OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Eutidem

«Eutidem» té aquests significats:
* Onomàstica:
** Eutidem d'Atenes, militar atenenc.
** Eutidem de Quios, sofista grec
** Eutidem (Euthydemus, Εὐθύδημος) fou fill de Cèfal de Siracusa i germà del gran orador Lísies.
** Eutidem, filòsof grec.
** Eutidem de Sició, governant de Sició
** Eutidem, escriptor grec.
* Eutidem I, rei de Bactriana
* Eutidem II, rei de Bactriana
* Filosofia:
** Eutidem (diàleg), obra de Plató on hi apareix com a protagonista Eutidem de Quios.
# Exercicis espirituals

Els exercicis espirituals recullen els ensenyaments d'Ignasi de Loiola i designen per extensió qualsevol meditació cristiana a partir de textos preparats per aprofundir en la fe en un recés.

## Aplicació

Els exercicis consisteixen en un programa de convivència amb altres creients retirats del món per un període curt, on es guarda silenci la major part del dia per permetre la reflexió sobre uns textos que ajuden a l'aplicació a la vida diària dels preceptes del cristianisme. Estan dirigits per un sacerdot que comenta les implicacions de cada passatge de manera individual amb cada persona participant en el recés.
Els exercicis formen part de la preparació per al sacerdoci dels jesuïtes i es fan en versió reduïda per a convivències de fe per a matrimonis, grups parroquials en dates assenyalades o joves que es preparen per a la confirmació, entre d'altres. Des de 1929, el Papa anima als catòlics a practicar-los amb regularitat. Pel paper que atorguen a la pregària a partir de fragments de la Bíblia, han estat adoptats també per comunitats protestants.

## Temes i estructura

Els temes fonamentals són el pecat i la temptació que suposa i la vida de Jesús com a exemple. Sorgeixen de l'experiència personal d'Ignasi de Loiola a la cova de Manresa, on va reflexionar sobre la fe i la nova vida que volia portar.
El llibre base s'estructura en quatre parts, anomenades setmanes perquè es poden dur a terme en aquest període. A la primera setmana es reflexiona sobre la presència del mal al món i s'acaba demanant perdó pels pecats comesos. A la segona es pren com a guia el viatge de predicació de Jesús com un símbol (el creient és convidat a seguir Crist). A la tercera es recrea la Passió de Jesús per ser conscient del sacrifici que va decidir fer per salvar els homes. A la quarta, per acabar, a partir de la resurrecció, s'anima al creient a consagrar la seva vida a Déu, proclamant el seu missatge i practicant la solidaritat.

## Referències

* ↑ Counsell, Michael. 2000 Years of Prayer, 2004, ISBN 1-85311-623-8 p. 203
* ↑ In the brief Pastoralis officii of 31 July 1548
* ↑ Tetlow, Joseph A., "Discernment in a Nutshell", Making Choices in Christ, Loyola Press
* ↑ "The Spiritual Exercises" Ignatian Spirituality, Loyola Press

## Bibliografia

* Ignaci de Loiola, Spiritual Exercises, London, 2012. limovia.net ISBN 978-1-78336-012-3
* David L. Fleming, S.J. The Spiritual Exercises of St. Ignatius, A Literal Translation and A Contemporary Reading. The Institute of Jesuit Sources, St. Louis, 1978. ISBN 0-912422-31-9
* Timothy M. Gallagher, The Discernment of Spirits: An Ignatian Guide for Everyday Life. Crossroad (2005).
* George E. Ganss, S.J. The Spiritual Exercises of Saint Ignatius: A Translation and Commentary. Chicago: Loyola Press, 1992. ISBN 0-8294-0728-6.
* Anthony Mottola, Spiritual Exercises of Saint Ignatius. Image (1964), ISBN 0-385-02436-3.
* Joseph A. Tetlow, The Spiritual Exercises of Ignatius Loyola. Crossroad (2009).
* «Spiritual Exercises of Saint Ignatius». Catholic Encyclopedia, New Advent.
# Ferran Zurriaga i Agustí

Ferran Zurriaga i Agustí (València, 18 d'agost de 1938 - Olocau, 30 de novembre de 2022) fou un mestre valencià. Especialista de la història del seu poble, Olocau, va treballar en educació especial i com a mestre de ciències socials i llengua en una escola rural. Amb motiu dels seus 80 anys, Escola Valenciana li va retre homenatge el 17 de novembre de 2018 durant la celebració de la XVI Nit d'Escola Valenciana que va tenir lloc a Sant Pau d'Albocàsser.

## Llibres

* Una veu i un camí. Moviment Cooperatiu d'Escola Popular del Pais Valencià
* Olocau, cau de somnis. Institut d'Estudis Comarcals del Camp de Túria
* La plana, terra del llebeig. Ajuntament de Xàbia
* Veles i vents. Caja de Ahorros y Préstamos de Carlet i Tres i Quatre
* Cants de treball. Consejo Superior de Investigaciones Científicas
* Olocau. Generalitat Valenciana
* Història d'una escola. Consejo Superior de Investigaciones Científicas
* Els canvis dels 90. Institut d'Estudis Comarcals del Camp de Túria. Escrit amb Josep M. Jordan Galduf i Màrius Vicent Fuentes

## Premis i reconeixements

* Guardó Josep Vicent Garcia a la Trajectòria Individual en els Premis anuals Intentant la llibertat (2018)

## Referències

* ↑ Tena, Violeta. «Adéu a Ferran Zurriaga, el patriarca de l'escola en llengua pròpia». El Temps. [Consulta: 30 novembre 2022].
* ↑ «No oblideu mai que un home tot sol també pot canviar el país». Vilaweb. [Consulta: 1r desembre 2022].
* ↑ «L'entrevista a Ferran Zurriaga i Agustí / Olocau . ORG». [Consulta: 20 novembre 2018].
* ↑ «Restituir el dret a posseir la llengua de la terra és el problema pendent». [Consulta: 21 novembre 2018].
* ↑ «Todos los libros del autor Zurriaga Agusti Ferran» (en castellà). [Consulta: 20 novembre 2018].
* ↑ «Ferran Zurriaga: «Nosaltres vam introduir el valencià a partir de l'expressió emotiva de la llengua» | Escola Valenciana». [Consulta: 20 novembre 2018].
# Ferran d'Aragó i de Castella

Ferran d'Aragó (València, 1329 - Borriana, 1363), infant d'Aragó i marquès de Tortosa i Camarasa.

## Orígens familiars

Fill primer del comte de Barcelona i rei d'Aragó Alfons el Benigne i de la seva segona esposa, Elionor de Castella, la qual pretenia per ell el tron en detriment de Pere el Cerimoniós.
Alineat amb el comte Jaume I d'Urgell contra Pere el Cerimoniós, i amb la Unió d'Aragó i de València, que encapçalà a la mort d'aquell, fou derrotat i pres a la batalla d'Épila el 1348.
Després d'haver canviat de bàndol diverses vegades durant la Guerra dels Dos Peres, el rei Pere n'ordenà la detenció i, després d'una breu resistència, fou degollat davant del mateix monarca a Borriana el 16 de juliol de 1363.

## Núpcies i descendents

El 3 de febrer de 1354 es casà a Évora (Portugal) amb Maria de Portugal, filla del rei Pere I de Portugal i Constança Manuel.

## Referències

* 1 2 (castellà) Pròsper de Bofarull i Mascaró, Los Condes de Barcelona vindicados, y cronología y genealogía de los reyes, p.63
* ↑ (castellà) Zurita, Libre VIII, cap.XXX
# Ferran d'Aragó Montcada i de Montcada

Ferran d'Aragó Montcada i de Montcada (Madrid, 30 d'octubre de 1644 - ibídem, 11 de novembre de 1713) fou el VIII duc de Montalto, duc de Bivona i VI príncep de Paterna, Gran d'Espanya. Va ser un noble, militar i home d'estat a la cort de la Monarquia d'Espanya. Fill de Lluís Guillem de Montcada i de la Cerda, virrei de Sardenya i de València, de qui va heretar en 1672 els títols de duc de Montalto, de Bivona i príncep de Paterna, i de Caterina de Montcada i d'Alagó-Espés-Castre-Cervelló, filla al seu torn de Francesc de Montcada, III marquès d'Aitona. Pel seu matrimoni amb María Teresa Fajardo y Álvarez de Toledo, VII marquesa de Los Vélez va unir a la seva noblesa la Grandesa d'Espanya; el matrimoni va tenir una única filla, Caterina de Montcada i Fajardo. Va ser comanador de Silla i Benassal en l'orde de Montesa, lluità a Flandes amb Guillem III de Nassau-Orange (1673-74), fou capità general de cavalleria de Nàpols, gentilhome de cambra de Carles II de Castella, conseller d'estat i de guerra, president del Consell de Flandes, del Consell d'Índies (1693) i del Consell d'Aragó (1695-1698), sent rellevat pel comte de Frigliana per desavinences amb la reina. A la mort de Carles II (1700) retornà a la cort i fou membre de la junta de regència. A la mort del rei va ser un dels integrants de la junta de govern del regne fins a l'arribada de Felip V, que després de prendre possessió del tron espanyol. Va mantenir-se sota l'obediència de Felip V i formà part del Despacho (1704-1705).

## Referències

* ↑ En realitat Ferran de Montcada i de Montcada; va alterar els seus cognoms en observança de les capitulacions matrimonials dels seus besavis
* ↑ García Calvo, Margarita «CORRESPONDENCIA ENTRE FERNANDO DE ARAGÓN (1644-1713), 8º DUQUE DE MONTALTO, Y SU AGENTE EN BRUSELAS SOBRE LA REALIZACIÓN DE LA TAPICERÍA DE LA “HISTORIA DE LA CASA DE LOS MONCADA”» (en castellà). Arch. esp. arte, vol. LXXXIV, n.335, juliol-setembre 2011, pàg. 283-294. ISSN: 0004-0428 [Consulta: 8 desembre 2013].

## Bibliografia

* Enciclopèdia catalana: Ferran d'Aragó Montcada-Luna-Peralta i de Montcada

## Vegeu també

* Decrets de Nova Planta
# Fairfield (Texas)

Fairfield és una ciutat a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 3.094 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fairfield tenia 3.094 habitants, 1.235 habitatges, i 791 famílies. La densitat de població era de 264,9 habitants per km².
Dels 1.235 habitatges en un 30,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,2% hi vivien parelles casades, en un 13,5% dones solteres, i en un 35,9% no eren unitats familiars. En el 32,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,41 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,3% tenia menys de 18 anys, un 8,8% entre 18 i 24, un 25,9% entre 25 i 44, un 20,5% de 45 a 60 i un 18,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.636 $ i la renda mediana per família de 40.871 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.643 $ mentre que les dones 15.887 $. La renda per capita de la població era de 16.308 $. Aproximadament el 14,1% de les famílies i el 18,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fairfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fairfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Fairfield (Pennsilvània)

Fairfield és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 486 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fairfield tenia 486 habitants, 232 habitatges, i 139 famílies. La densitat de població era de 272 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 232 habitatges en un 25,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,4% hi vivien parelles casades, en un 7,3% dones solteres, i en un 39,7% no eren unitats familiars. En el 36,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 21,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,09 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,67.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,8% tenia menys de 18 anys, un 3,7% entre 18 i 24, un 26,1% entre 25 i 44, un 25,5% de 45 a 60 i un 23,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.053 $ i la renda mediana per família de 39.219 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.750 $ mentre que les dones 21.250 $. La renda per capita de la població era de 17.243 $. Entorn del 0,7% de les famílies i el 3,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fairfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fairfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Fes el que vulguis amb mi

Fes el que vulguis amb mi (títol original, Haz conmigo lo que quieras) és una pel·lícula espanyola estrenada el 2004. Fou dirigida per Ramón de España Renedo, en el seu debut com a director, i protagonitzada per Íngrid Rubio i Alberto San Juan. Ha estat doblada al català i emesa per TV3 el 27 de juny de 2012.

## Sinopsi

Un pastisser vidu, Nèstor Pujol, és fascinat per Maribel, la filla de la seva assistenta, amb qui vol iniciar una relació. Però aquesta és enamorada de Manolo, un ex-legionari que treballa vestit de conill en una agència de cobrament de morosos, i a més vol marxar a Barcelona per treballar al burdell sadomasoquista de la seva germana. Tanmateix, decideix casar-se amb Néstor amb l'esperança que es mori aviat i li deixi una sucosa herència.

## Repartiment

* Íngrid Rubio... Maribel
* Alberto San Juan... Manolo
* Emilio Gutiérrez Caba ... Néstor Pujol i Serra
* Manuel Manquiña... Benito (Beni)
* Chusa Barbero... Ángela
* Ágata Lys ... Pastora
* Javivi... Anselmo
* Bea Segura... Nuria
* Josep Julien... Oriol
* Carme Elias... Eutimia
* Carles Flavià... Borja
* Lola del Pino... Recepcionista
* Joan Potau... Cura

## Nominacions

Ramón de España fou nominat al Goya al millor director novell.

## Referències

* ↑ Una pareja de novios que vive al límite, El País, 13 de febrer de 2004
* ↑ Fes el que vulguis amb mi a esadir.cat
* ↑ Haz conmigo lo que quieras a Fotogramas
* ↑ Haz conmigo lo que quieras al web dels Goya
# Font del Torrent de Bufal

La Font del Torrent de Bufal és una font del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà, a la vall del barranc de Caborriu, pertanyent a la vall alta del riu d'Abella.
Està situada a 1.041,9 m d'altitud, a l'esquerra del torrent de Bufal i a ponent del lloc on hi ha la Font de Caborriu. És al nord-oest del Mas Palou i al sud-est de Casa Sarró.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic descriptiu, degut al veí torrent de Bufal.

## Enllaços externs

* La Font del Torrent de Bufal en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Fjell

Fjell és un antic municipi situat al comtat de Hordaland, Noruega. Té 24.870 habitants (2016) i la seva superfície és de 148,12 km². El centre administratiu del municipi és el poble de Straume.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 21 novembre 2016].

## Enllaços externs

* Fjell - Lloc web oficial
# Fjaler

Fjaler és un municipi situat al comtat de Vestland, Noruega. Té 2.830 habitants (2016) i la seva superfície és de 416,51 km². El centre administratiu del municipi és la població de Dale.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 5 gener 2017].

## Enllaços externs

* Fjaler - Lloc web oficial
# Fiódorovski

Fiódorovski (en rus: Фёдоровский) és un poble (un khútor) del krai de Stàvropol, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 140 habitants. Pertany al districte rural de Zelenokumsk.

## Referències

* ↑ Исполнительный комитет Ставропольского краевого Совета депутатов трудящихся ; сост. С. Т. Перепелятников, ред. Б. Чернов. {{{títol}}}. Ставрополь: Ставропольское книжное издательство, 1966, p. 64.
# Flaó

El flaó és un pastís fet amb pasta de farina farcida de brull o brossat, formatge o crema, amb diferents ingredients i amb diferents formes segons les comarques d'origen.

## Història

El llibre Blanquerna (1283) de Ramon Llull és la primera constància escrita que es conserva de l'elaboració del flaó i diu: "li donà un flaó que menjàs en l'escola si li venia sabor de menjar."
La seva presència està documentada arreu de les terres de llengua catalana. El primer esment és en un document rossellonès del 1252 en la forma llatinitzada "flaonem". A l'Empordà eren famoses les flaones, pròpies de la Pasqua Granada. A Mallorca els flaons eren a manera de panades, sense tapadora, de devers un pam de diàmetre, i s'omplien de brossat, ous, llimona rallada i sucre. A l'actualitat, és un pastís típic de diversos llocs, com Eivissa i Formentera, Menorca, Olot i el Maestrat.
Antigament a determinats llocs es preparava per Pasqua, aprofitant l'abundància dels ingredients principals. Actualment es pot degustar a totes les èpoques de l'any.

## Variants
### Alt Maestrat

El flaó de l'Alt Maestrat és un pastisset semicircular farcit d'una barreja de brull i pasta d'ametlla aromatitzada amb aiguardent i mistela. Els flaons de Morella són la icona gastronòmica de la històrica ciutat.

### Eivissa i Formentera

El flaó pitiús és un pastís circular farcit de formatge tendre esmicolat, ous, sucre i unes fulles d'herba-sana. Els ingredients del flaó d'Eivissa són:
* De la pasta: Farina, anís, llard de porc, ratlladura de llima, ou, aigua, matafaluga i oli
* Del farcit: Formatge tendre de cabra i formatge d'ovella, ous, sucre i herba-sana

### Menorca

El flaó de Menorca és una pasta salada de formatge tendre de Maó, farina, oli d'oliva i llevat, que es bufa molt al mig, cosa que li dona una forma característica amb un bony al mig i puntes ovalades al voltant. A Menorca el flaó no està farcit, sinó que el formatge està barrejat amb la resta de la pasta.

## Referències

* ↑ Flaó Arxivat 2013-06-11 a Wayback Machine.. Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera - Consell Insular d'Eivissa i Formentera
* ↑ Flaons de Morella(castellà)

## Enllaços externs

* Gastronomia de Morella Arxivat 2010-11-24 a Wayback Machine.
Gastronomia dels territoris catalanoparlants :
Companatges i condiments :
# Flaçà (Serdinyà)

Flaçà (IPA: [flə'sa], oficialment en francès Flassa, sense accent) és un poble de la comuna de Serdinyà, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.
Es troba a la riba esquerra de la Tet, al nord de Serdinyà i de Joncet, a uns 450 metres més enlaire que Serdinyà i a cosa d'un quilòmetre en línia recta. L'accés, però, és a través d'una pista local llarga i amb molts revolts tancats per la diferència d'altitud que ha de superar.

## Etimologia

Explica Joan Coromines que Flaçà prové de l'adjectiu llatí Flacciānu, derivat del nom propi, també llatí, Flacc(i)us. En tractar-se d'un topònim derivat d'un antropònim llatí, es tractaria d'un vilatge que té els seus orígens en la colonització romana del territori.

## Història

El poble va ser annexionat a Jújols entre 1790 i 1794.

## Sant Marcel de Flaçà

L'església de Sant Marcel de Flaçà, del segle xi i d'estil romànic, és un monument històric protegit. És una petita església d'una sola nau coberta amb volta de canó, capçada a llevant per un absis semicircular.
Cada any, el diumenge de Pentecosta, s'hi celebra un aplec.

## Referències

* ↑ «Flaçà (Serdinyà)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Flaçà en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Coromines, 1995.
* ↑ Base de dades de pobles antics Cassini (francès)
* ↑ «Aplec de Flassa : on réserve». (francès)
# Font de Balasc (l'Hostal Roig)

La Font de Balasc és una font de l'antic terme de Sant Salvador de Toló, actualment pertanyent al municipi de Gavet de la Conca. És dins del territori de l'antiga caseria de l'Hostal Roig.
Està situada a 1.079 m d'altitud, uns 300 metres al nord del lloc i antiga caseria de l'Hostal Roig, a ponent de la carretera local que des de prop de Llimiana mena a l'Hostal Roig.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Front Popular d'Alliberament dels Tigres

El Front Popular d'Alliberament dels Tigres (People's Front Liberation of the Tigers, TPLF) fou un partit polític tàmil de Ceilan que va existir de 1990 a 1995. El 31 de març de 1990 els Tigres d'Alliberament de Tamil Eelam, LTTE van crear un partit polític anomenat Front Popular d'Alliberament dels Tigres, per negociar amb el govern singalès després de la retirada índia i prendre part en unes eventuals eleccions. Però com que els militars singalesos van passar a l'ofensiva el 1995 el partit fou dissolt almenys de fet.
# Fritz Briel

Fritz Briel (Düsseldorf, 24 d'octubre de 1934 - Düsseldorf, 15 de març de 2017) fou un piragüista en aigües tranquil·les alemany que va competir sota bandera la República Federal Alemanya durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Melbourne, on guanyà la medalla de plata en la prova del K-2, 10.000 metres del programa de piragüisme. Formà parella amb Theodor Kleine.
En el seu palmarès també destaquen quatre medalles, tres d'or i una de bronze, al Campionat del Món de piragüisme en aigües tranquil·les, entre les edicions de 1958 i 1966. Al Campionat d'Europa guanyà sis medalles, quatre d'or, una de plata i una de bronze, entre les edicions de 1957 i 1961. També va guanyar 22 títols nacionals de lAlemanya Occidental.

## Referències

* 1 2 3 4 «Olympedia – Fritz Briel». [Consulta: 8 juny 2023].
# Fontaines

«Fontaines» té aquests significats:
* Fontaines (Saona i Loira), municipi al departament de Saona i Loira (regió de Borgonya - Franc Comtat, França)
* Fontaines (Vendée), municipi al departament de Vendée (regió de País del Loira, França)
* Fontaines (Yonne), municipi al departament del Yonne (regió de Borgonya - Franc Comtat, França)
* Fontaines-en-Duesmois, municipi al departament de la Costa d'Or (Borgonya - Franc Comtat)
* Fontaines-sur-Marne, municipi al departament de l'Alt Marne (regió de Gran Est, França)
* Fontaines-d'Ozillac, municipi al departament de la Charanta Marítima (regió de Nova Aquitània, França)
* Fontaines-Saint-Clair, municipi al departament del Mosa (Gran Est)
* Fontaines-Saint-Martin, municipi a la metròpoli de Lió (regió d'Alvèrnia Roine-Alps, França)
* Fontaines-sur-Saône, municipi a la metròpoli de Lió (Alvèrnia Roine-Alps)
* Fontaines-les-Sèches, municipi al departament de la Costa d'Or (Borgonya - Franc Comtat)
* Fontaines-en-Sologne, municipi al departament del Loir i Cher (França)
* Beaulieu-les-Fontaines, municipi al departament de l'Oise (regió dels Alts de França)
* Grandchamp-des-Fontaines, municipi al departament de Loira Atlàntic (regió de País del Loira, França)
* Nouans-les-Fontaines, municipi al departament d'Indre i Loira (regió de Centre-Vall del Loira, França)
* Pernes-les-Fontaines, municipi al departament de Valclusa (regió de Provença – Alps – Costa Blava, França)
* Perris de Fontaines (França, segle xiv - Girona, 1518), pintor renaixentista actiu a Girona i Barcelona
* Perrogney-les-Fontaines, municipi al departament de l'Alt Marne (Gran Est)
# Futur (gramàtica)

En gramàtica, un temps futur és una forma verbal que generalment marca l'esdeveniment descrit pel verb com a no succeït encara, però que s'espera que passi en el futur.
En català, el futur verbal s'expressa a través de les terminacions é, às, à, em, eu, an, afegides a l'infinitiu (excepte en els verbs irregulars). També existeix el futur compost, que es forma amb el verb "haver" en futur i el participi del verb a conjugar. Altres paraules, com els adverbis o els sintagmes nominals amb funció de circumstancial de temps, poden ajudar a expressar el futurs.
Viccionari