OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mesocapromys angelcabrerai

Mesocapromys angelcabrerai és una espècie de mamífer rosegador de la família de les huties. És endèmica de Cuba. Es tracta d'un animal que construeix refugis comunals als arbres de manglar. Els seus hàbitats naturals són els pantans, els aiguamolls i les illes petites properes a la costa meridional de Cuba. Està amenaçada per la caça com a objectiu primari o com a captura accessòria en trampes per caçar Capromys pilorides.

## Referències

* ↑ Soy, J.; Silva, G. Mesocapromys angelcabrerai. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 9 gener 2014.
# Troika

«Troika» té aquests significats:
Troika (del rus тройка, que vol dir 'conjunt de 3' o la xifra '3') pot voler dir:

## Cultura

* Troika (dansa): una dansa tradicional russa.
* Troika (carro): una combinació tradicional russa de tres cavalls tibant d'un carro, que alhora és una icona cultura de Rússia.

## Política

* Triumvirat, un règim polític dirigit o dominat per tres persones amb poder, sovint anomenat troika en el context de la Unió Soviètica i Rússia.
* Troika europea, el grup de decisió format per la Comissió Europea, el Banc Central Europeu i el Fons Monetari Internacional
* Troika de l'NKVD, una comissió de tres persones per a judicis ràpids a la Unió Soviètica durant l'època de Stalin
# La Cirera (mas de Sant Feliu Sasserra)

La Cirera és un mas de sobre un petit turó prop de l'antiga església de Sant Julià de la Cirera al municipi de Sant Feliu Sasserra (Bages). Està annexat a les restes del castell de la Cirera, del qual només queda una torre. L'estructura del mas actual (exceptuant les restes del castell) no és anterior al segle xv. És un mas simple, però construït amb poc interval de temps, essent una part reformada al segle xix. El mas és de planta rectangular, de mides reduïdes, amb coberta a doble vessant i el carener paral·lel a la façana principal. Té planta baixa i un pis. Als baixos destaca el gran portal d'arc de mig punt adovellat. La resta de l'edifici, de gran austeritat, presenta poques obertures, la majoria allindanades i també s'obre alguna espitllera. El parament és de maçoneria amb carreus treballats a les cantonades. Ran del mas hi ha una sèrie d'annexes que serveixen bàsicament pel bestiar.

## Notes

* ↑ «Mas la Cirera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 desembre 2015].
# Island City

Island City és una població dels Estats Units a l'estat d'Oregon. Segons el cens del 2000 tenia 916 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Island City tenia 916 habitants, 357 habitatges, i 280 famílies. La densitat de població era de 406,5 habitants per km².
Dels 357 habitatges en un 31,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 70,6% hi vivien parelles casades, en un 6,4% dones solteres, i en un 21,3% no eren unitats familiars. En el 17,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,57 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,7% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 24,7% entre 25 i 44, un 28,2% de 45 a 60 i un 16,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 43.977$ i la renda mediana per família de 49.327$. Els homes tenien una renda mediana de 39.250$ mentre que les dones 20.486$. La renda per capita de la població era de 19.138$. Aproximadament el 3,3% de les famílies i el 5,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Island City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Island City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Jaciment de la Riera de Sentmenat

El jaciment de la Riera de Sentmenat és un jaciment arqueològic al terme municipal de Palau-Solità i Plegamans, a la comarca del Vallès Occidental. És considerat un jaciment propi de l'Epipaleolític, encara que la datació del jaciment és dubtosa, ja que no se n'ha fet cap estudi exhaustiu. El jaciment és a prop de Can Clapers, en un terreny erm trobat en la part alta de la Riera de Sentmenat, a 148 metres per sobre el nivell del mar. Aquesta va ser una troballa fortuïta dels nens del voltant i no s'hi ha realitzat cap intervenció. S'han trobat alguns fragments de sílex, alguns dels quals semblen retocats. Aquests materials són difícils de datar, ja que, en trobar-se en una riera, podrien haver estat arrossegats des d'altres punts. Com que es tracta d'una troballa fortuïta, la zona està pendent d'estudi.
Coordenades UTM: X: 429738.85 Y: 4604482.79. Altitud: 148 m

## Vegeu també

* Llista de jaciments arqueològics de Catalunya
* Epipaleolític a Catalunya

## Referències

* 1 2 eGIPCI. https://egipci.cultura.gencat.cat (accés: 07/06/2015).
* ↑ Castells Manent, T; Garcia Carrera, R.: Els primers agricultors del neolític a Caldes de Montbui, Palau de Plegamans i Santa Perpètua de Mogoda. Terrassa: Egara, 1989.

## Bibliografia

* Castells Manent, T; Garcia Carrera, R.: Els primers agricultors del neolític a Caldes de Montbui, Palau de Plegamans i Santa Perpètua de Mogoda. Terrassa: Egara, 1989.
* Inventari del Patrimoni Cultural Immoble Català. Direcció General d'Arxius Biblioteques, Museus i Patrimoni de la Generalitat de Catalunya https://egipci.cultura.gencat.cat

## Enllaços externs

* Ajuntament de Sentmenat Arxivat 2015-01-23 a Wayback Machine.
* Mapa patrimoni cultural
# Antoine Waechter

André Waetcher (Mülhausen, 1949) és un polític ecologista alsacià. Als 16 anys es va fer vegetarià i fundà la secció dels Joves Amics dels Animals. Va fer tesis doctorals sobre el turó comú i la fagina i el 1967 s'implicà en la defensa del medi natural a les zones industrials. El 1973 fundà amb Solange Fernex el primer grup ecologista, i el 1974 donà suport a la candidatura presidencial de René Dumont. El 1984 fou un dels quatre portaveus nacionals de Les Verts i el 1988 el presentaren com a candidat a les eleccions presidencials franceses de 1988, en les que va obtenir el 3,78% dels vots.
El març de 1989 fou escollit regidor de Mulhouse i tres mesos més tard eurodiputat. A les eleccions regionals de 1992 fou escollit membre del Consell Regional d'Alsàcia per la coalició dels Verds i Generació Ecològica fins al 1998. El 1994 va abandonar els Verds per a fundar el Moviment Ecologista Independent (MEI).
El 2005 es manifestà contrari al Tractat pel qual s'establix una Constitució per a Europa i el MEI el presentà novament com a candidat a les eleccions presidencials franceses de 2007, tot i que al final no va reunir les signatures suficients i acabà donant suport François Bayrou. Des del 2001 és regidor de Fulleren.

## Referències

* ↑ Végétariens Célèbres Arxivat 2009-08-02 a Wayback Machine. (francès)

## Enllaços externs

* Web oficial del MEI (francès)
* Antoine Waechter en un vídeo de 12mns. Arxivat 2007-08-10 a Wayback Machine.
# Aristides (fill d'Arquip)

Aristides (grec antic: Ἀριστείδης, Aristeides), fill d'Arquip, fou un oficial naval atenès.
Va rebre l'encàrrec de recaptar diners per finançar la guerra del Peloponnès entre tots els estats grecs l'any 425 aC, feina que el va ocupar fins al 424 aC, segons Tucídides.

## Referències

* ↑ Smith, William. «3.Aristeides». A: A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 294.
# Aristides (escultor)

Aristides (grec antic: Ἀριστείδης, Aristeides) fou un escultor de l'antiga Grècia i que va ser molt lloat per les seves escultures de carros de dos i quatre cavalls. Fou deixeble de Policlet i va florir el 388 aC. Es creu que podria ser el mateix Aristides que va fer unes millores a l'estadi Olímpic.

## Referències

* ↑ Smith, William. «2.Aristeides». A: A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 296.
# Anne Charlotte Leffler

Anne Charlotte Edgren-Leffler, duquessa de Caianello (1 d'octubre de 1849 - 21 d'octubre de 1892), fou una escriptora sueca.

## Biografia

Ella era la filla del director de l'escola John Olof Leffler i Gustava Wilhelmina Mittag. El seu germà era el conegut matemàtic Gösta Mittag-Leffler. Leffler fou inicialment educada en un establiment privat i després va ser estudiant de la Wallinska skolan a partir de l'edat de tretze anys, en aquell moment potser l'escola més progressista oberta a dones a Estocolm.
El seu primer volum d'històries va aparèixer l'any 1869, però la primera a la qual es va atribuir el seu nom va ser Ur lifvet ("De la vida", 1882), una sèrie d'esbossos realistes dels cercles superiors de la societat sueca, seguits per altres tres col·leccions amb el mateix títol. Les seves primeres obres, Skådespelerskan ("L'actriu", 1873), i les seves successores, les va escriure anònimament a Estocolm, però l'any 1883 la seva reputació va ser establerta per l'èxit de Sanna qvinnor ("Dones Veritables") i En räddande engel ("Àngel de l'Alliberament"). Sanna Kvinnor va atacar contra la falsa feminitat, i va ser ben rebuda a Alemanya, així com a Suècia.
Anne Leffler es va casar amb G. Edgren l'any 1872, però cap a 1884 es va separar del seu marit, que no compartia les seves opinions. Va passar algun temps a Anglaterra i l'any 1885 va produir Hur man gör gott ("Com es fa el bé"), seguit l'any 1888 per Kampen för lyckan ("La lluita per la felicitat"), amb la que va ser ajudada per Sofia Kovalevskaya. Un altre volum de la sèrie Ur Lifvet va aparèixer l'any 1889, i Familjelycka ("Felicitat domèstica", 1891) va ser llançada a l'any següent al seu segon matrimoni, amb el matemàtic italià Pasquale del Pezzo, duc de Caianello.
La seva escriptura dramàtica forma una baula entre Ibsen i Strindberg, i la seva virilitat masculina, la seva absència de prejudicis i la seva franquesa li van valer a Suècia una gran estimació. El seu últim llibre va ser una biografia (1892) de la seva amiga Sófia Kovalévskaia, a manera d'introducció a l'autobiografia de Sonya. Una traducció anglesa (1895) de Annie de Furuhjelm i A. M. Clive Bayley conté una nota biogràfica sobre Fräu Edgren-Leffler de Lily Wolffsohn, basada en fonts privades.
Leffler va morir l'any 1892 a causa de complicacions de la seva apendicitis a Nàpols, Itàlia.

## Fonts

* ↑ Rosenlarv Förlag website (Swedish)
* Aquest article és una obra derivada de l'edició de 1911 de la Encyclopædia Britannica, disponible sense restriccions conegudes de dret d'autor. Aquesta obra derivada es troba disponible sota les llicències GNU Free Documentation License i Creative Commons Atribució-CompartirIgual 3.0 Unported.

## Enllaços externs

* Obres de o sobre Anne Charlotte Leffler a Internet Archive
# Anu-Laura Tuttelberg

Anu-Laura Tuttelberg és una directora de pel·lícules d'animació d'Estònia. Teisel pool metsa fou la seua primera pel·lícula professional. Aquesta fou publicada el 2014 i combina tècniques de stop-motion i actors reals per a crear un microcosmos surrealista que alhora siga plausible. Ha experimentat també amb l'ús de marionetes de ceràmica a la pel·lícula Winter in the Rainforest.

## Pel·lícules on ha estat involucrada

* Silla alla (2008): com a directora de l'animació.
* Koolja (2009): com a confeccionadora dels ninots.
* Kärbeste veski (2011): com a directora, animadora i guionista
* Limonaadi lugu (2013): com a directora de l'animació i confeccionadora dels ninots.
* Teisel pool metsa (2014): com a directora, animadora i guionista.
* Tik-Tak (2015): coma directora d'art.
* Tühi ruum (2016): com a codirectora d'art.

## Referències

* 1 2 Robinson, Chris «Pictures from the Brainbox: A Weekly Dose of Indie Animation - 'On the Other Side of the Woods'». Animation World Network, 10-01-2017 [Consulta: 13 gener 2017].
* ↑ Salulaid, Epp «UUS EESTI ANIMATSIOON: ANU-LAURA TUTTELBERG». Müürileht, 19-05-2014 [Consulta: 13 gener 2017].
* ↑ Mufson, Beckett «Gorgeous Stop-Motion Experiment Animates Solid Porcelain». Vice, 24-02-2016 [Consulta: 2 maig 2019].
* ↑ «Under the bridge». Eesti filmi andmebaas. [Consulta: 13 gener 2017].
* ↑ «Morbus». Eesti filmi andmebaas [Consulta: 13 gener 2017].
* 1 2 «Anu-Laura Tuttelberg». Eesti filmi andmebaas. [Consulta: 13 gener 2017].
* ↑ «El molino de las moscas». Cineteca Nacional México. Arxivat de l'original el 16 de gener 2017. [Consulta: 15 gener 2017].
* ↑ «Fly Mill». Eesti filmi andmebaas. [Consulta: 15 gener 2017].
* ↑ «Esilinastub kolm uut Eesti animafilmi lastele». Delfi, 10-10-2013 [Consulta: 13 gener 2017].
* ↑ «On the Other Side of the Woods». Eesti filmi andmebaas. [Consulta: 15 gener 2017].
* ↑ «Tick-Tack». Eesti filmi andmebaas. [Consulta: 15 gener 2017].
* ↑ «An Empty Space». Eesti filmi andmebaas. [Consulta: 15 gener 2017].

## Enllaços externs

* Lloc web d'ella
# Antoni Planells Tur

Antoni Planells Tur (1943) és un ballador i músic eivissenc de Sant Miquel de Balansat (municipi de Sant Joan de Labritja), més conegut com a Planes.
El 1935-1936 fou director del diari La Defensa, que reclamava un estatut especial per a les Illes Pitiüses, i fins al 1954 formà part del Grup de Ball Pagès, quan es va unir a l'Agrupació de Cors i Danses de la Secció Femenina. El 1998 va rebre el Premi Ramon Lull per la seva tasca d'investigació i difusió del folklore d'Eivissa.
Va impulsar la creació de la cooperativa Es Nostro Camp, boicotejada pels poders econòmics, considerada comunista.

## Referències

* 1 2 Féron, 1998, p. 136.
* ↑ Féron, 1998, p. 207.

## Bibliografia

* Féron, David Ginard i. L'oposició antifranquista i els comunistes mallorquins: 1939-1977. Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 1998. ISBN 978-84-7826-933-4.
# Antoni Pons

Antoni Pons és el nom dels següents personatges:
* Antoni Pons Anguera, escriptor i comerciant
* Antoni Pons i Domínguez, arquitecte
* Antoni Pons Cañellas, militant obrer i promotor social
* Antoni Pons i Cirac, artesà del vidre
* Antoni Pons i Farré, poeta
* Antoni Pons Pastor, sacerdot i historiador
* Pere Antoni Pons Tortella, filòleg, escriptor i periodista
# Antonio-Miguel Bernal Rodríguez

Antonio-Miguel Bernal Rodríguez (El Coronil, Sevilla, 1941) és un historiador econòmic espanyol.

## Biografia

Va estudiar Història a la Universitat de Sevilla i es va doctorar en aquesta universitat en 1973. Va cursar estudis de postgrau en La Sorbona i a l'École Pratique des Hautes Études de París. Entre 1969 i 1976 ha estat membre lliure de la Section Scientifique de la Casa de Velázquez, i durant cinc anys ha impartit cursos a l' Istituto Internazionale di Storia Economica a Prato (Itàlia).
Ha estat professor ajudant en la Universitat Complutense, professor agregat en la Universitat de La Laguna i des de 1982 és catedràtic d'Història i Institucions Econòmiques en la Universitat de Sevilla. Pertany al consell editorial de The Journal of European Economic History. Premi Nacional d'Història 2006 per l'obra España, proyecto inacabado.
Historiador especialitzat en economia agrària de Andalusia i sobre el comerç colonial espanyol. Co-director de la Historia de Andalucia amb el professor Antonio Domínguez Ortiz. Sobre aquests temes ha publicat nombrosos articles i monografies.

## Obres

* La propiedad de la tierra y las luchas agrarias andaluzas
* La lucha por la tierra en la en la crisis del Antiguo Régimen
* Economía e historia de los latifundios
* La financiación de la Carrera de Indias. Dinero y crédito en el comercio colonial español (1492-1824)
* España, proyecto inacabado. Costes/beneficios del imperio
* Dinero, moneda y crédito en la monarquía hispánica (ed.)
* Monarquía e imperio

## Premis

* Premio Nacional de Historia de España (2006)

## Referències

* ↑ Dedien, Jean Pierre «España, proyecto inacabado: los costes beneficios del imperio». Cuadernos de historia moderna, 32, 2007, pàg. 207–224. ISSN: 0214-4018 [Consulta: 17 febrer 2017].
* ↑ Antonio Miguel Bernal Rodríguez, Premio Nacional de Historia, la Vanguardia, 25 d'octubre de 2006

## Enllaços externs

* Fitxa personal - Antonio Miguel Bernal Rodríguez, Universidad de Sevilla Arxivat 2018-02-18 a Wayback Machine.
* Antonio Miguel Bernal Arxivat 2016-08-30 a Wayback Machine. a sevillanos-ilustres
«Obra de Antonio-Miguel Bernal Rodríguez» a Dialnet.
# Antonino Parrinello

Antonino Casimiro Parrinello (Castelvetrano, província de Trapani, 2 d'octubre de 1988) és un ciclista italià, membre de l'equip GM Europa Ovini.

## Palmarès

* 2009
** 1r al Gran Premi de la vila d'Empoli
* 2010
** 1r al Gran Premi Chianti Colline d'Elsa
** 1r al Trofeu Rigoberto Lamonica
* 2011
** 1r a la Ruta d'Or
** 1r a la Gara Ciclistica Montappone
** 1r al Gran Premi de la Indústria del Cuir i de la Pell
* 2016
** 1r a la Ronda de l'Oise
** 1r a la Copa dels Càrpats
* 2017
** 1r al Gran Premi Adria Mobil

## Resultats

* Resultats a cyclingarchives.com
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a museociclismo.it
* Resultats a procyclingstats.com
# Asaf Jah IV

Rustam-i-Dauran Aristu-i-Zaman Asaf Jah IV Muzaffar al-Mamaluk Nizam al-Mulk Nizam al-Daula Nawab Mir Farkhunda Ali Khan Bahadur (Gufran Manzil) Sipahsalar Fath Jang Ayn waffadar Fidvi-i-Senliena Iqtidar-i-Kishwarsitan Muhammad Akbar Shah Padshah-i-Ghazi (Hyderabad 25 d'abril de 1794 - 16 de maig de 1857) fou nizam d'Hyderabad, fill gran d'Asaf Jah III i de Fazilat un-nisa Begum Sahiba (Chandli Begum)
A la mort del seu pare el va succeir (21 de maig de 1829) i va pujar al musnad formalment el 24 de maig de 1829.
El 1839 una conspiració wahhabita fou avortada a Hyderabad i altres llocs de l'Índia. Una investigació va revelar que Mubariz al-Dawla i altres dirigien el moviment i aquestos caps foren empresonats a Golkonda (on Mubariz va morir).
Raja Chandu Lai, que havia succeït a Munir al-Mulk com a ministre principal, va renunciar el 1843, i fou nomenat Siraj al-Mulk, net de Mir Alam. El 1847 seriosos disturbis van tenir lloc entre xiïtes i Sunnites i van morir 50 persones. Siraj al-Mulk, que havia estat destituït el 1848, fou restaurant com a ministre principal el 1851.
Quan les forces del nizam van ser utilitzades en campanya (a la guerra maratha) es va comprovar que eren ineficients i es va intentar reformar l'exèrcit; es van equipar alguns batallons amb uniformes, armes i equip com els de la Companyia Britànica de les Índies Orientals, i pel manteniment d'aquestes tropes es van fer pagaments avançats per part del tresor britànic (1843) amb l'avinentesa que si calia fer més pagaments avançats es garantirien amb territori. El deute no fou pagada i encara es va incrementar.
El 1853 quan el general Fraser va abandonar Hyderabad on era resident de facto, el va succeir el general C. B. Low, que va rebre ordes de Lord Dalhousie d'exigir al nizam el pagament de 64 lakhs deguts per les despeses en l'exèrcit. Finalment el 20 de maig de 1853 es va signar un tractat pel qual els britànics mantindrien una força auxiliar al servei d'Hyderabad, d'almenys 5000 infants i 2000 cavallers i 4 bateries de camp, i a canvi el nizam cedida districtes amb una recaptació de 50 lakhs (districtes de Berar i Osmanabad o Naldrug, i el Doab de Raichur); el nizam ja no hauria d'ajudar els britànics en temps de guerra i les seves forces serien només auxiliars dels britànics. Una setmana després del tractat va morir Siraj al-Mulk i Nawab Salar Jang, el seu nebot, el va succeir.
El nizam va morir a Hyderabad el 18 de maig de 1857 i el va succeir el seu fill Mir Tahniath Ali Khan Afzal al-Dawla Mahbub Ali Khan Asaf Jah V. Es va casar diverses vegades i va deixar cinc fills.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
* Genealogia
# Asaf Jah VI

Rustam-i-Dauran Arustu-i-Zaman Wal Mamaluk Asaf Jah VI Muzaffar al-Mamaluk Nizam al-Mulk Nizam al-Daula Nawab Mir Mahbub Ali Khan Bahadur Sipahsalar Fath Jang (Hyderabad 17 d'agost de 1866 - 29 d'agost de 1911) fou nizam d'Hyderabad.
Era fill d'Asaf Jah V al que va succeir quan va morir el 28 de febrer de 1869 pujant al musnad formalment el 29 de febrer de 1869 amb menys de 3 anys, sota un consell de regència dirigit pel ministre Salar Jang I amb Shams al-Umara com a corregent i el resident com assessor per afers importants. A la mort del corregent Shams al-Umara el 1877 el va succeir el seu germanastre Nawab Vikar al-Umara que va morir el 1881 i Salar Jang I va restar com únic regent i administrador fins a la seva mort el 1883.
Asaf Jah va rebre plens poder en arribar a la majoria el 5 de febrer de 1884 (18 anys) i va ser nomenat cavaller de l'orde de l'estrella de l'Índia el 17 de novembre de 1884 (5 de febrer de 1885). Va nomenar Salar Jang II com a ministre (el 1888 el va succeir Sir Asman Jah) i el 1892 va anunciar una gran reforma normativa del govern coneguda com a "Qanunche Mubarick" o Kanuncha-i-Mubarak (El codi dels bons auspicis) i es va establir un consell format per tots els ministres de l'estat.
El 1893 Sir Vikar al-Umara va esdevenir ministre principal. Maharaja Sir Kishen Prasad Bahadur, el Peshkar, fou nomenat ministre el 1901. Hyderabad va signar un tractat el 5 de novembre de 1902 pel que els Districtes Assignats (Districtes Cedits) de Berar foren cedits als britànics a canvi del pagament de 25 lakhs i poc després aquestos districtes foren units a les Províncies Centrals per formar les Províncies Centrals i Berar. Fou cavaller de l'orde del Bany el 3 de desembre de 1902. Va rebre dret a la salutació de 21 canonades (el primer musulmà que la va obtenir).
El 28 de setembre de 1908 Hyderabad va patir desastroses inundacions del riu Musi. El nizam fou nomenat tinent general honorari (1910); afectat d'un atac de paràlisi va morir a Hyderabad el 29 d'agost de 1911 als 46 anys. Es va casar el 1883 amb Amat uz-Zahra Begum Sahiba, Madar-i-Deccan (+ 1929) i més tard amb Ujjala Begum Sahiba, Rahat Begum Sahiba, Sardar Begum Sahiba (+ 1950) i Umda Begum Sahiba, i va tenir 7 fills i sis filles. Havent mort (1887) el seu fill gran el va succeir el seu segon fill Asaf Jah Muzaffar-ul-Mamalik Nizam-ul-Mulk Nizam-ud-Daula Nawab Mir Sir Osman Ali Khan Bahadur Fath Jang Asaf Jah VII.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
* Genealogia
# Antíoc de Macedònia

Antíoc de Macedònia (en llatí Antiochus, en grec antic Ἀντίοχος) fou el pare de Seleuc I Nicàtor. Era un general macedoni, que va servir al rei Filip II de Macedònia. Casat amb Laodice, el seu fill és considerat l'ancestre dels selèucides.

## Referències

* ↑ Antiochus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 195