OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Luis Capurro

Luis Capurro (Rioverde, 1 de maig de 1961) és un exfutbolista equatorià de la dècada de 1990.
Fou 100 cops internacional amb la selecció de l'Equador.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Patria de Esmeraldas, Barcelona SC, Emelec, Milagro Sport, Filanbanco, LDU Quito, Cerro Porteño de Paraguai i Racing Club de l'Argentina.

## Referències

* ↑ rsssf: Ecuador record international footballers Arxivat 2009-06-05 a Wayback Machine.
* ↑ International statistics at rsssf
* ↑ Interview celebrating his 100 caps
* ↑ Luis Capurro a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Perfil a transfermarkt.co.uk
# Hisonotus charrua

Hisonotus charrua és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Uruguai a l'Uruguai.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H. & Eigenmann R. S. 1889. Preliminary notes on South American Nematognathi. II. Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 2) v. 2. 28-56.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Almirón, A. E. & Azpelicueta, M. de las Mercedes 2006. A new species of Hisonotus (Siluriformes, Loricariidae, Otothyrini) from the Republica Oriental del Uruguay. Revue suisse de zoologie, 113 (1): 87-94.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Ferraris, C.J. Jr. 2007. Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types. Zootaxa 1418:1-628.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# William G. Dever

William G. Dever és un arqueòleg nord-americà, especialista en la història de l'Israel bíblic. Va ser professor d'Arqueologia de la Universitat d'Arizona, Tucson, 1975 a 2002. Va ser director de les excavacions a Gezer 1966-71, 1984 i 1990, director de l'excavació a Khirbet el-Kom i Jebel Qacaqir (Ribera Occidental) 1967-1971; investigador principal en les excavacions de Tell al-Hayyat (Jordània) 1981-1985, i el subdirector de l'expedició de la Universitat d'Arizona al Idàlion, Xipre, 1991, entre altres excavacions.
William G. Dever conclou que monoteisme a la Bíblia és un fenomen artificial, el producte de l'elit, els partits nacionalistes que van escriure i van editar la Bíblia hebrea durant l'Exili babilònic com a resposta al trauma de la conquesta i, posteriorment, executades a la seva terra natal durant els primers anys del període persa. Dever també ens recorda que la religió popular i el paper de la deessa no va desaparèixer sota el yavisme monoteista oficial, sinó que va passar a la clandestinitat, per trobar un lloc en la màgia i en el misticisme del judaisme posterior.

## Publicacions

* (2001), What Did the Biblical Writers Know and When Did They Know It? What Archaeology Can Tell Us about the Reality of Ancient Israel, Eerdmans ISBN 0-8028-4794-3
* (2003), Who Were the Early Israelites and Where Did They Come from?, Eerdmans ISBN 0-8028-0975-8
* (2005), Did God Have a Wife?: Archaeology and Folk Religion in Ancient Israel, Déu té una dona?, Eerdmans ISBN 0-8028-2852-3
Una llista completa de publicacions del Dr Dever es troba disponible a la Universitat d'Arizona * online CV for him Arxivat 2010-06-27 a Wayback Machine..

## Referències

* ↑ Currículum vitae, de la Universitat d'Arizona Arxivat 2010-06-27 a Wayback Machine.. Consultat el 2007-09-19.
* ↑ «Opinió Yairah Amit». Revisió de Literatura Bíblica, 2006. Arxivat de l'original el 2007-10-23. [Consulta: 9 agost 2010].
# Tyrannochthonius cavicola

Tyrannochthonius cavicola és una espècie d'aràcnid de l'ordre Pseudoscorpionida de la família Chthoniidae. Es troba de forma endèmica a Austràlia.

## Referències

* ↑ «Texas A&M University». Arxivat de l'original el 2014-10-13. [Consulta: 6 novembre 2016].
# Stethojulis marquesensis

Stethojulis marquesensis és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.
Els adults poden assolir els 8,5 cm de longitud total. Es troba des de Fidji fins a l'Illa Norfolk. També a les Illes Marqueses.

## Referències

* ↑ Randall, John E. Revision of the Indo-Pacific labrid fishes of the genus Stethojulis, with descriptions of two new species (en anglès). Bernice Pauahi Bishop Museum, 2000, p. 42.
* 1 2 Capuli, Estelita Emily. «Stethojulis marquesensis Randall, 2000» (en anglès). FishBase.
# Bandera de Vall-llobrega

La bandera oficial de Vall-llobrega té la següent descripció:
| « | Bandera apaïsada de proporcions dos d'alt per tres de llarg, dividida en dues faixes iguals, verda la superior i blava la inferior. Al mig la faixa de color groc. | » |

## Història

Va ser publicada en el DOGC el 14 de febrer del 1994.

## Referències

* ↑ «Vall-llobrega». Associació Catalana de Vexil·lologia, 2016. [Consulta: 11 setembre 2022].
# Luis Camnitzer

Luis Camnitzer (Lübeck, Alemanya, 1937) és un artista conceptualista, professor, escriptor i crític uruguaià d'origen jueu alemany. És professor emèrit de la Universitat Estatal de Nova York, ciutat on resideix. Se'l pot considerar com una figura clau de l'art internacional de la segona meitat del segle xx.

## Biografia

Camnitzer va néixer a Lübeck el 1937, a l'època de la dictadura nazi a Alemanya. Quan tenia tan sols catorze mesos el 1939 la seva família d'origen jueva va fugir cap a l'Uruguai. Va créixer a Montevideo. Posteriorment, va estudiar arquitectura i escultura a l'Escuela Nacional de Bellas Artes de la Universitat de la República, així com escultura i pintura a l'Acadèmia de Múnic. El 1964 se'n va anar cap a Nova York, on des de 1969 va ensenyar a la Universitat Estatal, a la facultat d'Old Westbury. Com a docent, sempre va donar una gran llibertat als seus estudiants i estimular llur autonomia de pensar.
En les seves creacions explora la relació entre l'observador i l'obra. D'alguna manera, prova implicar-hi l'espectador. Explora de l'atzar, l'arbitrarietat, el concepte d'autoria i la formació del valor d'una obra d'art.
Ha tingut moltes exposicions als Estats Units, Llatinoamèrica i Europa des de la dècada de 1960. És reconegut com un artista i teòric de reconeixement internacional, autor de nombroses publicacions artístiques.

## Referències

* ↑ Campodónico, Miguel Angel. Nuevo diccionario de la cultura uruguaya : sepa quién es quién en artes visuales, música, cine y video, teatro, letras y periodismo (en castellà). Montevideo: Linardi y Risso, 2003, p. 67. ISBN 978-9974-559-31-8.
* 1 2 3 4 5 Carrizo Couto, Rodrigo. «El fascinante universo de Luis Camnitzer» (en castellà). Swiss Info: Perspectivas suizas en 10 idiomas, 01-04-2010. [Consulta: 20 març 2022].
* ↑ Hahn, Alexander. «Luis Camnitzer» (en anglès). Aanant & Zoo.
* ↑ Steffen, Katrin, comisaria de la Col·lecció Daros a Zuric, citada per Carrizo Couto, 2010.

## Bibliografia

* Busta, Caroline «Louis Camnitzer» (pdf) (en anglès). Artforum, estiu 2008.

## Enllaços externs

* Binder, Pat. «Luis Camnitzer: Interview, Details» (en alemany). Universes in Universe, 2002.
* «Luís Camnitzer (currículum)» (en alemany). Universes in Universe.
# Holiša

Holiša és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1246.

## Referències

* ↑ «Banskobystrický kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 6 gener 2022].
* ↑ «História obce - Oficiálna stránka obce Holiša». [Consulta: 6 gener 2022].
# United States Postal Service

United States Postal Service (USPS) (Servei de correus dels Estats Units) és una agència del govern federal dels Estats Units. Fou creada l'any 1775 per Benjamin Franklin, i després, l'any 1792, es va fer part del govern, anomenat el Post Office Department (Departament de Correus).

## Vegeu també

* Codi postal
# Stethojulis balteata

Stethojulis balteata és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Hawaii.

## Referències

* 1 2 «Stethojulis balteata» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Bandera de Vall de Cardós

La bandera oficial de Vall de Cardós (Pallars Sobirà) té la següent descripció
    Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, blau fosc, amb dos triangles de color blanc a la part inferior, el primer amb un catet d'1/2 de l'alçària del drap a la vora de l'asta i l'altre de llargària 1/2 de la del mateix drap a la vora inferior; i el segon, igual a la vora del vol; i el card de tres flors groc de l'escut, d'alçària 7/9 de la del drap, al centre.
Va ser aprovada en el ple de l'ajuntament del 19 de juny de 2002, i publicada en el DOGC el 15 d'octubre de 2002 amb el número 3740.

## Vegeu també

* Escut de Vall de Cardós
* Escuts i banderes del Pallars Sobirà

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GRI/2886/2002, d'1 d'octubre, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Vall de Cardós.» (pdf). DOGC num. 3740, 15-10-2002. [Consulta: 28 novembre 2009].
# Virgínia (filla d'Aulus Virgini)

Virgínia (llatí: Verginia), filla d'Aulus Virgini, tribú de la plebs l'any 395 aC, va ser una dama romana, que era patrícia de naixement però es va casar amb el plebeu Luci Volumni Flamma Violent, que va ser cònsol els anys 307 aC i 296 aC.
A causa del seu casament les dones patrícies la van excloure del culte a la deessa Pudicítia i llavors va crear una capella pel culte a la Pudicítia plebea.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita X,23
# Llista de municipis d'Àlaba

La llista de municipis d'Àlaba comprèn tots els municipis del Territori Foral basc d'Àlaba. La capital d'Àlaba és la ciutat de Vitoria-Gasteiz, que també ho és de la Comunitat Autònoma del País Basc.
| CP | Municipi | Pob. (2008) | Superf. | Dens. (2008) | Pob. (2014) |
| 01001 | Alegría-Dulantzi | 2 305 | 19,95 | 115,56 | 2.925 |
| 01002 | Amurrio | 9 879 | 96,36 | 102,52 | 10.239 |
| 01049 | Añana | 181 | 21,92 | 8,26 | 176 |
| 01003 | Aramayona | 1 493 | 73,27 | 20,38 | 1.478 |
| 01006 | Armiñon | 199 | 10,57 | 18,83 | 250 |
| 01037 | Arraia-Maeztu | 718 | 123,11 | 5,83 | 714 |
| 01008 | Arrazua-Ubarrundia | 921 | 57,41 | 16,04 | 994 |
| 01004 | Artziniega | 1 702 | 27,45 | 62,01 | 1.818 |
| 01009 | Asparrena | 1 578 | 65,18 | 24,21 | 1.652 |
| 01010 | Ayala/Aiara | 2 635 | 140,85 | 18,71 | 2.929 |
| 01011 | Baños de Ebro/Mañueta | 357 | 9,46 | 37,74 | 325 |
| 01013 | Barrundia | 818 | 97,43 | 8,40 | 915 |
| 01014 | Berantevilla | 446 | 35,73 | 12,48 | 477 |
| 01016 | Bernedo | 581 | 130,44 | 4,45 | 545 |
| 01017 | Campezo/Kanpezu | 1 106 | 85,36 | 12,96 | 1.084 |
| 01021 | Elburgo/Burgelu | 524 | 32,09 | 16,33 | 624 |
| 01022 | Elciego | 1 001 | 16,32 | 61,32 | 1.054 |
| 01023 | Elvillar/Bilar | 356 | 17,50 | 20,34 | 351 |
| 01056 | Harana/Valle de Arana | 313 | 39,12 | 8,00 | 259 |
| 01901 | Iruña Oka/Iruña de Oca | 2 783 | 53,25 | 48,58 | 3.108 |
| 01027 | Iruraiz-Gauna | 483 | 47,13 | 10,25 | 511 |
| 01019 | Kripan | 184 | 12,52 | 14,70 | 188 |
| 01020 | Kuartango | 358 | 84,39 | 4,24 | 356 |
| 01028 | Labastida | 1 475 | 38,17 | 38,64 | 1.489 |
| 01030 | Lagrán | 194 | 45,62 | 4,25 | 161 |
| 01031 | Laguardia | 1 484 | 81,08 | 18,30 | 1.518 |
| 01032 | Lanciego/Lantziego | 687 | 24,20 | 28,39 | 681 |
| 01902 | Lantaron | 964 | 61,77 | 15,61 | 931 |
| 01033 | Lapuebla de Labarca | 882 | 5,99 | 147,30 | 861 |
| 01036 | Laudio | 18 397 | 37,45 | 491,29 | 18.428 |
| 01058 | Legutio-Villarreal de Álava | 1 587 | 45,85 | 34,61 | 1.703 |
| 01034 | Leza | 230 | 9,92 | 23,18 | 207 |
| 01039 | Moreda de Álava | 275 | 8,67 | 31,71 | 236 |
| 01041 | Navaridas | 218 | 8,92 | 24,45 | 214 |
| 01042 | Okondo | 1 064 | 30,06 | 35,39 | 1.158 |
| 01043 | Oyón-Oion | 3 014 | 45,16 | 66,74 | 3.298 |
| 01044 | Peñacerrada-Urizaharra | 253 | 57,06 | 4,43 | 269 |
| 01046 | Ribera Alta | 683 | 119,78 | 5,70 | 751 |
| 01047 | Ribera Baja/Erribera Beitia | 1 130 | 27,74 | 40,74 | 1.358 |
| 01051 | Salvatierra o Agurain | 4 407 | 37,77 | 116,68 | 4.952 |
| 01052 | Samaniego | 313 | 10,64 | 29,42 | 290 |
| 01053 | San Millán/Donemiliaga | 744 | 85,41 | 8,71 | 726 |
| 01054 | Urkabustaiz | 1 141 | 60,49 | 18,86 | 1.278 |
| 01055 | Valdegovía | 1 112 | 243,99 | 4,56 | 1.038 |
| 01057 | Villabuena de Àlaba/Eskuernaga | 314 | 8,48 | 37,03 | 312 |
| 01059 | Vitòria | 229 484 | 276,81 | 829,02 | 242.082 |
| 01060 | Yécora | 293 | 18,80 | 15,58 | 258 |
| 01061 | Zalduondo | 185 | 12,03 | 15,38 | 185 |
| 01062 | Zanbrana | 360 | 39,51 | 9,11 | 417 |
| 01018 | Zigoitia | 1 513 | 102,07 | 14,82 | 1.743 |
| 01063 | Zuia | 2 372 | 122,49 | 19,37 | 2.427 |
| 01000 | ÀLABA | 305 459 | 2 962,73 | 103,10 | 321.932 |
# Hofen (Schaffhausen)

Hofen és un antic municipi del cantó de Schaffhausen (Suïssa), que el dia 1 de gener de 2009 va crear amb els municipis de Altdorf, Bibern i Opfertshofen el nou municipi de Thayngen.
# Zavàlnoie

Zavàlnoie (en rus: Завальное) és un poble de l'óblast de Lípetsk, a Rússia, que el 2018 tenia 1.582 habitants. Pertany al districte rural d'Úsman.

## Referències

* ↑ «Комсомольская правда». «В Липецкой области в селе сгорело 103 дома». Николай Боков, 30 июля 2010. Проверено 01-08-2010
# Vallejo

* Aquest article tracta sobre el municipi dels EUA. Si cerqueu l'antic estadi de la ciutat de València, vegeu «Estadi de Vallejo».
Vallejo és una població dels Estats Units situada a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2010 té una població de 115.942 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Vallejo tenia 125.900 habitants, 39.601 habitatges, i 28.235 famílies. La densitat de població era de 1.495,3 habitants/km².
Dels 39.601 habitatges en un 36,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,1% hi vivien parelles casades, en un 16,5% dones solteres, i en un 28,7% no eren unitats familiars. En el 22,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,9 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,43.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,6% tenia menys de 18 anys, un 9% entre 18 i 24, un 29,6% entre 25 i 44, un 22,6% de 45 a 60 i un 11,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 47.030 $ i la renda mediana per família de 53.805 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.132 $ mentre que les dones 32.129 $. La renda per capita de la població era de 20.415 $. Entorn del 7,7% de les famílies i el 10,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Demografia

Segons el cens de 2010, hi havia 115.942 persones residint a Vallejo. La densitat de població era de 900 hab/km². Dels 115.942 habitants, Vallejo estava compost pel 32,9% blancs, el 22,06% eren afroamericans, el 0,65% eren amerindis, el 24,92% eren asiàtics, l'1,07% eren illencs del Pacífic, l'11% eren d'altres races i el 7,47% pertanyien a dos o més races. Del total de la població el 22,57% eren hispans o llatins de qualsevol raça.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Vallejo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Vallejo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «U.S. Gazetteer: Cens de 2010» (en anglés). Oficina del Cens dels Estats Units, 16-02-2011.
# Sérgio Rodrigues (escriptor)

Sérgio Rodrigues (Muriaé, 1962) és un escriptor, periodista i crític literari brasiler, guanyador del 12è Gran Premi de Portugal Telecom de Literatura (2014) en la categoria de Romanç i del Grande Prêmio pel llibre "O drible" (Companha das Letras), un drama familiar que té com a fons cinc dècades de la història del futbol brasiler.
Establert en Rio de Janeiro des de l'any 1979, és autor de diversos llibres i va ser editor executiu de la revista electrònica "NoMínimo". És columnista setmanal per al diari de notícies secció del diari Folha de S.Paulo i manté els blocs "Todoprosa" sobre la literatura, i "Melhor dizendo" sobre llengua portuguesa. El treball com a investigador i columnista en les àrees de la gramàtica i la lingüística va obtenir el seu últim llibre, l'almanac "Viva a língua brasileira!", publicat al setembre de 2016.
La novel·la "O drible" (2013) va ser publicada a l'abril de 2014 a Espanya sota el títol "El regate" traduït per Juan Pablo Villalobos, i en francès com "Dribble" a l'any següent, traduït per Ana Sardinha i Antoine Volodine. També va arribar a Portugal i Dinamarca. D'acord amb el periodista João Máximo, aquest és la "millor novel·la mai escrita sobre el futbol en qualsevol idioma.
Durant la Copa del Món de 2014, publicà al diari francès Le Monde una sèrie de follets de 24 capítols anomenada "Jules Rimet, meu amor" sobre el robatori de la copa FIFA definitivament guanyat per l'equip del Brasil el 1970. La sèrie va ser publicada en portuguès en el format de llibre electrònic.
La novel·la "Elza, a garota" també va ser publicada a Portugal el 2010 i llançat als EUA al setembre de 2014.
Per tota la seva trajectòria com a escriptor, va rebre el Prêmio de Cultura do Estado do Rio de Janeiro de 2011 a la categoria de Literatura.

## Obres

* O homem que matou o escritor (contos, 2000)
* Manual do mané (humor, 2003), coautor amb Arthur Dapieve i Gustavo Poli.
* What língua is esta? (crônicas e artigos, 2005)
* As sementes de Flowerville (romance, 2006)
* Elza, a garota (romance, 2009)
* Sobrescritos: 40 histórias de escritores, excretores e outros insensatos (contos, 2010)
* O drible (romance, 2013)
* Jules Rimet, meu amor (novela, 2014)
* Viva a língua brasileira! (almanaque, 2016)

## Referències

* ↑ «Biografia de Sérgio Rodrigues». Arxivat de l'original el 2017-07-02. [Consulta: 13 març 2017].
* ↑ «Jules Rimet, meu amor». [Consulta: 13 març 2017].

## Enllaços externs

* Coluna Todoprosa
* Coluna Sobre Palavras em Veja.com
* Pàgina de Sérgio Rodrigues Arxivat 2017-03-14 a Wayback Machine.
# Beauvais

«Beauvais» té aquests significats:
* Toponímia:
** Beauvais (municipi de l'Oise), municipi francès capital del departament de l'Oise (regió de la Picardia)
** Beauvais-sur-Matha, municipi francès al departament de Charente Marítim
** Beauvais-sur-Tescou, municipi francès al departament del Tarn (regió de Migdia-Pirineus)
** Bisbat de Beauvais, jurisdicció eclesiàstica francesa centrada a la població de Beauvais erigida al segle iii i suprimida el 1801, quedant unida a la diòcesi d'Amiens; i restablerta el 1822
** Cantó de Beauvais-Nord-Est, cantó francès al districte de Beauvais (departament de l'Oise)
** Cantó de Beauvais-Nord-Oest, cantó francès al districte de Beauvais (departament de l'Oise)
** Cantó de Beauvais-Sud-Oest, cantó francès al districte de Beauvais (departament de l'Oise)
** Comtat de Beauvais, jurisdicció feudal de França al nord de París
** Districte de Beauvais, districte del departament francès de l'Oise (regió de Picardia)
* Biografies:
** Alfred Lair de Beauvais (Bayeux, 1820 - Dreux, 1869), organista i compositor francès del Romanticisme
** Vicent de Beauvais (1190-1264), teòleg dominic, erudit medieval i autor del compendi Speculum Maius
# David Bates (historiador)

David Bates (30 d'abril del 1945) és un historiador i docent britànic.

## Biografia

Estudià a la King Edward VI College de Nuneaton i la Universitat d'Exeter, on es graduà el 1966 i es doctorà el 1970. Fou professor d'història medieval a la Universitat de Glasgow del 1994 al 2003. Seguidament fou director de l'Institut de Recerca Històrica de la Universitat de Londres entre el 2003 i el 2008. A gener del 2017 era catedràtic d'Història Medieval a la Universitat d'Ànglia de l'Est.

## Obres

* 1982 - Normandy before 1066 (Londres i Nova York, Longman, 1982)
* 1989 - William the Conqueror (Londres, George Philip, 1989)
* 1998 - Regesta regum Anglo-Normannorum: the Acta of William I, 1066-1087 (Oxford, Oxford University Press, 1998)

## Referències

* ↑ Prof. David Richard Who's Who 2014 (en anglès). A & C Black, 2014.
# Vicco

«Vicco» té aquests significats:
* Vicco (Kentucky), població dels Estats Units
* Vicco (cantant), cantant catalana
# Línia lateral

La línia lateral és un òrgan sensor característic d'organismes aquàtics. En els peixos s'estén des de l'opercle fins a la cua, i sovint són visibles com línies tènues que recorren cada costat del peix. Es fa servir per detectar moviment i vibració a l'aigua del voltant; d'aquesta manera, permet que l'animal descobreixi la presència de depredadors o de preses, o també nedar de manera quasi sincronitzada en grans bancs.
De vegades parts de la línia lateral es modifiquen com a electroreceptors, òrgans per detectar impulsos elèctrics. És possible que alguns vertebrats com els taurons la facin servir per detectar camps magnètics. La major part de les larves d'amfibis i alguns amfibis adults també tenen un òrgan lateral. Alguns crustacis i cefalòpodes tenen òrgans similars.

## Referències

* 1 2 Club d'Immersió Biologia :: 24. Glossari, · Peix ossi, Facultat de Biologia · UB
* ↑ Budelmann, Bernd U.; Bleckmann, Horst «A lateral line analogue in cephalopods: Water waves generate microphonic potentials in the epidermal head lines of Sepia and Lolliguncula». Journal of Comparative Physiology A, 164, 1, 1988, pàg. 1–5. DOI: 10.1007/BF00612711. PMID: 3236259.

## Bibliografia

Viccionari
* Popper, A. N.; Platt, C. «Inner Ear And Lateral Line of Bony Fishes». A: The Physiology of Fishes (en anglès). 1st. CRC Press, 1993, p. 99–136. ISBN 978-0-8493-8042-6.
* Schellart, Nico A. M.; Wubbels, René J. «The Auditory and Mechanosensory Lateral Line System». A: The Physiology of Fishes (en anglès). 2a edició. CRC Press, 1998, p. 283–312. ISBN 978-0-8493-8427-1.