OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jaciment de les esteles de Tiya

El jaciment de les esteles de Tiya o jaciment arqueològic dels deixants gravats de Tiya, és un complex funerari protohistòric i un dels grups d'esteles més importants dels més de cent seixanta descoberts en el districte de Sodo, en l'estat federat dels Pobles del Sud d'Etiòpia.
Es troba prop de la ciutat de Tiya, i conté trenta-sis monuments, dels quals trenta-dos són esteles gravades amb símbols que no han estat desxifrats. les esteles, d'un a cinc metres d'altura i diferents formes, estan alineades en direcció nord-nord-oest al llarg de quaranta-cinc metres. Les tres últimes es troben en el mateix alineament, però separades seixanta metres de les altres; el gravat d'una d'elles és una figura antropomorfa. Al voltant de les esteles s'han trobat diverses tombes.
Els deixants s'han datat entre els segles xiv i xvi, i alguns autors les relacionen amb el Regne Etíop Axumita.

## Referències

* Patrimonio de la Humanidad vol.IV: África. Barcelona: Editorial Planeta, 2000. 84-395-8388-5. .
* Historia Universal vol.XII: Asia y África negra (siglos V al XV). Madrid: Editorial Salvat / El País, 2004. 84-345-6251-0. .
# Jaume V Appiani d'Aragona

Jaume V Appiani d'Aragona (Piombino vers -1545) fou fill de Jaume IV Appiani d'Aragona. Fou príncep al Piombino i del sacre imperi i senyor de Scarlino, Populonia, Suvereto, Buriano, Abbadia al Fango, Vignale i de les illes d'Elba, Montecristo, Pianosa, Cerboli i Palmaiola el 1510 (Abbadia al Fango i Vignale fins al 1519). Mantingué el títol de comte del sacre imperi.
Va morir el 20 d'octubre de 1545. Es va casar quatre vegades: la primera a Nàpols amb Mariana d'Aragona, filla d'Alfonso d'Aragona duc de Villahermosa, morta el 1513 o 1514; la segona a Florència el 1514 amb Emília Ridolfi que va morir abans de la consumació; la tercera a Florència el 1515 amb Clarice Ridolfi (germana de l'anterior dona) que va morir el 1524; i la quarta el 1525 amb Elena Salviati, morta el 1552 i regent del seu fill gran. D'aquesta darrera va tenir dos fills: Jaume VI Appiani d'Aragona i Alfons Appiani d'Aragona, cavaller de Sant Esteve (1563) i almirall de galeres del gran ducat de Toscana (1564) que va morir a Madrid el 1590. També va tenir un fill natural amb una tal Giulia, una dama de companyia, anomenat Alfonsino, que va morir essent infant.
# Jacint Grau i Delgado

Jacint Grau i Delgado (Barcelona, 6 d'abril de 1872 - Buenos Aires, 1958) va ser un polític i dramaturg català en llengua castellana pertanyent al noucentisme. Durant la Segona República Espanyola va exercir diversos càrrecs diplomàtics, especialment ambaixador a Panamà (1936-39) i posteriorment s'exilià a l'Argentina.
Nascut a Barcelona el 6 d'abril de 1872 al carrer de les Panses nº 8-tercer pis. Fill del metge militar Jacint Grau i Catà natural de Barcelona (+1875) i de Maria del Mar Delgado i Rojas natural d'Almeria.

## Obres
### Narrativa

* Trasuntos (1901)

### Poesia

* Las bodas de Camacho (1903)
* Don Juan de Carillana (1913)

### Teatre

* Entre llamas (1915)
* El hijo pródigo (1918)
* En ildaria (1918)
* El señor de Pigmalión (1923)
* El caballero Varona (1928)
* El burlador que no se burla
* Los tres locos del mundo
* La señora guapa
* Conseja galante
* El conde Alarcos
* Las gafas de don Telesforo o Un loco de buen capricho
* Destino
* Don Juan de Carillana
* En el infierno se están mudando
* Tabarín
* Bibí Carabé

### Assaig

* Unamuno y la España de su tiempo (1946)
* Don Juan en el tiempo y en el espacio (1953).

## Vegeu també

* Partit Republicà Radical Socialista

## Notes

* ↑ «Jacint Grau i Delgado». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «esquela de Jacinto Grau y Cata». La Imprenta : diario de avisos, noticias y decretos: Año 1875, No. 005 Ed. Mañana, 05-01-1875, pàg. 98.
* ↑ Segons consta en el registre de naixement de l'Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona. Registre de naixements. Any 1872. Registre núm.1834.
# Ivan Kuràtov

* Per a altres significats, vegeu «Kuràtov».
Ivan Alekséievitx Kuràtov, rus: Ива́н Алексе́евич Кура́тов, en komi Куратов Ӧльӧш Вань, (1839-1875) fou un dels primers escriptors moderns en literatura komi. Va cantar l'opressió que patia el poble komi al seu llibre de poemes Meиам муза (La meva musa), que no fou publicat fins al 1921. La seva ideologia era naródnik, i el seu poema Iag mort és ple d'elements pagans i precristians. També considerava l'església ortodoxa un obstacle per als komi.

## Referències

* ↑ Cagnoli, Sébastien. Lever de rideau sur le pays komi: un théâtre finno-ougrien de Russie boréale en dialogue avec le monde (en francès). París: l'Harmattan Adéfo, 2018. ISBN 978-2-343-15572-2.
* ↑ Федорович, Лимеров Павел «Классовый подход в изучении творчества И. А. Куратова: историография и методологии исследований». Вестник Удмуртского университета. Серия «История и филология», 28, 2, 2018, pàg. 206–215. ISSN: 2412-9534.
# Joan Antoni Martín Piñol

Joan Antoni Martín Piñol, també conegut com a Martín Piñol (Barcelona, 1979), és un escriptor i guionista català
Llicenciat en comunicació audiovisual per la Universitat Pompeu Fabra, treballa com a guionista i col·laborador. Ha treballat a la televisió (Gran Nord, El cor de la ciutat, Club Super3, Noche sin tregua, Top Ten Tomàtic, Solo ante el peligro o Saber y ganar, entre d'altres) i a la ràdio (Catalunya Ràdio, Rac1, Com Ràdio i Ona Catalana).
També ha treballat com a humorista del canal Paramount Comedy, i va codirigir i presentar el programa In Situ a TV3. Ha publicat diverses obres de ficció i no ficció, tant en castellà com en català.
En l'àmbit de la literatura infantil i juvenil, ha publicat obres com Episodio Final, La fabulosa historia del secador mágico, Los dragones de hierro, Crónicas apestosas, Menudos chistes, Laya y el horripilante monstruo de champú i la sèrie La cocina de los monstruos (Macarrones con zombi, Tallarines de momia, Hamburguesas de hombre lobo, Gazpacho de vampiro, Kraken a la romana, Pastel de bruja, Chuletas de dragón, Helado de Yeti i Sopa de fantasma).
En literatura catalana va aconseguir el Premi Ramon Muntaner amb el llibre Pizzaboy, i el Premi Joaquim Ruyra de narrativa juvenil per Sentinels.

## Obra publicada (català i castellà)

* 200 locuras para que te quedes conmigo
* Laya y el horripilante monstruo de champú
* Menudos chistes
* Crónicas apestosas
* Los dragones de hierro
* La fabulosa historia del secador mágico
* Una de vampiros
* Episodio final
* Macarrones con zombi (La cocina de los monstruos 1)
* Tallarines de momia (La cocina de los monstruos 2)
* Hamburguesas de hombre lobo (La cocina de los monstruos 3)
* Gazpacho de vampiro (La cocina de los monstruos 4)
* Kraken a la romana (La cocina de los monstruos 5)
* Pastel de bruja (La cocina de los monstruos 6)
* Chuletas de dragón (La cocina de los monstruos 7)
* Helado de Yeti (La cocina de los monstruos 8)
* Sopa de fantasma (La cocina de los monstruos 9)
* Albóndigas Marcianas (La Cocina De Los Monstruos 10)
* Ensalada De Troll (La Cocina De Los Monstruos 11)
* Frankfurt de Frankenstein (La Cocina De Los Monstruos 12)
* Pizzaboy Premi Ramon Muntaner 2015
* Harry Pater
* El gran tratado de la caca
* Cazadores de chistes
* Sentinels. Premi Joaquim Ruyra
* Dragon Girl: la leyenda maldita
* Dragon Girl: el profesor robot
* Dragon Girl: el dentista loco
* Superbaguet

## Referències

* ↑ PlanetadeLibros, ©. «Martín Piñol | Grup62». [Consulta: 4 desembre 2018].
* ↑ «Martín Piñol - El Dietista - Una película gordaca de Martín Piñol» (en espanyol europeu). [Consulta: 4 desembre 2018].
* ↑ Duran, Pau «Martín Piñol: "Amb les pàgines en blanc del llibre et pots eixugar"». Cadena SER, 14-11-2016. Arxivat de l'original el 2024-01-11 [Consulta: 4 desembre 2018].
* ↑ «Harry Pater - Nunca ser padre había sido tan divertido» (en espanyol europeu). [Consulta: 4 desembre 2018].
# Jaya Bahu

* Per a altres significats, vegeu «Jaya Bahu II».
Jaya Bahu I fou sub-rei de Ruhunu vers 1070-1100 i rei de Polonnaruwa (vers 1110). Era germà de Vijayabahu I i va succeir al seu germà a la seva mort.
El govern de Ruhunu li fou concedit pel seu germà Vijayabahu I vers el 1070 després d'assolir el poder a tot Ceilan. Va deixar el càrrec després del 1100 quan va morir el primer ministre, que era el seu germà Vira Bahu, i el va succeir. A la mort del seu germà gran, amb el suport de la seva germana Mitta (i els tres fills d'aquesta) i altres caps, fou proclamat rei. En violació de l'antiga costum va nomenar al seu fill gran Manabharana com a sub-rei. Vikramabahu, que era rei a Ruhunu, va saber la notícia quan els conspiradors ja tenien el poder, havien confiscat tots els bens del rei difunt i amb els seus vehicles, elefants, etc. els tres fills de Mitta es dirigien cap al sud amb un exèrcit. Vikrama es va preparar per la guerra i en sis successives batalles va derrotar les forces del rei Jaya Bahu i es va presentar a la capital del regne a la que va entrar i es va proclamar rei. Jaya Bahu va fugir al sud.
Manabharana i els seus dos germans mentre, havien aconseguit imposar el seu domini a Ruhunu i Maya Rata i es van repartir aquestes terres entre els tres: Manabharana es va quedar amb Maya Rata amb seu a Punkhagaraa; Kirti Sirimegha es va quedar el districte de Giruwapattu amb capital a Mahanagakula; i Siri Vallabha la regió d'Atthasahassa (korales d'Attakalan i Kolonna). Jaya Bahu es va quedar residint amb Kirti Sirimegha on van morir uns anys després.

## Nota

* ↑ La part occidental de l'illa entre Kaluganga i el Dedru Oya

## Referències

* Outlines of Ceylon history, per Donald Obeyesekere, "Times of Ceylon", Colombo, 1911.
# Evy Berggren

Evy Berggren (suec: Evy Margareta Berggren (Westerberg)) (Skellefteå, 16 de juny de 1934 - Uppsala, 5 de desembre de 2018), de casada Westerberg, va ser una gimnasta artística sueca que va competir durant la dècada de 1950.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Hèlsinki, on disputà les set proves del programa de gimnàstica. Guanyà la medalla d'or en la competició del concurs per aparells, mentre fou quarta en el concurs complet per equips. Quatre anys més tard, als Jocs de Melbourne, tornà a disputar totes les proves del programa de gimnàstica. En aquesta ocasió guanyà la medalla de plata en la competició del concurs per aparells, mentre fou vuitena en el concurs complet per equips.
En el seu palmarès també destaca una medalla d'or en el concurs per equips al Campionat del món de gimnàstica artística de 1950 i una de bronze en salt sobre cavall al de 1954.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Evy Berggren». [Consulta: 3 juny 2021].
* ↑ «Ewy Berggren - Sveriges Olympiska Kommitté» (en suec). [Consulta: 3 juny 2021].
* ↑ «Weltmeisterschaften (Damen-Teil1)». [Consulta: 3 juny 2021].
# Jocs Capitolins

Els Jocs Capitolins (en llatí Ludi Capitolini) van ser uns jocs romans instituits a proposta del dictador Marc Furi Camil l'any 387 aC després de la derrota dels gals a Roma, en agraïment al Júpiter Capitolí, el déu més gran entre tots, per haver salvat el Capitoli, la ciutadella de Roma. Marc Furi Camil va nomenar un col·legi, anomenat flamen capitolini, entre els habitants del Capitoli, tots patricis, encarregat de dirigir els Jocs Capitolins, explica Titus Livi.
Segons una tradició que explica Luci Calpurni Pisó Frugi, citat per Suetoni i més tard per Tertul·lià, va ser Ròmul el que va instaurar els Jocs Capitolins, amb el nom de Ludi Tarpeii perquè les cerimònies començaven prop de la Roca Tarpeia. Més tard els Jocs es celebraven en honor a Júpiter Feretri, a qui Ròmul havia dedicat un temple al Capitoli.
Els jocs començaven els idus d'octubre (15 d'octubre) i duraven setze dies. Segons Plutarc, durant una part de la cerimònia uns pregoners subhastaven Sardi o Sardiani, potser una al·lusió a la gran quantitat d'esclaus d'origen sard que hi havia a Roma, o perquè els habitants de Veïs rebien el sobrenom de sards, ja que es pensava que eren originaris de Lídia, que tenia Sardes per capital. També es creia que tenia a veure amb la captura de Veïs per Furi Camil l'any 396 aC, i a la cerimònia s'hi incloïa un vell que representava el rei de la ciutat de Veïs, que era conduït pel Fòrum fins al Capitoli, vestit amb robes reials i amb una bulla penjada al coll. Segons Sext Pompeu Fest, portava la toga pretexta un amulet penjat al coll, no a manera dels nens que portaven la bulla, sinó com a indicació que era un dels ornaments dels reis d'Etrúria. Segons altres autors antics, aquestes cerimònies ridiculitzaran els habitants de Veïs, que havien estat sotmesos quan es van establir els jocs i molts d'ells havien caigut en esclavitud.
Els jocs capitolins originals finalment van caure en desús. Els nous jocs van tornar a ser instituïts per Domicià l'any 86, amb el nom d'Agones Capitolini, a partir del model dels Jocs Olímpics grecs. Cada quatre anys, a principis d'estiu, arribaven competidors d'arreu de l'Imperi i de les nacions estrangeres per participar en diferents competicions. Els guardons i les corones les lliurava als poetes el mateix emperador. Les festes no només honoraven poetes sinó també esportistes, conferenciants, historiadors, humoristes i mags.
Aquesta nova versió dels Jocs Capitolins era tan popular que l'antiga tradició de comptar per lustres (períodes de cinc anys) es va substituint gradualment per un recompte dels Jocs cada quatre anys, a la manera de l'Olimpíada grega.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, V, 50, 4; V, 52, 11
* 1 2 3 Tellegen-Couperus, Olga (ed.). Law and Religion in the Roman Republic. Leiden; Boston: Brill, 2012, p. 125-126. ISBN 9789004218505.
* 1 2 Smith, William (ed.). «Ludi Capitolini». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 31 maig 2022].
# Etz Chaim

Etz Chaim (עץ חיים en hebreu, "l'arbre de la vida" en català) és una obra literària que tracta sobre la Càbala, el llibre va ser escrit l'any 1573. El llibre del Etz Chaim, és un resum dels ensenyaments del rabí asquenazita Isaac Lúria, l′Arizal (1534-1572). L'Arizal va ser un rabí cabalista que va crear una nova tendència en l'estudi de la Càbala.
El llibre va ser publicat gràcies a l'estudiant i deixeble de l′Ari, el Rabí Haim Vital, qui escrivia el que explicava el seu mestre, durant les lliçons que impartia l′Arizal, als deixebles que formaven part del seu grup d'estudi cabalístic, a la ciutat de Safed, a la Palestina otomana. El Rabí Haim Vital va recopilar els ensenyaments de l′Ari, en un llibre que tracta sobre la Càbala luriànica.
El llibre parla sobre l'ordre diví i l'existència de les coses. L'obra tracta sobre la revelació, i la percepció de la realitat de l'home del nostre temps. El nivell de comprensió del món per part de l′Ari es pot veure des de les primeres línies al començament del llibre. Aquest fragment del llibre fa referència a l'arbre de la vida:
    “Saben, abans del començament de la creació només existia la llum més alta i completa. La descripció del procés de creació comença des d'aquest punt, sobretot".
El llibre marca l'inici de la Càbala luriànica, però va ser el Rabí Haim Vital qui va revelar el contingut de l'obra al Món. Abans de l′Arizal, els cabalistes revelaven en els seus llibres el desenvolupament de la realitat des del seu origen fins al nostre Món (des del comprensible, la llum). L′Arizal HaKadosh va descobrir un mètode per comprendre millor la realitat.

## Referències

* ↑ «www.chabad.org/» (en anglès).
# Johan Mjällby

Johan Mjällby (Järfälla, 9 de febrer de 1971) és un exfutbolista suec, que ocupava la posició de defensa i de migcampista atacant.

## Trajectòria

Provinent de l'IK Bele, el 1984 arriba a l'AIK, club en el qual hi roman durant catorze anys, sent un dels jugadors més destacats de l'entitat durant la dècada dels 90, amb 144 partits i 8 gols. El 1992, el seu equip va guanyar el campionat domèstic, però el defensa va rebutjar la medalla commemorativa al valorar que no havia contribuït el suficient a eixe triomf.
Al novembre del 1998 fitxa pel Celtic FC per 1,2 milions de lliures. En el seu debut, el Celtic va guanyar els rivals del Rangers per 5 a 1. En eixa temporada, el suec va ser titular amb els de Glasgow. Durant els anys següents hi va mantindre eixa titularitat, tant a nivell local com a les competicions europees. La temporada 03/04, una lesió l'aparta dels terrenys de joc.
Prova de recuperar el seu nivell a les files del Llevant UE, de la primera divisió espanyola, però tan sols disputa tres partits abans de retornar a l'AIK, equip en el qual es retira al maig del 2006.
Després de penjar les botes, ha seguit vinculat al món del futbol com a comentarista del canal de televisió suec TV3.

## Selecció

Mjällby hi va participar en el Mundial del 2002, on va ostentar la capitania del combinat suec. També hi va participar en les Eurocopes de 2000 i de 2004. En total, va sumar 49 partits i 4 gols amb el conjunt nacional.

## Referències

* ↑ Johan Mjällby lägger av
# Espartocloia

Espartocloia (Spartochloeae) és una tribu de la subfamília de les Arundinoides, família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Genères

* Spartochloa
# Jordi Bes Ginesta

Jordi Bes Ginesta, més conegut com a Toti Bes (Girona, 12 d'octubre de 1975) és un esquiador i corredor de muntanya català.
Reconegut esportista gironí, amb una passió per l'esport i la muntanya que li ve de família -la seva germana Tina Bes Ginesta també és una destacada esquiadora d'esquí alpi i corredora de muntanya- tot i que mai s'ha dedicat exclusivament a la competició, el seu palmarès inclou el primer lloc de la CCC de l'Ultra-Trail du Mont-Blanc, la 3a posició de la Pikes Peak Marathon a Colorado o la 5a posició de la Kinabalu a Malàisia. En el món de l'esquí de muntanya, ha participat a esdeveniments tant prestigiosos com la Pierra Menta o la Patrouille des Glaciers. Altres reptes aconseguits ha estat la primera posició en la 'Ulratrail Collserola' el 2013, o en les 'Transgavarres' el 2017.

## Referències

* ↑ Pastells, Josep «Toti Bes, el kenyà de Girona». Revista de Girona, Núm. 294, 2016, págs. 70-71. ISSN: 0211-2663 [Consulta: 26 agost 2022].
* ↑ «Toti Bes». Diari de Girona, 22·03·2019 [Consulta: 26 agost 2022].
* ↑ «Toti Bes: “Ganar la CCC es un broche de oro a mi carrera deportiva”». Carreras por montaña, 03-09-2013 [Consulta: 26 agost 2022].
* ↑ «Compressport Ultratrail Collserola para Toti Bes Y Judit Franch». Sportvicius, 2013. [Consulta: 26 agost 2022].
* ↑ «Toti Bes y Eli Gordón brillan en la Transgavarres». Trail Run, 19-11-2017 [Consulta: 26 agost 2022].
# Falciot coll-roig

El falciot coll-roig (Streptoprocne rutila) és una espècie d'ocell de la família dels apòdids (Apodidae) que habita boscos i zones obertes, criant a penya-segats des de l'oest de Mèxic a través d'Amèrica Central fins a Panamà, i a Colòmbia, Veneçuela, Trinitat, nord-oest i est del Perú, est de l'Equador i nord de Bolívia.

## Descripció

* Falciot de mida mitjana, amb 12,7-13.5 cm de llarg, cua llarga i un pes d'uns 20 g.
* Mascle negrós amb collar rogenc.
* Femella amb el collar rogenc incomplet o absent
* Jove semblant a la femella amb les vores de les plomes del capell vermelloses.

## Reproducció

Construeixen el niu amb fang i matèria vegetal sobre una parets verticals, en llocs ombrívols prop de l'aigua, coma ara coves o sota un pont. Ponen dos ous blancs que coven durant 23 dies. Després de l'eclosió ambdós pares curen les cries uns quaranta dies.

## Alimentació

Com altres falciots s'alimenten en vol amb insectes, especialment formigues voladores, que obtenen sovint a una major alçada que altres falciots.

## Taxonomia

Tradicionalment inclòs en el gènere Cypseloides, és inclòs a Streptoprocne arran els treballs de Marín i Stiles 1992 S'han descrit tres subespècies:
* S. r. brunnitorques (Lafresnaye, 1844). Des del sud-est de Mèxic fins a Bolívia.
* S. r. griseifrons (Nelson, 1900). Oest de Mèxic.
* S. r. rutila (Vieillot, 1817). Veneçuela, Guyana i Trinitat

## Referències

* ↑ «Falciot coll-roig». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 octubre 2024(català)
* ↑ Manuel Marín-Aspillaga i F. Gary Stiles (1992). On the biology of five species of swifts (Apodidae, Cypseloidinae) in Costa Rica. Proceedings of the Western Foundation of Vertebrate Zoology 4 (286-357).
* ↑ Integrated Taxonomic Information System Rev. 29/12/2013 (anglès)
* Chantler, Phil & Driessens, Gerald (2000): Swifts : a guide to the swifts and treeswifts of the world. Pica Press, Mountfield, East Sussex. ISBN 1-873403-83-6
* french, Richard; O'Neill, John Patton & Eckelberry, Don R. (1991): A guide to the birds of Trinidad and Tobago (2nd edition). Comstock Publishing, Ithaca, N.Y.. ISBN 0-8014-9792-2
* Hilty, Steven L. (2003): Birds of Venezuela. Christopher Helm, London. ISBN 0-7136-6418-5
# Fatih Terim

Fatih Terim (Adana, 4 de setembre de 1953) és un entrenador i exfutbolista turc que actuava en posició de defensa. Com a futbolista va jugar la major part de la seva carrera al Galatasaray SK.
En 1987 va iniciar la seva carrera d'entrenador. Va entrenar els equips del MKE Ankaragücü, ACF Fiorentina, Milan, Galatasaray i la Selecció turca de futbol.
Des del 22 d'agost fins al 24 de setembre de 2013 era a la vegada entrenador de la selecció turca i del Galatasaray, per un mes, però va ser dispensat d'aquest últim.
Com a jugador, s'ha caracteritzat pel seu estil de joc ofensiu, el mateix que va utilitzar en la seva carrera de jugador i d'entrenador. Nascut en una modesta família, va haver de combinar el seu temps a l'escola amb el futbol en la seva infància. El 1969, va començar a desenvolupar-se en les files de l'Adana Demirspor Kulübü, amb la finalitat de sustentar les despeses de la família. Allà es va desenvolupar els seus inicis, i en els seus cinc anys en aquest equip, va ser traspassat al llavors poderós Galatasaray. En aquest equip va jugar durant 11 anys, explotant la seva fama esportiva. Malgrat això, no va poder aconseguir l'anhelada lliga turca; encara que sí que ha pogut sumar tres copes al seu palmarès, el 1976, 1982 i 1985. Va ser en aquest any que va deixar el futbol en activitat.
Com a entrenador va portar a la selecció de futbol de Turquia a les Eurocopes de 1996, 2008 i 2016.

## Títols
### Galatasaray SK

* Supercopa turca: 1996 i 1997
* Lliga turca: 1996-97, 1997-98, 1998-99, 1999-00, 2011-12, 2012-13
* Copa turca: 1998-99, 1999-00
* Copa de la UEFA: 1999-00

## Referències

* ↑ http://www.ntvspor.net/haber/futbol/92686/milli-takimda-fatih-terim-donemi
* ↑ «Turquia anuncia técnico Fatih Terim para vaga de Avci» (en portuguès). Estadão, 22-08-2013 [Consulta: 24 agost 2013].
* ↑ «Termination of the Contract with Fatih Terim» (en anglès). web oficial Galatasaray, 24-09-2013 [Consulta: 24 setembre 2013].
* ↑ Rioja, R. «Estrepitoso fracaso de Holanda: Turquía la deja sin Eurocopa» (en castellà). 20 minutos, 13-10-2015.
* ↑ http://www.uefa.com/uefaeuro/news/newsid=2373823.html
* ↑ http://www.espnfc.com/european-championship/74/blog/post/2890605/croatia-still-haunted-by-euro-2008-heartache-against-turkey
# Joseph Carr

Joseph Carr (Ghana), conegut com a Joe Carr, és un exfutbolista ghanès de la dècada de 1980.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Ghana.
Pel que fa a clubs, destacà a Asante Kotoko.

## Referències

* ↑ Perfil a 11v11
* ↑ Joseph Carr a National-Football-Teams.com (anglès)
# Ferran Puig i Mauri

«Ferran Puig i Mauri» té aquests significats:
* Ferran Puig-Mauri i Gisbert (1872-1921), polític i aristòcrata català.
* Ferran Puig-Mauri i Santa Ana (1899-1973), polític i aristòcrata català, fill de Ferran Puig-Mauri i Gisbert.