OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Opistopròctids

Els opistopròctids (Opisthoproctidae) són una família de peixos teleostis de l'ordre Osmeriformes, coneguts com a
peixos follet. Estan distribuïts pels oceans Pacífic, Atlàntic i Índic. El seu nom procedeix del grec opisthe (per darrere de) + proktos (anus).
Normalment tenen els ulls de forma tubular; les aletes pectorals les tenen inserides en el lateral en posició baixa; algunes espècies amb aleta adiposa en el dors; de vegades presenten fotòforos; la majoria no presenten bufeta natatòria.

## Gèneres i espècies

Existeixen 16 espècies, agrupades en els 7 gèneres següents:
* Gènere Bathylychnops (Cohen, 1958):
** Bathylychnops exilis (Cohen, 1958)
* Gènere Dolichopteryx (Brauer, 1901):
** Dolichopteryx anascopa (Brauer, 1901)
** Dolichopteryx binocularis (Beebe, 1932)
** Dolichopteryx brachyrhynchus (Parr, 1937)
** Dolichopteryx longipes (Vaillant, 1888)
** Dolichopteryx minuscula (Fukui i Kitagawa, 2006)
** Dolichopteryx parini (Kobyliansky i Fedorov, 2001)
** Dolichopteryx pseudolongipes (Fukui, Kitagawa i Parin, 2008)
** Dolichopteryx rostrata (Fukui y Kitagawa, 2006)
** Dolichopteryx trunovi (Parin, 2005)
* Gènere Ioichthys (Parin, 2004):
** Ioichthys kashkini (Parin, 2004)
* Gènere Macropinna (Chapman, 1939):
** Macropinna microstoma (Chapman, 1939)
* Gènere Opisthoproctus (Vaillant, 1888):
** Opisthoproctus grimaldii (Zugmayer, 1911)
** Opisthoproctus soleatus (Vaillant, 1888) - Peix sola
* Gènere Rhynchohyalus (Barnard, 1925):
** Rhynchohyalus natalensis (Gilchrist i von Bonde, 1924)
* Gènere Winteria (Brauer, 1901):
** Winteria telescopa (Brauer, 1901) - Peix binocular

## Referències

* 1 2 Nelson, J.S.. Fishes of the world (en anglès). 3ª edición. Nova York: John Wiley & Sons, Inc., 1994, p. 600 p.
* ↑ Romero, P. An etymological dictionary of taxonomy. Madrid: unpublished, 2002.
* ↑ >"Opisthoproctidae". FishBase. Ed. Rainer Froese and Daniel Pauly. novembre 2009 version. N.p.: FishBase, 2009.
* Opisthoproctidae (TSN 162099) al web del Sistema Integrat d'Informació Taxonòmica. (anglès)
# Opistotels

Els opistotels (Opisthothelae) són un tàxon de l'ordre Araneae, que inclou els migalomorfs i els araneomorfs, però exclou els mesotels. Opisthothelae es presenta de vegades com un clade sense categoria taxonòmicai, a vegades com un subordre d'Araneae. En aquest últim cas, Mygalomorphae i Araneomorphae són degradats a infraordres.
La relativament recent creació d'aquest tàxon s'ha justificat per la necessitat de distingir aquestes aranyes de les Mesothelae, que mostren moltes de les característiques més primitives. Els que distingeixen entre Mesothelae i Opisthothelae són:
* Les plaques tergals a l'abdomen de Mesothelae però absents a Opisthothelae;
* L'absència gairebé total dels ganglis a l'abdomen d'Opisthothelae;
* La posició de quasi-mediana de les fileres a Mesothelae en comparació amb la posició distal d'Opistothelae;
* L'absència de glàndules de verí en la majoria de les espècies Mesothelae.
Entre Opisthothelae, els quelícers de Mygalomorphae apunten directament cap avall al davant de l'obertura boca i només permeten a l'aranya mossegar la seva presa de dalt a baix, mentre que en Araneomorphae s'enfronten els uns als altres com tenalles, el que permet una adherència més ferma. És difícil distingir entre araneomorfs i migalomorfs en la primera inspecció tret que les mostres siguin prou grans per permetre l'examen immediat dels quelícers.

## Referències

* 1 2 Scientific name: Opisthothelae* in Brands, S.J. (comp.) 1989-present. The Taxonomicon. Universal Taxonomic Services, Zwaag, The Netherlands. http://taxonomicon.taxonomy.nl/. Access date: 8 December 2010
* ↑ Coddington, J.A.. «Phylogeny and Classification of Spiders». A: Ubick, D., Paquin, P., Cushing, P.E., and Roth, V.. Spiders of North America: an identification manual (PDF). American Arachnological Society, 2005, p. 18–24. ISBN 0-9771439-0-2 [Consulta: 12 octubre 2008]. Arxivat 2008-12-09 a Wayback Machine.
# PMR

«PMR» té aquests significats:
* Persones amb mobilitat reduïda
* Polimiàlgia reumàtica
# Pagrus auratus

Pagrus auratus és una espècie de peix pertanyent a la família dels espàrids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 130 cm de llargària màxima (normalment, en fa 40) i 20 kg de pes.

## Alimentació

Menja crustacis (crancs, gambes, etc.) i, en segon terme, cucs marins, estrelles de mar, eriçons de mar i peixos.

## Hàbitat

És un peix d'aigua marina i salabrosa, oceanòdrom, associat als esculls rocallosos i de clima subtropical (44°N-47°S) que viu entre 0-200 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nova Zelanda, Austràlia, les illes Filipines, Indonèsia, la Xina, Taiwan i el Japó (les poblacions dels hemisferis nord i sud són independents i aïllades, però són prou similars com per a ésser declarades la mateixa espècie).

## Ús comercial

En l'actualitat, no és criat en aqüicultura però és considerat un bon candidat per a ésser-ho en un futur.

## Observacions

És inofensiu per als humans i la seua esperança de vida és de 35 anys.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Randall, J.E., G.R. Allen i R.C. Steene, 1990. Fishes of the Great Barrier Reef and Coral Sea. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii. 506 p.
* ↑ Armitage, R.O., D.A. Payne, G.J. Lockley, H.M. Currie, R.L. Colban, B.G. Lamb i L.J. Paul (eds.), 1981. Guide book to New Zealand commercial fish species. New Zealand Fishing Industry Board, Wellington, Nova Zelanda.
* ↑ Hayes, E., 1994. Snapper in New South Wales. NSW Fisheries Fishnote DF/37. 4 p.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Hayes, E., 1994.
* ↑ Riede, K., 2004. Global register of migratory species - from global to regional scales. Final Report of the R&D-Projekt 808 05 081. Federal Agency for Nature Conservation, Bonn, Alemanya. 329 p.
* ↑ Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* ↑ Paulin, C.D., 1990. Pagrus auratus, a new combination for the species known as "snapper" in Australasian waters (Pisces: Sparidae). N.Z. J. Mar. Freshwat. Res. 24(2):259-265.
* ↑ Taylor, R.B. i T.J. Willis, 1998. Relationships amongst length, weight and growth of north-eastern New Zealand reef fishes. Mar. Freshwat. Res. 49:255-260.
* ↑ Scott, T.D., C.J.M. Glover i R.V. Southcott, 1974. The marine and freshwater fishes of South Australia. A.B. James, Government Printer, Austràlia Meridional. 2a. ed. 392 p.
* ↑ Leung, A.W.-Y., 1994 The fish fauna of Lobster Bay, Cape D'Aguilar, Hong Kong. M.Sc. Thesis, University of Hong Kong. 65 p. + figs., tables, refs.
* ↑ Xu, G., 1985. Fish mariculture studies in China. ICLARM Newsl. 8(4):5-6.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* Barcodes of Life (anglès)
* AQUATAB
* World Register of Marine Species (anglès)
# Pangals

Els pangals són una branca dels meiteis, el principal grup ètnic de Manipur. S'estima que són uns 150.000 i de majoria musulmana. Viuen principalment a Imphal i rodalia. Es creu que són descendents d'un grup de guerrers musulmans de Sylhet que es van casar amb dones meiteis del país.

## Enllaços externs

* How Muslims came to be in Manipur Arxivat 2010-02-09 a Wayback Machine.
# Pangaré

El pelatge pangaré és una varietat de pelatge dels cavalls que es caracteritza per la tonalitat més clara dels pèls en la zona ventral. A efectes pràctics és possible imaginar un patró modificador genèric que actuï sobre qualsevol pelatge de forma que la zona ventral i altres (el musell en particular) esdevinguin d'una tonalitat més clara que la tonalitat "general" del pelatge. (La tonalitat general dels pelatges bàsics és uniforme, i en el cas de pelatges tacats o ruans, per exemple, per tonalitat "general" cal entendre la que es pot observar a distància o la de les àrees fosques).

## El terme "pangaré"

Emilio Solanet, en la seva obra "Pelajes criollos", indica que "pangaré" és una paraula brasilera de Rio Grande do Sul. L'adjectiu fou adoptat per la terminologia argentina de pelatges i després incorporat al lèxic de colors equins en anglès.

## Aspecte exterior

A més de la zona ventral, les àrees del voltant dels ulls, la zona del musell i les parts interiors de les potes per sota de la cua mostren una tonalitat més clara que la tonalitat general. Des del punt de vista quantitatiu, hi ha cavalls pangaré amb tonalitats molt contrastades i d'altres amb contrast imperceptible. En termes absoluts el color de la tonalitat més clara varia des d'un blanc trencat fins a tons més foscos.

## Freqüència

Entre les espècies domèstiques de cavalls, en les races Haflinger, belga de tir, poni Exmoor i poni Fjord els pelatges pangaré són relativament habituals. També és important la seva presència en els mustangs i els cavalls criollos. Els cavalls de Prewalski, els onagres, els kiangs i els ases salvatges africans són normalment pangarés. L'ase català, negre amb la panxa blanca i musell blanc, és de pelatge pangaré.

## Causes genètiques

No es coneixen les causes genètiques dels pelatges pangaré. Els pelatges dels cavalls i dels ases són diferents. Probablement els mecanismes del modificador pangaré també seran diferents en les dues espècies.

## Cultura popular

Hi ha un tango de Carlos Gardel amb el títol de "El pangaré".

## Referències

* ↑ Pangaré. Definició i imatges.(anglès)
* ↑ Marcia Stacy. «Pangare (mealy)». Icelandic Horse Colors. Arxivat de l'original el 2003-04-28. [Consulta: 26 juny 2008].
* ↑ Augusto Azzaroli. An early history of horsemanship. BRILL, 1985, p. 164–. ISBN 9789004072336 [Consulta: 13 febrer 2011].
* ↑ Carlos Preisz. Pelajes del caballo. Editorial Albatros, p. 68–. ISBN 9789502412801 [Consulta: 13 febrer 2011].
* ↑ James Warren Evans. Horse breeding and management. Elsevier Health Sciences, 8 October 1992, p. 42–. ISBN 9780444882820 [Consulta: 13 febrer 2011].
* ↑ Tango "El pangaré".(castellà)
# Oruro

Oruro és una ciutat de Bolívia, capital del Departament d'Oruro. Té una població d'uns 250.700 habitants (2010) i es a 3.706 metres sobre el nivell del mar, entre les ciutats de La Paz i Potosí. La ciutat va ser fundada l'1 de novembre del 1606, per l'Oidor de la Reial Audiència de Charcas Manuel de Castro y Padilla, com un centre miner de plata en la regió dels Urus. Es va anomenar "Villa de San Felipe de Austria" en honor del monarca hispànic Felip III.

## Referències

* ↑ Diari La Patria (castellà)

## Enllaços externs

* El portal de tots els bolivians (castellà)
* Ambaixada de Bolívia Arxivat 2011-03-03 a Wayback Machine. a l'Argentina (castellà)
# Otilio Alba Polo

Otilio Alba Polo (Barcelona, 1915 - Camp de la Bota, 18 de març de 1941) va ser un destacat dirigent del Partit Socialista Unificat de Catalunya (PSUC) durant els primers anys de la dictadura franquista al costat del seu secretari general, Alejandro Matos. Va ser encarregat de la propaganda de l'organització i va establir per primera vegada contacte amb els militants del PSUC que es trobaven a França exiliats del franquisme després de la Guerra Civil. Va ser descobert i detingut, jutjat, condemnat a mort i afusellat al Camp de la Bota el març de 1941.
Va néixer a Barcelona, al passatge dels Ciutadans, n° 9, va ser el gran de tres germans, el seguiren Carme i Josep. Va formar part d'una familia molt activa a nivell politic, ja que el seu tiet va ser Miguel Alba Lozano, casat amb Maria Mateo Bruna, germana de Blas Mateo Bruna.

## Referències

* HUERTAS, Josep / RIBAS, Antoni et al.: Vint anys de resistència catalana (1939-1959), 1978. ISBN 8474100364.
* MARTÍNEZ DE SAS, María Teresa.: Diccionari biogràfic del moviment obrer als països catalans, pp. 52.
# Otis (Colorado)

Otis és una població dels Estats Units a l'estat de Colorado. Segons el cens del 2000 tenia 534 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Otis tenia 534 habitants, 218 habitatges, i 146 famílies. La densitat de població era de 502,9 habitants per km².
Dels 218 habitatges en un 33,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,7% hi vivien parelles casades, en un 9,2% dones solteres, i en un 33% no eren unitats familiars. En el 30,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,8% tenia menys de 18 anys, un 6,7% entre 18 i 24, un 24,9% entre 25 i 44, un 20,4% de 45 a 60 i un 18,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.333 $ i la renda mediana per família de 35.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.089 $ mentre que les dones 20.833 $. La renda per capita de la població era de 19.719 $. Entorn del 3,9% de les famílies i el 7,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Otis». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 1r agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Otis». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 1r agost 2010].
# Pantera (grup)

Pantera és un grup de Heavy metal estatunidenc format a Arlington (Texas), l'any 1981. Tot i publicar el seu primer àlbum l'any 1983, no es van donar a conèixer fins set anys més tard, en publicar l'àlbum Cowboys from Hell. A partir d'aquí, Pantera va esdevenir un dels grups de heavy metal més influents a la dècada del 1990, a més de ser considerat sovint com un dels grups més importants de la història del gènere musical.
Per culpa dels conflictes interns entre els membres del grup, especialment entre el cantant Phil Anselmo i el guitarrista i fundador del grup, Dimebag Darrell, Pantera es va dissoldre l'any 2003. L'any següent, Dimebag Darrell va ser disparat de mort mentre actuava en un concert amb el seu nou grup, Damageplan.
A l'any 2022 el grup retorna amb alguns membres canviats.

## Discografia

* 1983: Metal Magic
* 1984: Projects in the Jungle
* 1985: I Am the Night
* 1988: Power Metal
* 1990: Cowboys from Hell
* 1992: Vulgar Display of Power
* 1994: Far Beyond Driven
* 1996: The Great Southern Trendkill
* 2000: Reinventing the Steel

## Referències

* ↑ «Readers’ Poll: The Top 10 Metal Bands of All Time». Rolling Stone, 02-11-2011. [Consulta: 23 gener 2021].(anglès)
* ↑ «The 50 best metal bands of all time: 6) Pantera». Loudersound, 19-03-2020. Arxivat de l'original el 2020-03-19. [Consulta: 24 gener 2021].(anglès)
* ↑ «Dimebag Darrell, Four Others Killed In Ohio Concert Shooting». MTV, 09-12-2004. Arxivat de l'original el 2014-04-09. [Consulta: 11 desembre 2011].(anglès)
# Pana

* Per a altres significats, vegeu «Pana (Illinois)».
La pana (del francès, panne) és un teixit gruixut, de tacte suau. Encara que la tela de pana pot ser llisa, en confecció se sol utilitzar amb estries (bastons) verticals de mida petita, però també poden ser una mica més gruixudes. Pel seu gruix se sol usar per a la confecció de peces de vestir d'hivern de tota classe, incloent pantalons, camises, i jaquetes. La tela també pot ser emprada per cobrir coixins, per a entapissar sofàs, com a material per a fer cortines... Es presenta de diferents colors.

## Nota

* ↑ «Pana». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.146. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 6 desembre 2014].
# Paranomis

Paranomis és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Paranomis denticosta Munroe & Mutuura, 1968
* Paranomis moupinensis Munroe & Mutuura, 1968
* Paranomis nodicosta Munroe & Mutuura, 1968
* Paranomis sidemialis Munroe & Mutuura, 1968

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». [Consulta: 25 desembre 2018].
# Supermujeres, Superinventoras

Supermujeres, SuperInventoras. Ideas brillantes que transformaron nuestra vida és un llibre de divulgació científica de l'escriptora i il·lustradora Sandra Uve, publicat per Lunwerg (Grup Planeta) el 2018.
El llibre presenta una col·lecció de més de 90 biografies de dones inventores que l'autora recupera de l’oblit per reivindicar el talent i treball d’aquestes dones que, com a representants de moltes altres, no han passat als llibres d’història.
Ha estat traduït al coreà i publicat per la mateixa editorial.

## Contingut

En els darrers anys han estat múltiples les iniciatives per reduir la bretxa de gènere i augmentar el reconeixement històric del rol de la dona dins la societat. Una de les àrees professionals amb major desequilibri és el de les tecnològiques, conegudes amb les sigles STEM, que representen menys de la quarta part de les carreres universitàries seleccionades per dones. La manca de vocacions resulta especialment greu en el camp de la recerca. Entre altres raons, la manca de referents femenins fa que les nenes no identifiquin aquestes àrees com una sortida professional i, fins i tot, considerin que són professions exclusivament per homes.
Perseguint la idea de comptar amb referents femenins, Sandra Uve va iniciar un projecte de recerca el 2015 sobre dones inventores. Fruit d'aquesta investigació, l'autora ha inventariat prop de 3.000 dones, de les que quasi 300 estan documentades. Des del 2017 fins a la publicació d'aquest llibre, una exposició itinerant amb els continguts d'una mostra de les inventores més populars, va recórrer centenars de biblioteques i centres d'Espanya.
El llibre conté una selecció de 96 d'aquestes inventores amb una ressenya sobre la biografia, la idea, l'invent, les patents i les circumstàncies personals a causa dels condicionaments socials i culturals que les van impedir figurar com les autèntiques inventores.
En paraules de l'autora: "És un homenatge a unes dones fortes, somiadores, tenaces, sensibles, intrèpides, les quals van impulsar un diàleg transversal i van desenvolupar noves mirades a la realitat d'altres dones".

## Referències

* ↑ «Supermujeres, superinventoras | PlanetadeLibros | Foreign Rights» (en espanyol europeu). [Consulta: 20 febrer 2022].
* ↑ Gonzalez, Heather B. «[https://sgp.fas.org/crs/misc/R42642.pdf Science, Technology, Engineering, and Mathematics (STEM) Education]». CRS Report for Congress, 01-08-2012, pàg. 26.
* ↑ «Informe de la UNESCO sobre la ciència. Encaminats cap al 2030» p. 17. UNESCO, 2015. [Consulta: 20 febrer 2022].
* ↑ Seró, Laia. «Les altres Marie Curie». Diari ARA, 10-11-2018. [Consulta: 21 febrer 2022].
* 1 2 Gutiérrez, Thaïs. «Inventores? I tant que sí». Diari ARA, 09-03-2018. [Consulta: 20 febrer 2022].
* ↑ «Sandra Uve homenatja les dones inventores en una exposició». Diputació de Barcelona. Àrea de Cultura. Biblioteques, 2017. [Consulta: 25 abril 2020].
* ↑ «Exposició "Dones Singulars"». Institut d'Estudis Catalans, 01-04-2021. [Consulta: 19 febrer 2022].
* ↑ «Resenya de: Supermujeres, superinventoras: Ideas brillantes que transformaron nuestra vida» (en castellà). Olé tus libros, 2018. [Consulta: 20 febrer 2022].
# Laia Rosa i Lorente

Laia Rosa Lorente (Terrassa, Vallès Occidental, 7 de juliol de 1990) és una jugadora i entrenadora de corfbol catalana.
Formada al Korfbal Esplai Ca n'Anglada, va debutar a la Lliga Nacional amb el Club Korfbal Vallparadís la temporada 2005-06. Entre d'altres èxits, ha aconseguit cinc Lligues catalanes, sis Copes Catalunya i tres Supercopes catalanes entre 2011 i 2019. A nivell europeu, va aconseguir tres Europa Shield el 2009, 2011 i 2013. Va ser internacional amb la selecció catalana de corfbol en categories inferiors, participant als campionats del Món sub-16, sub-19 i sub-23 i als d'Europa sub-21. Amb la selecció absoluta ha sigut internacional en trenta-nou ocasions des de l'any 2011. Ha participat als Campionats del Món de 2015 i 2019, i als Campionats d'Europa de 2014. 2016 i 2018, destacant la medalla de bronze aconseguida a l'Europeu de 2016.

## Palmarès
### Clubs

* 3 Europa Shield de corfbol: 2008-09, 2010-11, 2012-13
* 5 Lligues Catalanes de corfbol: 2010-11, 2013-14, 2014-15, 2015-16, 2016-17
* 6 Copes de Catalunya de corfbol: 2006-07, 2013-14, 2014-15, 2015-16, 2016-17, 2018-19
* 3 Supercopes Catalanes de corfbol: 2014-15, 2016-17, 2017-18

### Selecció catalana

* 1 medalla de bronze al Campionat d'Europa de corfbol: 2016

## Referències

* ↑ «Laia Rosa i Lorente». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Comença Sud-àfrica 2019: el sisè mundial de korfbal per a Catalunya». Seleccions Catalanes, 31-07-2019. [Consulta: 9 novembre 2020].
* ↑ Gallén, Carles. «Catalunya se cuelga un bronce histórico en el Europeo absoluto» (en castellà). Mundo Deportivo, 31-10-2016. [Consulta: 24 octubre 2020].

## Enllaços externs

* Fitxa de Laia Rosa Lorente - IKF (anglès)
# Eviota irrasa

Eviota irrasa és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 1,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Palawan (Filipines) i Tonga.

## Referències

* ↑ Jenkins O. P. 1903. Report on collections of fishes made in the Hawaiian Islands, with descriptions of new species. Bull. U. S. Fish Comm. v. 22 [1902]. 415-511.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Lachner, E. A. & Karnella, S. J. 1980. Fishes of the Indo-Pacific genus Eviota with descriptions of eight new species (Teleostei: Gobiidae). Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 315: i-iii + 1-127.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Randall, J.E., J.T. Williams, D.G. Smith, M. Kulbicki, G.M. Tham, P. Labrosse, M. Kronen, E. Clua i B.S. Mann 2003. Checklist of the shore and epipelagic fishes of Tonga. Atoll Res. Bull. Núms. 497-508.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pedro Bernardo

Pedro Bernardo és un municipi de la província d'Àvila, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita al nord amb Serranillos, a l'est amb Gavilanes, al sud amb la província de Toledo, al sud-oest amb Lanzahíta i al nord-oest amb San Esteban del Valle.

## Personatges il·lustres

* Arturo Duperier Vallesa, físic.

## Referències

* ↑ «Provincia de Ávila (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 16 setembre 2021].

## Enllaços externs

* Ajuntament de Pedro Bernardo Arxivat 2008-03-19 a Wayback Machine.
* Fòrum de Pedro Bernardo