OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hochleitnerita

La hochleitnerita és un mineral de la classe dels fosfats que pertany al grup de la paulkerrita. Rep el nom en honor de Rupert Hochleitner (1954) per les seves importants contribucions a la química cristal·lina dels minerals i la difusió del coneixement sobre la identificació de minerals a través dels seus llibres sobre el tema, traduïts a 12 idiomes.

## Característiques

La hochleitnerita és un fosfat de fórmula química [K((H₂O)Mn₂(Ti₂Fe)(PO₄)₄O₂(H₂O)₁₀·4H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2023, i publicada pocs mesos després. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles, a Los Angeles (Califòrnia) amb el número de catàleg: 76277.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pegmatita Hagendorf South, situada a Waidhaus, dins el districte de Neustadt an der Waldnaab de la regió de l'Alt Palatinat (Baviera, Alemanya). Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Hochleitnerite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 3 maig 2023].
* 1 2 Grey, Ian E.; Keck, Erich; Kampf, Anthony R.; MacRae, Colin M.; Gable, Robert W.; Mumme, William G.; Wilson, Nicholas C.; Glenn, Alexander M.; Davidson, Cameron «Hochleitnerite, [K(H2O)]Mn2(Ti2Fe)(PO4)4O2(H2O)10  ⋅  4H2O, a new paulkerrite-group mineral, from the Hagendorf-Süd pegmatite, Oberpfalz, Bavaria, Germany». European Journal of Mineralogy, 35, 4, 07-08-2023, pàg. 635–643. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-35-635-2023 [Consulta: 8 setembre 2023].
* ↑ Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 72». European Journal of Mineralogy, 35, 2, 20-04-2023, pàg. 285–293. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-35-285-2023 [Consulta: 3 maig 2023].
# Sebastian Bozzi

Sébastian Bozzi, nascut l'1 de juny de 1971 a Buenos Aires (Argentina), és un jugador de rugbi a XV que ocupa la posició de pilar. Des de la temporada 2005 juga a la Unió Esportiva Arlequins de Perpinyà.

## Enllaços externs

* (francès) Fitxa a itsrugby.fr
* (francès) Fitxa a l'USAP Arxivat 2007-10-14 a Wayback Machine.
# Mare Serenitatis

Mare Serenitatis ("Mar de la Serenitat") és un mar lunar localitzat a l'est del Mare Imbrium a la Lluna.

## Geologia

Mare Serenitatis és localitzat dins de la conca Serenitatis, la qual és del període Nectarià. El material que envolta el mare és de l'Imbrià inferior, mentre el material de la mare és del període Imbrià superior. El basalt del mare cobreix una majoria de la conca i desborda al Lacus Somniorum al nord-est. La característica més observable és el cràter Posidonius en el brocal de nord-est del mar. La característica d'anell a l'oest del mar és indistint, excepte Montes Haemus. Mare Serenitatis connecta amb Mare Tranquillitatis cap al sud-est i toca amb Mare Vaporum al sud-oest. Mare Serenitatis és un exemple d'un mascon, una regió gravitacional anòmala a la Lluna.

## Exploració

Tant el Luna 21 com l'Apollo 17 van aterrar a prop la frontera oriental de Mare Serenitatis, en l'àrea del Montes Taurus. L'Apollo 17 va aterrar concretament a la vall de Taurus-Littrow.

## Referències

* ↑ «Lunar Map». Central Coast Astronomical Society. Arxivat de l'original el 2007-01-28. [Consulta: 4 juliol 2009]. «Lunar Map». Central Coast Astronomical Society. Arxivat de l'original el 2007-01-28. [Consulta: 4 juliol 2009].
# Àngela Rull

Àngela Rull (¿València?, segona meitat del segle XVI - València, ¿1613?), fou una impressora, vídua de l'impressor Jerónimo Cortés.
Va participar en la venda de les obres del taller, quedant constància d'això en un exemplar datat en 1605 del Libro y tratado de los animales terrestres y volatiles con la historia y propiedad dellos, que es conserva a la Biblioteca Valenciana Nicolau Primitiu i en el qual Ángela Rull figura ja com a vídua de Jerónimo Cortés. A més, moltes de les obres impreses per Joan Crisostom Garriz es venien a casa d'Àngela Rull, al costat de l'Estudi General.

## Referències

* 1 2 «Guía Impresoras Valencianas». bv.gva.es. [Consulta: 11 març 2020].
* ↑ Establés Susán, Sandra,. Diccionario de mujeres impresoras y libreras de España e Iberoamérica entre los siglos XV y XVII. 1a. edición. Prensas de la Universidad de Zaragoza, 2018. ISBN 978-84-17358-68-6. OCLC 1045014865.
# Xerraire de Vassal

El xerraire de Vassal (Pterorhinus vassali) és un ocell de la família dels leiotríquids (Leiothrichidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i matolls de muntanya al centre i sud de Laos i sud del Vietnam al centre i sud d'Annam.

## Referències

* ↑ «Xerraire de Vassal». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Xerraire de capell rogenc

El xerraire de capell rogenc (Pterorhinus ruficeps) és un ocell de la família dels leiotríquids (Leiothrichidae).

## Hàbitat i distribució

Habita bosc dens de muntanya a Taiwan.

## Referències

* ↑ «Xerraire de capell rogenc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/01/2022(català)
# Ètnia mentawai

Els mentawai són una ètnia originària de l'arxipèlag de Mentawai (província de Sumatra Occidental, Indonèsia). Són seminòmades i viuen de la caça i la recol·lecció d'aliments. Es calcula que la seva població ronda els 64.000 individus. L'idioma mentawai pertany a la família de les llengües austronèsies. Els mentawai són coneguts per la seva profunda espiritualitat, els seus tatuatges i la pràctica estètica de les seves dones d'esmolar-se les dents.
Viuen en grans construccions comunals anomenades uma, edificades amb bambú i herbes. El terra s'aixeca i es cobreix amb plaques de fusta. Els homes s'engalanen amb collarets i flors, que porten a les mans i a les orelles.

## Bibliografia

* Marta Alonso. Siberut: L'illa dels homes-flors. Tarragona: Publicacions URV, 2010 (Recerca; 17). ISBN 9788484241720.

## Enllaços externs

* (anglès) Antropologia del poble Mentawai
* (anglès) Native Planet: La cultura indígena Mentawai Arxivat 2010-10-18 a Wayback Machine.
# Yun Shouping

Yun Shouping (en xinès simplificat:恽寿平; en xinès tradicional: 惲壽平; en pinyin: Yùn Shòupíng), conegut també com a Nantian, va ser un pintor, poeta i cal·lígraf xinès que va viure sota la dinastia Ming i als inicis de la nova dinastia manxú, els Qing.

## Dades biogràfiques

Yun va néixer l'any 1633 a Wujin, província de Jiangsu i va morir el1690. La seva família s'havia empobrit per la qual cosa no va poder accedir a l'Administració imperial malgrat haver estat un estudiant brillant però gràcies a la seva família adoptiva (el seu pare era un lleial als Ming) va poder promocionar-se en els ambients manxús però, finalment, va dedicar-se exclusivament a l'activitat artística. De jove va viatjar per diversos llocs de la Xina vivint tota una sèrie d'aventures.

## Activitat pictòrica

Yun Shouping ha estat considerat un dels sis grans mestres de la dinastia Qing (amb els Quatre Wangs i Wu Li, gaudint de gran fama. Inicialment pintava paisatges. També va pintar ocells, flors i insectes. En els seus desplaçaments va familiaritzar-se amb les obres de Wang Hui i Zha Shibiao. El seu estil va estar influït pel de Xu Xi i la seva manera de pintar s'associa a la denominada forma “mogu” (沒骨) que no dona importància a les línies. Feia servir colors que col·legues seus consideraven inconvenients. Entre les seves obres destaquen “Flor i fruit” “Flors de Lotus”, “Bambús a la pluja” i diverses “Peònies”. Obres seves es troben exposades al Museu d'Art de Hong Kong, al Museu Nacional del Palau de Taipei i en el Smithsonian Museum.

## Bibliografia

* Flower-and-bird Painting in Ancient China de Xiangping Li. China Inercontinental Press.Pàgs.100-104.

## Referències

Part de la informació d'aquest article prové de l'article de la Wikipedia dedicat a aquest artista en llengua anglesa.

## Enllaços externs

* http://www.chinaonlinemuseum.com/painting-yun-shouping.php
* http://www.hnmuseum.com/hnmuseum/eng/collection/collectionContent.jsp?infoid=0131844f274340288483317c19890404 Arxivat 2014-08-26 a Wayback Machine.
* http://www.metmuseum.org/collection/the-collection-online/search?&who=Yun+Shouping&deptids=6&pg=1
* http://www.iamasf.org/yunshouping.php Arxivat 2014-08-26 a Wayback Machine.
# Yun Hyon-seok

    En aquest nom coreà, el cognom és Yun.
Yun Hyon-seok (7 d'agost de 1984 - 26 d'abril de 2003) era un poeta i escriptor gai, activista dels drets humans i activista dels drets LGBT a Corea del Sud. el seu malnom era Yook Woo-dang, Seolheon, Midong.

## Referències

* ↑ “내 혼은 꽃비 되어” 참세상 2006.04.26 (coreà)
* ↑ 육우당은 여전히 희망이 존재한다고 말하고... 참세상 2006.04.18 (coreà)
* ↑ 나의 일곱번째 친구는 누구입니까 한겨레신문 2013.04.26 (coreà)

## Enllaços externs

* Memorial Museum de Yun Hyon-seok Arxivat 2013-04-10 a Wayback Machine. (coreà)
* "사람이 사람을 좋아하는 게 왜 문제가 되나요?" 오마이뉴스 2013.04.28 (coreà)
* 청소년유해매체물에 '동성애' 삭제키로 오마이뉴스 2003.04.29 (coreà)
# Yun Chi-ho

    En aquest nom coreà, el cognom és Yun.
Yun Chi-ho -en hangul: 윤치호; en hanja: 尹致昊- (Ahsan, 26 de desembre de 1864 - Seül, 9 de desembre de 1945) fou un polític, filòsof, activista de resistència sud-coreà. sobrenom va Jwaong(좌옹, 佐翁).

## Enllaços externs

* The collected letters of Yun Tchi Ho (anglès)
* Yun Chi-ho (coreà)
* Emory University, Yun Ch'i-ho papers, 1883-1943 Arxivat 2012-07-13 at Archive.is (anglès)
# Zearing

Zearing és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 617 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Zearing tenia 617 habitants, 229 habitatges, i 158 famílies. La densitat de població era de 321,9 habitants/km².
Dels 229 habitatges en un 35,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59% hi vivien parelles casades, en un 6,6% dones solteres, i en un 30,6% no eren unitats familiars. En el 28,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,55 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,6% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 26,4% entre 25 i 44, un 19,3% de 45 a 60 i un 19,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.614 $ i la renda mediana per família de 45.156 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.398 $ mentre que les dones 21.250 $. La renda per capita de la població era de 14.615 $. Cap de les famílies i el 3,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Zearing». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Zearing». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ștei

Ștei (en hongarès: Vaskohsziklás) és una ciutat del comtat de Bihor, Crișana (Romania). Entre 1958 i 1996 va rebre el nom de Dr. Petru Groza, en honor del líder socialista romanès que va morir el 1958.

## Història

La ciutat es va fundar el 1952, prop d'un poble del mateix nom, com a centre industrial per a la mòlta d'urani extret de Băița (servint el desenvolupament intensiu de la mineria establert com a imperatiu pel règim comunista romanès).
Romulus Vereș, el notori assassí en sèrie romanès, va ser institucionalitzat a la instal·lació psiquiàtrica Ștei el 1976 i va morir allà el 1993.

## Població

Segons el darrer cens del 2011 hi havia 6.144 persones vivint a la ciutat. D'aquesta població, el 96,6% són d'ètnia romanesa, mentre que el 2,88% són d'ètnia hongaresa i el 0,5% d'altres.

## Fills il·lustres

* Irina Bara, tennista (nascuda el 1995)
* Camelia Adina Hora, cantant (nascuda el 1986)

## Referències

* ↑ Romanian 2002 Census
# Ștefan Dobay

Ştefan Dobay (Újszentes, 26 de setembre, 1909 – Târgu Mureş, 7 d'abril, 1994, nascut István Dobay) fou un futbolista romanès d'origen hongarès dels anys 1930.
Jugà al club Ripensia Timişoara i a la selecció de futbol de Romania, per la qual disputà 41 partits i marcà 19 gols. Va participar en les Copes del Món de 1934 i 1938 marcant un gol en cada edició.
Fou entrenador del FC Steaua Bucureşti.

## Enllaços externs

* Ştefan Dobay a tricolori.ro Arxivat 2007-07-10 a Wayback Machine. (romanès)
# Žihárec

Žihárec és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. El 2022 tenia una població estimada de 1.809 habitants.

## Referències

* ↑ «Nitriansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities» (en anglès), 1 gener 2022. [Consulta: 19 abril 2022].
# Ílhavo

Ílhavo és un municipi portuguès, situat al districte d'Aveiro, a la regió del Centre i a la subregió de Baixo Vouga. L'any 2004 tenia 40.349 habitants. Limita al nord i nord-est amb Aveiro i al sud amb Vagos. És famós per la seva participació en la pesca de bacallà.
Es igualment famosa la fàbrica de porcellana de Vista Alegre, fundada el 1824 i encara activa. Es considera la fàbrica de porcellana més antiga de tota la península ibèrica.
Població del concelho d'Ílhavo (1801 – 2004) :
| 1801 | 1849 | 1900 | 1930 | 1960 | 1981 | 1991 | 2001 | 2004 |
| 5436 | 6797 | 13163 | 17709 | 25108 | 31383 | 33235 | 37209 | 39247 |

## freguesias

* Gafanha da Encarnação
* Gafanha da Nazaré
* Gafanha do Carmo
* Ílhavo (São Salvador)

## Referències

* ↑ SILVA, A. J. M. (2015), The fable of the cod and the promised sea. About portuguese traditions of bacalhau, in BARATA, F. T- and ROCHA, J. M. (eds.), Heritages and Memories from the Sea, Proceedings of the 1st International Conference of the UNESCO Chair in Intangible Heritage and Traditional Know-How: Linking Heritage, 14-16 January 2015. University of Evora, Évora, pp. 130-143. PDF version
* ↑ «Vista Alegre 1824». [Consulta: 19 agost 2023].
# Ílkino (Kirjatx)

* Per a altres significats, vegeu «Ílkino».
Ílkino (en rus: Илькино) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 308 habitants. Pertany al districte de Kirjatx.

## Referències

* ↑ «Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии : Вып. 2-4 / сост. В. Добронравов. Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897.». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Ё

Ë, ë (en cursiva Ë, ë) és una lletra de l'alfabet ciríl·lic, setena als alfabets rus i belarús. Va ser inventada el 1783 per Iekaterina Daixkova, fou emprada per primer cop el 1797 per l'historiador i escriptor rus Nikolai Karamzin per reemplaçar la combinació 'io' en alguns casos.
Ë és idèntica en forma tant a la E ciríl·lica com a la E llatina, tret per la dièresi. Aquest signe diacrític no compleix una funció regular en rus com ho fa en alemany o en francès, i només és emprat per diferenciar aquesta lletra (amb pronunciació: /jo/) de E (amb pronunciació /je/).
S'empra en els idiomes rus, belarús i rutè, igual que en molts dels idiomes del Caucas i túrquics que empren o empraren l'alfabet ciríl·lic, però no en molts dels altres idiomes eslaus, com per exemple el búlgar.
Representa una O iotitzada o palatalitzada (/jo/), tot i així, rere les consonants postalveolars fricatives (ж, ч, ш y щ) es pronuncia /o/. Per exemple, la paraula пошёл /paʃól/. Sempre que aquesta lletra apareix en una paraula, l'accent tònic recau sobre aquesta síl·laba.
Allà on apareix aquest so en rus, es correspon històricament a /je/, un fet que pot veure's en comparar-lo amb altres idiomes eslaus: моё (possessiu neutre de la primera persona del singular en nominatiu i acusatiu inanimat) és moje en polonès.
Tot i que és d'un ús comú des de després de la Segona Guerra Mundial, al rus imprès segueix escrivint-se E a causa de la seva semblança i l'habilitat dels russoparlants de saber, per context, quin so s'està expressant. De mode obligatòria és emprada en diccionaris, llibres i textos per a nens i per a l'aprenentatge del rus com a llengua estrangera. Però el fet és que això genera certa confusió tant als parlants nadius com als no nadius. És quelcom que es veu per exemple a l'hora de fer transcripcions dels noms a altres alfabets. També alguns noms i paraules en rus han canviat a causa d'això. Algunes han reemplaçat Ë per E, i a l'inrevés, E per Ë. En paraules d'origen estranger s'empra Ë únicament en paraules d'origen alemany o hongarès amb ö/ő, com per exemple Gerhard Schröder, el cognom del qual és transliterat en rus com: Шpёдep.
Alguns escriptors russos (com per exemple Aleksandr Soljenitsin) i periòdics sempre publiquen llurs textos emprant la lletra Ë.
En belarús i rutè és incorrecte reemplaçar Ë amb E.

## Taula de codis

    Codificació de caràctersTipusDecimalHexadecimalOctalBinari Unicode Majúscula102504010020010000 0100 0000 0001 Minúscula110504510021210000 0100 0101 0001 ISO 8859-5 Majúscula161A12411010 0001 Minúscula241F13611111 0001 KOI 8 Majúscula179B32631011 0011 Minúscula163A32431010 0011 Windows 1251 Majúscula168A82501010 1000 Minúscula184B82701011 1000

## Referències

* ↑ В. Т. Чумаков. Ё – седьмая, счастливая буква азбуки (en rus). БСМП «ЭЛЕКС-Альфа».
# Π-Púpids

Els Π-Púpids (o pi-Púpids) són una pluja de meteors associada amb el cometa 26P/Grigg-Skjellerup. El flux de meteors és visible en dates properes al 23 d'abril, però només en els anys propers a la data del periheli del cometa primari; l'últim va ser el 2003. Tanmateix, com que el planeta Júpiter va pertorbar el periheli del cometa més enllà de l'òrbita de la Terra, no se sap quina serà la propera pluja d'estels. Els Π-Púpids s'anomenen així, ja que sembla que els seus radiants se situen en la constel·lació de la Popa (Puppis), al voltant de l'ascensió recta de 112 graus i la declinació -45 graus. Això fa que només siguin visibles des de l'hemisferi sud. Des que es van descobrir al 1972 van observar-se cada 5 anys (a cada pas del periheli), però amb taxes horàries zenitals molt baixes.

## Referències

* 1 2 «Pi Puppids». Arxivat de l'original el 2007-06-06. [Consulta: 22 abril 2018].
# 100% Wolf

100% Wolf és una pel·lícula de comèdia fantàstica i d'aventures animada per ordinador. Estrenada el 2020, està dirigida per Alexs Stadermann i produïda per Alexia Gates-Foale i Barbara Stephen. Està adaptat de la novel·la homònima de Jayne Lyons del 2009. S'ha doblat i subtitulat al català.
100% Wolf va recaptar un total de 7,7 milions de dòlars a tot el món. A Rotten Tomatoes, la pel·lícula té un índex d'aprovació del 67% basat en les ressenyes de quinze crítics. El 28 de desembre de 2020 es va estrenar una sèrie de televisió derivada de 26 episodis, 100% Wolf: Legend of the Moonstone, al canal australià ABC Me.

## Argument

Freddy Lupin és el jove hereu d'un ramat d'homes llop que fa anys que protegeix el seu poble. Quan intenta seguir la família durant una patrulla nocturna utilitzant una Pedra Lunar màgica, exposa inadvertidament l'existència dels homes llop a un humà i provoca tota mena de problemes que posaran en perill la vida de la seva manada i la d'ell mateix.

## Referències

* ↑ Frater, Patrick. «'Go Karts,' '100% Wolf' Head Funding Slate for Screenwest, Screen Australia». Variety.com, 18-01-2018. Arxivat de l'original el 2020-02-20. [Consulta: 18 juny 2020].
* ↑ «100% Wolf (2019) – The Screen Guide – Screen Australia». www.screenaustralia.gov.au. Screen Australia, Government of Australia. Arxivat de l'original el 2020-02-28. [Consulta: 18 juny 2020].
* ↑ Hall, Sandra. «Spirited tale of a wolf in poodle's clothing». The Sydney Morning Herald. The Sydney Morning Herald, 27-05-2020. Arxivat de l'original el 2020-06-15. [Consulta: 18 juny 2020].
* ↑ «Flying Bark Productions Starts Work on '100% Wolf'». Animation World Network. Animation World Network. Arxivat de l'original el 2019-07-14. [Consulta: 18 juny 2020].
* ↑ «100% Wolf». Cinema en Català. [Consulta: 18 març 2022].
* ↑ «100% Wolf». Box Office Mojo. [Consulta: 4 juny 2021].
* ↑ «100% Wolf». The Numbers. [Consulta: 4 juny 2021].
* ↑ «100% Wolf (2020)». Rotten Tomatoes. [Consulta: 20 octubre 2020].
# 20 de abril

«20 de abril» és el títol d'una cançó de la banda espanyola Celtas Cortos publicada l'any 1991. Aquesta cançó s'ha convertit en un clàssic en la data que porta com a títol.

## Descripció

Escrita a manera de carta dirigida per l'autor a una vella amiga, rememorant amb nostàlgia els bons moments viscuts en el passat amb el seu comú grup d'amics de joventut.
La cançó parla també d'un cap de setmana del passat que va transcórrer en la Cabanya del Turmo, un refugi existent en la localitat de Benasc (Osca), a la Vall d'Estós.
No obstant això, l'autor, Cifuentes, ha desvetllat que la lletra no està basada en una història real. Va ser composta mentre exercia com a assistent social en la localitat del Tremolo.
El títol de la cançó al·ludeix a la primera estrofa de la cançó, que reprodueix el que seria encapçalat de la carta: 20 d'abril del 90 (1990). La cançó no obstant això es va escriure en 1991.
El tema va ser número u en la llista elaborada per la cadena de radiofórmula Els 40 Principals la setmana del 18 d'abril de 1992.
La repercussió va ser tal que el Grup Municipal d'Esquerra Unida a l'Ajuntament de Valladolid, va presentar una proposta - que finalment no va prosperar - perquè el nom del carrer José Antonio Primo de Rivera, passés a dir-se 20 d'abril.
El vídeoclip oficial de la cançó no va ser gravat fins a molts anys després, sent publicat el 20 d'abril de 2019.

## 25è aniversari

Precisament quan es va complir el 25 aniversari de la data, és a dir, el 20 d'abril de 2015, es va produir a Espanya una ona nostàlgica punt a les xarxes socials com en els mitjans de comunicació, evocant el tema, que va arribar a convertir-se en trending topic. Van arribar fins i tot a fer-se paròdies de la lletra i eventuals respostes a la carta de la cançó.

## Versions

El tema ha estat versionat pels grups Amaral, Siniestro Total, Oysterband i Nomadi, aquestes últimes en idioma anglès i llengua italiana respectivament.

## Referències

* ↑ «Cuéntame un cuento». Lafonoteca, 12-11-2010. [Consulta: 2 juny 2015].
* ↑ «20 d'abril del 90». M80 Radio, 20-04-2015. Arxivat de l'original el 2017-08-31. [Consulta: 2 juny 2015].
* ↑ «25 años del 20 de abril de Celtas Cortos». Europa Press, 20-04-2015. [Consulta: 2 juny 2015].
* ↑ «'20 de abril del 90' cumple 25 años». El Mundo, 20-04-2015. [Consulta: 2 juny 2015].
* ↑ «La canción "20 de abril del 90", un cuarto de siglo de melancolía de Celtas Cortos». eldiario.es, 20-04-2015. [Consulta: 2 juny 2015].
* ↑ 20 de abril a YouTube
* ↑ «Celtas Cortos, estrellas por accidente del 20 de abril». Diario Crítico, 20-04-2015. [Consulta: 2 juny 2015].
* ↑ «La chica de '20 de abril del 90' al final contestó al Cifu y tenemos la carta». GQ, 20-04-2015. Arxivat de l'original el 2 de juny de 2015. [Consulta: 2 juny 2015].
* ↑ «'20 de abril' cumple 25 años: un homenaje a la canción en emojis». Elena Santos y Arturo Bracero, The Huffington Post, 20-04-2015. [Consulta: 2 juny 2015].

## Enllaços externs

* Fitxa a Discogs
# Abu-Abd-Al·lah Úmar ibn Xuayb

Abu-Abd-Al·lah Úmar ibn Xuayb (àrab: أبو عبد الله عمر بن شعيب, Abū ʿAbd Allāh ʿUmar ibn Xuʿayb), esmentat pels grecs com Babdel (grec: Βαβδέλ), fou emir de Creta del 880 al 895.
El 880 va succeir al seu pare Xuayb ibn Úmar.
En iniciar el seu govern era tributari de l'Imperi Romà d'Orient, però després la seva flota es va recuperar de la desfeta del 873 i va continuar les depredacions, especialment al Peloponès. Patmos depenia de Creta i Naxos pagava tribut als musulmans per no ser atacada.
Va morir el 895 i li va succeir el seu germà Muhammad ben Shuayb al-Zarkun.

## Referències

* Canard, M.; Mantran, R.. «Iḳrīṭis̲h̲.» Encyclopaedia of Islam, segona edició. Editada per: P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs. Brill Online, 2016. 29 de maig de 2016 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-2/ikritish-COM_0358>