OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Turms

Turms va ser, a la mitologia etrusca, un déu equivalent al Mercuri romà i a l'Hermes grec, tots dos déus del comerç i missatgers entre la humanitat i les divinitats.
Se'l representava amb els mateixos atributs i distintius que Hermes i Mercuri: un caduceu, un pétasos (sovint alat) i/o unes sandàlies alades. Era missatger de Tínia, el pare dels déus, que equivalia al Júpiter romà, encara que també es creu que estava «al servei» (ministerium) d'altres divinitats.
Les obres d'art etrusques sovint representen a Turms en el seu paper de psicopomp, conduint l'ànima dels difunts al més enllà. Amb aquesta funció de vegades es mostra als sarcòfags etruscs, en un cas al costat de Caront i de Cèrber. En una altra representació porta al costat l'ombra de Tirèsias per consultar amb Odisseu a l'inframón. Turms també apareix en imatges que representen el Judici de Paris, i en escenes amb Hercle (Hèracles) o Perseu.
La figura de Turms es coneix sobretot per les imatges de les decoracions de miralls de bronze etruscos, encara que per una inscripció se sap que tenia un temple a Cortona.

## Referències

* ↑ Combet-Farnoux, Bernard. Mercure romain : Le culte public de Mercure et la fonction mercantile à Rome de la république archaïque à l'epoque augusteenne. Roma: Ecole Française de Rome, 1980, p. 189-210.
# Velothon Berlín

La Velothon Berlín (fins al 2013 coneguda com a ProRace Berlín) era una cursa ciclista alemanya que es disputà entre el 2011 i el 2015 i que era dirigida per l'exciclista alemany Erik Zabel. La cursa es disputava pels voltants de Berlín i formà part de l'UCI Europa Tour des de la seva creació. Marcel Kittel, amb dues victòries, és el ciclista que més vegades guanyà la cursa.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| ProRace Berlin ||||
| 2011 | Marcel Kittel | Giacomo Nizzolo | Aleksei Màrkov |
| 2012 | André Greipel | Rüdiger Selig | Raymond Kreder |
| 2013 | Marcel Kittel | Matteo Pelucchi | André Greipel |
| Velothon Berlin ||||
| 2014 | Raymond Kreder | Sam Bennett | Aleksandr Pórsev |
| 2015 | Ramon Sinkeldam | Sam Bennett | Zico Waeytens |

## Referències

* 1 2 «Velothon Berlin (All) - Cat.1.1». [Consulta: 2 gener 2023].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2011-09-03 a Wayback Machine. (alemany)
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Verbascum chaixii

Verbascum chaixii és una espècie de la família de les escrofulariàcies. V. chaixii és una planta erecta, en roseta, de curta vida perenne que presenta flors grogues pàl·lides amb espigues terminals denses. 'Album' és una cultivar de flors blanques de l'espècie. Es tracta d'una planta erecta que forma una roseta basal gran (fins a 1,5 m d'ample), de fulles llanoses, ovato-oblongues, de color verd grisenc de la qual s'eleven múltiples tiges florals erectes que porten espigues terminals amb flors blanques amb centres de color porpra (estams). Les fulles de la tija són estretes, sense pecíol i molt més petites.

## Referències

* ↑ Verbascum chaixii va ser descrita per Dominique Villars i publicat Histoire des Plantes de Dauphiné 2: 491. 1787, vegeu «Verbascum chaixii». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden.
* ↑ «Verbascum chaixii». Real Jardín Botánico: Proyecto Anthos.
# Vicente Díez Canseco

* Aquest article tracta sobre el periodista i escriptor Vicente Díez Canseco. Si cerqueu el metge lleonés, vegeu «Vicente Díez Canseco (metge)».
Vicente Díez Canseco (m. Madrid, 3 d'abril de 1895) va ser un escriptor i periodista espanyol.
Redactor de El Castellano (1836) i El Duende (1837). Director de El Heraldo, en substitució de Luis José Sartorius. Va publicar Mali ó la insurrección (1841) i el Diccionario biográfico universal de mujeres célebres (1844-1846), tres volums recollint biografies de dones cèlebres des de l'antiguitat. Col·laborà amb la poesia «La Manola», un retrat costumista de la dona de classe baixa madrilenya, en l'Álbum del bello secso (1843).

## Referències

* 1 2 Ossorio y Bernard, Manuel. Ensayo de un catálogo de periodistas españoles del siglo XIX (en castellà). Madrid: Imprenta y litografía de J. Palacios, 1903, p. 108.
* ↑ Gonzalo Morón, Fermín «Noticia y juicio general de las siguientes publicaciones. Diccionario biográfico universal de mujeres célebres por D. Vicente Diez Canseco ...». Revista de España y del estranjero, 1844, pàg. 385-390.
* ↑ Cejador y Frauca, Julio. Historia de la lengua y literatura castellana (en castellà). vol. VII. Madrid: Tipografía de la Revista de archivos, bibliotecas y museos, 1917, p. 344.
* ↑ Jiménez Morell, Inmaculada. La prensa femenina en España (desde sus orígenes a 1868) (en castellà). Madrid: Ediciones de la Torre, 1992, p. 53-54.
# Victor de Broglie (1846–1906)

Louis-Alphonse-Victor, 5è duc de Broglie, anomenat Victor de Broglie (30 d'octubre de 1846 – 26 d'agost de 1906) fou un aristòcrata francès.

## Biografia

Victor de Broglie va néixer a Roma, on el seu pare, el polític monàrquic Albert, 4t duc de Broglie ocupava un càrrec diplomàtic.
El 26 de setembre de 1871 es va casar amb Pauline de La Forest d'Armaillé (1851–1928) a Paris. Amb ella va tenir quatre fills que van sobreviure fins a l'edat adulta, entre els quals els dos físics Maurice i Louis de Broglie, ambdós també portadors del títol ducal.
Victor de Broglie va accedir al títol de duc de Broglie a la mort del seu pare el 1901, però morí pocs anys després, passant el títol al seu fill gran, Maurice.
Maurice va morir el 1960 i va ser succeït pel seu germà Louis, que va morir el 1987. Maurice no va tenir cap fill supervivent, mentre que Louis va morir solter, i el títol va passar de forma col·lateral a Victor-François, un descendent del tercer germà del 5è Duc .

## Referències

* Paul Theroff (2005). Paul Theroff. «Broglie Genealogy». Paul Theroff's Royal Genealogy Site, 2005. [Consulta: 8 gener 2009].
# Victor de Tornaco

Victor de Tornaco (Arlon, 5 de juliol de 1805 - Castell de Sanem, 26 de setembre de 1875), fou un polític i diplomàtic luxemburguès, fou el 4t primer ministre de Luxemburg durant set anys del 1860 al 1867, va ser com era habitual també a l'època ministre d'Afers Exteriors durant la mateixa data.

## Biografia

Els seus pares van ser Charles Auguste de Tornaco i Elisabeth de Berlo-Suys (1775-1856). Va estudiar a París a l'Escola Politècnica. Als anys posteriors a la Revolució belga de 1830 va donar suport a Guillem I, rei dels Països Baixos i Gran Duc de Luxemburg. De 1841 a 1848 va ser membre de l'Assemblea d'estats.
Va ser escollit per representar el cantó d'Esch-sur-Alzette a l'Assemblea Constituent, el 1848. De 1848 a 1856 va ser membre de la Cambra de Diputats, i des de 1857 fins a 1860 de la restablerta Assemblea d'estats.
Després de la dimissió de Charles-Mathias Simons, el 26 de setembre de 1860 va ser nomenat primer ministre i ministre d'Afers Exteriors i fins a 1864 també ministre de Transports. L'11 de maig 1867 Emmanuel Servais va signar el Tractat de Londres, que va tenir conseqüències de llarg abast per a Luxemburg.
El 3 de desembre 1867 el gabinet Tornaco va perdre una votació parlamentària. Havien estat acusats per l'oposició de prendre un paper massa passiu a les negociacions a Londres. Va ser succeït per Emmanuel Servais. Tornaco va ser del 3 desembre de 1867 fins al a 20 juny de 1872 membre del Consell d'Estat.
Va viure i morir al castell de Sanem, que va pertànyer a la seva família des de 1753 a 1950.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Les gouvernements du Grand-Duché de Luxembourg depuis 1848. Le gouvernement de Tornaco» (en francès) p. 28-33. Gouvernement.lu. Arxivat de l'original el 2006-07-09. [Consulta: 13 agost 2015].
* ↑ «Mémorial A, 1848, No. 38» (PDF) (en francès/alemany). Service central de législation. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 13 agost 2015].
# Very (cràter)

Very és un petit cràter d'impacte de la Lluna, localitzat en la part oriental de la Mare Serenitatis, a l'oest-sud-oest de Le Monnier. Altres cràters propers són Posidonius al nord-est, Sarabhai gairebé a l'oest, i Luther al nord.
* Vista obliqua des de l'Apollo 17
* Vista des de l'Apollo 17
Es troba sobre una cresta amb sentit nord-sud anomenada Dorsa Smirnov.
El cràter era prèviament conegut com Le Monnier B, un cràter satèl·lit de Le Monnier, abans de ser reanomenat per la UAI el 1973.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Vitória Futebol Clube (ES)

* Aquest article tracta sobre al club brasiler. Si cerqueu pel club portuguès, vegeu «Vitória Futebol Clube».
El Vitória Futebol Clube és un club de futbol brasiler de la ciutat de Vitória a l'estat d'Espírito Santo.

## Història

El club va néixer l'1 d'octubre de 1912, amb el nom Foot-ball Club Victoria per João Pereira Neto, João Nascimento, Armando Ayres, Graciano dos Santos Neves, Edgar dos Santos Neves, Névio Costa, Edgard O’Reilly de Souza, Pedro O’Reilly de Souza, Constâncio Espíndula i Taciano Espíndula, entre d'altres. João Pereira Neto fou el primer president. És el club més antic d'Espírito Santo.
Ha estat diversos cops campió estatal.

## Palmarès
### Futbol

* Campeonato da Cidade de Vitória:
** 1920
* Campionat capixaba:
** 1932, 1933, 1943, 1950, 1952, 1956, 1976, 2006
* Copa Espírito Santo:
** 2009, 2010
* Copa President de Corea:
** 1979

### Basquetbol

* Campionat capixaba de bàsquet:
** 1935, 1936, 1937, 1938, 1939, 1940, 1941, 1942, 1943, 1944, 1945

## Estadi

El club disputa els seus partits a l'Estadi Salvador Venâncio da Costa, inaugurat el 1967, amb una capacitat per a 10.000 espectadors. També és conegut com a Estadi Ninho das Águias (Niu d'Àligues).

## Mascota

La seva mascota s'anomena Águia Azul (àliga blava).

## Secció de basquetbol

Durant força anys ha tingut una secció de basquetbol. El club ha estat campió estatal en 11 ocasions.

## Referències

* 1 2 (portuguès) Vitória a Arquivo de Clubes Arxivat 2003-04-22 a Wayback Machine.
* 1 2 (portuguès) Vitória FC's foundation a the club's official website Arxivat 2007-10-08 a Wayback Machine.
* ↑ «Espirito Santo State League - List of Champions». RSSSF, 13-04-2014. [Consulta: 1r juliol 2014].
* ↑ (portuguès) Estádio Salvador Venâncio da Costa a Templos do Futebol
* ↑ Especial Placar - 500 Times do Brasil, São Paulo: Editora Abril: 2003.
* ↑ (portuguès) Mascot a the club's official website Arxivat 2007-10-08 a Wayback Machine.
* ↑ (portuguès) Trivia a the club's official website Arxivat 2007-10-08 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* (portuguès) Web oficial Arxivat 2007-12-17 a Wayback Machine.
* (portuguès) Vitoriablog.com Arxivat 2013-10-20 a Wayback Machine.
* (portuguès) Vitória a Arquivo de Clubes Arxivat 2003-04-22 a Wayback Machine.
# Vicente Brau Martínez

Vicente Brau Martínez (Santa Pola, 24 de setembre de 1966) és un exfutbolista valencià, format al planter de l'Hèrcules CF.

## Biografia

Format al planter de l'Hèrcules, debuta amb el primer equip amb 17 anys i juga el primer partit oficial en Primera Divisió, a la temporada 1985-86. Després de cinc anys al club valencià, fitxa pel FC Cartagena per a la temporada 1989-90, en Segona B. Allà, Brau hi jugaria cinc anys a alt nivell, classificant-se a la promoció d'ascens en diverses ocasions. El juny de 1994 fou intervingut d'una lesió que provocaria la seua retirada. Fitxaria pel Còrdova però no arriba a debutar. Acabaria la seua trajectòria al Santa Pola, equip que aconseguiria l'ascens a Tercera Divisió la temporada 96-97.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Brau, el cartagenero de Santa Pola». La Verdad, 27-02-2019. [Consulta: 20 gener 2023].
* ↑ «La historia del fútbol en Santa Pola de la mano de Paco Juan (...)». [Consulta: 20 gener 2023].
# Viure un altre cop

Viure un altre cop (títol original en anglès, June Again) és una pel·lícula de comèdia australiana del 2021 coescrita i dirigida per JJ Winlove. S'ha doblat al català.

## Sinopsi

La June Wilton, conscient que la demència està afectant la seva ment, decideix convocar els seus fills per intentar salvar el negoci familiar i, al mateix temps, revivar les flames d'una foguera que ja es troba en brases.

## Repartiment

* Noni Hazlehurst com a June
* Claudia Karvan com a Ginny
* Stephen Curry com a Devon

## Rebuda

Rotten Tomatoes enumera 12 crítics que han qualificat la pel·lícula com a "fresca" i que li han donat a la pel·lícula una puntuació del 100%.
Paul Byrnes de The Sydney Morning Herald li atorga 3 estrelles, tot concloent que "la pel·lícula té les seves recompenses, sobretot en veure la lluminosa actuació de Hazlehurst, però podria haver estat una aspirant". Jane Freebury del Canberra Times li va donar 4 estrelles, i va escriure: "Pesen els coneixements de JJ Winlove sobre la dinàmica d'una família típica. És una habilitat per retratar les lluites familiars d'una manera que semblin fresques, relaxades i no-jutjadores".

## Premis i reconeixements

* 11ns Premis AACTA
** Millor banda sonora original - Christopher Gordon - guanyador
** Millor actriu principal - Noni Hazlehurst - nominada
** Millor actriu secundària - Claudia Karvan - nominada
** Millor guió original - JJ Winlove - nominat

## Referències

* 1 2 «Pel·lícules - Viure un altre cop». TV3. [Consulta: 10 abril 2023].
* ↑ «June Again». Rotten Tomatoes. [Consulta: April 6, 2023].
* ↑ The missing ingredient in this new Aussie film? Nerve, 5 May 2021, <https://www.smh.com.au/culture/movies/much-loved-aussie-legend-delivers-luminous-performance-20210504-p57ovj.html>
* ↑ June Again, starring Noni Hazlehurst, is a disruptive take on the toll on families of dementia, 20 May 2021, <https://www.theguardian.com/film/2022/jun/20/blaze-review-del-kathryn-bartons-feature-film-debut-will-take-your-breath-away>
* ↑ , <https://variety.com/2021/awards/asia/nitram-steals-the-show-at-aacta-awards-1235129025/>
* 1 2 3 , <https://variety.com/2021/awards/asia/aacta-awards-nominations-1235101658/>
# Volta a Astúries 2022

La Volta a Astúries 2022, 64a edició de la Volta a Astúries, es va disputar entre el 29 d'abril i l'1 de maig de 2022 sobre un recorregut de 491,4 km repartits entre tres etapes. La cursa formava part del calendari de l'UCI Europa Tour 2022, amb una categoria 2.1.
El vencedor final fou el colombià Iván Ramiro Sosa (Movistar Team). Completaren el podi Lorenzo Fortunato (Eolo-Kometa) i Nicolas Edet (Arkéa-Samsic).

## Equips participants

En aquesta edició hi prendran part 15 equips:

## Etapes

| Etapa | Data | Ciutats d'etapa | type | Distància (km) | Desnivell (m) | Vencedor de l'etapa | Líder de la general |
| 1a etapa | 29 de abr | Oviedo – La Pola | etapa de mitja muntanya | 168,9 | 2.916 m | Simon Yates | Simon Yates |
| 2a etapa | 30 de abr | Candás – Cangas del Narcea | etapa de muntanya | 202 | 4.265 m | Iván Ramiro Sosa Cuervo | Iván Ramiro Sosa Cuervo |
| 3a etapa | 1 de maig | Cangas del Narcea – Oviedo | etapa accidentada | 120,5 | 1.688 m | Simon Yates | Iván Ramiro Sosa Cuervo |

### Etapa 3
## Classificacions finals
### Classificació general

Font: ProCyclingStats :

### Classificació per equips
## Evolució de les classificacions

| Etapa | Vencedor | Classificació general | Classificació per punts | Classificació de la muntanya | Classificació de les metes volants | Classificació per equips |
| 1 | Nairo Quintana | Simon Yates | Simon Yates | Isaac Cantón | Tomás Contte | Team BikeExchange-Jayco |
| 2 | Iván Ramiro Sosa | Iván Ramiro Sosa | Iván Ramiro Sosa | Isaac Cantón | Jesús Ezquerra | Arkéa-Samsic |
| 3 | Simon Yates | Iván Ramiro Sosa | Simon Yates | Isaac Cantón | Jesús Ezquerra | Arkéa-Samsic |
| Classements finals | Classements finals | Iván Ramiro Sosa | Simon Yates | Isaac Cantón | Jesús Ezquerra | Arkéa-Samsic |

## Referències

* ↑ «Iván Ramiro Sosa: “Ganar la Vuelta a Asturias nos da confianza para el Giro”» (en castellà), 01-05-2022. [Consulta: 25 juny 2022].
* ↑ «Startlist for Vuelta Asturias Julio Alvarez Mendo 2022». [Consulta: 25 juny 2022].
* ↑ «Simon Yates ya marca el ritmo en la primera etapa en Asturias» (en castellà), 29-04-2022. [Consulta: 25 juny 2022].
* ↑ «Doblete de Iván Ramiro Sosa en la etapa reina de Asturias: Victoria y liderato» (en castellà), 30-04-2022. [Consulta: 25 juny 2022].
* ↑ «Recital de Simon Yates en Oviedo y Sosa, príncipe de Asturias» (en castellà), 01-05-2022. [Consulta: 25 juny 2022].

## Enllaços externs

* (castellà) Web oficial
# Verne Frederick Ray

Verne Frederick Ray, (1905-28 de setembre de 2003) fou un professor d'antropologia a la Universitat de Washington, llicenciat en antropologia a Washington i doctorat (el 1937) per la universitat Yale. Ray fou un dels primers antropòlegs a la UW, que fou cap del Departament d'Antropologia i degà associat de la Graduate School.
Ell és més conegut per ajudar a les tribus del Nord-oest amb la reclamació dels assentaments de terres tribals i es considera com a pioner en el camp de l'etnohistòria. La tribu Cowlitz, a qui va ajudar a obtenir el reconeixement federal, el va fer membre honorari en 2000.
Era casat amb la companya antropòloga i escriptora Dorothy Jean Ray.

## Publicacions

És autor o editor de 52 llibres que tracten de l'antropologia dels indis d'Amèrica del Nord-oest. En particular, el seu treball amb les tribus Salish de l'interior de Washington després de l'aprovació de la Indian Claims Commission Act el 1946 va donar lloc a la publicació d'una sèrie d'articles importants sobre les tribus, incloent les següents:
* Ray, Verne F. "The Columbia Confederacy: A League of Central Plateau Tribes." In Stanley Diamond, editor, Culture in History: Essays in Honor of Paul Radin. Columbia University Press: New York, 1960, pp. 771–789.
* Ray, Verne F. "Cultural Relations in the Plateau of Northwestern America." Publications of the Frederick Webb Hodge Anniversary Publication Fund, Vol. III. Los Angeles, 1939.
* Ray, Verne F. "Ethnohistorical Notes on the Columbia, Chelan, Entiat, and Wenatchee Tribes," Interior Salish and Eastern Washington Indians IV. Garland Publishing Inc.: New York, 1974.
* Ray, Verne F. "Native Village and Groupings of the Columbia Basin," Pacific Northwest Quarterly. Vol. 27 No. 2, April, 1936.
* Ray, Verne F., The Sanpoil and Nespelem: Salishan Peoples of Northeastern Washington (New Haven, Human Relations Area Files, 1954) [Originally published as Vol. V, University of Washington Publications in Anthropology, 1933].

## Referències

* 1 2 Lydia Ratna. «Verne F. Ray 1905-2003». Columns. University of Washington, 2004-03. [Consulta: 17 juliol 2008].
* ↑ «Anthropologist Aided Land-claim Cases». The Globe and Mail, 04-11-2004. [Consulta: 17 juliol 2008].
* 1 2 John Iwasaki. «UW Anthropologist Helped Tribes Win Land-Claim Suits». Seattle Post-Intelligencer, 22-10-2003. [Consulta: 17 juliol 2008].
* ↑ "OBITUARIES - Verne F. Ray (1905-2003)" by William R Seaburg American anthropologist. 107, no. 1, (2005): 180
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2019-03-30. [Consulta: 13 novembre 2014].
* ↑ Worldcat
# Villa La Angostura

Villa La Angostura és una ciutat argentina situada en el departament Los Lagos, al sud de la província del Neuquén, a la Patagònia.
La ciutat està enclavada en el sector nord del Parc Nacional Nahuel Huapi, envoltada de llacs, boscos i muntanyes, i és considerada una de les localitats més boniques de la Patagònia cordillerana, guanyant-se el sobrenom de Jardí de la Patagònia.
A pocs quilòmetres es troba el pas fronterer amb Xile, Cardenal Samoré, i al costat d'altres localitats properes, com San Carlos de Bariloche i San Martín de los Andes conformen un corredor turístic de gran popularitat tant en l'època estival com en la hivernal.

## Geografia

Villa La Angostura és una ciutat de faldeo relativament petita envoltada de bosc natiu, situada a 780msnm sobre el marge est de la serralada dels Andes. Al nord ia l'est limita amb els turons Bayo (1.782 m), Inacayal (1.840 m) i Belvedere (1.992 m), i al sud i oest amb el llac Nahuel Huapi. És dividida en dos pel rierol Las Piedritas.

## Referències

* ↑ Respuesta al vicegobernador Mendioroz respecto del Corredor Biocéanico, Andino Digital, consultado el 01/12/2008.
* ↑ Villa La Angostura Arxivat 2008-12-06 a Wayback Machine., InterHabit, consultado 01/12/2008.

## Galeria fotogràfica

* Avinguda a Villa La Angostura.
* Entrada al Parc Nacional Los Arrayanes.
* Centre de la ciutat vist des de la plaça San Martín.
* Capella La nostra Senyora Verge de l'Assumpció.
* Istme de Quetrihué.
# Walther von Brauchitsch

Heinrich Alfred Hermann Walther von Brauchitsch (Berlín, 4 d'octubre de 1881 - Hamburg, 18 d'octubre de 1948 ) va ser comandant en cap de l'OKH (Alt Comandament de l'Exèrcit) en els primers anys de la Segona Guerra Mundial.

## Biografia

Va participar en la Primera Guerra Mundial i el 1925 va ser ascendit a coronel, general de divisió a 1931, i a comandant general de l'arma d'artilleria el 1932, al mateix any en què va ingressar al Partit Nacional Socialista dels Treballadors Alemanys. Amb la simpatia d'Adolf Hitler envers ell i de tots els nazis en general, el va fer transformar en coronel-general el 1938, comandant en cap de l'exèrcit de terra. Va dirigir les operacions militars de Campanya de Polònia, Campanya de França, Campanya dels Balcans i una ofensiva victoriosa a URSS. Pel fracàs de les tropes alemanyes a Moscou, el van substituir pel mateix Hitler, que es va anomenar a si mateix amb el càrrec absolut de l'exèrcit i les operacions. Empresonat el 1945 i jutjat pels Aliats de la Segona Guerra Mundial per criminal de guerra, va morir a un hospital d'Hamburg el 1948.
* Trets destacats de la seva vida
* 1981 - Naixement a Berlín
* Participació a la Primera Guerra Mundial
* 1925 - Ascendit a Coronel
* 1931 - Ascendit a General de divisió
* 1932 - Comandant en cap de l'artilleria
* 1932 - Ingrés al partit Nazi
* 1938 - Ascendit a Coronel-General, comandant en cap de l'exèrcit de terra
* Campanya militar de Polònia/França/Balcans/Rússia
* Pèrdua de càrrec, ocupat per Hitler
* 1945 - Empresonat pels aliats
* 1948 - Mor a un hospital, a Hamburg

## Referències

* ↑ http://www.specialcamp11.co.uk/Generalfeldmarschall_Walther_von_Brauchitsch2.htm