OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pheed

Pheed era una xarxa social disponible tant en navegador web, com en dispositius d'Apple (App Store) i Android (Google Play). L'empresa va ser formada en 2012 i va anunciar la seva aplicació el dia 12 de novembre del mateix any. Els usuaris podien publicar fotos, textos, vídeos i arxius d'àudio en els seus comptes. Segons la revista Forbes, Pheed va ser la primera companyia a llançar el pagament per visió en els dispositius mòbils, el que significa que els usuaris podien obtenir ingressos amb això. La seva sortida al públic general ha estat propiciat gràcies a una altra xarxa social, Vine, on diverses persones amb molts seguidors van fer promoció perquè la gent els seguís també en Pheed.

## Història

Pheed va començar a desenvolupar-se a Los Angeles com a plataforma web per l'empresari d'Internet Phil Haus i el productor musical Tony DeNiro. Adonant-se que el mòbil era el futur de les xarxes socials, Haus i DeNiro van tornar a centrar el seu servei en una aplicació mòbil, introduint al seu moment la primera tecnologia de transmissió en directe de pagament per visió a l'App Store. Pheed es va llançar el novembre de 2012 i estava dirigit a una audiència creativa i més jove que la de Facebook. Pheed va combinar text, vídeo, imatges i àudio, i va incloure una opció de transmissió en directe. Pheed va ser la primera aplicació de l'App Store per oferir transmissió en directe de pagament per visualització, cobrint ambdós elements individuals (com un esdeveniment de vídeo o àudio), o subscripcions a un canal complet que es pot programar per a una hora o dia específic amb un cost específic, i aplicacions mòbils a través de l'Apple App Store i Google Play. The Pheeds també podria ser compartit per Twitter, Facebook i Gmail, i podria ser copyright, convertint-los en la propietat de l'usuari. També es podien mantenir en el mur de l'usuari sense que cap altre usuari ho veiés. Els amics d'un usuari podrien ser convidats a través de Facebook, Twitter o Gmail.

## Referències

* ↑ Ingrid Lunden. «Is Twitter Starving Pheed? New Social Network Says Its Twitter Connect Got Cut Off». TechCrunch, 19-10-2012.
* ↑ Dudouit Patrick. «Pheed: the future of monetised social media ?». Surfandbiz, 16-03-2013. Arxivat de l'original el 2013-10-16. [Consulta: 4 desembre 2013].
* ↑ Steve Baltin. «Pheed App Bringing Pay-Per-View to Phones». Rolling Stone, 05-06-2013.
* ↑ Neha Prakash. «Pheed Wants to Take On the Giants of Social Media». Mashable, 22-10-2012.
* ↑ Heather Leonard. «Is Pheed The Future Of Social Media?». Business Insider, 18-03-2013.
* ↑ Ilya Pozin. «Pheed iPhone Craze Heads To Android». Forbes, 15-05-2013.
* ↑ «Article de ABC News».
* ↑ «"Pheed iPhone Craze Heads To Android". Forbes».
# Domènec Sert i Badia

Domènec Sert i Badia (Barcelona, 1866 – 1952) fou un empresari i polític català.
Era fill de l'empresari tèxtil Domènec Sert i Rius i germà de Francesc de Paula Sert i Badia, comte de Sert, així com del pintor Josep Maria Sert i Badia. Estudià enginyeria i es va casar amb una germana de Josep Bertran i Musitu.

## Concessions hidroelèctriques

Entre 1901 i 1907 va obtenir tres concessions a perpetuïtat per l'aprofitament hidroelèctric de les aigües de la Noguera Pallaresa que abastaven el tram de riu comprès entre Pobla de Segur al nord, i Camarasa al sud. El 8 de març de 1910 li fou concedida la unificació de les tres concessions en una de sola. El 1911, durant la seva estada a Catalunya, Frederick Stark Pearson va adquirir la concessió de mitjançant un contracte privat. A canvi Domènec Sert va rebre 50.000 dòlars en accions de la companyia Barcelona Traction, Light and Power, accions que li van permetre tenir un lloc al consell d'administració de la societat i també 10.000 lliures esterlines en obligacions de la mateixa societat.
Les concessions que va vendre Domènec Sert van permetre posteriorment la construcció de la central hidroelèctrica de Talarn el 1916, la central hidroelèctrica de Reculada el 1931, la de Terradets el 1935 i la de Camarasa el 1923.

## Polític

Fou elegit diputat pel districte de Manresa a les eleccions generals espanyoles de 1896 i pel de Tremp per la Lliga Regionalista a les eleccions generals espanyoles de 1901. També fou president del Foment del Treball Nacional el 1923.

## Notes

* ↑ «Butlletí Oficial de la Província de Lleida» (pdf) (en castellà) pàgines 107-108. Diputació de Lleida, 17-02-1901. Arxivat de l'original el 2020-06-14. [Consulta: 9 abril 2020].
* ↑ Capel, Horacio; Urteaga, Luís. «El triunfo de la hidroelectricidad y la expansión de La Canadiense» (pdf) (en castellà) pàgina 29. FECSA, 1994. [Consulta: 9 abril 2020].
* ↑ Solà i Mas, Jordi. «La central hidroelèctrica de Terradets (1932 - 1935)» (pdf) (en castellà) pàgina 4. Universitat de Barcelona. [Consulta: 9 abril 2020].

## Enllaços externs

* Lleida (1890-1936): caciquisme polític i lluita electoral per Conxita Mir
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Historia de la Presa p.4
# Acheilognathus longibarbatus

Acheilognathus longibarbatus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Laos i al nord del Vietnam.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1859. Conspectus systematis Cyprinorum. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 20. 421-441.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., 2001. Fishes of Laos. WHT Publications Ltd., Colombo 5, Sri Lanka. 198 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4. .
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kottelat, M., 1998. Fishes of the Nam Theun and Xe Bangfai basins, Laos, with diagnoses of twenty-two new species (Teleostei: Cyprinidae, Balitoridae, Cobitidae, Coiidae and Odontobutidae). Ichthyol. Explor. Freshwat. 9(1):1-128.
* Mai, D. Y. 1978. Identification of the fresh-water fishes of North Viet Nam. Hanoi, Scientific & Technology, Publisher. Freshwater Fish Vietnam: 1-340, Pls. 1-48.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Domènec Solé Gasull

Domènec Solé Gasull (Reus, 1947 -) és un jubilat i escriptor català aficionat a temes d'història reusenca.
Fill de Domènec Solé Miquel, pagès de Reus i de Mercè Gasull, també reusenca, va treballar molts anys a una coneguda casa d'òptica a la seva ciutat. Va ser un dels fundadors, el 1974 del Centre d'Amics de Reus, una entitat dedicada a fomentar l'interès per les coses de la ciutat. Va col·laborar amb articles sobre temes locals i personatges reusencs al Setmanari Reus i al portaveu del Centre d'Amics de Reus Lo Nunci. La seva primera col·laboració en el camp dels escriptors aficionats va ser amb el llibre Vint reusencs il·lustres, publicat el 1977, i va seguir amb fullets que eren resums biogràfics de personatges reusencs: Josep Llovera i Bufill: 1846-1896 (publicat el 1978), Martí Folguera i la seva obra (el 1979), Al·legoria a Joaquim M. Bartrina i d'Aixemús (el 1981), Modest Gené Roig: missioner de l'art (el 1984), i altres obres sobre temàtica local: Recorregut artístic pel Cementiri de Reus (el 1991), Història del Monument al General Prim (en col·laboració amb Josep Olesti el 1994), Borsa del Col·leccionista: 25 aniversari (l'any 2000), La fi de la Pirotècnica Gassull: Reus 1917 (el 2008) i altres obres menors. Pràcticament totes les seves publicacions són auto-editades.

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 620.
* ↑ «Solé Gasull, Domènec». CCUC. [Consulta: 15-IV-2018].
# Diederich Franz Leonhard von Schlechtendal

Diederich Franz Leonhard von Schlechtendal (27 de novembre de 1794, Xanten – 12 d'octubre de 1866, Halle) va ser un botànic alemany.
Va ser editor de la revista botànica Linnaea (des de 1826), i amb Hugo von Mohl (1805-1872), va publicar el Botanischen Zeitung (des de 1843).
Va fer investigacions importants en la flora de Mèxic portades a terme amb Adelbert von Chamisso (1781-1838), i basat en espècimens recollits per Christian Julius Wilhelm Schiede (1798-1836) i Ferdinand Deppe (1794-1861).

## Obres

* Animadversiones botanicae in Ranunculaceas, Berlin 1819–1820.
* Flora berolinensis, Berlin 1823–1824.
* Adumbrationes plantarum, 1825–1832.
* Flora von Deutschland, Jena 1840–1873 (amb Christian Eduard Langethal i Ernst Schenk; cinquena edició per Ernst Hallier 1880–1887).
* Hortus halensis, Halle 1841–1853.

## Referències

* Biography @ Meyers Konversations-Lexikon
* ↑ HUH Index of Botanists Schlechtendal & Chamisso
* ↑ Collections Search Center De plantis Mexicanis a G. Schiede / collectis nuntium adfert D.F.L. de Schlechtendal
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
# Diecisiete

Diecisiete és una pel·lícula de comèdia i drama de l'any 2019, dirigida i escrita per Daniel Sánchez Arévalo i protagonitzada per Biel Montoro, Nacho Sánchez, Lola Cordón, Itsaso Arana i Chani Martín.

## Argument

Héctor és un noi de 17 anys que porta dos anys intern en un centre de menors. Insociable i poc comunicatiu, a penes es relaciona amb ningú fins que s'anima a participar en una teràpia de reinserció amb gossos. En ella estableix un vincle indissoluble amb un gos, al que anomena Ovella. Però un dia el gos és adoptat i Héctor es mostra incapaç d'acceptar-ho. A pesar que li queden menys de dos mesos per a complir el seu internament en el règim, decideix escapar-se per a anar a buscar-lo amb l'ajuda del seu germà Ismael.

## Repartiment

* Biel Montoro com Héctor
* Nacho Sánchez com Ismael
* Lola Cordón com Cuca
* Itsaso Arana com Esther
* Chani Martín com Ignacio
* Iñigo Aranburu com Román
* Kandido Uranga com Cura
* Javier Cifrián com Amo desballestament
* Mamen Duch com Jutgessa
* Daniel Fuster com Gasoliner
* Jorge Cabrera com Professor
* Carolina Clemente como Rosa

## Curiositats

* És el cinquè llargmetratge del director Daniel Sánchez Arévalo conegut per Azuloscurocasinegro, Gordos, Primos i La gran familia española.
* La pel·lícula va ser rodada en Cantàbria, Comunitat natal del director.
* Va ser estrenada en el Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 2019 en el seu 67 edició.
* És el primer llargmetratge de Sánchez Arévalo on no compta amb cap actor que hagi aparegut en altres de les seves pel·lícules, especialment alguna intervenció d'Antonio de la Torre, Quim Gutiérrez i Raúl Arévalo.

## Premis i nominacions
### VII Premis Feroz

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor comèdia | | Nominada |

### XXXIV Premis Goya

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor actor revelació | Nacho Sánchez | Nominat |

### Premis José María Forqué

| Categoria | Persona | Resultat |
| Educació en valors | | Guanyador |

### Festival de Cinema d'Espanya de Tolosa de Llenguadoc

| Categoria | Persona | Resultat |
| Premi de l'Audiència | | Guanyador |

### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 2019.

| Categoria | Nominats | Resultat |
| Actor revelació | Nacho Sánchez | Nominat |

## Referències

* ↑ Daniel Sánchez Arévalo ('Diecisiete'): "El cine es el arte de la renuncia"
* ↑ ‘Diecisiete’, en busca de un perro llamado Oveja
* ↑ Diecisiete, esta nueva película se suma a la lista de películas filmadas en Cantabria
* ↑ San Sebastián 2019: 'Diecisiete'. La película de Daniel Sánchez Arévalo para Netflix es una ligera y tierna comedia familiar
* ↑ Un cineasta de familia
* ↑ «'Ventajas de viajar en tren', mejor comedia en los premios Feroz» (en castellà), 17-01-2020. [Consulta: 22 març 2020].
* ↑ Diecisiete al web dels Goya
* ↑ 'Diecisiete', rodada en Cantabria, galardonada en los Premios Forqué, 20 Minutos, 12 de gener de 2020
* ↑ El cine español brilla en el Cinespaña de Toulouse, Cineuropa, 4 d'octubre de 2019
* ↑ «GANADORES DE LAS MEDALLAS CEC 2020». Círculo de Escritores Cinematográficos. [Consulta: 28 gener 2020].
# Duesme

Duesme és un municipi francès, situat al departament de la Costa d'Or i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 62 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Duesme era de 62 persones. Hi havia 24 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 38 habitatges, 23 eren l'habitatge principal de la família, 11 eren segones residències i 5 estaven desocupats. 37 eren cases i 1 era un apartament. Dels 23 habitatges principals, 18 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien tres cambres, 4 en tenien quatre i 17 en tenien cinc o més. 17 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 14 habitatges hi havia un automòbil i a 8 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Duesme el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 33 persones, 25 eren actives i 8 eren inactives. De les 25 persones actives 23 estaven ocupades (14 homes i 9 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 8 persones inactives 1 estava jubilada, 1 estava estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de construcció i 1 d'una empresa de serveis.
Els 2 serveis als particulars que hi havia el 2009 eren paletes.
L'any 2000 a Duesme hi havia 7 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Duesme a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Duesme a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Dionisi Trifoni

Dionisi Trifoni (grec antic: Διονύσιος ὁ Τρύφωνος, Dionýsios ho Trýphōnos) fou un gramàtic de l'antiga Grècia, fill o deixeble de Trifó, que va viure als voltants de l'any 50 aC. Fou l'autor d'una obra, περὶ ὀνομάτων (Sobre les paraules), com a mínim en onze llibres, a la qual Estèfan de Bizanci i Valeri Harpocratió fan referència sovint.

## Referències

* ↑ 45.Dionysius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1044
# Dionisi d'Alexandria (gramàtic)

Dionisi d'Alexandria (en grec antic: Διονύσιος, llatí: Dionysius), fill de Glauc, fou un gramàtic de l'antiga Grècia que va viure a la segona meitat del segle i i començaments del segle ii, entre el regnat de Neró i el de Trajà.
Va estar al càrrec de diverses llibraries, i va ser secretari de correspondències, ambaixades i decrets. Fou mestre del gramàtic Parteni, i deixeble del filòsof Queremó, a qui va succeir a la Biblioteca d'Alexandria.

## Referències

* ↑ 3.Dionysius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1038
# Dionisi Soter

Dionisi Soter (grec antic: Διονύσιος Σωτήρ, 'el Salvador') fou un rei indogrec del Panjab oriental
Segons Osmund Bopearachchi va regnar vers 65 a 55 aC i va heretar la part oriental del regne del seu probable pare Apol·lòdot II amb el qual el rei comparteix l'epítet i utilitzen a les monedes el revers comú de Pal·las Atena, cosa que fa plausible una relació estreta encara que el parentiu exacte no pugui ser determinat, ja que les úniques fonts són les monedes. R. C. Senior el data uns deu anys més tard. Antics experts com Ahmad Hasan Dani van datar a Dionisi molt més aviat, vers 115 i 100 aC i el consideraven governant de la vall del Swat i Dir (ciutat) com a successor de Polixen Epífanes Soter, però aquesta datació ha quedat obsoleta.
Dionisi fou pressionat segurament per les invasions indoescites i segurament també va haver d'enfrontar a Hipòstrat Soter, un rei més important (potser el seu germà) que havia heretat la meitat occidental del regne d'Apol·lòdot II. El nom Dionisi deriva del deu olímpic Dionís que segons la mitologia grega fou rei de l'Índia.

## Monedes

Dionisi fou el primer dels darrers reis indogrecs que va emetre dracmes de plata, però no tetradracmes, el que sembla degut als seus limitats recursos. A la cara del davant de les monedes apareix la cara del rei amb diadema i a la del darrere Atena Alcidemos. A les monedes de bronze hi ha Apol·lo al davant i un trípode de sacrifici al darrere. Aquestos models deriven d'Apol·lòdot II; la qualitat de la imatge del rei és inferior a la de la major part dels reis anteriors. Segons Bopearachchi, Dionisi va heretar només les fàbriques de moneda inferiors que s'associen a les del Panjab oriental.

## Notes

* ↑ The Greeks in Bactria and India by William Woodthorpe Tarn p.318

## Bibliografia

* "The Indo-Greeks Revisited and Supplemented", Dr. A.K. Narain, BR Publishing Corporation
* "Monnaies Gréco-Bactriennes et Indo-Grecques", Osmund Bopearachchi, Bibliothèque Nationale de France.
* "The Bactrian and Indus-Greeks", Prof. Ahmed Hasan Dani, Lahore Museum.
# Dionisi Cató

Dionisi Cató (en llatí Dionysius Cato) va ser un escriptor de l'antiga Roma, suposat autor de l'obra Dionysii Catonis Disticha de Moribus ad Filius.
L'obra comença amb un prefaci dirigit per l'autor al seu fill, on indica que els homes són propensos a desviar-se del camí recte per falta d'un consell adequat, i li demana que presti la seva atenció a les lliçons instructives que explica al llibre. Segueixen cinquanta-sis proverbis, expressats de forma breu, com ara parentem ama ('estima als pares'), diligentiam adhibe ('sigues diligent'), jus-jurandum serva ('manté els juraments') i d'altres de semblants. Després ve el cos principal de l'obra, format per una sèrie de preceptes morals, cent quaranta-quatre, escrits en forma de sentència cada apotegma en dos hexàmetres dactílics. La col·lecció està dividida en quatre llibres. El segon, el tercer i el quart inclouen breus prefacis escrits en vers, i el conjunt s'acaba amb una mena d'apologia que explica els temes que es presenten al lector.
Probablement el nom no és el de l'autor sinó un sinònim. La biblioteca del Monestir de Montserrat té un incunable amb texts seus.
Hi ha hagut moltes controvèrsies sobre qui va ser realment l'autor del llibre. S'ha dit que podria ser de Sèneca o d'Ausoni, s'ha atribuït a Quint Sammònic Serè, a Boeci, a un Octavi i a un Probe, i a altres autors desconeguts. S'ha dit que era una mostra de la millor llengua llatina, i també que les seves expressions eren bàrbares, i que indicaven un llatí degenerat. Els pensaments que expresa s'han considerat una mostra de la més alta filosofia, i també un garbuix d'expressions inútils. S'ha dit que havia de ser un escriptor cristià, i algú va resseguir els seus proverbis comparant-los amb la Bíblia. Altres autors consideren que era una mostra de tota la religió i la moral romana. Erasme de Rotterdam, Lorenzo Valla i Joseph Juste Scaliger el van lloar.
| « | Rem tibi quam nosces aptam dimittere noli, fronte capillata, post est occasio calva. (en català: Quan ets informat sobre una oportunitat, no la deixis passar! De front, té cabells, d'esquena l'ocasió és calba) | » |

## Referències

* 1 2 Smith, William (ed.). «Cato Dionysius». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 3 juliol 2022].
* ↑ Alexandre Olivar, «Els Incunables conservats a la Biblioteca de Montserrat», Scripta et Documenta, Barcelona, Editorial de l'Abadia de Montserrat, 1990, pàgines 35, ISBN 9788478261703

## Vegeu també

* Auctores octo
# Districte de Sarandë

Sarandë és un dels 36 districtes que formen Albània. La seva capital és Sarandë.
Té una població de 35.235 habitants (dades de 2004) i una extensió de 730 km².
Està situat dins el comtat de Vlorë, i està situat al sud del país, limitant amb Grècia. De manera que hi ha una minoria de grecs i gregues en aquesta zona. També inclou alguns poblats valacs.
En el districte es troba un punt molt important com és Butrot.
# Djebel Medjerda

Djebel Medjerda o muntanyes del Medjerda és el nom que es dona genèricament a les muntanyes a ambdós costats del riu Medjerda i més pròpiament a tres grups muntanyosos principals i altres menors, situats un d'ells al nord, a la regió de Chimtou, i els altres dos al sud, a la regió de Ghardimaou, i a la regió entre Thibar (oest) i Zaltou (est). Sovint també les muntanyes de Béja (Bejaua) són incloses entre les muntanyes del Medjerda.

## Referències

* ↑ «Còpia arxivada» (en àrab). Atlas des Paysages de Tunisie, 2009. Arxivat de l'original el 2022-05-24 [Consulta: 12 juny 2022].
* ↑ Séthom, Hafedh; Kassab, Ahmed. Les régions géographiques de la Tunisie (en francès). Université de Tunis, 1981.
* ↑ Kassab, Ahmed; Séthom, Hafedh. Géographie de la Tunisie: le pays et les hommes (en francès). Université de Tunis, 1980.
# Edifici Pastisseria Pouget

L'edifici de la Pastisseria Pouget és un habitatge del municipi de Reus (Baix Camp), situat a la plaça de Prim (encara que l'adreça és del carrer de Llovera), inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

És un edifici entre mitgeres estructurat en planta baixa i quatre pisos superiors. A la planta baixa hi ha un comerç i l'entrada de veïns. Els pisos són habitatges. Cada pis compta amb dues obertures allindanades amb un balcó corregut amb barana de ferro forjat suportat per mènsules estriades, a excepció de l'últim que té una sola obertura, un gran arc escarser. La façana està arrebossada imitant l'encoixinat però pràcticament sense relleu. Destaca l'impàs del tercer al quart pis perquè està decorat amb tot de petites rajoles amb motius geomètrics i ornamentals i un esgrafiat a manera de sanefa amb motius modernistes. Recentment (2015) han restaurat la façana. El nom es deu a una botiga que hi va haver durant molts anys a la planta baixa.

## Referències

* ↑ «Edifici Pastisseria Pouget». PatMapa. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16-VIII-2015].