Ranzevelle

Ranzevelle és un municipi francès situat al departament de l'Alt Saona i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 12 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Ranzevelle era de 12 persones. Hi havia 8 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles) i 4 parelles sense fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 9 habitatges, 7 eren l'habitatge principal de la família i 2 eren segones residències. Tots els 9 habitatges eren cases. Dels 7 habitatges principals, 5 estaven ocupats pels seus propietaris i 2 estaven cedits a títol gratuït; 3 tenien quatre cambres i 4 en tenien cinc o més. 6 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 4 habitatges hi havia un automòbil i a 2 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Ranzevelle el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 9 persones, 7 eren actives i 2 eren inactives. Les 7 persones actives estaven ocupades(5 homes i 2 dones).. De les 2 persones inactives 1 estava jubilada i 1 estava estudiant.

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Ranzevelle hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Ranzevelle a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Ranzevelle a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Turrell Wylie

Turrell Verl "Terry" Wylie, més conegut com a Turrell Wylie (agost de 1927 – 25 d'agost de 1984) va ser un professor universitari americà, especialista en temes tibetans, considerat un dels millors especialistes en cultura tibetana del segle xx. Durant molts anys va exercir com a professor de tibetà a la Universitat de Washington i fou el primer director del Departament de Literatura i Llengües asiàtiques de la universitat. Wylie Va fundar el programa d'Estudis Tibetans a la Universitat de Washington, el primer programa d'aquest estil dels Estats Units. La seva romanització de l'alfabet tibetà, coneguda amb el nom de transliteració Wylie, és considerat el sistema principal per traduir l'idioma en contextos acadèmics i històrics.

## Publicacions (selecció)
### Llibres

* (1950) A Tibetan religious geography of Nepal (Serie Orientale Roma XLII), Rome, Istituto per il Medio ed Estremo Oriente
* (1957) A Place Name Index to George N. Roerich's translation of the Blue Annals (Serie Orientale Roma XV), Rome, Istituto per il Medio ed Estremo Oriente
* (1975) Tibet’s role in Inner Asia. Bloomington, Ind., Indiana University, Asian Studies Research Institute

### Articles

* (1959) A Standard System of Tibetan Transcription. Harvard Journal of Asiatic Studies (Vol. 22) p. 261-267
* (1959) Dating the Tibetan Geography 'Dzam-gling-rgyas-bshad through its description of the western hemisphere. Central Asiatic Journal (vol. IV-4), p. 300-311
* The Tibetan Tradition of Geography. Bulletin of Tibetology, p. 17-26

## Bibliografia

* Miller, Roy Andrew «Turrell V. Wylie (1927-1984)». Journal of the International Association of Buddhist Studies, 9, 1, 1986, pàg. 150–155 [Consulta: 29 octubre 2014].

## Enllaços externs

* Turrell V. Wylie Beca commemorativa
* Un Sistema Estàndard de transcripció del tibetà Arxivat 2011-01-27 a Wayback Machine..
# Die allseitig reduzierte Persönlichkeit – Redupers

Die allseitig reduzierte Persönlichkeit – Redupers (en alemany La personalitat reduïda per tots els costats) és una pel·lícula alemanya dirigida per Helke Sander. Va ser estrenada el 26 de febrer de 1978 al fòrum de la Berlinale. L'estrena al cinema va ser el 27 de febrer de 1978, la primera emissió l'11 d'octubre de 1979 a la ZDF.

## Acció

Edda Chiemnyjewski treballa com a fotògrafa de premsa independent a Berlín Occidental. Amb els ingressos gairebé no es pot mantenir ella mateixa i la seva filla, de manera que sovint treballa fins ben entrada la nit. També s'ha de fer càrrec de la llar i de les necessitats de la seva filla. Intenta mantenir la seva vida privada el millor possible i alhora troba realització en la seva feina. Amb prou feines pot seguir el ritme quotidià que s'ha imposat a ella mateixa; en canvi, les estructures es difuminen. L'Edda intenta reduir els seus compromisos, perseguint només alguns aspectes importants de la vida i deixant-ne d'altres. En un nou projecte, se suposa que capturarà la seva imatge de la ciutat amb altres dones. Les fotografies s'han d'adjuntar a espais publicitaris i promoure el turisme. Tanmateix, les dones aporten la seva pròpia imatge per assenyalar críticament aspectes desatesos. Aviat arriben als seus límits personalment i políticament; els patrocinadors estan insatisfets. Ara les dones han d'inventar llistes, fer complir les seves intencions i fer front als conflictes. No estan acostumades a maniobrar en el món masculí.

## Repartiment

* Helke Sander: Edda Chiemnyjewski
* Joachim Baumann: Reporter estrella
* Andrea Malkowsky: Dorothea Chiemnyjewski
* Ronny Tanner: Werner
* Gesine Strempel: fotògrafa
* Gislind Nabakowski: fotògrafa
* Gisela Zies: fotògrafa
* Helga Storck: fotògrafa

## Crítica

El Filmdienst jutja que el primer llargmetratge de Helke Sander recorda "en la seva combinació de ficció i documental, en la seva argumentació assagística i en la seva seca burla a Alexander Kluge", encara que "ampliat per incloure un perspectiva feminista, que fa de la pel·lícula un document reeixit i important de consciència femenina".

## Premis

* 1977: qualificació de "particularment valuosa" per la Filmbewertungsstelle Wiesbaden
* 1978: menció especial al fòrum de la Berlinale (Premi Interfilm)
* 1978: 1r premi al Festival de Cinema de Iéras
* 1978: Prix l'age d'or, Festival Internacional de Cinema de Brussel·les

## Referències

* ↑ Die allseitig reduzierte Persönlichkeit – Redupers a filmportal.de
* ↑ Die allseitig reduzierte Persönlichkeit – Redupers A: Lexikon des internationalen Films. Filmdienst
* ↑ Die allseitig reduzierte Persönlichkeit – Redupers al web de la Berlinale

## Enllaços externs

* Die allseitig reduzierte Persönlichkeit – Redupers a YouTube
* Die allseitig reduzierte Persönlichkeit – Redupers a Online-Filmdatenbank
# Dieburg

Dieburg és una població de Hessen, Alemanya. Antigament era la seu del districte de Dieburg, però actualment forma part del districte de Darmstadt-Dieburg.
Té els seus orígens en un nucli romà anomenat Ciutat dels Auderiencs o Audèria. El nom actual del poble ve dels ètims de l'alt alemany mitjà diot (gent) i burg (castell).

## Monuments i llocs d'interès

La ciutat es troba al Circuit alemany de l'entramat de fusta per causa del seu patrimoni ric d'edificis amb entramat de fusta.
* Bany medieval amb sobreestructura amb entramat de fusta
# Digital Photo Professional

Digital Photo Professional (DPP) és el programari que Canon llança al costat de les seves càmeres digitals SLR (i algunes de les seves compactes com, per exemple, la Canon PowerShop S90) per a editar i gestionar els articles dels seus arxius d'imatges RAW (.CR2). També pot funcionar amb alguns dels antics formats .CRW d'alguns models, i també amb JPEG i TIFF de qualsevol font. La versió completa ve en un CD amb la càmera, i les actualitzacions poden ser descarregades des del lloc web de Canon. Encara que Digital Photo Professional oficialment només té suport per Windows i Mac, és possible fer funcionar aquest programa en sistemes operatius de Linux usant el programa Wine.

## Eines d'edició

Les eines bàsiques d'edició de DPP inclouen la lluentor, el balanç de colors blancs i l'ajustament de l'estil d'imatges, a més dels ajustaments de contrast, saturació i claredat de la imatge. També hi ha una eina que redueix el soroll i que té eines separades per a la luminància i el soroll de crominància. L'eina d'aberració de la lent pot ser usada per a corregir els efectes de les imperfeccions de la lent física, com la il·luminació perifèrica, distorsió i aberració cromàtica. L'eina d'aberració només funciona en arxius RAW que van ser realitzats amb càmeres i lents compatibles.

## Referències

* 1 2 España,www.canon.es, Canon. «Software y aplicaciones para las cámaras EOS, PowerShot e IXUS - Canon España» (en espanyol europeu). [Consulta: 30 novembre 2017].
* ↑ «How to convert RAW images to JPEG or TIFF (Digital Photo Professional Ver3.x)». Arxivat de l'original el 2016-01-18. [Consulta: 30 novembre 2017].
* ↑ «WineHQ - Digital Photo Professional 3.x» (en anglès). [Consulta: 30 novembre 2017].

## Enllaços externs

* Canon Digital Photo Professional
* Guia ràpida de Canon Digital Learning Centre DPP Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine.
# Dionisi (metges)

Dionisi fou el nom de diversos metges grecs de l'antiguitat:
* Dionisi d'Eges (RE 124), metge citat per Foci d'època desconeguda, autor d'una obra intitulada Δικτυακά
* Dionisi de Cirtos (RE 132), metge citat per Filó de Biblos (ap. Estèfan de Bizanci), d'època desconeguda i natural d'Egipte
* Dionisi de Milet (RE 132), metge citat per Galè que va viure cap al segle ii o abans
* Dionisi (RE 132), fill o deixeble d'Oxímac, metge citat per Rufus Efesi que va viure cap al segle iii aC
* Dionisi de Samos (RE 132), metge citat per Galè
* Sal·lusti Dionisi (RE 131), metge citat per Plini el Vell
* Cassi Dionisi (RE 130), agrònom grec natural d'Útica que va traduir del púnic al grec un tractat d'agricultura del cartaginès Magó
* Dionisi (RE 132), cirurgià citat per Escriboni Llarg i Cels que va viure cap al segle i
* Dionisi, metge contemporani de Galè (segle ii) que va atendre l'infant epilèptic sobre el qual el mateix Galè té una obra (Pro puero epileptico consilium)
* Dionisi (RE 132), metge citat per Galè, deixeble d'Heraclides de Tarant (segle ii aC)
* Dionisi (RE 132), metge metòdic citat per Galè que va viure cap al segle i
* Dionisi (RE 132), metge citat per Galè com a autor d'uns comentaris als Aforismes d'Hipòcrates
* Dionisi (RE 132), metge citat per Cels, identificable amb Dionisi de Milet o bé amb el cirurgià Dionisi
* Dionisi, metge i diaca citat per Baronius als seus Annals eclesiàstics, segons el qual hauria estat capturat per Alaric el 410 durant el Saqueig de Roma

## Referències

* Els cardinals, de l'1 al 14, fan referència als catorze Dionisis metges llistats per Smith (Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, vol. I, pp. 1045-1046).
* Els nombres entre parèntesis, precedits de la sigla RE, fan referència a les entrades de la Realencyclopädie.
# Dionisi Calcus

Dionisi Calcus (en grec antic: Διονυσίος ὁ Χαλκοῦς, 'Dionisi de coure') fou un orador i poeta de l'antiga Grècia natural d'Atenes.
Segons Ateneu, hom l'anomenava Calcus (grec antic: Χαλκοῦς, Khalkûs, 'de coure, bronze') perquè va aconsellar als seus conciutadans de batre moneda en coure per fer més fàcil la seva circulació. Dels seus discursos no n'han romàs ni fragments ni valoracions, però les seves poesies s'esmenten repetidament i se'n conserven fragments, citats per Plutarc, Aristòtil i especialment per Ateneu. Els fragments conservats són de temes simposíacs, i Aristòtil el censura per utilitzar malament les metàfores.
Plutarc li atribueix (o potser al seu fill, de nom Hieró) la fundació de la colònia de Túrios, a Itàlia, el 444 aC.

## Referències

* ↑ 16.Dionysius Chalcus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1039
* ↑ Dionisi Calcus, Testimonia (LOEB Classical Library).
# Dionisi Ascàlaf

Dionisi Ascàlaf (grec antic: Διονύσιος Ἀσκάλαφος, Dionýsios Askàlapos) fou un escriptor de l'antiga Grècia que va escriure una exegesi d'un poema mèlic sobre Eros obra de Teodòrides. És conegut solament per dues referències: una d'Ateneu de Nàucratis i per l'entrada a l'Etymologicum Magnum.

## Referències

* ↑ Smith, William. «7. Dionysius». A: A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1046.
# Districte de Calais

El Districte de Calais és un dels 7 districtes amb què es divideix el departament francès del Pas de Calais, a la regió dels Alts de França. Té 5 cantons i 28 municipis i el cap del districte és la sotsprefectura de Calais.

## Cantons

cantó de Calais-Centre - cantó de Calais-Est - cantó de Calais-Nord-Oest - cantó de Calais-Sud-Est - cantó de Guînes

## Vegeu també

* Cantons del Pas de Calais
# Districte de Santarém

El districte de Santarém és un districte portuguès, que en la seva majoria forma el nucli de la província tradicional del Ribatejo, encara que inclou també concelhos pertanyents a la Beira Baixa i a la Beira Litoral. Limita al nord amb el districte de Leiria i amb el districte de Castelo Branco, a l'est amb el districte de Portalegre, al sud amb el districte d'Évora i amb el districte de Setúbal i a l'oest amb el districte de Lisboa i amb el districte de Leiria. Àrea: 6747 km² (3r major districte portuguès). Població resident (2001): 475.344. Seu del districte: Santarém.

## Subdivisions

El districte de Santarém se subdivideix en els següents 21 municipis:
* Abrantes
* Alcanena
* Almeirim
* Alpiarça
* Benavente
* Cartaxo
* Chamusca
* Constância
* Coruche
* Entroncamento
* Ferreira do Zêzere
* Golegã
* Mação
* Ourém
* Rio Maior
* Salvaterra de Magos
* Santarém
* Sardoal
* Tomar
* Torres Novas
* Vila Nova da Barquinha

## Ciutats principals

Santarém, Tomar, Abrantes, Torres Novas, Entroncamento, Ourém, Fàtima (en el municipi d'Ourém), Rio Maior, Almeirim, Cartaxo.
# Djebel Hamra

Djebel Hamra és un massís muntanyós de Tunísia entre Kasserine i Sidi Bou Zid, uns 18 km al sud-est de Sbeïtla. La llarga plana de Gamouda queda delimitada a occident per aquesta muntanya. L'única vila rellevant és Sabalet Oueled Asker al vessant nord.

## Referències

* ↑ «Còpia arxivada» (en àrab). Atlas des Paysages de Tunisie, 2009. Arxivat de l'original el 2022-05-24 [Consulta: 12 juny 2022].
* ↑ Séthom, Hafedh; Kassab, Ahmed. Les régions géographiques de la Tunisie (en francès). Université de Tunis, 1981.
* ↑ Kassab, Ahmed; Séthom, Hafedh. Géographie de la Tunisie: le pays et les hommes (en francès). Université de Tunis, 1980.