OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Paul Russo

Paul Russo fou un pilot estatunidenc de curses automobilístiques nascut el 10 d'abril del 1914 a Kenosha, Wisconsin.
Russo va córrer esporàdicament a la Champ Car a les temporades 1940-1941, 1946-1954, 1956-1959 i 1962 incloent-hi la cursa de les 500 milles d'Indianapolis dels anys 1953-1957, 1959 i 1961-1962.
Paul Russo va morir el 13 de febrer del 1976 a Florida.

## Resultats a la Indy 500

| Any | Cotxe | Sortida | Vel. mitja | Ranking | Final | Voltes | V. líder | Retirat |
| 1940 | 38 | 29 | 120.809 | 29 | 28 | 48 | 0 | Pèrdua d'oli |
| 1941 | 45 | 18 | 125.217 | 5 | 9 | 200 | 0 | Va acabar |
| 1946 | 10 | 2 | 126.183 | 4 | 33 | 16 | 0 | Accident |
| 1947 | 15 | 21 | 123.967 | 8 | 28 | 24 | 0 | Accident |
| 1948 | 25 | 25 | 122.595 | 29 | 32 | 7 | 0 | Pèrdua d'oli |
| 1949 | 19 | 19 | 129.487 | 5 | 8 | 200 | 0 | Va acabar |
| 1950 | 7 | 19 | 130.790 | 18 | 9 | 135 | 0 | Va acabar |
| 1953 | 7 | 17 | 136.219 | 16 | 25 | 89 | 0 | Magneto |
| 1954 | 5 | 32 | 137.678 | 32 | 8 | 200 | 0 | Va acabar |
| 1955* | 10 | - | - | - | 2 | ? | ? | Va acabar |
| 1956 | 29 | 8 | 143.546 | 10 | 33 | 21 | 11 | Accident |
| 1957 | 54 | 10 | 144.817 | 1 | 4 | 200 | 24 | Va acabar |
| 1958 | 15 | 14 | 142.959 | 18 | 18 | 122 | 0 | Radiador |
| 1959 | 45 | 27 | 142.383 | 22 | 9 | 200 | 0 | Va acabar |
| 1962 | 62 | 14 | 146.687 | 20 | 28 | 20 | 0 | Pistó |
| Totals | Totals | Totals | Totals | Totals | Totals | 1482 | 35 | |
| Curses | 14 |
| Poles | 0 |
| Voltes líder | 35 |
| Victòries | 0 |
| Top 5 | 1 |
| Top 10 | 6 |
| Retirades | 8 |
* (*) Cotxe compartit.

## A la F1

El Gran Premi d'Indianapolis 500 va formar part del calendari del campionat del món de la Fórmula 1 entre les temporades 1950 a la 1960. Els pilots que competien a la Indy durant aquests anys també eren comptabilitats pel campionat de la F1.
Paul Russo va participar en 8 curses de F1, debutant al Gran Premi d'Indianapolis 500 del 1950.

### Palmarès a la F1

* Participacions: 8
* Poles: 0
* Voltes Ràpides: 1
* Victòries: 0
* Pòdiums: 1
* Punts vàlids per la F1: 8,5
# Petroscirtes marginatus

Petroscirtes marginatus és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,9 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí d'aigües profundes que viu entre 18-300 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina i Indonèsia.

## Referències

* ↑ Rüppell W. P. E. S., 1828-1830. Atlas zu der Reise im nördlichen Africa. Fische des Rothen Meeres. Frankfurt-am-Main. Fische Rothen Meeres 1828-30 . 1-141 + 3 pp.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Smith-Vaniz, W. F., 1976. The saber-toothed blennies, tribe Nemophini (Pisces: Blenniidae). Monographs of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia Núm. 19: i-vii + 1-196, 18 unnum. plates.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (editors), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Pel·lana

Pel·lana (en grec dòric, Πέλλανα, Pél·lana, segons Pausànies; en grec jònic, Πελλήνη, Pel·lene, segons Estrabó i Xenofont) era una ciutat de Lacònia situada vora el riu Eurotes, a la via que anava d'Esparta a Arcàdia.
Va ser la mítica residència de Tindàreu quan va ser expulsat d'Esparta, i després va ser una fortalesa espartana a la vora de l'Eurotes (mentre que Sel·làsia ho era a l'Enunt). Polibi l'assenyala com una de les ciutats de la Trípolis lacònia (les altres eren probablement Caristos i Belemina. Tenia un temple d'Asclepi i dues fonts, i a prop de la ciutat hi havia el Caracoma (Χαράκωμα), una muralla fortificada. Prop de la ciutat hi havia una síquia que, segons les lleis dictades per Agis I rei d'Esparta, separava els ciutadans dels periecs.
Romanen restes que probablement corresponen a aquesta ciutat, situades a la muntanya de Burliá, incloent un aqüeducte. Estava abandonada quan la va visitar Pausànies al segle ii.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Pellana». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 19 desembre 2020].
# Pendé

Pendé és un municipi francès situat al departament del Somme i a la regió dels Alts de França. L'any 2019 tenia 1.051 habitants.

## Demografia

El 2007 tenia 1.118 habitants. Hi havia 450 famílies. Hi havia 601 habitatges: 461 habitatges principals, 113 segones residències i 27 desocupats. 590 eren cases i 6 eren apartaments. La població ha evolucionat segons el següent gràfic:

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 700 persones de les quals 464 eren actives.
El 2007 hi havia una vintena d'empreses, principalment de serveis de proximitat: supermercat, fleca, lampisteries, fusteries, perruqueria, restaurants….
L'any 2000 hi havia 24 explotacions agrícoles que conreaven un total de 913 hectàrees.
El 2009 hi havia dues escoles elementals.
* Calvari
* Estació del ferrocarril històric CFBS
* església

## Referències

* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
# Pendleton (Indiana)

Pendleton és una població dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2000 tenia 3.873 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pendleton tenia 3.873 habitants, 1.550 habitatges, i 1.052 famílies. La densitat de població era de 222,9 habitants/km².
Dels 1.550 habitatges en un 34,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,3% hi vivien parelles casades, en un 10,8% dones solteres, i en un 32,1% no eren unitats familiars. En el 27,9% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,41 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,7% tenia menys de 18 anys, un 7,2% entre 18 i 24, un 29,9% entre 25 i 44, un 21,3% de 45 a 60 i un 15,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84 homes.
La renda mediana per habitatge era de 46.204 $ i la renda mediana per família de 54.556 $. Els homes tenien una renda mediana de 39.545 $ mentre que les dones 25.753 $. La renda per capita de la població era de 20.074 $. Entorn del 3,7% de les famílies i el 4,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pendleton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pendleton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Pheidole

Pheidole és un gènere de formigues de la subfamília dels mirmicins (Myrmicinae). Té una distribució cosmopolita, incloent-hi la península Ibèrica.

## Taxonomia

El gènere Pheidole inclou 1.160 espècies, de les que només una viu a la península Ibèrica:
* Pheidole pallidula (Nylander, 1849)

## Referències

* 1 2 «Hormigas.org - Género Pheidole» (en castellà). [Consulta: 25 novembre 2023].
* ↑ «Pheidole - AntCat» (en anglès). [Consulta: 25 novembre 2023].
# Pavelló municipal de la Nova Icària

El Pavelló municipal de la Nova Icària és una obra de Barcelona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici situat en una cantonada de l'Eixample de Barcelona, en un solar triangular. La seva estructura s'ajusta al traçat del bisell tot formant una capsa central que permet controlar la volumetria del conjunt a través de la coberta esglaonada i els cossos més petits dels laterals. La forma triangular desapareix interiorment per donar pas a tota una successió de franges rectangulars. L'immoble assoleix l'alçària màxima a la seva façana principal en xamfrà i decreix a mesura que s'endinsa en l'illa, de manera que la façana posterior, que dona a l'avinguda Bogatell, és la que té una alçada menor. L'edifici té una secció esglaonada on les peces s'orienten zenitalment tot buscant la llum, fet que garanteix la il·luminació natural al seu interior.

## Història

Edifici que va ser dissenyat pels arquitectes Franc Fernández i Moisés Gallego i que va ser construït entre els anys 1990 i 1994.

## Referències

* 1 2 «Pavelló municipal de la Nova Icària». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 25 abril 2021].
# Pawnee Rock

Pawnee Rock és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 356 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pawnee Rock tenia 356 habitants, 131 habitatges, i 88 famílies. La densitat de població era de 490,9 habitants/km².
Dels 131 habitatges en un 38,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,6% hi vivien parelles casades, en un 15,3% dones solteres, i en un 32,1% no eren unitats familiars. En el 26% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,72 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 36,2% tenia menys de 18 anys, un 6,7% entre 18 i 24, un 28,1% entre 25 i 44, un 19,9% de 45 a 60 i un 9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.393 $ i la renda mediana per família de 39.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.625 $ mentre que les dones 19.821 $. La renda per capita de la població era de 12.651 $. Entorn del 10,6% de les famílies i el 9,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pawnee Rock». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pawnee Rock». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Petrell prió

Els petrells prions (Pachyptila) són un gènere d'ocells marins de la família dels procel·làrids (Procellariidae) i l'ordre dels procel·lariformes (Procellariiformes). Els membres d'aquest gènere estan molt relacionats amb Halobaena, amb els quals formen la tribu Prion.

## Descripció

Es tracta d'un grup molt homogeni quant a la descripció general, i es diferencien principalment pel bec. Són petrells menuts, amb una llargària al voltant de 26 cm i una envergadura de 410 – 455 mm. El plomatge de totes les espècies és d'un gris blavós per sobre, una miqueta més fosc al pili. Costats de la cara de color gris amb una taca negra darrere i sota l'ull. Un dibuix negre en forma de W a la cara dorsal de les ales. Blanc per sota de les ales. Cua amb forma de tascó, grisa amb una franja terminal negra. Bec gris blavós i potes negres.

## Hàbits

Sol volar molt a prop de l'aigua, amb un vol ràpid i erràtic, en ziga-zaga. Normalment formen esbarts.

## Hàbitat i distribució

Són animals pelàgics que crien en illes subantàrtiques, desplaçant-se cap a zones més temperades en altres èpoques. Hi ha una espècie que habita zones tropicals.

## Alimentació

Mengen plàncton que filtren mitjançant unes plaques que tenen al bec. Les grans diferències en la grandària del bec fa pensar en una certa variació en la dieta.

## Taxonomia

Es classifiquen en 6 espècies:
* Petrell prió becfí (Pachyptila belcheri).
* Petrell prió becgròs (Pachyptila crassirostris).
* Petrell prió antàrtic (Pachyptila desolata).
* Petrell prió de Salvin (Pachyptila salvini).
* Petrell prió beccurt (Pachyptila turtur).
* Petrell prió becample (Pachyptila vittata).
# Platja del Port de Sagunt

La Platja del Port de Sagunt està ubicada a l'est d'aquesta localitat valenciana del Camp de Morvedre, protegida per les instal·lacions portuàries del vent de migjorn. És d'arena fina, amb zones de dunes fixades per canyissos i vegetació.
Compta amb diversos serveis, entre els quals hi ha l'accés per a minusvàlids i possibilitat d'esports nàutics.

## Referències

* ↑ http://www.comunitatvalenciana.com/playa/valencia-terra-i-mar-sagunt/sagunto-playa-del-puerto-de-sagunto-0%5BEnllaç+no+actiu%5D
# Platja de Llumeres

La Platja de Llumeres, està situada en el límit entre les parròquies de Viodo i Bañugues, en el concejo de Gozón, Astúries. S'emmarquen a les platges de la Costa central asturiana i són considerades paisatge protegit, des del punt de vista mediambiental.

## Descripció

La platja de Llumeres presenta forma lineal i color vermellós, vestigi d'unes antigues mines de ferro, dels segles XIX i XX, que se situaven en ella, i que van ser en el seu moment les més importants de la mineria del ferro asturiana. Situat al costat de l'aparcament pot contemplar-se un petit port que servia de zona de càrrega de mineral.
És freqüentada per pescadors, tant de canya com de pesca submarina.
Manca de serveis excepte per l'existència de dutxes.

## Referències

* 1 2 3 del Río, Alejandro. Guía total de las playas de Asturias. 244 rincones para disfrutar de la costa asturiana (en castellà). Nobel, 2013, p. 166. ISBN 978-84-8459-669-1.
* 1 2 «Catálogo de playas. Playa deLlumeres». Web del Ministerio de Agricultura, Alimentación y Medio Ambiente. Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 20 març 2015].
* ↑ «Playa de Llumeres» (en castellà). Naturaleza y turismo. Arxivat de l'original el 2015-03-28 [Consulta: 20 març 2015].
* ↑ «playa llumeres,llumeres gozon asturias,playas de gozon asturias,playas asturias,playas del cantabrico, y el cantabrico turismo rural y alojamientos en las playas de asturias, casas rurales, alojamientos cerca de playas, casas rurales junto al mar» (en castellà). Arxivat de l'original el 2018-10-22. [Consulta: 22 octubre 2018].
# Platja de Los Castros

La platja dels Castros és una platja situada en l'occident del Principat d'Astúries (Espanya), en el concejo de Valdés i pertany a la localitat de Cadavéu. Està en la Costa Occidental d'Astúries i roman emmarcada dins del conegut com a Paisatge Protegit de la Costa Occidental d'Astúries.

## Descripció

Té forma de petxina, la longitud mitjana és d'uns 200m i una amplària mitjana d'uns 15 a 20 m. El seu entorn és rural, amb un grau d'urbanització i una perillositat mitjana. L'accés per als vianants és inferior a 500 m i és de difícil recorregut. El jaç és palets i sorres de color torrat i gra mitjà sent el grau d'ocupació bastant baix.
Per localitzar-la cal tenir en compte que el poble més proper és Cadavéu. La platja comprèn la zona que va des de la «ermita de la Regalina» fins a l'extrem nord-est de la cadena muntanyenca al costat del mar. El seu accés és el mateix que el de la Platja de Churín, ja que Els Castros és la continuació cap a l'est de la de Churín. Com la baixada és summament perillosa, es recomanen altres activitats de menys risc com són veure i fotografiar els paisatges des de l'ermita de la Regalina, aistir a les festes de «La Regalina», declarada «Festa d'Interès Turístic Regional».

## Referències

* ↑ SL, EuroWeb Media, «Playa de Los Castros | Playas Valdés | Turismo Asturias» (en castellà). Turismo Asturias, 29-10-2017.
* ↑ Del Río, Alejandro. Nobel. Guía total de las playas de Asturias. Asturias: Nobel, 2013, p. 89. ISBN 978-84-8459-669-1.
# Pont de les Monges

El pont de les Monges és una obra de Sant Joan de les Abadesses (Ripollès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Sembla que és un pont de construcció molt rudimentària en forma de volta de canó, potser lleugerament apuntada. Els materials són pedres sense polir de mides diferents, menys les que formen la part externa de l'arc que són de mides semblants i disposades de manera regular i en forma vertical, tot unit amb morter. La part superior del pont té com a baranes dues parets gruixudes de pedra d'igual característiques que la resta del pont d'un metre escàs d'alçada i l'espai per passar-hi és estret (aproximadament d'un metre) i empedrat de manera irregular.

## Història

Aquest pont, per l'estil de construcció, podria pertànyer els s. XIII-XIV, o bé del s. XV (després del terratrèmol), quan es va edificar la vila nova. El pont travessa l'actual carrer Faura que sembla que antigament era el llit del torrent de les Mentides que passava també per l'actual carrer Corriols (tradicionalment dit el carrer de l'Aigua) per anar a desguassar al torrent d'Arçamala. Quan aquest torrent va ésser desviat perquè les seves aigües anessin directes al riu Ter, aquest pont va quedar sense la seva funció originària. Al segle xix unia la casa de Can Casals amb l'hort de la casa. A principi d'aquest segle (1908) la casa va ser comprada per les Germanes Josefines, vetlladores de malalts i d'aquí que encara hom el conegui pel pont de les Monges.

## Referències

* 1 2 «Pont de les Monges». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2014].
# Plaça del Tossal

La plaça del Tossal, també anomenada plaça del Tros Alt, és una plaça de la Ciutat Vella de València que se situa al nord del barri del Mercat.

## Forma i funció

La plaça dona accés a l'antiga moreria del Carme des del barri romà i després cristià de la Seu, amb la qual és connectada pel carrer dels Cavallers, a l'est. És una plaça tancada i triangular, de dimensions reduïdes, situada damunt d'un tossal artificial de 15 metres d'altitud (on el sòl de la propera plaça del Mercat és a 12,7 metres), per on prèviament discorria un braç del riu Túria, la qual cosa la converteix en el punt més elevat de València. Aquesta terra fou aixecada al segle xi per tal d'evitar inundacions. És a la plaça del Tossal que acabava la ciutat musulmana de Balansiyya, com ho demostren les restes de la muralla trobades davall la plaça.
Pel que fa al tributari, corria de nord a sud, a través de l'actual carrer de la Bosseria, que uneix la plaça amb la plaça del Mercat al sud. A l'oest, hi ha el carrer de Quart, i al nord connecta amb els dos carrers emblemàtics del Carme, el carrer de Dalt i el carrer de Baix. Tanmateix, altres artèries menors desemboquen en la plaça, com ara els carrers del Moro Zeit, de la Conquesta, de Sant Miquel, i dels Calderers. Separada per una sola illa de cases, a l'est hi ha una replaceta anomenada plaça de l'Espart, mentre al nord, creuant Cavallers, hi ha la també petita plaça de Sant Jaume. En el passat, la plaça hauria sigut més petita, però gràcies a l'enderroc d'una illa de cases cresqué fins a les actuals dimensions. La part oriental de la plaça és reservada per als vianants, mentre l'occidental és ocupada per una calçada molt transitada, provinent del carrer de la Bosseria.
La plaça és dominada per una sala d'exposicions municipal subterrània, de la qual només és visible l'entrada coberta de vidre, i on hom pot veure les esmentades restes de la muralla musulmana. Al voltant, hi ha una extensa terrassa emprada pels restaurants i bars de la plaça. La superfície de la plaça és de llosa grisa, interrompuda per molt pocs arbres, amb uns bancs de petita alçària de la mateixa llosa. Com que la plaça pateix un desnivell cap al nord, hi ha una sèrie d'esglaons suaus entre la terrassa i la calçada fronterera. Atès que els carrers són tots bastant estrets i les cases altes, normalment de quatre pisos, la plaça té un caire tancat. Tots els edificis al voltant són casotes del segle xix típicament valencianes, amb una profusió de finestres grans i allargades i balcons reduïts.

## Transport

Per la plaça, passen les línies 81 i 5B de l'EMT de València, en direcció a les torres de Quart.
Geografia urbana de la ciutat de València :
# Pont del carrer d'Amunt

El Pont del carrer d'Amunt és una obra de Boadella i les Escaules (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat dins del nucli urbà i a la banda de ponent del poble de les Escaules, integrat al municipi de Boadella i les Escaules al qual pertany.
Pont format per un sol arc de mig punt bastit amb maons disposats a pla, sostingut damunt de dos pilars rectangulars construïts en pedra. De fet, la resta de l'estructura és bastida amb còdols i pedra desbastada, disposada en filades més o menys regulars i lligada amb morter.

## Història

Antigament, per tal de travessar el riu Muga hom hi construïa unes passeres (“palanques”) amb troncs de roure lligats amb cadenes. És a partir de les primeres dècades del segle XX quan es milloren les comunicacions, connectant les poblacions de Biure, Escaules-Boadella i Pont de Molins amb carreteres i ponts. Els veïns i els empresaris d'aquests pobles van contribuir en el finançament d'aquestes construccions.

## Referències

* 1 2 3 «Pont del carrer d'Amunt». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 octubre 2017].
# Phasmatocottus ctenopterygius

Phasmatocottus ctenopterygius és una espècie de peix pertanyent a la família dels còtids i l'única del gènere Phasmatocottus.

## Descripció

* Fa 3,8 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima temperat que viu fins als 480 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord-occidental: la badia de Sendai (el Japó).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB