OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Walther von Wartburg

Walther von Wartburg (-Boos) (Riedholz (cantó de Solothurn a Suïssa), 18 de maig de 1888 - 15 d'agost de 1971 a Basilea) va ser un filòleg suís, originari de la Suïssa alemànica, de gran vàlua per a la romanística.
Va estudiar a les Universitats de Berna, Zúric, Florència i París, abans de presentar el 1918 la seva tesi doctoral: Zur Benennung des Schafes in den romanischen Sprachen (La denominació del moltó a les llengües romàniques, 37 pàgines). El 1921 va ingressar com a Privatdozent a Berna. Va treballar després a Lausana i entre 1929 i 1939 va ser docent a la Universitat de Leipzig. Més tard, de 1940 a 1959 va ser professor de filologia francesa a la Universitat de Basilea.
La seva obra mestra és sense cap mena de dubte el Französisches Etymologisches Wörterbuch (FEW). Aquesta obra d'una extensió i riquesa impressionants resulta ser un intent reeixit d'arreplegar tot el lèxic del francès, de l'occità i del francoprovençal d'aquell temps, donant alhora l'origen, la història i les transformacions de les paraules recollides.
Walther von Wartburg va rebre el guardó de doctor honoris causa de les Universitats de Lausana i de Leeds. Des de 1921 fou membre corresponent de la Secció Filològica de l'Institut d'Estudis Catalans. Des de 1952 fou membre corresponent de l'Acadèmia de Bones Lletres de Barcelona.

## Bibliografia

* Nota biogràfica, de Paul Zumthor (francès)
* Germà Colón Domenech El Französisches Etymologisches Wörterbuch de Walther von Wartburg. A propòsit de la publicació dels índexs generals

## Enllaços externs

* Matteo Pedroni, Wartburg, Walter von, in: Diccionari històric de Suïssa (consultable en francès, italià i alemany)
* «Walther von Wartburg». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Wadi l-Hamd

Wadi l-Ham (Wadi l-Idam) és un riu del nord-est l'Aràbia Saudita, que porta aigua estacionalment i desaigua a la mar Roja a uns 50 km al sud d'al-Wadjh. Amb els seus afluents forma una conca de 455 km de llarg. El principal afluent és el Wadi l-Djizl.
# Vehicle amfibi

Un vehicle amfibi és un transport apte per a moure's per terra i per aigua. Poden estar basats en múltiples vehicles: bicicletes, cotxes, camions, hovercrafts... i s'usen tant en aplicacions civils com militars.
La major part dels vehicles amfibis tenen finalitats bèl·liques, ja que són especialment útils per a fer desembarcaments o travessar rius, operacions tradicionalment molt complicades sense aquests ginys. Aquest tipus de vehicle tenen unes característiques diferencials respecte als vehicles convencionals: disposen de rodes/erugues i hèlixs, tenen un tub d'escapament enlairat, un frontal elevat, formes hidrodinàmiques…

## Referències

* ↑ «Vehicle amfibi». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* BTR-80
* Schwimmwagen
* VEC-M1
* ATV-amfibi
* Coberta inundable

## Enllaços externs

* «Vehicle amfibi». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Vehicle a vela

Un vehicle a vela (antigament carro a vela) és un vehicle amb rodes, impulsat només pel vent mitjançant vela i controlat per un pilot. Es practica habitualment en platges durant la marea baixa, llacs secs o salats, havent-se estès la seva pràctica pels cinc continents.
A Escandinàvia, Països Bàltics, Centre Europa i Canadà es practica vés-la sobre gel a l'hivern en vehicles similars, però amb patins en lloc de rodes.

## Característiques

La característica essencial dels carros a vela es pot anar al doble, triple o quàdruple de la velocitat del vent real, per exemple, amb un vent de 10 km/h es poden aconseguir (en funció del carro a vela) fins a uns 40 km/h., això és a causa que a la velocitat del vent real se li suma progressivament la velocitat del propi carro-vela, i dona com a resultat el vent aparent.
El rècord absolut de vela en terra és de 202,9 km/h aconseguit pel pilot i enginyer Richard Jenkins en el llac sec d'Ivanpah, Califòrnia l'any 2009 a bord del "Greenbird".

## Classes reconegudes per FISLY

* Classe 2
* Classe 3
* Classe 4 o mini yacht (a Espanya classe 5.60)
* Classe Standard
* Classe 5 Sport
* Classe 5 Promo
* Classe 7 Speedsail
* Classe 8 Kite-buggy

## Llicències

* Llicència bàsica: Certificat per conduir sense monitor a una platja autoritzada.
* Llicència de pilot A: Certificat per participar en carreres amb mini-cat o burdie.
* Llicència internacional B: El certificat A se converteix automàticament en B després de 2 anys d'experiència en la competència internacional (amb la participació d'almenys 1 EK).
* Llicència de pilot C: Permet conduir amb classe 2 i 3 (només).
* Instructor: Certificat que permet ensenyar i conduir.
* Director de Carrera D: Certificat de director de carrera d'una carrera de carros a vela.
* Director Carrera Internacional I: Formula Internacional de Certificació D.

## Història

Els primers carros a vela daten de l'any 2000 aC en el marc de l'Egipte pel rei Amenemhat III.
Els xinesos tenien "vehicles impulsats pel vent" des del segle vi dC, durant la Dinastia Liang, «(...) i finalment, van muntar un pal amb una vela en un gran carro (...)».
Els germans Dumont, van construir uns carros de vela a la fi del segle xix com a joc d'esbarjo a les platges de De Panne en (Bèlgica) i al nord de França. Va haver-hi un desenvolupament a continuació, cap a un model esportiu.
Un dels primers vehicles moderns el va fer al segle xvi el matemàtic flamenc Simon Stevin.

## Vegeu també

* Estel
* Kitesurf

## Referències

* ↑ El geni de la Xina: 3.000 anys de Ciència, descobriment i invenció.

## Enllaços externs

* North American Landsailing Association
# Wampís

El poble wampís o dels huambisas és un poble indígena de l'Amazònia peruana emplaçat a la província de Condorcanqui a la regió de l'Amazones i a la província del Datem del Marañón al departament de Loreto, a les conques altes dels rius Morona i Santiago (Kanus i Kankin, respectivament, en llengua wampís), tributaris del riu Marañón. El seu idioma propi, el huambisa, pertany a la família de les llengües jívaras.
Inspirats per la Declaració de les Nacions Unides sobre els drets dels pobles indígenes, el 2015, es va anunciar que el poble wampís estava determinat a conformar un govern autònom. Representants de més de 200 comunitats indígenes crearen el Govern Territorial Autònom de la Nació Wampís, el primer d'aquesta naturalesa en tot l'Amazones, a fi de defensar els recursos naturals (or, petroli, fusta i aigua) dels projectes extractius, sovint il·legals, de les multinacionals i assegurar llur forma de vida ancestral. El Congrés Wampís està compost per 96 representants de tots les comunitats, i la Constitució té 40 pàgines amb disposicions detallades sobre els drets i els deures de Govern i sobre l'administració del territori i la cultura.

## Referències

* ↑ «Wampis | BDPI». [Consulta: 3 juliol 2020].
* ↑ «Crean gobierno territorial autónomo de la nación Wampis». La República, 20-12-2015 [Consulta: 24 març 2016].
* ↑ Balzani, Jacob «Fotos: Los wampis estrenan gobierno». El País [Madrid], 20-12-2017. ISSN: 1134-6582.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial - Nació Wampís
# Vidre d'urani

El vidre d'urani, és un vidre que conté urani, normalment en la forma d'òxid diuranat afegit a la mescla de vidre abans de la seva fusió per tal d'acolorir-lo. La proporció pot variar des de nivells de traça a un 2% en pes d'urani, malgrat que algunes peces fabricades en el segle XX poden contenir fins a un 25% d'urani.

## Aspecte

El color normal que dona l'urani al vidre va del groc al verd, depenent de l'estat d'oxidació i la concentració dels ions metàl·lics, encara que el color pot quedar alterat per l'afegit d'altres elements colorants. El vidre d'urani presenta també fluorescència sota la llum ultraviolada i se'n pot registrar la radiació amb un comptador Geiger, malgrat això, la majoria de peces de vidre d'urani es consideren inofensives donat que presenten molt poca radioactivitat.
* Vidre d'urani modern
* Vidre d'urani modern)
* Vidre d'urani modern (amb llum UV)

## Història

En l'època preindustrial ja es feia servir el vidre d'urani des de com a mínim l'any 79 de la nostra era, que és la data d'un mosaic romà que conté un % d'òxid d'urani situat al olf de Nàpols. Des de l'Edat Mitjana es va utilitzar comcolorant del vidre la petchblenda de les mines de plata d'Habsburg a Joachimsthal, Bohèmia.

## Usos

* En la fabricació de vidre com a producte intermedi
* El període més popular d'ús del vidre d'urani va ser entre 1880 i 1920. L'austríac Franz Xaver Riedel va ser el productor més prolífic de peces de vidre d'urani a Unter-Polaun (actualment Dolni Polubny), Bohèmia entre 1830 i 1848.
Als Estats Units la producció de vidre d'urani cessà des de la meitat de la Segona guerra Mundial donat que el govern confiscà els subministraments d'urani i no es va tornar a disposar-ne lliurement fins a 1958.

## Referències

* ↑ Big Book of Vaseline Glass, by Barrie Skelcher, Pub. Schiffer
* ↑ "Vaseline and uranium glass ca. 1930s"
* ↑ Betti, Maria «Civil use of depleted uranium» (PDF). Journal of Environmental Radioactivity. Elsevier, 64, 2-3, 2003, pàg. 113–119. Arxivat de l'original el 2016-03-03. DOI: 10.1016/S0265-931X(02)00042-5. PMID: 12500798 [Consulta: 9 desembre 2007].
* ↑ «Uranium». Los Alamos National Laboratory. Arxivat de l'original el 2004-10-17. [Consulta: 14 gener 2007].
* 1 2 Emsley, Nature's Building Blocks (2001), page 482
* ↑ The Earliest Known Use of a Material Containing Uranium by Earle R. Caley, Isis, Vol. 38, No. 3/4 (Feb., 1948).

## Enllaços externs

* Antique Vaseline Glass and Uranium Glass Arxivat 2012-01-02 a Wayback Machine.
* Uranium Glass - The Glass Association Arxivat 2013-04-18 a Wayback Machine.
* Davidson English Pressed Glass at the Glass Museum Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* vaselineglass.org
* Vaseline and Uranium Glass at the Health Physics Historical Instrumentation Museum Collection
# Vigo Foot-Ball Club

El Vigo Foot-Ball Club va ser un equip espanyol de futbol de la vila de Vigo (Galícia).
Va ser fundat l'any 1903 com a Vigo Sport Club, essent el registre oficial al Govern Civil el 22 de maig de 1905 com a Vigo Foot-Ball Club. El major èxit del club fou arribar a la final de la copa del Rei de 1908.
El seu principal rival ciutadà fou el Fortuna Foot-Ball Club.
L'any 1913 es fusionà amb Sporting Club de Vigo per formar el Vigo Sporting Club.

## Referències

* ↑ «Fundación Vigo F. C.». Diario Vida Gallega. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ Vigo Sporting a La Futbolteca
# Vigo Rendena

Vigo Rendena és un antic municipi italià, dins de la província de Trento. L'any 2007 tenia 124 habitants. Limitava amb els municipis de Darè, Pelugo i Villa Rendena.
L'1 de gener 2016 es va fusionar amb els municipis de Darè i Villa Rendena creant així el nou municipi de Porte di Rendena, del qual actualment és una frazione.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Ezio Loranzi | Llista cívica |
# Vigolo Vattaro

Vigolo Vattaro és un antic municipi italià, dins de la província de Trento. L'any 2007 tenia 2.116 habitants. Limitava amb els municipis de Bosentino, Pergine Valsugana, Trento i Vattaro.
L'1 de gener 2016 es va fusionar amb els municipis de Centa San Nicolò, Vattaro i Bosentino creant així el nou municipi d'Altopiano della Vigolana, del qual actualment és una frazione.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Walter Kaswalder | Lista cívica |
# Weibul·lita

La weibul·lita és un mineral de la classe dels sulfurs. Va ser anomenada en honor de Kristian Oskar Mathias Weibull (1856-1923), geòleg, va ser el primer que va descriure aquest mineral.

## Característiques

La weibul·lita és una sulfosal de fórmula química Ag$_{0.33}$Pb$_{5.33}$Bi$_{8.33}$(S,Se)$_{18}$. A més dels elements de la seva fórmula també pot contenir impureses d'Ag, Cu i As. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. Els seus cristalls són massius de forma prismàtica a fibrosa o amb hàbit foliat; també es troba com a cristalls prismàtics indistingibles. La seva duresa a l'escala de Mohs és de 2 a 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la weibul·lita pertany a «02.JB: Sulfosals de l'arquetip PbS, derivats de la galena, amb Pb» juntament amb els següents minerals: diaforita, cosalita, freieslebenita, marrita, cannizzarita, wittita, junoïta, neyita, nordströmita, nuffieldita, proudita, felbertalita, rouxelita, angelaïta, cuproneyita, geocronita, jordanita, kirkiïta, tsugaruïta, pillaïta, zinkenita, scainiïta, pellouxita, chovanita, aschamalmita, bursaïta, eskimoïta, fizelyita, gustavita, lil·lianita, ourayita, ramdohrita, roshchinita, schirmerita, treasurita, uchucchacuaïta, ustarasita, vikingita, xilingolita, heyrovskýita, andorita IV, gratonita, marrucciïta, vurroïta i arsenquatrandorita.

## Formació i jaciments

La weibul·lita va ser descoberta mina Falun (Dalarna, Suècia) íntimament intercrescuda amb laitakarita i bismutinita en una roca d'hornblenda. També ha estat descrita a Austràlia, Rússia, Suïssa i la Xina.
Sol trobar-se associada a altres minerals com: laitakarita, bismutinita, or natiu, calcopirita, bismut, pirrotita i quars.

## Referències

* 1 2 3 4 «Weibullite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 «Weibullite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 8 de maig 2019. [Consulta: 26 maig 2018].
# Villahoz

Villahoz és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de l'Arlanza.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2007 |
| 446 | 434 | 402 | 359 | 291 |
# Vincenzo Danti

Vincenzo Danti (Perusa, 1530 — 1576) va ser un escultor italià, membre d'un llinatge d'artistes i científics.
Va ser deixeble de Bartolomeo Ammannati i va treballar a Perusa i a Florència amb un estil manierista estilitzat, influenciat per Giambologna.

## Obres
### Perusa

* Retrat de Juli III (1555)
* Catedral de Perusa

### Florència

* Degollament de Sant Joan Baptista (1571)
* Baptisteri de Sant Joan

## Referències

* ↑ «Vincenzo Danti». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Walter Mayer

Walter Mayer (Graz, Imperi Austríac, 11 de març de 1887 - Princeton, 10 de setembre de 1948) fou un matemàtic austríac. Amb Leopold Vietoris va donar nom a la successió de Mayer–Vietoris en topologia. Va treballar com a assistent d'Albert Einstein, i va rebre el malnom de "calculadora d'Einstein".

## Biografia

Mayer va estudiar al Politècnic de Zuric i a la Universitat de París abans de rebre el títol de doctor per la Universitat de Viena el 1912 amb una tesi sobre l'equaciño integral de Fredholm. Després de participar en la Primera Guerra Mundial, Mayer donà classes com a professor contractat (Privatdozent) a la Universitat de Viena. Es donà a conèixer en el camp de la topologia (seqüència de Mayer–Vietoris) i també treballà en geometria diferencial, publicant el llibre "Duschek-Mayer on Differential Geometry". El 1929, passà a ser col·laborador d'Albert Einstein, amb la missió específica de treballar amb ell en el camp del paral·lelisme a distància. Entre 1931 i 1936, Mayer col·laborà amb Albert Einstein en el desenvolupament de la teoria general de la relativitat. Amb l'adveniment d'Adolf Hitler al poder el 1933, essent jueu Mayer seguí els passos d'Einstein cap als Estats Units prenent una plaça investigador associat a l'Institut d'Estudis Avançats de Princeton, a Nova Jersey, on hi va treballar fins a la seva mort el 1948.

## Referències

* 1 2 3 4 Pais, Abraham. Subtle is the Lord : The Science and the Life of Albert Einstein: The Science and the Life of Albert Einstein. Oxford University Press, 1982, p. 492–494. ISBN 9780191524028.
* ↑ Krömer, Ralph. Tool and Object: A History and Philosophy of Category Theory. 32. Springer, 2007, p. 51. ISBN 9783764375249. «2.1.4 The Work of Walther Mayer on Chain Complexes»
* ↑ Topper, David. How Einstein Created Relativity Out of Physics and Astronomy. 394. Springer, 2012, p. 137. ISBN 9781461447818.
* ↑ Walter Mayer al Mathematics Genealogy Project.
* ↑ Weibel, Peter. Beyond Art: A Third Culture: A Comparative Study in Cultures, Art and Science in 20th Century Austria and Hungary. Springer, 2005, p. 260.
* ↑ Havas, Peter. The Expanding Worlds of General Relativity. 7. Birkhäuser, 1999, p. 161–206. ISBN 9780817640606. «Einstein, relativity, and gravitation research in Vienna before 1938» . See in particular p. 167.
# Wanderley Machado da Silva

Wanderley Machado da Silva (Niterói, 3 de juny de 1938 - 5 de març de 2020), conegut simplement com a Wanderley, fou un futbolista brasiler que va jugar com a davanter.

## Biografia

Nascut a Niterói, Rio de Janeiro, Wanderley va començar a jugar al Vasco da Gama. Aprofitant que el seu germà, Waldo Machado, havia estat contractat pel València CF, també es va traslladar a Europa, però va unir-se a l'Elx CF després que no poguera fitxar pel conjunt merengot.
El 1962, Wanderley va fitxar per al Llevant UE, tot i que no se'l donaria d'alta fins l'1 de gener del 1963. Va gaudir d'una prolífica primera temporada, marcant 12 gols en només 16 partits i ascendint a Primera Divisió.
Wanderley va debutar a la màxima divisió espanyola el 15 de setembre de 1963, en un empat a 4-4 davant el RCD Espanyol. Va fer el primer gol a la competició el 28, en una derrota per 3-5 davant del València.
Wanderley va ser una figura sempre present per als Granotes en les següents campanyes, marcant un hat-trick en una victòria a casa per 4 a 2 sobre l'Atlètic Ceuta el 15 de gener de 1967. Va deixar el club a l'estiu d'aquell any i, posteriorment, va representar al CD Málaga i a l'Hércules CF, retirant-se a l'equip alacantí el 1972.

## Carrera internacional

Wanderley va jugar amb la sub23 brasilera als Jocs Olímpics d'estiu de 1960, jugant tots els partits i marcant en un 4 a 3 davant Gran Bretanya. La nació va ser eliminada en la fase de grups, pels amfitrions, Itàlia.

## Vida personal

El germà gran de Wanderley, Waldo, també va ser futbolista i davanter. Va passar la major part de la seua carrera amb el Fluminense FC i el València, i ambdós germans jugarien junts a l'Hèrcules.
Wanderley es va establir al municipi valencià de Massanassa després de retirar-se. El 5 de març de 2020 va morir a causa de la malaltia d'Alzheimer als 81 anys.

## Referències

* ↑ «Wanderley 'El Mochila'» (en castellà). [Consulta: 15 abril 2015].
* ↑ «Español 4–4 Levante» (en castellà). , 16-09-1963 [Consulta: 17 abril 2015].
* ↑ «Valencia 5–3 Levante» (en castellà). , 29-09-1963 [Consulta: 17 abril 2015].
* ↑ «Levante 4–2 Ceuta» (en castellà). , 16-01-1967 [Consulta: 15 abril 2015].
* ↑ «Wanderley». FIFA. Arxivat de l'original el 22 de juny 2015. [Consulta: 15 abril 2015].
* ↑ «Triunfo con los hermanos Waldo y Wanderley» (en castellà). , 15-02-2015 [Consulta: 17 abril 2015].
* ↑ «Fallece Wanderley, el goleador que llevó al Levante a 1era» (en castellà). Prensa Libre Online, 06-03-2020. [Consulta: 6 març 2020].
# William Elliott (ciclista)

William Elliott (4 d'abril de 1995) és un ciclista canadenc. Combina la carretera amb el ciclocròs.

## Palmarès en ruta

* 2016
** 1r al Tour de Flandes Oriental i vencedor d'una etapa
* 2017
** 1r a la Volta a la província de Namur i vencedor d'una etapa

## Referències

* ↑ «William ELLIOTT's Personal data» (en anglés). museociclismo.it. [Consulta: 4 octubre 2019].

## Enllaços externs

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
# William Robert Ogilvie-Grant

William Robert Ogilvie-Grant (25 de març de 1863 - 26 de juliol de 1924) fou un ornitòleg escocès.

## Biografia

Va estudiar primer a la Cargilfield Preparatory School i després va passar al Fettes College, a Edimburg, on es va graduar en Zoologia i Anatomia. El 1882 va arribar a ser Assistent del Museu d'Història Natural de Londres. Va estudiar ictiologia sota la supervisió d'Albert Günther.
El 1885 va ser nomenat temporalment com a cap de la Secció Ornitològica, durant el viatge de Richard Bowdler Sharpe a l'Índia. Va romandre en aquest departament en el qual va arribar a ser Sanador d'Ocells, entre 1909 i 1918. Va succeir també a Bowdler Sharpe com a editor del Bulletin of the British Ornithologists 'Club, lloc que va ocupar de 1904 fins a 1914.
Ogilvie-Grant va realitzar molts viatges per a la recol·lecció d'espècimens, especialment a Socotra, Madeira i Canàries.

## Obra

* The Expedition to Sokotra. IV Descriptions of three new species of butterflies – Liverpool: Bulletin of the Liverpool Museums, 1899
* Arthropoda. Insecta: Lepidoptera - I. Rhopalocera. In: HO Forbes: Natural history of Sokotra and Abd-el-Kuri : Being the report upon the results of the conjoint expedition to these islands in 1898-9, by Mr. W.R. Ogilvie-Grant, of the British Museum, and Dr. H.O. Forbes, of the Liverpool Museums, together with information from other available sources. Forming a monogragh of the islands – Liverpool: Bulletin of the Liverpool Museums, 1903
* Exhibition and description of a new subspecies of Grosbeak, Rhynchostruthus percivali yemenensis, from the mountains of S. Yemen – Bulletin of the British Ornithologists' Club, 1913
* Report of a new race of Palm Dove – Bulletin of the British Ornithologists' Club, 1914

## Abreviatura (zoologia)

L'abreviatura Ogilvie-Grant s'empra per indicar William Robert Ogilvie-Grant com a autoritat en la descripció en taxonomia i zoologia.

## Referències

* ↑ A bibliography of British ornithology from the earliest times to the end of 1912, including biographical accounts of the principal writers and bibliographies of their published works (en anglès). Londres: Macmillan, 1917. OCLC 9204105. LCCN 16017708.
# Wintzenbach

Wintzenbach (en alsacià Wínzebàch) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 444 habitants.
Forma part del cantó de Wissembourg, del districte de Haguenau-Wissembourg i de la Comunitat de comunes de la Plana del Rin

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 371 | 387 | 460 | 434 | 513 | 568 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Claude Weber | |