OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Montcorbau

Montcorbau és un poble de la Vall d'Aran que forma part del municipi de Vielha e Mijaran i de l'entitat municipal descentralitzada d'Aubèrt e Betlan, a la Vall d'Aran. És un conjunt integrant de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
Independent fins a 1847, pertanyia a l'antic terme de Betlan.
És situat a 1.222 metres, al vessant de la serra d'Es Cròdos, damunt la riba dreta de la Garona, damunt de Betlan. S'hi accedeix pel mateix brancal de la N-230 que va de Vilac a Mont. La disposició urbana del poble és lineal, tot seguint la vora inclinada d'un replà sobre el barranc de les Roques Neres. A l'extrem inferior hi ha l'església parroquial de sant Esteve, d'origen romànic, reformat posteriorment.
Té una població d'uns 23 habitants que hi viuen tot l'any (2019), però en temporades altes arriben als 35 habitants, gràcies a segones residències igual que el seu poble veí de Mont.

## Llocs d'interès

* Església parroquial de Sant Esteve
* Capella de la Mare de Déu dels Desamparats
* Çò des de Ponin
* Çò des de Margalida
* Urna funerària romana de Montcorbau

## Referències

* ↑ «Montcorbau». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ “Estadística vecinal formada con arreglo á la supresion de Ayuntamientos practicada en las poblaciones que no escedian de 30 vecinos, y rectificada segun los datos últimamente presentados por los pueblos, aprobada por S. M. en Real órden de 21 de mayo del corriente año de 1847.” Boletín oficial de la provincia de Lérida. N°74-81. 11 de juny de 1847. Numeritzat per el Servei d'Arxius, Estudis i Informació de la Diputació de Lleida. p.27 Consultació en línia.
* ↑ «Montcorbau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 desembre 2016].
* ↑ «Montcorbau». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «252430 Vielha e Mijaran». Idescat. [Consulta: 26 agost 2020].

## Enllaços externs

* «Montcorbau». visitvaldaran.com. Foment Torisme Val d'Aran. Arxivat de l'original el 2014-04-26. [Consulta: 25 abril 2014].
* «Pòble de Montcorbau». FestaCatalunya.com. [Consulta: 25 abril 2014].
# Correcamins

«Correcamins» té aquests significats:
* correcamins o Geococcyx, gènere d'ocells de la família dels cucúlids
** correcamins tropical o menor, Geococcyx velox
** correcamins del nord o major, Geococcyx californianus
* Wile E. Coyote i el Correcamins, sèrie de dibuixos animats estatsunidencs
# Croix-Fonsomme

Croix-Fonsomme és un municipi francès del departament de l'Aisne, als Alts de França. Forma part de la Communauté de communes du Pays du Vermandois.

## Administració

* 1962: 205 habitants.
* 1975: 274 habitants.
* 1990: 210 habitants.
* 1999: 220 habitants.
* 2007: 226 habitants.
* 2008: 226 habitants.

## Llocs i monuments

* Església de Sant Medard dels segles XI-XIII. Està inscrita com Monument històric.
Caserius de l'Espérance i de Méricourt.

## Notes

* ↑ « PDF Recensement de la population de l'Aisne au 1er janvier 2008». [Consulta: 31 desembre 2010].

## Enllaços externs

* Croix-Fonsomme a la web de l'Institut géographique national(francès)
* Croix-Fonsomme a la web de l'Insee Arxivat 2012-10-21 a Wayback Machine.(francès)
# Monument als defensors del 1714

L'escultura commemorativa anomenada Monument als defensors del 1714 o Monument de l'Onze de Setembre és un element arquitectònic que podem trobar a la vila de Cardona.
Situada a la plaça de la Fira de dalt, es tracta d'una font monumental que commemora la rendició del castell de Cardona i de la vila, el setembre de 1714, a les tropes de Felip V.
Fou costejada l'any 1914 per la colònia cardonina de Barcelona en commemoració del segon centenari del setge de Cardona. L'escultura està feta amb ciment i és obra de l'escultor Josep Campeny.
L'escultura representa una figura femenina d'estil acadèmic, que simbolitza Cardona amb corona acompanyada d'un nen, amb el qual sosté una gerra. La dona aguanta un escut de la vila que toca a terra. Al costat del monument-font, un peveter i la senyera completen la significació de la commemoració.
Al peu de l'escultura es pot llegir la inscripció:
COMMEMORANT LA VILA DE CARDONA EL SEGON CENTENARI DE SA DEFENSA QUANT LA GUERRA DE SUCCESSIÓ ELS FILLS D'AQUESTA HEROICA TERRA RESIDENTS A BARCELONA LI TESTIMONIEN SON AFECTE Y EN REMEMBRANÇA DE SA GLORIOSA CAPITULACIÓ LI FAN OFRENA D'AQUESTA FONT QUE PERPETUÏ EN EL ESDEVENIR LA LLEIALTAT DELS SEUS FILLS ANY MCMXIV
És en aquest monument on, encara en l'actualitat, el consistori cardoní fa la seva ofrena floral amb motiu de la Diada Nacional de Catalunya, acte que precedeix el discurs institucional, la interpretació de l'Himne Nacional de Catalunya i el galeig dels trabucaires de Cardona. L'acte s'acostuma a cloure amb una ballada de sardanes a la Plaça de la Fira.

## Referències

* ↑ Plana de l'ajuntament de Cardona
* 1 2 «mnactec.cat». Arxivat de l'original el 2016-03-08. [Consulta: 7 febrer 2016].
* ↑ Monuments commemoratius del 1714
* ↑ Cardona 1714
# Morter de ciment

El morter de ciment és un material de construcció obtingut de la barreja de sorra i aigua amb ciment, que actua com a conglomerant.
Els morters pobres o aspres són aquells que tenen poca quantitat de ciment i, per tant, tenen menys adherència i són més difícils de treballar. D'altra banda, els morters que tenen gran quantitat de ciment es retreuen i mostren fissures, a més de tenir major cost. Aquests factors fan necessari buscar una dosificació adequada.
El formigó és un morter de ciment especial, al qual s'hi afegeix grava o pedres, a més a més dels components ja esmentats.
L'excessiva dificultat per treballar els morters es pot corregir afegint-hi additius plastificants. També poden millorar-se amb l'addició d'un altre tipus de conglomerants, com la calç, o modificant la dosificació del morter.

## Morter de ciment Portland

El morter de ciment Portland es fa mesclant ciment Portland amb sorra fina i aigua.
El va inventar el 1794 Joseph Aspdin, qui el va patentar el 1824, amb la voluntat de crear morters més resistents que els de l'època. Aquest morter es va popularitzar el final del segle xix i principis del XX, gràcies a la Primera Guerra Mundial. Cap al 1930 va superar el morter de calç en la construcció, però, com a regla general, el morter de Portland no es pot fer servir en la restauració d'edificis fets originalment amb morter de calç.
Generalment el morter de ciment Portland és la base del formigó i del ferrociment.

## Vegeu també

* Argamassa
* Arrebossat (construcció)

## Referències

* ↑ El morter Arxivat 2016-12-20 a Wayback Machine. per grup Curanta
* ↑ «Les pastes». Arxivat de l'original el 2016-08-18. [Consulta: 9 desembre 2016].
* ↑ Ciment Portland Arxivat 2016-12-20 a Wayback Machine. al web de l'UB
* ↑ Pierre-Claude Aïtcin. Binders for Durable and Sustainable Concrete. CRC Press, 7 d'agost de 2007, p. 34–. ISBN 978-0-203-94048-8.
# Minyona

Una minyona és una dona que s'ocupa de les tasques domèstiques d'una casa que no és la seva a canvi d'un salari. Generalment viu a la casa on treballa. Les minyones realitzen tasques domèstiques com netejar, cuinar, planxar i rentar la roba, fer encàrrecs i similars. A vegades les minyones assumeixen el rol de cuidar a gent gran o amb diversitat funcional. En algunes cases, les minyones vesteixen amb un uniforme de treball.
A la societat preindustrial i fins al segle xx la figura de la minyona formava part d'una estructura jeràrquica dins de les cases o mansions de classe alta o classe mitjana, de manera que disposar d'una minyona es va convertir en un símbol de prosperitat. Històricament, i d'aquí el nom, ha estat habitualment una noia jove, que sovint procedia d'una família humil. Amb el pas del temps l'edat d'inici, que al tombant del segle XX podia arribar a estar per sota dels deu anys, es va anar endarrerint a poc a poc. Moltes noies deixaven la feina quan es casaven o començaven a cosir, planxar o netejar per hores.

## Referències

* 1 2 Institut d'Estudis Catalans. «Diccionari de la llengua catalana de l'IEC», 2007. [Consulta: 6 juny 2020].
* ↑ «Diccionari català-valencià-balear (DCVB)». Moll, 1962. [Consulta: 6 juny 2020].
* 1 2 3 Martínez, Isabel. «El temps de les minyones». El Punt Avui, 30-08-2015. [Consulta: 6 juny 2020].
* ↑ Pauné, Meritxell. «Betsabé Garcia: "Tots descendim d'una minyona"». Tot Barcelona, 19-04-2019. [Consulta: 6 juny 2020].
* ↑ Domínguez Álvarez, Virginia. Treball femení a la indústria tèxtil llanera de Sabadell durant el segle XX (tesi). Barcelona: Universitat Autònoma de Barcelona, 2005, p. 247.

## Vegeu també

* Treball de cures
* Treballadora de la llar
Viccionari
# Croix de Cessange

La Croix de Cessange és un intercanvi viari d'autopistes a Ciutat de Luxemburg, al sud de Luxemburg. És la intersecció de dues de les autopistes luxemburgueses: l'A6, a la carretera de circumval·lació entorn del sud-est de Ciutat de Luxemburg i l'A4, que connecta la ciutat amb Esch-sur-Alzette. Es troba al sud-oest de la ciutat, al barri de Cessange, motiu del qual li ve el nom.

## Enllaços externs

* Web de l'Administration des Ponts et Chaussées a Croix de Cessange (francès)
# Mormia tenebrosa

Mormia tenebrosa és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a les illes Canàries.

## Referències

* ↑ Enderlein, G., 1935. Zur Klassifikation der Psychodinen. Sber. Ges. Naturforsch. Freunde Berlin, 1935, 248. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2014-05-25. [Consulta: 6 maig 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Estado de las especies endémicas presentes en la isla de Tenerife respecto a las diferentes disposiciones normativas de protección (castellà)
* ↑ Malmqvist, B., Nilsson, A. N. i Báez, M., 1995. Tenerife's freshwater macroinvertebrates: Status and threats (Canary Islands, Spain). Aquatic Conserv: Mar. Freshw. Ecosyst., 5: 1–24. «Enllaç».
* ↑ A. N. Nilsson, B. Malmqvist, M. Báez, J. H. Blackburn i P. D. Armitage, 1998. Stream insects and gastropods in the island of Gran Canaria (Spain). Annls Limnol. 34 (4): 413-435. (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ A Pan-European Species directories Infrastructure (PESI) (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Rhinobatos thouin

Rhinobatos thouin és un peix de la família dels rinobàtids i de l'ordre dels rajiformes.

## Morfologia

Pot arribar als 300 cm de llargària total.

## Reproducció

És ovovivípar.

## Distribució geogràfica

Es troba des de les costes del Mar Roig fins a Nova Guinea i Japó.

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 «Rhinobatos thouin» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ «Rhinobatos thouin (Shaw's Shovel Nose Guitarfish)» (en anglès). ZipcodeZoo.com. Arxivat de l'original el 28 de juny 2010. [Consulta: 19 d’agost 2008].

## Bibliografia

* Moyle, P. i J. Cech.: Fishes: An Introduction to Ichthyology, 4a edició, Upper Saddle River, Nova Jersey, Estats Units: Prentice-Hall. Any 2000.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Convent de Sant Francesc de Morella

El Convent de Sant Francesc, als peus del castell i prop de l'església de Santa Maria, al municipi valencià de Morella (els Ports), és un monestir dels segles xiii, xiv i xv d'estil gòtic.
La fundació del convent data del 17 de maig de 1272. Per notícies documentals se sap que a fins del segle xiii el claustre ja s'havia acabat. Cap al 1300 es va iniciar la construcció de l'església, que es va consagrar 90 anys després. I l'Aula Capitular, de l'arquitecte Andreu Tarrascó, està datada entre 1427 i 1442.
Del conjunt destaca el claustre, que es conserva molt afectat després de les desamortitzacions del segle xix, de planta rectangular a la qual s'accedeix a través de l'església. Presenta una sèrie d'arcs trilobulats molt senzills que en el seu moment van estar coberts amb un sostre de fusta.
També destaca la monumental església, amb coberta de fusta que se sosté mitjançant un sistema d'arcs diafragma. És de planta rectangular i està dividida a l'interior en cinc trams i capelles entre contraforts que cobrixen amb volta de canó, igual que l'absis poligonal de la capçalera. En el segle xviii l'interior va ser revestit amb una empremta classicista.
A l'aula capitular, dita sala de profundis, annexa al claustre, es conserven unes pintures al fresc gòtiques del primer quart del segle xv en les quals es representa la Dansa de la Mort.
El Convent de Sant Francesc s'està rehabilitant des del 2004 per tal d'acollir un Parador de Turisme.

## Enllaços externs

* Catàleg de Patrimoni Artístic de la Generalitat Valenciana
# Yerington

Yerington (washo: yéŋtɨn) és una població dels Estats Units a l'estat de Nevada. Segons el cens del 2000 tenia 2.883 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Yerington tenia 2.883 habitants, 1.203 habitatges, i 729 famílies La densitat de població era de 655,76 habitants per km².
Dels 1.203 habitatges en un 27,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,1% hi vivien parelles casades, en un 10,2% dones solteres, i en un 39,4% no eren unitats familiars. En el 35,0% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,29 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,7% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 22,1% entre 25 i 44, un 19,4% de 45 a 64 i un 25,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41,2 anys. Per cada 100 dones hi havia 99,1 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,72 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.151 $ i la renda mediana per família de 39.038 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.724 $ mentre que les dones 24.550 $. La renda per capita de la població era de 18.640 $. Aproximadament el 12,6% de les famílies i el 17,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «The Washo Project Online Dictionary».
* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Yerington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 19 setembre 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table-Yerington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010.
# Nom a títol pòstum

Nom a títol pòstum :
| Xinès tradicional: | Xinès tradicional: | 諡號/謚號 |
| Xinès simplificat: | Xinès simplificat: | 谥号 |
| Mandarí |
| Mandarí | Pinyin: | shì hào |
Un nom a títol pòstum o nom pòstum és un nom honorífic donat a la reialesa, els nobles, i de vegades a altres, a l'Àsia oriental després de la mort de la persona, i es fa servir gairebé exclusivament en lloc d'un nom personal o altres títols oficials durant la seva vida. El nom a títol pòstum es fa servir comunament com a nomenament de reialesa a la Xina, Corea, el Vietnam i el Japó.

## Referències

* Yizhoushu (逸周書), x.

## Vegeu també

* Nom
* Nom de regnat
* Emperador de la Xina
* Nom japonès
* Emperador del Japó

## Enllaços externs

* Adjectius més usats Arxivat 2010-11-21 a Wayback Machine. (anglès)
# Crida per Tunísia

El Moviment Crida per Tunísia o Nidaa Tounes (àrab: حركة نداء تونس, Ḥarakat Nidāʾ Tūnis) és un partit polític tunisià fundat el 2012 per Beji Caid Essebsi. Defensor de postures secularistes, es tracta d'un partit arreplegador que inclou una pluralitat d'actors, que van des d'empresaris, liberals progressistes, esquerrans seculars i sindicalistes a antics membres del règim. El partit, que va arribar a obtenir la presidència de la República i una majoria parlamentària el 2014, ha patit diverses escissions des de llavors.

## Referències

* ↑ Allahoum, Ramy; Ajroudi, Asma. «Tunisia's Nidaa Tounes in shambles amid political turbulence» (en anglès). Al Jazeera, 05-12-2018. [Consulta: 27 juny 2019].
* ↑ Ghanmi, Lamine. «Tunisia’s fractured secularists scramble to consolidate ranks | Lamine Ghanmi» (en anglès). The Arab Weekly, 02-06-2019. [Consulta: 27 juny 2019].
# Mormia sarai

Mormia sarai és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Europa: l'illa de Sicília (Itàlia).

## Referències

* ↑ Enderlein, G., 1935. Zur Klassifikation der Psychodinen. Sber. Ges. Naturforsch. Freunde Berlin, 1935, 248. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2014-05-25. [Consulta: 6 maig 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Wagner & Salamanna, 1983. Two new species of genus Mormia (Enderlein) of the apicealba group (Diptera, Psychodidae). Bollettino della Societa Entomologica Italiana, 115(8-10): 168-171.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ A Pan-European Species directories Infrastructure (PESI) (anglès)
* ↑ Fauna Europaea (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
* BioLib (anglès)
* Q-bank Arthropods (anglès)
# Resolució 1342 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1342 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada per unanimitat el 27 de febrer de 2001 després de reafirmar totes les resolucions anteriors del Sàhara Occidental, en particular la resolució 1108 (1997), 1292, 1301, 1309 i 1324 el Consell va ampliar el mandat de la Missió de Nacions Unides pel Referèndum al Sàhara Occidental (MINURSO) fins al 30 d'abril de 2001.
El Consell de Seguretat va reiterar el seu suport als esforços de la MINURSO i les Nacions Unides i els acords adoptats per Marroc i el Front Polisario per celebrar un referèndum lliure i just d'autodeterminació per al poble del Sàhara Occidental. Igual que amb les resolucions anteriors, el Consell va observar que es mantenien diferències fonamentals entre les parts sobre alguns aspectes relatius a l'aplicació del Pla de Regularització.
El mandat de la MINURSO es va ampliar amb la condició que les diferències restants entre les parts arribessin a una solució mútuament acceptable. Al final del seu mandat el 30 d'abril de 2001, el secretari general Kofi Annan haurà de presentar un informe sobre la situació.

## Vegeu també

* Zona Lliure
* República Àrab Sahrauí Democràtica
* Mur marroquí
* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1301 a la 1400 (2000 – 2002)

## Referències

* ↑ «Security Council extends Western Sahara mandate mission until 30 April». United Nations, 27-02-2001.
* ↑ UN. Dag Hammarskjöld Library. Index to Proceedings of the Security Council, 56th year, 2001. 56th. United Nations Publications, 2002, p. 200. ISBN 978-92-1-100894-4.

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Èucrates (escriptor)

Èucrates (Eucrates, Εὐκράτης) fou un escriptor grec esmentat per Hesiqui de Milet (Hesychius) que diu que fou l'autor d'una obra titulada ?οδιακά. Ateneu de Naucratis també esmenta un escriptor d'aquest nom, probablement la mateixa persona.

## Referències

* ↑ Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870.
# Nom d'Horus

El nom d'Horus era un dels noms dels faraons en la seva titulació. Estava escrit generalment en un serekh, una representació de la façana de palau, i el nom del faraó estava inscrit dins la façana en caràcters jeroglífics. De manera habitual la imatge d'un falcó, representació del deu Horus, estava posat al damunt o al darrere. És el nom més antic dels faraons originada en el període pre-dinàstic i molts dels antics faraons només són coneguts per aquest nom. El rei era probablement la reencarnació terrenal d'Horus, el fill d'Hathor (o Hathor-Isis), més tard conegut com el Brau Fort de la seva Mare. Almenys un faraó de la dinastia II d'Egipte, Peribsen, va utilitzar la imatge del deu Seth en lloc d'Horus, potser a causa d'un conflicte religiós; el seu successor Khasekhemui va posar els símbols de Set i Horus sobre el seu nom. Posteriorment ja sempre apareix la imatge d'Horus al costat del nom del faraó. En el regne Nou el nom d'Horus fou sovint escrit sense estar dins un serekh.

## Vegeu també

* Titulatura dels faraons
# Cotorra de Finsch

La cotorra de Finsch (Psittacula finschii) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita els boscos del nord-est de l'Índia, sud-oest de la Xina, Myanmar, Cambodja, Laos, Vietnam i les terres altes de Tailàndia.
# Mormia saxicola

Mormia saxicola és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Àsia: el Japó.

## Referències

* ↑ Enderlein, G., 1935. Zur Klassifikation der Psychodinen. Sber. Ges. Naturforsch. Freunde Berlin, 1935, 248. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2014-05-25. [Consulta: 1r maig 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Ponotx

El Ponotx o Ponoig és un massís de 1.181 metres sobre el nivell mitjà del mar, situat al centre de la comarca de la Marina Baixa (Alacant) i a 10 km de la costa. També és conegut popularment com a El lleó adormit degut al seu aspecte similar a la silueta d'un lleó en actitud de repòs, si és vist desde els pobles de Polop i La Nucia. Es tracta de la prolongació més meridional de la Serra d'Aitana. Forma part de la Serralada Prebètica, al sud-est de la península Ibèrica.
Amb una altitud de 1.181 metres, es tracta d'un dels cims més elevats de la província d'Alacant. Està envoltat per la Serra Cortina, el Puig Campana i la Serra Bernia. Destaca pel gran valor paisatgístic i ambiental amb gran diversitat ecològica i morfològica que juntament a la seva proximitat al mar afavoreixen l'existència de diversos hàbitats i espècies de flora i fauna.
Juntament amb el Puig Campana, va ser declarat Paisatge Protegit al 2006.
El massís està integrat per tres sectors principals: el Tossal de Llevant, el Ponoig (que dona nom al conjunt) i la Torre d'en Mig, la qual separa els dos sectors anteriors.
Al tractar-se d'un massís amb nombroses rutes i parets verticals s'ha convertit en un lloc de referència per a la pràctica de l'alpinisme i l'escalada. La primera ruta d'escalada "L'esperó dels anglesos" la van obrir Bryan Royle i Kim Meldrumque al 1970 i la van publicar a la revista Climb amb el nom "Les dolomites de la Costa Blanca".

## Referències

* ↑ «Corpus toponímic valencià». Arxivat de l'original el 2019-10-23. [Consulta: 8 novembre 2019].
* ↑ «tossal de Ponotx | enciclopèdia.cat». [Consulta: 5 novembre 2021].
* ↑ «Monte Ponoig. El león dormido.». [Consulta: 8 novembre 2019].
* 1 2 «Puigcampana y Ponotx - Generalitat Valenciana». [Consulta: 8 novembre 2019].
* ↑ «Senderos de la Roca - Guía de Escalada de la Provincia de Alicante». [Consulta: 8 novembre 2019].
# Zamarra

Zamarra és un municipi de la província de Salamanca, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita al Nord amb Ciudad Rodrigo, a l'Est amb Serradilla del Arroyo, La Atalaya i Serradilla del Llano, al Sud amb Agallas i a l'Oest amb Herguijuela de Ciudad Rodrigo i Pastores.

## Enllaços externs

* Enllaç a Wikisalamanca
# Portada/efemèride octubre 11

Aleksei Leónov
« 10 d'octubre · 11 d'octubre · 12 d'octubre »