OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Paisaje de Holanda (Carlos de Haes)

Paisaje de Holanda és una pintura del paisatgista espanyol d'origen belga Carlos de Haes que es conserva al Museu d'Art Jaume Morera de Lleida des de l'any 1928, quan fou donada a la institució de la mà de Lluís Beà.
Paral·lelament a les grans composicions de caràcter acadèmic, Carlos de Haes pintà nombrosos estudis a l'oli durant les seves sortides al camp, sol o acompanyat dels seus deixebles. Entre aquests es trobava Jaume Morera, testimoni fonamental del seu mètode pictòric innovador —la pintura al plein air— mitjançant el qual Haes introduí a Espanya els postulats tècnics i estètics del paisatge realista. Així doncs, cal remarcar les nombroses excursions que l'artista efectuà en companyia dels seus deixebles, que esdevingueren autèntiques campanyes pictòriques pel nord d'Europa, la Bretanya, el nord de França i Països Baixos, sempre a la cerca de paratges que oferissin efectes atmosfèrics altament vistosos per reflectir-los pictòricament.
En aquestes sortides, l'artista elaborava els estudis prenent apunts directament del natural, sense preparació ni esbossos, fets en sessions d'unes dues o tres hores i realitzats en materials de petites dimensions, normalment del mateix format que el seu maletí, que a la vegada li servia de cavallet. Un cop a l'estudi, l'artista fixava els apunts presos del natural en suports més resistents, com és el cas d'aquest Paisaje de Holanda, una obra que exemplifica la influència que van tenir els orígens nòrdics de l'artista en a seva pintura, tant des d'un punt de vista tècnic com temàtic. De totes maneres, val a dir que aquest estudi és un cas de certa excepcionalitat entre l'obra paisatgística de Carlos de Haes, ja que normalment el pintor elaborava paisatges purs, sense afegits arquitectònics ni humans. En aquest cas, la composició se centra en un molí, però realment aquesta construcció esdevé pràcticament una anècdota, ja que cedeix el protagonisme a la representació pictòrica de la natura d'una manera marcadament espontània, tot aportant sentiment a l'obra i despertant les sensacions de l'espectador.

## Referències

* 1 2 Navarro Guitart, Jesús. «Paisaje de Holanda». Catàleg general d'obra del Museu d'Art Jaume Morera. Arxivat de l'original el 4 de març 2016. [Consulta: 18 maig 2013].
* 1 2 3 Navarro Guitart, Jesús. Paisaje de Holanda. Els tresors dels museus de Lleida. Lleida: Segre, p. 138-139 [Consulta: 18 maig 2013].

## Bibliografia

* Cid Priego, C. Aportaciones para una monografía del pintor Carlos de Haes. Lleida: Institut d'Estudis Ilerdencs, 1956.
* Navarro Guitart, Jesús; Gutiérrez, A.. Carlos de Haes (1826-1898) al Museu d'Art Jaume Morera. Lleida: Institut Municipal d'Acció Cultural, 2006. ISBN 84-89781-75-3.
* Rubio Jiménez, J.; Vega, J.. Carlos de Haes : un maestro del paisaje del siglo XIX: del 28 de mayo al 28 de junio de 1996. Zaragoza: IberCaja, 1996, p. 36. ISBN 84-88793-87-1.
* Pena López, M. C.. El paisaje español del siglo XIX. Del naturalismo al Impresionismo.. Madrid: Universidad Complutense, 1982.
# Paneshy

* Aquest article tracta sobre el virrei de la dinastia XX. Si cerqueu el noble d'Amarna de la dinastia XVIII, vegeu «Panehesy (noble)».
Paneshy (Panehesy, Panehasy i altres transcripcions) fou un virrei de Cuix (Núbia) a l'antic Egipte, al final de la dinastia XX.
Al començament del regnat de Ramsès XI, el faraó el va utilitzar per expulsar el Summe Sacerdot d'Amon Amenhotep del poder a Tebes; Paneshy amb les seves forces militars va anar a Tebes i va derrotar a Amenhotep, el final del qual no és conegut. Llavors potser va ocupar el seu lloc.
Paneshy fou denunciat aviat per atrocitats contra la població per part de les tropes nubianes i el faraó li va ordenar sortir de Tebes cap al sud; Herihor fou nomenat al seu lloc i durant uns mesos es va produir una guerra civil, i finalment el virrei fou expulsat cap al sud a l'any 19è del regnat de Ramsès XI. Després fou atacat altre cop per Piankh, el successor de Herihor, i va perdre la part de l'Alt Egipte que dominava però va conservar Núbia.
Va morir a edat avançada i fou enterrat a Aniba; és considerat el fundador de la Núbia independent.

## Bibliografia

* Morris Bierbrier Panehsi. Dins de: Wolfgang Helck, Wolfhart Westendorf (Hrsg.) Lexikon der Ägyptologie. Vol. 4: Meggido – Pyramiden. Otto Harrassowitz Verlag, Wiesbaden 1982, ISBN 3-447-02262-0, Spalte 661–662. (alemany)
* Rice, Michael Who's Who in Ancient Egypt. Routledge, 1999. p.145. (anglès)
* Lázlo Török, The Kingdom of Kush: Handbook of the Napatan-Meriotic Civilization, pàg. 105ff. (anglès)
* Kees, Hermann Die Hohenpriester des Amun von Karnak von Herihor bis zum Ende der Äthiopenzeit (1964). Leiden: E. J. Brill (alemany)

## Referències

* ↑ Who's Who in Ancient Egypt
* ↑ Török, The Kingdom of Kush

## Vegeu també

* Llista de djatis de l'Antic Egipte
# Partit Comunista del Turkmenistan

El Partit Comunista del Turkmenistan (PCT) (en rus: Коммунистическая партия Туркменистана; en turcman:Türkmenistanyn Kommunistik Partiyasynyn) fou el partit comunista que governà la República Socialista Soviètica del Turkmenistan. Formà part íntegre del Partit Comunista de la Unió Soviètica. Des de 1985 fou liderat per Saparmurat Niàzov, que el 1991 li canvià el nom per Partit Democràtic de Turkmenistan, coincidint amb la dissolució de l'URSS. L'actual PCT fou il·legalitzat durant la presidència de Niàzov després de la independència de la República del Turkmenistan romanent il·legalitzat fins al dia d'avui.

## Referències

* ↑ (anglès) Leftist Parties of Turkmenistan Arxivat 2012-07-22 a Wayback Machine., Marxists Internet Archive, 4 d'octubre 2005 (consulta: 31-10-2010).
# Partit Socialista del Poble Andalús

Partit Socialista del Poble Andalús (PSPA) fou una escissió del PSOE andalús creada el gener del 1986 pels diputats socialistes al Parlament d'Andalusia Juan Carmona Infante i José María Sánchez Muñoz, que es van passar al grup mixt en denunciar uns abusos comesos per Sevillana de Electricidad. Es presentà a les eleccions al Parlament d'Andalusia de 1986 amb escàs resultat (26.560 vots, el 0,78%). El 1987 es va integrar en la secció andalusa d'Izquierda Unida.

## Referències

* ↑ El País, 30-1-1986
# Panopea (bivalve)

Panopea és un gènere de bivalves marins a la família Hiatellidae. Hi ha 10 espècies descrites a Panopea. Molts d'ells són coneguts sota el nom comú de geoduck. El nom comú deriva del Nisqually. El registre fòssil del gènere es remunta a la Cretaci (o potser el Triàsic ) i arriba fins a l'actualitat.

## Espècies

* Panopea abbreviata (Valenciennes, 1839) – Geoduck del sud
* † Panopea abrupta (Conrad, 1849) (extint del Miocè)
* Panopea australis (GB Sowerby I, 1833)
* Panopea bitruncata (Conrad, 1872)
* Panopea generosa Gould, 1850 – Geoduck del Pacífic
* Panopea globosa Dall, 1898 – Geoduck de Cortés
* Panopea glycymeris (Born, 1778)
* Panopea japonica Adams, 1850 – Geoduck japonès
* Panopea smithae Powell, 1950
* Panopea zelandica Quoy & Gaimard, 1835 – cloïssa d'aigües profundes

## Referències

* 1 2 Gofas, S. (2012). Panopea Ménard, 1807. Accessed through: World Register of Marine Species at http://www.marinespecies.org/aphia.php?p=taxdetails&id=225484 on 2012-08-04
* ↑ Paleobiology Database: Panopea
* ↑ Vadopalas B., Pietsch T. W. & Friedman C. S. «The proper name for the geoduck: resurrection of Panopea generosa Gould, 1850, from the synonymy of Panopea abrupta (Conrad, 1849) (Bivalvia: Myoida: Hiatellidae)» (PDF). Malacologia, 52, 1, 2010, pàg. 169–173. Arxivat de l'original el 2012-11-09 [Consulta: 3 maig 2024].
* ↑ Rocha-Olivares, A., L. E. Calderon-Aguilera, E. A. Aragón-Noriega, N. C. Saavedra-Sotelo, & V. M. Moreno-Rivera «Genetic and morphological variation of Northeast Pacific Panopea clams: evolutionary implications». Journal of Shellfish Research, 29, 2, 2010, pàg. 327–335. DOI: 10.2983/035.029.0207.
* ↑ Powell A. W. B. 1979. New Zealand Mollusca HarperCollins, Auckland, New Zealand, ISBN=0-00-216906-1
# Pasquale Pisari

Pasquale Pisari (Roma, 1725-1778) fou un compositor italià.
Era fill d'un pobre paleta, i la seva bellíssima veu cridà l'atenció del músic Gaetano Gaspari, que li donà les primeres lliçons, sent més tard deixeble de Biardi, mestre de la capella espanyola de Roma.
Acabà de perfeccionar-se per l'assidu estudi de les obres de Palestrina, assimilant-se també a l'estudi de l'il·lustre músic, que el sacerdot Martini l'anomenà “el Palestrina del segle XVIII”.
El 1752 cantà com a super-numerari en la capella pontifical, però era tan escàs el seu salari, que sempre va viure en la més extrema pobresa; per manca de diners per comprar-la, ell mateix es feia la tinta amb aigua i carbó, i en quant el paper utilitzava el que trobava pel carrer i després el pautava ell mateix.
Això no obstant, la seva fama traspassà les fronteres, i vers l'any 1770 l'ambaixador de Portugal li encarregà un Dixit a 16 veus reals i 4 cors. L'obra fou executada a Roma, i produí vertadera admiració, però Pisari morí abans de rebre la recompensa.
A part d'aquesta composició realitzà un considerable nombre de misses, salms i motets, a 8 veus, un Miserere a 9, i d'altres moltes obres, manuscrits els quals es guarden en la capella pontifical.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, Tom 45, pàgs. 27-28 ISBN 84-239-4545-6
# París-Roubaix 1907

La París-Roubaix 1907 fou la 12a edició de la París-Roubaix. La cursa es disputà el 31 de març de 1907 i fou guanyada pel francès Georges Passerieu.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip |
| 1 | Georges Passerieu | Peugeot |
| 2 | Cyrille van Hauwaert | La Francaise |
| 3 | Louis Trousselier | Alcyon |
| 4 | Gustave Garrigou | Peugeot |
| 5 | Augustin Ringeval | - |
| 6 | Emile Georget | Peugeot |
| 7 | Léon Georget | Peugeot |
| 8 | Henri Cornet | Griffon |
| 9 | Francois Faber | Labor - Dunlop |
| 10 | Pierre Privat | - |

## Enllaços externs

* Web oficial
* Resultats de l'edició de 1907 a les-sports.info
* Resultats de l'edició de 1907 a cyclebase.nl
# Paula Gonu

Paula González Núñez, més coneguda com a Paula Gonu (Badalona, 31 de març del 1993), és una influenciadora catalana, anomenada a vegades it girl, que actua des de les xarxa social Instagram i des de Youtube.
Graduada en Publicitat per la Universitat Pompeu Fabra de Barcelona. Abans de ser influenciadora residia a Cornellà de Llobregat i treballà com a dependenta, relacions públiques i hostessa d'esdeveniments. El 2016, durant un viatge a Formentera va fer públic el seu compte de la xarxa social Instagram, on ha compartit fotografies i vídeos, durant un temps amb la presència de la seva llavors parella, Alex Chiner. La seva popularitat va augmentar molt l'octubre de 2016, quan va passar de tenir 200.000 a un milió de seguidors. Alhora va obtenir 500.000 seguidors a Youtube. Gràcies a la fama, ha rebut patrocinis comercials de marques com Garnier i Rimmel London. Posteriorment va fixar la seva residència a Barcelona.
S'ha fet coneguda especialment per haver parlat de la seva vida personal o familiar a les seves publicacions a les xarxes socials, per exemple sobre els problemes de salut del seu germà, o més recentment la ruptura de la relació sentimental amb Alex Chiner, raó per la qual va deixar de publicar durant uns dies a les xarxes socials. Per aquesta raó, la premsa n'ha ressaltat la seva sinceritat, fins al punt que va informar via xarxes socials dels diners que guanyava de Youtube, a diferència d'altres influenciadors o youtubers.

## Obra

* De (casi) todo se aprende (Ediciones Martínez Roca, 2018)

## Referències

* ↑ «Los 50 influencers más influyentes en España» (en castellà). moncloa.com. [Consulta: 31 març 2020].
* ↑ Buesa, Jokin «El sou astronòmic d'una famosa influencer catalana crema la xarxa». El Nacional, 11-02-2020.
* 1 2 3 «Paula Gonu, así es la nueva 'influencer' catalana que puede hacer sombra a Dulceida». El Mundo, 2017.
* 1 2 3 Manzanas, Janire «¿Quién es Paula Gonu?». Ok Diario, 08-10-2019.
* ↑ Otero, Carlos. «Tendencia Influencer: airear en Instagram las crisis y rupturas sentimentales» (en castellà). Divinity, 21-09-2019.
* ↑ Redacció «Paula Gonu confiesa entre lágrimas sus problemas sentimentales». El Mundo Deportivo, 12-11-2019.
* ↑ Redacció «La cantidad de dinero exacta que ha cobrado Paula Gonu de Youtube» (en castellà). La Vanguardia, 24-11-2019.
# Paula Guerrero Sanz

Paula Guerrero Sanz (València, 20 de setembre de 1996) és una futbolista valenciana que juga de migcampista al València.
Guerrero va començar la seua carrera al Llevant B, i posteriorment marxa als Estats Units, on milita als Ball State Cardinals. El 2019 fitxa pel València CF, inicialment com a jugadora del filial però compaginant-ho amb el primer equip.
El 2022 pateix un trencament de lligament encreuat i menisc en un partit amistós contra la selecció espanyola sots-19.

## Referències

* ↑ «Paula». Txapeldunak. [Consulta: 7 December 2021].
* 1 2 «FÚTBOL FEMENINO | El Valencia renueva a Paula Guerrero una temporada más». Plaza Deportiva. [Consulta: 29 setembre 2022].
* ↑ «Paula Guerrero renueva con el Valencia hasta 2023» (en castellà), 09-04-2021. [Consulta: 29 setembre 2022].
* ↑ «Paula Guerrero patix un trencament de lligament creuat i menisc». Superdeporte, 22-02-2023.
# Paula Grande

Paula Grande (Girona, 1986) és una compositora i cantant catalana. Va debutar el 2016 amb l'àlbum musical Viatge interestel·lar. El seu estil és una fusió de jazz amb influències de soul i música hip-hop.

## Trajectòria

Paula Grande va néixer en el si d'una família de parla castellana a Girona. El seu pare és originari de les Illes Canàries i la seva mare d'Extremadura. Va créixer a cavall entre l'Empordà i el Maresme, tot i que també ha residit a Veneçuela. A principis de la dècada del 2010, Grande va intensificar el seu interès autodidacta per la música, participant en festivals de jazz a Montreux i Lituània, i havent guanyat diversos premis internacionals. Els anys 2014 i 2015, va estudiar a la Montreux Jazz Academy.
El 2016, va completar el seu primer àlbum musical, Viatge interestel·lar. Les deu cançons contenen lletres en català, anglès, castellà, francès i portuguès, amb reminiscències tant de música jazz com de flamenc. «Cançó gallega de les illes Medes», del poeta Enric Casasses, fou el seu primer videoclip a mode d'avançament del disc. Durant el 2017, va fer una gira de concerts que la va portar a Colòmbia i Cuba.
El 2018, va publicar el seu segon treball discogràfic titulat Sóc, un àlbum amb una més gran presència de música hip-hop i melodies pop, en què parla d'ella i els seus ideals, però també d'amors viscuts i desitjos. Grande té clar que «l'important és el missatge» i per això les reflexions del seu darrer disc tenen una missatge principal: la lluita feminista transversal. Defineix la seva música com «un canal de transformació vinculat a un consum responsable i a una economia solidària, ecològica i vegana».

## Discografia

* Viatge interestel·lar (Little Red Corvette Records, 2016)
* Sóc (U98 Music, 2018)

## Referències

* ↑ «L'arrel de Paula Grande, impregnada a la seva pròpia pell». Enderrock, 07-05-2020. [Consulta: 10 octubre 2020].
* ↑ ««I tant, que em moc per interessos... però no materials»». Diari de Girona. [Consulta: 7 febrer 2020].
* ↑ «El paisatge empordanès forma part del meu imaginari i la meva inspiració a l'hora de compondre». Surtdecasa.cat, 25-07-2017. [Consulta: 7 febrer 2020].
* ↑ Estremanos el videoclip de Paula Grande pikaramagazine.com Retrieved 7 February 2020
* 1 2 «Paula Grande». fimuca. Arxivat de l'original el 16 desembre 2019. [Consulta: 7 febrer 2020].
* ↑ «Paula Grande - Viatge Interestel·lar». Discogs. [Consulta: 7 febrer 2020].
* ↑ «Paula Grande». utemporda.com. [Consulta: 7 febrer 2020].
* ↑ «Paula Grande, jazz i soul d'autor». Enderrock, 13-03-2016. [Consulta: 10 octubre 2020].
* ↑ «Aixecant el vol amb Paula Grande | Enderrock.cat». www.enderrock.cat. [Consulta: 7 febrer 2020].
* ↑ «Paula Grande canta a la lluna». Enderrock, 14-09-2018. [Consulta: 10 octubre 2020].
* ↑ «Aixecant el vol amb Paula Grande». Enderrock, 15-02-2019. [Consulta: 10 octubre 2020].

## Enllaços externs

* Paula Grande al programa La Gardela
# Parasinilabeo

Parasinilabeo és un gènere de peixos de la família dels ciprínids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Taxonomia

* Parasinilabeo assimilis (Wu & Yao, 1977)
* Parasinilabeo longibarbus (Zhu, Lan & Zhang, 2006)
* Parasinilabeo longicorpus (Zhang, 2000)
* Parasinilabeo longiventralis (Huang, Chen & Yang, 2007)
* Parasinilabeo maculatus (Zhang, 2000)
* Parasinilabeo microps (Su, Yang & Cui, 2001)

## Referències

* ↑ Wu H.-W. 1939. On the fishes of Li-Kiang. Sinensia v. 10 (núms. 1-6). 92-142.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco (Califòrnia), Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8 (1990).
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* FishBase (anglès)
# Pauline Hansson

Pauline Hansson (Suècia, 1991) és una directora de càsting sueca.

## Carrera

Va començar formant-se en periodisme, però en unes pràctiques a la productora cinematogràfica B-Reel el 2014, va conèixer la direcció de càsting i va cridar l'atenció del consultor creatiu Kalle Boman en tenir l'oportunitat de seleccionar el repartiment de la pel·lícula Tjuvheder, dirigida per Peter Grönlund. Així doncs, Boman va recomanar-la al director Roy Andersson i al productor Erik Hemmendorff, company de feina predilecte de Ruben Östlund. El 2016, va ser nominada al premi al millor repartiment del Festival Internacional de Cinema de Locarno per l'execució de Tjuvheder. Per tot això, va decidir prioritzar aquesta professió enfront dels estudis que tenia a mig fer.
Més tard, va treballar en els films The Square de Ruben Östlund i Goliat del mateix Peter Grönlund. Pel seu treball posterior a Triangle of Sadness, dirigit novament per Ruben Östlund, va ser nominada tant als BAFTA com als premis de l'Aliança de Dones Periodistes de Cinema.
Actualment, treballa en dues sèries de televisió sueques mentre espera el següent treball d'Östlund.

## Vida personal

Té dos fills, que es porten tretze mesos de diferència entre ells.

## Filmografia

| Any | Títol |
| 2015 | Tjuvheder |
| 2017 | The Square |
| 2018 | Goliat |
| 2019 | Fraemling |
| 2019 | Om det oändliga |
| 2021 | Pleasure |
| 2021 | Bergman Island |
| 2022 | Triangle of Sadness |
| 2023- | Kapningen |
| TBA | The Entertainment System is Down |

## Premis i nominacions

| Any | Premi | Categoria | Per l'obra | Resultat |
| 2016 | Festival Internacional de Cinema de Locarno | Millor repartiment | Tjuvheder | Nominat |
| 2022 | Premis de l'Aliança de Dones Periodistes de Cinema | Millor repartiment | Triangle of Sadness | Nominat |
| 2023 | British Academy of Film and Television Arts | Millor repartiment | Triangle of Sadness | Nominat |

## Referències

* 1 2 «Pauline Hansson» (en suec). Nordic Women in Film. Institut del Cinema Suec, 2021. [Consulta: 13 març 2023].
* 1 2 3 4 5 Gant, Charles; Hazelton, John. «In profile: the 2023 Bafta casting director contenders» (en anglès). Screen Daily, 14-02-2023. [Consulta: 13 març 2023].
* 1 2 3 «Interview with Swedish Casting Director Pauline Hansson» (en anglès). e-TALENTA. [Consulta: 13 març 2023].
* 1 2 «2022 EDA AWARDS NOMINEES» (en anglès). Alliance of Women Film Journalists. Arxivat de l'original el 23 desembre 2022. [Consulta: 13 març 2023].
# Paraula és paraula

Paraula és paraula és un drama en tres actes, original i en vers d'Eduard Vidal i de Valenciano, estrenat al teatre de Liceu de Barcelona, la nit del 29 de desembre de 1868.
L'acció té lloc a El Masnou.

## Repartiment de l'estrena

* Maria: Antònia Juanín
* Pere: Joaquim García-Parreño
* Ramon: Emili Arolas
* Pau: Frederic Fuentes
* Luis: Antoní Grifell
* Gervasi: Antoni Tutau

## Referències

* ↑ Vidal Valenciano, Eduart. Paraula és paraula: drama en tres actes. Barcelona: Establiment Tipografich de Jaume Jepús, 1869.
* ↑ «Paraula es paraula : drama en tres actes». [Consulta: 23 abril 2022].
# Parc Nacional de Dovrefjell-Sunndalsfjella

El Dovrefjell-Sunndalsfjella és un parc nacional de Noruega. Fou fundat el 2002 a partir de l'original Parc Nacional Dovre, fundadat el 1974. ocupant 1.693 km² i abasta àrees en tres comtats noruecs: Oppland, Sør-Trøndelag i Møre og Romsdal i inclou gran part de la serralada de Dovrefjell.

## Ecologia

El parc nacional fou establert per:
* Preservar una àrea gran, contínua i essencialment intacte la muntanya,
* Preservar un ecosistema alpí amb la seva biodiversitat natural,
* Preservar una part important de la gamma de les existències de rens salvatges en Snøhetta i Knutshø,
* Salvaguardar una variació d'hàbitats,
* Preservar la morfologia del paisatge i els seus dipòsits geològics distintius,
* La protecció del patrimoni cultural .
El públic no té accés a l'experiència de la natura a través de l'exercici de la vida a l'aire lliure tradicional i senzilla, amb una infraestructura tècnica única establerta en un grau molt modest.
Part de la vida de les plantes és anterior a l'última edat de gel. El cim més alt del parc és el Snøhetta, 2.286 metres. Al parc hi ha tot d'espècies de rens noruecs protegides i en perill d'extinció.
Un atractiu natural inigualable a Noruega és la cascada d'Åmotan, de 156 metres. Es troba a la carretera 70 entre Oppdal i Sunndalsøra a la frontera nord del parc nacional.

## Referències

* ↑ «Cascada d'Amotan». Arxivat de l'original el 2016-03-06.
* ↑ «Administració del parc». Arxivat de l'original el 2018-08-01.
# Panthera onca hernandesii

Panthera onca hernandesii és una subespècie del jaguar (Panthera onca). Es troba a l'oest de l'altiplà central mexicà (des de Sinaloa fins a Golf de Tehuantepec i el sud de Guatemala). El seu límit de distribució ha reculat uns 1.000 km al sud de Sinaloa i Tamaulipas (Mèxic).

## Referències

* ↑ Mammal Species of the World (anglès)
* ↑ animalesextincion.es Arxivat 2011-04-26 a Wayback Machine. (castellà)
# Panthera pardus japonensis

Panthera pardus japonensis és una subespècie del lleopard (Panthera pardus). És un animal gros, amb un pelatge ataronjat més fosc i taques negres més grans que altres subespècies. Es troba al nord de la Xina. N'hi ha 2.500 exemplars en estat salvatge en poblacions molt fragmentades i 100 en captivitat.

## Referències

* ↑ Mammal Species of the World (anglès)
* 1 2 The Cat House (anglès)
* ↑ UICN (anglès)
* ↑ www.nic.funet.fi (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Pictures of Cats (anglès)

## Bibliografia

* Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.

## Enllaços externs

* uBio (anglès)