OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mac Pro

El Mac Pro és una estació de treball llançada per Apple, basada en processadors Intel Xeon. Apple va introduir el Mac Pro el 7 d'agost del 2006 a la WWDC per tal de substituir el Power Mac G5, i en conjunt amb el nou Xserve completar la transició a Intel.
El Mac Pro, comparat amb altres màquines de l'època, és de rendiment Alt-Medio. Posseeix 2 rajoles de 2 nuclis de CPU cadascuna, 4 compartiments per a disc dur, 2 unitats de Disc òptic i 8 badies per memòria RAM (suportant un màxim de 32 GB).
El xip d'Intel va portar lleus però notòries millores a nivell de velocitat. La memòria del sistema és FB-DIMM amb dos busos independents a 800 MHz, 4 badies de PCI express (PCIe), i amb 4 ports de SATA per Disc dur a 300 MB / s (comparats amb els 3.2gb / s dels SATA II de les PC. El model anterior usava memòria DDR2 a 600 MHz i discos SATA a 150 mbar / s.
La carcassa del Mac Pro està feta d'alumini, i és gairebé idèntica a la del seu antecessor. Les diferències radiquen en la nova unitat per a CD i la forma de com estan organitzats els ports I / O, tant en la part davantera com posterior.
Els nous Xeon generen molta menys calor que els G5 que s'utilitzaven anteriorment, per la qual cosa la mida dels ventiladors va baixar considerablement. Això va permetre deixar més espai en el gabinet, duplicant el nombre d'unitats de disc dur. A diferència dels altres models de Mac actuals, el Mac Pro no inclou el receptor d'infraroigs que tenen els altres models, per això el programari com Front Row no pot ser utilitzat aquí.

## Especificacions

* El 8 de gener es va iniciar la venda de Mac Pro amb processadors Perynn que compten amb dos processadors de doble rajola x2cada un fins a 3,2 GHz
* Processador: 1 Xeon quad-core 5100 Series (més coneguts com a «Woodcrest» amb setembre d'instruccions EM64T) processador a 2,8 GHz, o 2 8-core Xeon (microarquitectura de nucli "Harpertown") processadors de 2,8, 3,0, o 3,2 GHz Cap amb tecnologia nativa de 64 bits i 3 nuclis virtualitzats c / u.
* Memòria: Mínim 2 GB (2 GIB) 800 MHz DDR2 (augmenta fins a 32 GB), en vuit badies FB-DIMM
* Targeta Gràfica: nVidia GeForce 7300 GT 256 MB (256 MIB) (amb un límit de 4), ATI X1900 XT 512 MB o nVidia Quadro FX 5600 1/5 Gb
* Emmagatzematge: 4 badies dels discs durs SATA, a 7200 RPM i amb 8 MB de memòria cau (16 MB de cache el de 750 GB). Poden suportar fins a 4 discs de 2 TB cada un, Màxim suport: 8 TB
Opcional de Disc SAS de 300 GB (15.000 RPM)
* Unitat òptica: 16x SuperDrive, segona unitat opcional. Suporta ATA/100 i SATA.
* Xarxes: Dos Gigabit Ethernet. AirPort Extreme (sense fils) opcional. Bluetooth opcional.
* I / O: cinc USB 2.0 (en la part davantera), dues FireWire 400, dos FireWire 800, Entrada i sortida d'àudio de 3.5 mm
Programari: Mac OS X 10.5 Leopard, iLife '09.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial (castellà)
* Fotos
# Marea Atlàntica

Marea Atlàntica (en gallec: Marea Atlántica) és un moviment ciutadà i partit polític de la ciutat de la Corunya, l'objectiu del qual és construir una proposta política de convergència de cara a les eleccions municipals de maig de 2015. La seva presentació formal com a moviment es va celebrar el 22 de juliol de 2014.
El candidat de la Marea Atlàntica a l'Ajuntament de la Corunya fou Xulio Ferreiro, professor de la Universitat de la Corunya. En el moviment participen diversos partits polítics: Esquerda Unida, Anova-Irmandade Nacionalista, Podemos, Equo, Compromiso por Galicia i Espazo Ecosocialista Galego.
És una de les moltes candidatures d'unitat popular formades per partits d'esquerres que es van presentar a les eleccions municipals de 2015, com Ara Madrid, Barcelona en Comú, Saragossa en Comú, Compostel·la Oberta, Ferrol en Comú, Lugonovo, Marea Pontevedra, Marea de Vigo o Màlaga Ara.

## Resultats electorals

La llista de Marea Atlàntica va quedar en segon lloc a les eleccions locals del 25 de maig de 2015 per una diferència de 28 vots, per darrere de la candidatura del Partit Popular, que encapçalava Carlos Negreira. El 13 de juny de 2015, Xulio Ferreiro és investit alcalde de la ciutat amb els vots de Marea, del PSdeG i del BNG.

## Referències

* ↑ «Sorpreses d'última hora i cares noves a la política municipal espanyola». Ara, 13-06-2015 [Consulta: 29 juliol 2015].
* ↑ La Marea Atlántica continua pujant a la Corunya
* ↑ La Voz de Galicia «El PP guanya les eleccions per 28 vots, però el PSOE garanteix la investidura de Xulio Ferreiro». , 29-05-2015.
* ↑ Xulio Ferreiro, nou alcalde de la Corunya

## Enllaços externs

* Marea Atlàntica - Lloc web oficial
# Manuel José García Caparrós

Manuel José García Caparrós era un treballador malagueny de la fàbrica de Cerveza Victoria i militant de Comissions Obreres.
Va morir per un tret efectuat per la Policia Armada durant la manifestació del 4 de desembre de 1977 a favor de l'autonomia d'Andalusia quan intentava penjar una bandera d'Andalusia a l'Ajuntament de Màlaga.
El lloc on va caure mort es va convertir en un "altar" improvisat per on van passar milers de malaguenys, fins que va ser destrossat. Durant diversos dies, va haver-hi protestes per la repressió policial.
El ple de l'Ajuntament de Màlaga del 16 de novembre de 1995 va aprovar donar-li el seu nom a un carrer en la seva memòria. La Diputació Provincial de Màlaga el va nomenar Fill predilecte de la província a títol pòstum el 20 d'abril de 2009.
Actualment és tot un símbol per al nacionalisme andalús d'esquerres, igual que Blas Infante. El grup Jaleo!!! ha reivindicat sovint la seva memòria.

## Refències

* ↑ diariosur.es: (castellà) El PA pide un busto de García Caparrós y corregir el error en una placa.
* ↑ «Loli García Caparros: «Mi hermano murió en acto terrorista y es justo que así lo reconozcan nuestras autoridades» abc.es». Arxivat de l'original el 2009-07-27. [Consulta: 26 setembre 2010].

## Bibliografia

* Burgos, Rosa, La muerte de García Caparrós en la transición política, Airon Sesenta, Málaga, 2007
# Martinote

Martinote (també conegut com a Poblado Martinote) és una entitat de població de l'Uruguai, ubicada al centre del departament de Tacuarembó. Es troba a 136 metres sobre el nivell del mar. Té una població aproximada de 728 habitants.

## Referències

* ↑ (anglès) Mapa, localització, clima i altres dades
# Marcel Molinès

Marcel Molinès (Chibli, Algèria, 22 de desembre de 1928 - Marsella, 1 de juliol del 2011) va ser un ciclista algerià que fou professional entre 1949 i 1954. El seu èxit esportiu més important fou la victòria en una etapa del Tour de França de 1950, el primer africà a aconseguir-ho.

## El Tour de 1950

El 1950 va prendre part al Tour en un equip format íntegrament per ciclistes nord-africans. Aquell estiu fou extremadament calorós i durant la 13a etapa, entre Perpinyà i Nimes, la calor era tan asfixiant que molts ciclistes es veieren obligats a aturar-se a la vora del mar per refrescar-se. La forta calor no afectava a tothom per igual, ja que Molinès i el seu company d'equip Abdel-Kader Zaaf, més acostumats a la calor de l'Àfrica, protagonitzaren una llarga escapada en què aconseguiren més de 16 minuts d'avantatge sobre el gran grup.
La diferència era tan gran que hauria permès a Zaaf convertir-se en el nou líder, però a manca de 15 km, assedegat, va agafar un bidó que li va oferir un espectador. El bidó resultà ser de vi i com a conseqüència Zaaf quedà una mica desorientat, reinicià la cursa en direcció contrària i finalment quedà adormit al costat de la carretera. De resultes d'aquest incident hagué d'abandonar aquesta edició del Tour.
Per contra, Molinès continuà endavant tot sol, i aconseguí arribar a Nimes amb més de 4 minuts d'avantatge sobre el gran grup. D'aquesta manera es convertí en el primer ciclista africà en guanyar una etapa del Tour de França.

## Altres curses

Un cop retirat del ciclisme es dedicà a fer de taxista, però sense deixar de participar en curses per a veterans. Així als anys 80 del segle xx va guanyar el Campionat d'Europa dels artesans per a més de 60 anys disputat a Hyères.

## Palmarès

* 1950
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
** 8è del Midi Libre

### Resultats al Tour de França

* 1950. Abandona (18a etapa). Vencedor d'una etapa

## Notes

* ↑ «Fitxa de Marcel Molinès, al web Museo ciclismo» (en francès). [Consulta: 22 desembre 2015].
* ↑ Marcel Molinès a speedylook (anglès)

## Enllaços externs

* Fitxa de Marcel Molinès a www.sitiodeciclismo.net
# María Luisa Bombal

María Luisa Bombal (Viña del Mar, 8 de juny de 1910 - Santiago de Xile, 6 de maig de 1980) va ser una escriptora xilena.
Va escriure les novel·les La última niebla (1935) i La amortajada (1938), que representen una ruptura amb el criollisme dominant en la literatura del seu país, així com diversos contes, entre aquests Las islas nuevas (1939) i La maja y el ruiseñor (1960). En les seves obres destaquen els personatges femenins i el seu ric món interior.

## Referències

* ↑ «María Luisa Bombal». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «María Luisa Bombal». Encyclopædia Britannica, 04-06-2019. [Consulta: febrer 2020].
* ↑ Marting, Diane E. Spanish American Women Writers: A Bio-bibliographical Source Book (en anglès). Greenwood Publishing Group, 1990, pàg. 41-52. ISBN 978-0-313-25194-8.

## Vegeu també

* Literatura llatinoamericana
# Mandalay Pictures

Mandalay Pictures (més tard Mandalay Independent Pictures i Mandalay Vision) és un estudi de cinema americà situat a Los Angeles, Califòrnia, filial de la companyia de mitjans i entreteniment Mandalay Entertainment Group. Va ser fundada el 1995 per Peter Guber, antic president de Sony Pictures Entertainment i The Guber-Peters Company. L'estudi va signar pròxim un contracte amb Sony Pictures per produir pel·lícules a través de Columbia i TriStar Pictures.
Del 1997 al 2002, l'estudi va ser propietat de Lionsgate. També té la seva pròpia divisió independent de producció de pel·lícules, Mandalay Vision (fins al 2010 Mandalay Independent Pictures), que va ser fundada per Mandalay l'any 2007. La mascota actual de l'estudi és un tigre.

## Referències

* ↑ Weinraub, Bernard «THE MEDIA BUSINESS;Behind Sony Ouster, One Excess Too Many» (en anglès). The New York Times, 07-12-1995. ISSN: 0362-4331.
* ↑ «Sony reworking Guber deal: report» (en anglès). UPI. [Consulta: 16 juny 2021].
* ↑ Gilstrap, Peter «Schulman pumps up Mandalay» (en anglès). Variety, 19-04-2007 [Consulta: 16 juny 2021].
* ↑ Kit, Borys «Mandalay Vision to finance indie films» (en anglès). The Hollywood Reporter, 14-01-2010 [Consulta: 16 juny 2021].
* ↑ «Lions Gate sells stake in Mandalay Pictures» (en anglès). Arxivat de l'original el 2012-03-19. [Consulta: 16 juny 2021].

## Enllaços externs

* Mandalay Pictures - Lloc web oficial
# Mandalagan

El Mandalagan és un volcà complex que es troba a l'illa Negros, al grup de les Visayas de l'arxipèlag de les Filipines. El seu cim s'eleva fins a 1.885 msnm i es troba dins del Parc natural del Nord de Negros. El seu diàmetre a la base és de 26 km. Consta de set centres volcànics, incloent un mínim de cinc cràters i/o calderes de fins a 2 km de diàmetre. Es desconeix quan va tenir lloc la seva darrera erupció, però presenta una important activitat fumaròlica amb presència d'una solfatara.

## Referències

* ↑ «Global Volcanism Program | Mandalagan» (en anglès). [Consulta: 25 octubre 2021].
# Mandalselva

Mandalselva o riu de Mandal (del nòrdic antic Mǫrn) és un riu noruec que s'origina a les muntanyes de Setesdal i Sirdal, flueix a través del comtat d'Agder i desemboca al mar del Nord.
La seva llargada és de 115 quilòmetres i flueix a través dels municipis d'Åseral, Audnedal, Marnardal i Mandal. Els afluents principals són Monn, Logna, Skjerka, Kosana, Logåna i Røyselandsbekken.

## Referències

* ↑ Mandalselva Store norske leksikon en noruec

## Enllaços externs

* Mandalselva Arxivat 2015-02-14 a Wayback Machine. (noruec)
* Pesca del salmó Arxivat 2016-08-12 a Wayback Machine. (anglès)
# Mandament di Puart

El Mandament di Puart (en vènet: Mandamento de Protogruaro o de Portogruèr, en italià: Mandamento di Portogruaro) fou una circumscripció administrativa de la República de Venècia, heretada pels estats habsbúrgics i posteriorment per Itàlia, que comprenia els municipis de Cint, Concuardie, Danon, Fossalte, Gruâr, Puart, Pramaiôr, San Micjêl, San Stin i Tei. També incloïa el municipi venetòfon de Càorle/Cjaurlis, que històricament sempre havia pertangut a la República de Venècia al si del Districte del Dogat.
Llevat el cas específic de Càorle, històricament el Mandament di Puart formava part del Friül, i la majoria dels municipis eren (o són encara) furlanòfons; Danon i San Stin semblen bascular entre el furlà i el vènet. El 1838 les autoritats austríaques transferiren el Mandament di Puart de la província d'Udin a la de Venècia, on ha continuat inclòs administrativament fins avui.
El Mandament di Puart fou abolit el 1923, juntament amb tots els altres mandamenti; però encara funciona popularment a tall de comarca extraoficial, i l'empren com a referent territorial algunes associacions.
Juntament amb l'antic mandamento di San Donà di Piave constitueix l'àrea geogràfica anomenada Vèneto Oriental. Els municipis del territori estan associats i gestionen alguns serveis com el transport públic, a través de l'empresa A.T.V.O., i la recollida i eliminació de residus, a través de l'A.S.V.O; formen la Conferència de Batlles del Vèneto Oriental, ens responsable de la gestió dels fons regionals.
En diverses ocasions hi ha hagut campanyes per a la reunificació amb el Friül: el 1946, quan es preveia crear la regió del Friül - Venècia Júlia; el 1964, quan es preparava la creació de la província de Pordenon; i novament en 1989-1991, en què s'hi celebraren referèndums municipals autogestionats; tot i l'àmplia victòria del sí, els resultats no foren reconeguts per les instàncies oficials. El 26-27 de març de 2006 (tot aprofitant una reforma constitucional de 2001 que permet transferències de municipis entre províncies), el municipi de Cint, en referèndum oficial, votà per incorporar-se al Friül; però la sol·licitud ha restat congelada.
El 21 de desembre del 2006 la província de Venècia reconegué oficialment la llengua furlana al Mandament di Puart, tot i que n'excloïa Pramaiôr, Danon, San Stin i, és clar, Càorle. Fins ara les mesures de protecció i promoció del furlà només han començat a aplicar-se als municipis de Cint, Tei i San Micjêl.
# Manganlotharmeyerita

La manganlotharmeyerita és un mineral de la classe dels fosfats que pertany al grup de la tsumcorita. Rep el nom per la seva relació amb la lotharmeyerita.

## Característiques

La manganlotharmeyerita és un arsenat de fórmula química CaMn$^{3+}$₂(AsO₄)₂(OH)₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2002. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la manganlotharmeyerita pertany a «08.CG - Fosfats sense anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana i gran, RO₄:H₂O = 1:1» juntament amb els següents minerals: cassidyita, col·linsita, fairfieldita, gaitita, messelita, parabrandtita, talmessita, hillita, brandtita, roselita, wendwilsonita, zincroselita, rruffita, ferrilotharmeyerita, lotharmeyerita, mawbyita, mounanaïta, thometzekita, tsumcorita, cobaltlotharmeyerita, cabalzarita, krettnichita, cobalttsumcorita, niquellotharmeyerita, schneebergita, niquelschneebergita, gartrellita, helmutwinklerita, zincgartrel·lita, rappoldita, fosfogartrel·lita, lukrahnita, pottsita i niqueltalmessita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Musée cantonal de géologie de Lausanne (Suïssa).

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Starlera, a la localitat de Ferrera (Grisons, Suïssa), associada a altres minerals com la tilasita, la calcita o la braunita. També ha estat descrita a Macedònia del Nord, Xile i Mèxic.

## Referències

* ↑ «Manganlotharmeyerite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r desembre 2021].
# Manganipargasita

La manganipargasita és un mineral de la classe del silicats que pertany al grup del nom arrel pargasita.

## Característiques

La manganipargasita és un amfíbol de fórmula química NaCa₂(Mg₄Mn$^{3+}$)(Si₆Al₂)O$_{22}$(OH)₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2019, sent publicada per primera vegada el 2020. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 5 i 6.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Museu Suec d'Història Natural, situat a Estocolm (Suècia), amb el número de col·lecció: nrm20100001.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Långban, situada al municipi de Filipstad (Comtat de Värmland, Suècia), on es troba en forma de cristalls subèdrics d'aproximadament 1 mm, creixent sobre cristalls de hausmannita euèdrics a subèdrics. Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Mangani-pargasite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 20 juliol 2021].
# Malmy

Malmy és un municipi francès, situat al departament del Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 23 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Malmy era de 23 persones. Hi havia 12 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 4 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 16 habitatges, 11 eren l'habitatge principal de la família, 1 era una segona residència i 4 estaven desocupats. Tots els 15 habitatges eren cases. Dels 11 habitatges principals, 8 estaven ocupats pels seus propietaris i 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia una cambra, 3 en tenien quatre i 7 en tenien cinc o més. 7 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 6 habitatges hi havia un automòbil i a 3 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Malmy el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 8 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 8 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 17 persones, 14 eren actives i 3 eren inactives. De les 14 persones actives 13 estaven ocupades (7 homes i 6 dones) i 1 aturada (1 home). De les 3 persones inactives 1 estava jubilada, 1 estava estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Malmy hi havia 4 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 496 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Malmy a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Malmy a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Malmo (Minnesota)

Malmo és una comunitat no incorporada i districte de negocis al comtat d'Aitkin, Minnesota, Estats Units. La comunitat és al cantó nord-est del llac Mille Lacs a la cruïlla de les carreteres estatals 18 i 47 i la carretera del comtat d'Aitkin 2.
Malmo es troba entre Malmo Township i Lakeside Township. És a prop de les localitats d'Isle, Glen, Garrison i Aitkin. La comunitat és a 21 milles al sud-est de la ciutat d'Aitkin. Malmo rep el nom de la ciutat sueca de Malmö.

## Referències

* ↑ «Malmo, Minnesota». Geographic Names Information System, Servei Geològic dels Estats Units.
# Maria de les Neus de Portugal

Maria de les Neus de Bragança (Kleinheubach, Alemanya, 1852 - Viena, 1941) fou Infanta de Portugal amb el tractament d'altesa reial per la branca dels miquelistes, que esdevingué, per casament, Infanta d'Espanya amb el tractament inherent d'altesa reial.
Nascuda a la ciutat de Kleinheubach, on el pretendent miquelista s'havia retirat després del 1834, el dia 5 d'agost del 1852. Filla del rei Miquel I de Portugal i de la princesa Adelaida de Löwenstein-Wertheim-Rosenberg era neta per via paterna del rei Joan VI de Portugal i de la infanta Carlota Joaquima d'Espanya i per via materna del príncep Constantí de Löwenstein-Wertheim-Rosenberg i de la princesa Agnès de Hohenlohe-Lagenburg.
El dia 26 d'abril del 1871 es casà a Kleinheubach amb l'infant Alfons de Borbó, fill de l'infant Joan de Borbó i de l'arxiduquessa Maria Beatriu d'Àustria-Este.
Maria de les Neus acompanyà el seu marit per terres catalanes, aragoneses i valencianes, en la direcció de les tropes carlines durant la tercera carlinada, entrant a Catalunya el 30 de desembre del 1872 i sortint il·lesa d'un atac el 2 de març de 1873, en arribar a la Serra del Grau després d'intentar prendre Berga.
Maria de les Neus fou molt popular entre les tropes carlines, amb les que convisqué i compartí llargues marxes a cavall i que la coneixien com a Doña María de las Nieves o Doña Blanca.
El 1874, enfrontat amb Savalls pel control de les forces carlines del Principat i no sentint-prou recolzat pel seu germà Carles, Alfons renuncià al seu càrrec i marxà amb Maria de les Neus a l'exili. La parella no tingué fills i residí durant tota la seva vida entre Alemanya i Àustria, si bé feren algunes estades esporàdiques a Espanya.
Moriren tots dos a l'exili: Alfons l'any 1936 i la infanta Maria de les Neus el 1941.

## Referències

* ↑ «Maria de les Neus de Portugal». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Abellan i Manonellas, Joan Anton «Els Galceran: Una nissaga carlina de Prats de Lluçanès». Ausa, vol.22, n.158, 2006, p.584.

## Bibliografia

* de Portugal, Maria de les Neus. Mis Memorias. Sobre nuestra campaña en Cataluña en 1872 y 1873 y en el Centro en 1874 (en castellà). Madrid: Actas Editorial, Colección Luis Hernando de Larramendi, 2002. ISBN 84-9739-027-X.
# Maria de suffragiis

La lex Maria de suffragiis o lex Maria de ambitu va ser una antiga llei romana establerta a proposta del tribú de la plebs Gai Mari l'any 119 aC, que ordenava construir menys amples els ponts pels que es passava quan s'anava a votar als comicis. Anteriorment eren els ponts prou amples per a permetre que algú estigués assegut a l'entrada per persuadir als votants en un sentit o un altre (que en realitat constituïa un suborn, llatí ambitus).

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 113 [Consulta: 17 abril 2022].
# Melgaço

Melgaço és un municipi portuguès, situat al districte de Viana do Castelo, a la regió del Nord i a la subregió de Minho-Lima. L'any 2004 tenia 9.739 habitants. Es divideix en 18 freguesies. Limita al nord i est amb Galícia, al sud-oest amb Arcos de Valdevez, i a l'oest amb Monção. És el municipi més septentrional del país.

## Població

Població del concelho de Melgaço (1801 – 2004) :
| 1801 | 1849 | 1900 | 1930 | 1960 | 1981 | 1991 | 2001 | 2004 |
| 5.141 | 7.960 | 15.558 | 15.759 | 18.211 | 13.246 | 11.018 | 9.996 | 9.739 |

## Freguesies

* Alvaredo
* Castro Laboreiro
* Chaviães
* Cousso
* Cristóval
* Cubalhão
* Fiães
* Gave (Melgaço)
* Lamas de Mouro
* Paços
* Paderne
* Parada do Monte
* Penso
* Prado
* Remoães
* Roussas (Melgaço)
* São Paio
* Vila (Melgaço)