OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Carl Anton Bjerknes

Carl Anton Bjerknes (1825-1903) va ser un matemàtic i físic noruec.

## Vida i Obra

Bjerknes va estudiar enginyeria de mines a la universitat de Oslo, en la que es va graduar el 1848. A partir d'aquesta data i fins al 1852 va treballar a les mines de plata de la ciutat de Kongsberg. Després d'uns anys com a professor de secundària, els 1856 i 1857 va estar a París i Göttingen, on va estudiar amb Cauchy i Dirichlet, respectivament.
El 1861 va ser nomenat professor de la universitat de Oslo i el 1869 catedràtic de matemàtiques pures.
Els seus dos volums de hidrodinàmica van ser publicats pel seu fill, Vilhelm Bjerknes, el 1900 i el 1902.

## Referències

* ↑ Chang, pàgina 277.
* ↑ Eliassen, pàgina 3.
* ↑ Chang, pàgina 278.

## Bibliografia

* Chang, Sooyoung. Academic Genealogy of Mathematicians (en (anglès)). World Scientific, 2011. ISBN 978-981-4282-29-1.
* Eliassen, Arnt. «A brief historical account of hydrodynamic research at the University of Oslo». A: John Grue, Bjørn Gjevik, Jan Erik Weber (eds.). Waves and Nonlinear Processes in Hydrodynamics (en (anglès)). Kluwer Academic Publishers, 1996, p. 3-14. ISBN 978-94-010-6597-9.
* Thorpe, A.; Volkert, H.; Ziemianski, M. «The Bjerknes' Circulation Theorem: A Historical Perspective» (en (anglès)). Bulletin of the American Meteorological Society, Vol. 84, Num. 4, 2013, pàg. 471-480. DOI: 10.1175/BAMS-84-4-471.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Carl Anton Bjerknes» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Pihl, Mogens. «Bjerknes, Carl Anton». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 21 març 2017].
# Shushicë

«Shushicë» té aquests significats:
* dos municipis d'Albània:
** Shushicë, Elbasan, al Districte d'Elbasan
** Shushicë, Vlorë, al Districte de Vlorë
* Shushicë (riu), un riu al Districte de Vlorë
# Sant Sebastià de Molló

Sant Sebastià és una església parroquial que se situa al nucli de Molló. Va ser construïda l'època modern i és inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. L'any 2014, sobre una pedra ja existint al davant de l'església, va afegir-se una estela a la memòria del mossèn Josep Riera i Justó mort el mateix any a l'edat de 82 anys (1932-2014), que va ésser rector de Molló durant més de 40 anys.

## Descripció

A l'entrada del poble es troba Sant Sebastià, una petita capella amb coberta a dues aigües i un petit campanar de torre. La porta d'entrada és d'arc de mig punt adovellada, a un costat es veu una finestra rectangular amb reixa i a la part superior un ull de bou. L'absis està cobert amb volta d'aresta.

## Notícies històriques

Aquesta església va ser erigida a Sant Sebastià per haver salvat Molló de la pesta que va assolar Europa a l'Edat Mitjana. Es conserven els Goigs de Sant Sebastià de Molló, i avui dia, encara se celebra una missa-novena durant 9 dies abans de la festivitat del Sant (20 de gener) on la gent del poble els canta.

## Referències

* 1 2 «Església de Sant Sebastià». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 setembre 2014].
* ↑ «Goigs de Sant Sebastià de Molló». [Consulta: 2016].
# Zawi ibn Ziri

Zawi ibn Ziri ibn Manad as-Sanhají (àrab: زاوي بن زيري بن مناد الصنهاجي, Zāwī b. Zīrī b. Manād aṣ-Sanhājī) fou un cap amazic, fundador de la taifa de Granada quan es va desmembrar el califat omeia de Còrdova, al primer quart del segle xi.
Pertanyia a la tribu Talkara del grup sanhaja. Zawi i alguns parents, especialment dos fills del seu germà Màksan, eren destacades personalitats a Africa del nord, i foren convidats pel hàjib amírida Abd-al-Màlik al-Mudhàffar a unir-se a ell en les seves campanyes contra els cristians; a Còrdova hi havia reserves sobre Zawi que era considerat massa llest, pèrfid i provocador de conflictes. A la caiguda dels amírides i l'esclat de la guerra civil, anava a tornar a Àfrica; es diu que no ho va fer perquè els habitants de Medina Elvira (Granada) van demanar la seva protecció i hauria acceptat. Els homes de Zawi van tenir un paper clau i el novembre del 1008 van posar al tron a Sulayman al-Mustain. Els amazics van forçar un repartiment de les províncies del sud de l'Àndalus entre ells i Elvira fou reconeguda a Zawi i segurament fou llavors quan va agafar el poder allí sense cap participació de la població. Sulayman va perdre el poder (1010) però el va recuperar el 1013; sembla que llavors Zawi ja dominava Granada i Sulayman ho va haver d'acceptar com a fet consumat. Conscient de l'hostilitat de les poblacions de les ciutats de l'Àndalus contra els amazics, Zawi va decidir traslladar la ciutat d'Elvira a una fortalesa de muntanya a Granada, més fàcil de defensar. El 1018 el califa Abd-ar-Rahman IV al-Murtada va atacar Granada i fou derrotat decisivament i rebutjat; l'amírida Khayran d'Almeria i l'emir de Saragossa al-Mundhir ibn Yahya van abandonar les files del califa omeia contribuint decisivament a la victòria de Zawi.
Però poc després l'emir decidia retornar a Àfrica, segurament a causa de l'hostilitat de les poblacions andalusines i potser per tenir aspiracions al tron de Kairuan, ocupat aleshores per un zírida, Xàraf-ad-Dawla al-Muïzz ibn Badis, que només tenia 8 anys, i era besnet de Bulugguín ibn Ziri, germà de Zawi. Va sortir per Almuñécar (al-Munakkab) el 1019 amb el consentiment de l'emir zírida d'Ifríqiya i de part de la cort que el veia com un valor segur per portar el govern del país durant la minoria. Però hi havia una facció que se li oposava i el va fer assassinar. Zawi va morir enverinat. Ibn Hayyan diu que va morir de pesta, però no dona la data, com tampoc la dona cap altre historiador, però no podia ser gaire lluny del 1020.

## Bibliografia

* Evarist Levi-Provençal, Historia de la España Musulmana.
* C. E. Bosworth, The new islamic dynasties, Edimburg, 1996
# Germanet i germaneta

Germanet i germaneta (en alemany Brüderchen und Schwesterchen) és un conte popular alemany dels germans Grimm. Compta amb diverses versions arreu d'Europa, com la italiana o la russa, que són variacions d'una història anterior, probablement del segle xvii.

## Argument

Un pare tenia un fill i una filla i en morir la seva esposa, es va tornar a casar amb una dona que ja tenia una filla d'una anterior relació. Aquesta va començar a odiar des del primer moment els dos germans i els maltractava fins que els va obligar a fugir al bosc. Com que era bruixa, va llençar un encanteri sobre els rius i fonts, per tal que els nens es morissin de set o bé es transformessin en animals.
La germana cada cop que s'apropaven a una font d'aigua escoltava el seu soroll i així es va assabentar dels plans de la seva madrastra. A la tercera vegada, però, el noi no va poder vèncer la seva set i va beure, esdevenint immediatament un cérvol. La nena va penjar-li al coll una cadena d'or perquè els caçadors veiessin que no era una bèstia qualsevol i poder salvar-lo.
Un dia el rei va anar de caça al bosc i va seguir l'estrany animal fins que va arribar a la cabana on vivien tots dos. Es va enamorar immediatament de la noia, amb qui es va casar poc després. La bruixa va intentar substituir a la núvia per la seva filla però la germana va avisar el seu promès, qui va condemnar la madrastra a la foguera. En morir ella, el nen va tornar a la seva forma humana

## Anàlisi

El conte recull alguns dels elements tradicionals del conte de fades. En primer lloc apareix la madrastra, font de maldat (com passa a la Ventafocs) i el bosc com a lloc de refugi i perill (com a Hansel i Gretel). La màgia és un altre element propi del folklore europeu, així com l'enginy que venç les dificultats (com la idea de la nena de penjar el collaret al cérvol).
El nombre tres, que ajudava a les repeticions en la narració oral, també és característic d'aquestes narracions; tres vegades es repeteix l'escena de les aigües encantades i tres vegades apareix un esperit per avisar el rei del pla de la bruixa. El final feliç inclou el matrimoni reial (amb l'ascens social, objectiu de la majoria de contes) i la mort dels antagonistes.
La germaneta simbolitza la part racional mentre que el noi cedeix a l'instint, reforçat pel fet que la nena actua com a mare protectora (en antítesi a la madrastra), un rol tradicionalment femení. L'amor que sent pel seu germà, unió familiar, fa que tot acabi bé, essent per tant la necessitat de la família i la contenció els missatges didàctics del conte.
El fet que la nena pugui sentir el remor de l'aigua es pot deure al seu sexe (es creia que les dones estaven més properes a la natura pel seu paper de donants de vida i per l'associació amb les bruixes i la lluna) o al record de la mare morta, de qui ha hereat el rol. El nen, en canvi, és un cérvol, fràgil per ser el petit de la casa.

## Referències

* ↑ Maria Tatar, The Annotated Brothers Grimm
* ↑ «Conte anotat». Arxivat de l'original el 2010-04-01. [Consulta: 11 abril 2010].
# Joan Psel·los

Joan Psel·los (en llatí Joannes Psellus, en grec Ψέλλος) fou un escriptor romà d'Orient d'època desconeguda.
Se li atribueixen tres poemes. Aquest autor ha estat repetidament confós amb un dels Miquel Psel·los, especialment amb el prolífic Miquel Psel·los. Fabricius esmenta la seva obra a la Bibliotheca Graeca. vol. x. pàg. 97.

## Referències

* ↑ 4.Joannes Psellus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 564
# Canvi

«Canvi» té aquests significats:
* Canvi (filosofia), alteració d'un ésser o de la realitat, la modificació dels seus atributs.
* Integració per canvi de variable o integració per canvi de variable, eina per a trobar primitives i integrals en matemàtiques.
* Canvi de notes, forma de concloure un tractat internacional que consisteix a intercanviar notes.
* Canvi de context, acció realitzada per un sistema operatiu.
* Línia internacional de canvi de data
* Economia:
** Taxa de canvi, valor d'una moneda en relació amb una altra.
** Lletra de canvi, títol de crèdit formal i complet que obliga a pagar al seu venciment,
** Taula de canvi, institució econòmica que apareix a l'Edat mitjana, amb l'augment del viatges i comerç internacional
* Clima:
** Canvi climàtic, variació global del clima de la Terra.
** Grup Intergovernamental sobre el Canvi Climàtic, en anglès Intergovernmental Panel on Climate Change (IPCC), és un organisme dependent de les Nacions Unides amb l'objectiu d'avaluar el risc del canvi climàtic originat per l'home i la seva activitat.
* Física:
** Canvi d'estat o transició de fase, evolució de la matèria entre diversos estats d'agregació sense que hi hagi canvis en la seva composició.
** Canvi físic, transformacions que poden canviar l'estat d'agregació o l'aspecte de les substàncies però que no modifiquen la seva naturalesa química.
* Política: Diversos partits polítics inclouen el terme canvi en el seu nom.
** Front Patriòtic pel Canvi, Burkina Faso.
** Valencians pel Canvi.
** Campos pel canvi
** Aliança Patriòtica per al Canvi
** Eivissa pel Canvi
** Ciutadans pel Canvi
# Setge d'Osca (812)

El setge d'Osca fou un intent dels carolingis de sotmetre Osca que des del 803 era governada pel general Amrus ibn Yusuf, lleial a l'emir de Còrdova. El rei d'Aquitània, Lluís el Pietós, va enviar a assetjar la ciutat al comte Heribert, segurament el fill de Guillem I de Tolosa, en qualitat de missus dominicus (comissari reial). Segurament a la primavera del 812 Heribert, amb l'exèrcit d'Aquitània, va anar cap a Osca i la va assetjar. Però fou tant negligent amb el setge i amb les seves tropes que alguns senyors del seu exèrcit que s'havien avançat temeràriament fins al murs de la ciutat, van estar a punt de ser aniquilats després d'haver insultat als defensors i tirat contra ells, sent sorpresos en una vigorosa sortida; la defensa i l'atac foren prou forts i molts d'aquests senyors van morir i la resta es va poder retirar. Finalment Heribert, desesperat d'obtenir la rendició de la fortalesa, va aixecar el campament al final de la tardor i després de devastar l'entorn d'Osca va retornar a la cort de Lluís que llavors era de cacera. Mentre al-Hàkam I havia demanat la pau a Carlemany que li va concedir una treva de tres anys.

## Referències

* ↑ Devic, Claude; Vaissette, Joseph. Histoire générale de Languedoc (en francès). Tolosa: Édouard Privat llibreter editor, 1872 (Vegeu altres edicions a Google Books Vol. 1 (1840), Vol. 2 (1840), Vol. 3 (1841), Vol. 4 (1749), Vol. 5 (1842), Vol. 6 (1843), Vol. 7 (1843), Vol. 8 (1844), Vol. 9 (1845)).
# Scoutball

El scoutball (bola d'escoltes) és un esport poc conegut amb uns forts lligams a l'escoltisme. Es basa en un principi molt semblant al rugbi o al futbol americà: s'ha de portar una pilota d'una banda del camp a la banda contrària. En el camp només hi poden haver set jugadors de cada equip, i han de portar roba diferenciada de l'equip contrari. Es permeten qualsevol tipus de passada, endavant, al costat o enrere. Depenent de cada agrupació escolta a Catalunya la pilota pot ser ovalada com la de rugbi o rodona com la d'handbol o la de futbol. El camp és rectangular d'uns 20 metres de llargada i uns 10 d'amplada. El punt de marca pot ser una àrea rectangular adossada als 20 metres o una rodona a cada banda del camp. Els punts es compten d'un en un i no hi ha cap variació. Quan la pilota surt fora els serveis de banda és per a l'equip contrari. En el Scoutball, el contacte és permès però sempre de manera respectuosa i segura, per exemple placant. Les maneres de recuperar la pilota i robar-la a l'equip contrari són tres:
* Interceptar una passada mentre és a l'aire
* Arrencar-li el foulard de la cintura. Cada jugador haurà de portar un fulard posat a la cintura, això serveix perquè quan tingui la pilota i un jugador de l'equip contrari li estiri el fulard l'equip contrari recupera el control de la pilota traient des del punt on s'ha efectuat l'acció. El fulard ha d'estar prou lliure per poder arrencar-lo fàcilment i suficientment agafat perquè no caigui. Un cop posat el fulard des del cul passant entre les cames ha de poder tocar el melic; si no, no és legal.
* També és possible jugar amb normes bàsiques: placar (màxim dues persones), llançar en qualsevol direcció i intercepció del pas de la pilota.
La manera correcta de placar és col·locant l'esquena recta, traient pit i ajupint-se. En aquella posició llançar-se cap al jugador, xocar amb l'espatlla al seu maluc i estirar la cama per desestabilitzar-lo.
Hi ha algunes variants en el joc per persones amb discapacitats físiques.

## Referències

* ↑ Martí Martí, Guillem. «El Cau Berenguer el Gran guanya el Torneig d'Scoutball Ciutat de Granollers». Tot Sant Cugat, 13-06-2016. [Consulta: 7 juliol 2023].
* ↑ L'espai dels infants: l'esplai i l'escoltisme per a tothom. Una visió de la integració d'infants amb discapacitats. Fundació Ferrer i Guàrdia, p. 82–. ISBN 978-84-87064-38-8.

## Enllaços externs

* https://www.latoilescoute.net/le-scoutball
* https://www.telemb.be/article/stambruges-500-scouts-reunis-autour-du-scoutball
# Zawakil

Els zawàqil foren unes bandes de mercenaris i bandits àrabs de l'època abbàssida que operaven a la Jazira i el Xam (nord de Síria).
El seu nom podria derivar de la paraula zawala que vol dir 'deixar caure els dos extrems del turbant sobre l'esquena'. La primera vegada que són esmentats fou durant la revolta del qaisita Abu l-Haydham al-Murri a Damasc (vers 792/793); els zawàqil van combatre amb els qaisites contra els iemenites i abbàssides; un dels seus caps fou Duama ibn Abd Allah; el 796/797 s'esmenten grups zawàqil participant en un conflicte tribal a Síria, que fou dominat per Jàfar ibn Yahya al-Barmakí. Un cap destacat fou Nasr ibn Shabath, un militar que fou empresonat per matar el seu comandant i va fugir de presó i es va erigir en cap d'una banda de zawàqil durant la guerra civil entre al-Mamun i al-Amin (després del 809). Ibn Shabath i al-Abbas Zufar (un altre cap) van sembrar el terror a la regió de Kurus (Cyrrhus) i van lluitar contra el qaisita Uthman ibn Thumama de la regió de Kinnasrin, que més tard es va acabar aliant a Nasr ibn Shabath. Aquest i al-Abbas foren cridats pels descendents del noble abbàssida Salih ibn Ali per combatre una revolta d'una tribu iemenita, els tanukh. El 811 s'esmenten bandes de zawàqil dirigides per Amr ibn Abd al-Aziz al-Sulami durant la revolta del pretendent omeia Abu l-Umaytir al-Sufyani contra el governador de Damasc; grups zawàqil van lluitar a favor del rebel (que tenia suport dels iemenites) mentre altres van lluitar a l'altre bàndol que tenia el suport qaisita. Després de sortir de Damasc els homes d'Amr ibn Abd al-Aziz van anar a Rakka on es van reunir amb Nasr ibn Shabath i amb al-Abbas ibn Zufar i altres grups de zawàqil que havien anat a la zona cridats per al-Amin que necessitava tropes irregulars per la seva guerra contra el seu germà. Però entre les files d'al-Amin va esclatar la discòrdia, i els zawàqil i les tropes sirianes d'un costat, es van enfrontar a l'altra grup de tropes d'al-Amin, els ahl Khurassan i las dels abna; zawàqil i sirians foren derrotats i es van dispersar. Després del triomf d'al-Mamun a la guerra civil, Nasr ibn Shabath va quedar com a principal cap dominant la fortalesa de Kaysun, que va rebutjar els atacs dels soldats del califa; finalment foren integrats a l'exèrcit del califat. Una part va acompanyar al general Abd Allah ibn Tahir al Khorasan on van quedar delmats en els combats del 828.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Islam, XI, 501, 502
# Jean Froissart

Jean Froissart (Valenciennes (comtat d'Hainaut) 1337 - 1404) va ser un cronista medieval francès.
Va fer carrera eclesiàstica i ben aviat va començar a treballar per a la cort, recollint els fets dels nobles i viatjant amb ells per explicar posteriorment al poble les seves proeses. L'ideal de la cavalleria inspira molts dels seus escrits, on els protagonistes aristòcrates tenen un aire idealitzat malgrat les descripcions realistes i detallades d'afers dinàstics. Les seves cròniques es conserven en més de cent manuscrits il·luminats, prova de l'èxit que van tenir ja en vida de l'autor com a mitjà d'informació i document d'història. Malgrat la manca d'objectivitat, els estudiosos les consideren un document important per conèixer com era la vida i la literatura del segle xiv per la seva extensió i per narrar passatges omesos en altres llibres, ja que com ell mateix destaca a les introduccions, estava força preocupat per la metodologia i l'exhaustivitat.
# Vicenta Jimenez Garcia

Vicenta Jimenez García (Alcoi, 13 de març de 1965) és una professora i política valenciana, senadora per la província d'Alacant en la XII legislatura.
Llicenciada en filologia hispànica a la Universitat d'Alacant, treballa com a professora d'ensenyament secundari a Villena. Membre del cercle alcoià de Podem, a les eleccions generals espanyoles de 2016 fou elegida senadora per la província d'Alacant dins la coalició A la valenciana. És la primera senadora alcoiana des del restabliment de la democràcia en 1977.

## Referències

* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ La primera senadora alcoiana de la democràcia a Les Muntanyes
# Canal de Parry

El Canal de Parry és un cos d'aigua situat a l'Arxipèlag Àrtic Canadenc. Les dues terceres parts més orientals corresponen al territori de Nunavut, mentre la el terç més occidental (a l'oest dels 110° Oest) corresponen als Territoris del Nord-oest. Discorre d'est a oest, unit la badia de Baffin, a l'est, amb el mar de Beaufort, a l'oest. El seu extrem oriental és l'única entrada pràctica al pas del nord-oest. El canal separa les illes de la Reina Elisabet, al nord, de la resta del Nunavut.
El canal rep diferents noms segons el tram, d'est a oest serien: estret de Lancaster, estret de Barrow, Canal del Vescomte Melville i estret de McClure. Al sud hi ha l'illa de Baffin, l'estret del Príncep Regent que porta al gran golf de Boothia, l'illa Somerset, l'estret de Peel, principal ruta cap al sud, l'illa del Príncep de Gal·les, el canal de M'Clintock, l'illa Victòria, l'estret del Príncep de Gal·les i l'illa de Banks. Al nord hi ha l'illa de Devon, el canal de Wellington, l'illa Cornwallis, el canal de McDougall, l'illa Bathurst, l'illa de Melville i l'illa del Príncep Patrick.
El canal Parry rep el nom de l'explorador àrtic William Edward Parry, que el 1819 va arribar fins a l'illa de Melville abans de ser bloquejat pel gel a l'estret de McClure. El següent buc que va arribar a aquest extrem oest va formar part de l'expedició d'Edward Belcher el 1850.

## Referències

* ↑ «Nunavut: Our newest territory». thecanadapage.org. Arxivat de l'original el 2008-05-13. [Consulta: 2 juny 2008].
* ↑ Parry Channel / Parry Channel a Noms de lieux, Ressources naturelles Canada
* ↑ Parry Channel a The Canadian Encyclopedia
# The Concert for New York City

The Concert for New York City va ser un concert benèfic, amb molts músics famosos, que va tenir lloc el 20 d'octubre de 2001 al Madison Square Garden de Nova York en resposta als atemptats de l'11 de setembre de 2001. A part d'actuar per la beneficència, el concert va ser un intent d'homenatjar el New York City Fire Department i el New York City Police Department, les seves famílies, i eixos que van perdre algú en els atacs o en els esforços de rescat i neteja de setmanes posteriors.
El concert va ser organitzat per Paul McCartney i va incloure molts contemporanis britànics, com The Who, David Bowie, Elton John, Eric Clapton i els seus companys de banda dels Rolling Stones Mick Jagger i Keith Richards. Els artistes estatunidencs incloïen Bon Jovi, Jay-Z, Destiny's Child, els Backstreet Boys, James Taylor, Billy Joel, Melissa Etheridge, Five for Fighting, Goo Goo Dolls, John Mellencamp amb Kid Rock, i una actuació humorística d'Adam Sandler com l'Operaman. Paul Shaffer va fer de director musical per a l'espectacle i les diverses celebritats i personalitats polítiques, que incloïen Howard Stern i Rudy Giuliani, que apareixien entre actes.
També van aparèixer molts esportistes entre actes incloent Joe Torre, els Yankees del qual anaven de camí a competir en la quarta consecutiva Sèrie Mundial. El concert també va incloure diversos curtmetratges realitzats pels cineastes més destacats de Nova York, tals com Woody Allen, Martin Scorsese, Spike Lee, i Kevin Smith.
Més de 60 famosos que van participar en el concert van signar objectes de record únics entre bastidors al Madison Square Garden, objectes que després van ser subhastats per a donar suport a la Robin Hood Foundation. Els articles autografiats incloïen tres grans cartells del concert i tres pells de tambor personalitzades de 24". Altres articles incloïen un joc de bateria i una guitarra.

## Referències

* Concert For New York City Over $30 Million Raised
* The Concert for New York City: New York

## Enllaços externs

* Lloc web de The Concert For New York City Des del 9 d'abril de 2010 la pàgina original no existeix. (anglès)