OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Eleccions presidencials de Guinea Equatorial de 1989

Les eleccions presidencials de Guinea Equatorial de 1989 es van celebrar el 25 de juny de 1989, les primeres des de 1973, encara que el president Teodoro Obiang Nguema Mbasogo havia iniciat una mandat de set anys en 1982 aprovat en un referèndum en 1982. Va ser l'únic candidat i fou reelegit sense oposició amb el 99% dels vots.

## Referències

* ↑ Elections in Equatorial Guinea African Elections Database
# Asel·lotes

Els asel·lotes (Asellota) són un subordre dels crustacis isòpodes que es troben en els ambients marins i d'aigua dolça. Aproximadament una quarta part de tots els isòpodes marins pertanyen a aquest subordre.

## Característiques

Els membres d'aquest subordre es distingeixen fàcilment d'altres isòpodes pel seu complex aparell reproductiu. Altres característiques inclouen el peduncle antenal de sis articulacions, els uropodis estilitzats (una característica compartida amb alguns altres grups d'isòpodes), la fusió de pleonites 5, 4 i de vegades 3 al pleotelson, i absència del primer pleopodis en femelles.

## Classificació

El subordre Asellota està format per aquestes famílies:
* Janiroidea Sars, 1897
** Acanthaspidiidae Menzies, 1962
** Dendrotiidae Vanhöffen, 1914
** Desmosomatidae Sars, 1899
** Echinothambematidae Menzies, 1956
** Haplomunnidae Wilson, 1976
** Haploniscidae Hansen, 1916
** Ischnomesidae Hansen, 1916
** Janirellidae Menzies, 1956
** Janiridae Sars, 1897
** Joeropsis Koehler, 1885
** Joeropsididae Nordenstam, 1933
** Katianiridae Svavarsson, 1987
** Macrostylidae Hansen, 1916
** Mesosignidae Schultz, 1969
** Microparasellidae Karaman, 1933
** Mictosomatidae Wolff, 1965
** Munnidae Sars, 1897
** Munnopsidae Lilljeborg, 1864
** Nannoniscidae Hansen, 1916
** Paramunnidae Vanhöffen, 1914
** Pleurocopidae Fresi & Schiecke, 1972
** Santiidae Wilson, 1987
** Thambematidae Stebbing, 1913
* Aselloidea Latreille, 1802
** Asellidae Latreille, 1802
** Stenasellidae Dudich, 1924
* Stenetrioidea Hansen, 1905
** Pseudojaniridae Wilson, 1986
** Stenetriidae Hansen, 1905
* Gnathostenetroidoidea Kussakin, 1967
** Gnathostenetroididae Kussakin, 1967
** Protojaniridae Fresi, Idato & Scipione, 1980
** Vermectiadidae Just & Poore, 1992
Algunes classificacions també inclouen Microcerberidea dins d'Asellota.

## Referències

* ↑ «Els peracàrides | enciclopèdia.cat». [Consulta: 23 octubre 2021].
* ↑ J. K. Lowry. «Asellota». Crustacea, the Higher Taxa. Crustacea.net, 02-10-1999. Arxivat de l'original el 20 de gener 2009. [Consulta: 8 desembre 2018].
* 1 2 Richard Brusca, Vania R. Coelho and Stefano Taiti. «Suborder Asellota». Guide to the Coastal Marine Isopods of California. [Consulta: 28 gener 2009].
* ↑ George D. F. (Buz) Wilson. «Definition of the Asellota». University of Sydney. Arxivat de l'original el 3 de març 2011. [Consulta: 28 gener 2009].
* 1 2 J. W. Martin & G. E. Davis. An Updated Classification of the Recent Crustacea (PDF). Natural History Museum of Los Angeles County, 2001, p. 132 pp [Consulta: 8 desembre 2018]. Arxivat 2013-05-12 a Wayback Machine.
* ↑ WoRMS
# Yvon Lambert (fotògraf)

Yvon Lambert (Ciutat de Luxemburg, 3 de setembre de 1955) és un fotògraf luxemburguès, que també va treballar com a fotoperiodista freelance en una sèrie de reportatges internacionals sobre qüestions socials.
Després d'estudiar fotografia a Brussel·les, en la dècada de 1980, Lambert va treballar com a fotògraf independent. Entre el 1990 i el1991, va passar llargues temporades a Nàpols en el marc de Pépinières européennes pour jeunes artistes en suport dels artistes joves. Això [li | el] va portar a l'edició del seu primer llibre: Naples, un hiver (1993). A partir de 1993, va viatjar a diversos països d'Europa Central. El 1995, en el marc del projecte: D'est en ouest, chemins de terre et d'Europe organitzat pel Centre Georges Pompidou de París, va ser responsable de fotografiar escenes rurals de Romania. El seu treball va ser posteriorment presentat al Centre Pompidou. El mateix any, en la participació en el Grand Prix de la Ville de Vevey, va rebre el Premi del Gran Format pel seu Histoires de Frontières.
A Luxemburg, també va publicar reportatges sobre els últims dies d'una planta de producció d'acer i de la disminució del districte miner de Luxemburg (2000). Altres projectes que ha completat inclouen Derniers feux (1998), Retours de Roumanie. Photographies 1992-2003 (2004), i Brennweiten der Begegnung (2005).
A la tardor de 2004, Lambert va passar cinc setmanes a Nova York fotografiant la vida als carrers de la ciutat. Això va donar lloc a una exposició presentada per les autoritats de Luxemburg en la Maison du Luxembourg a Nova York titulada Chroniques New-Yorkaises.

## Referències

* ↑ «D'est en ouest, chemins de terre et d'Europe» (en francès). Bibliothèque Centre Pompidou. Arxivat de l'original el 2009-10-12. [Consulta: 23 agost 2015].
* ↑ «Yvon Lamber» (en francès). Centre national de l'audiovisuel. Arxivat de l'original el 2011-07-25. [Consulta: 23 agost 2015].
* ↑ «Yvon Lambert - Biographie» (en francès). Actuphoto. Arxivat de l'original el 2011-07-26. [Consulta: 23 agost 2015].
* ↑ «La Maison du Luxembourg à New York accueille une exposition du photographe luxembourgeois Yvon Lambert sous le thème 'Chroniques new-yorkaises'"» (en francès). Gouvernement du Luxembourg, 07-03-2005. [Consulta: 23 agost 2015].
# Gant-Wevelgem 2002

La Gant-Wevelgem 2002 fou la 64a edició de la cursa ciclista Gant-Wevelgem i es va disputar el 10 d'abril de 2002 sobre una distància de 208 km. El vencedor fou l'italià Mario Cipollini (Acqua & Sapone), en el que era la seva tercera i darrera victòria en aquesta clàssica després de les aconseguides el 1992 i 1993. Cipollini s'imposà fàcilment en un esprint protagonitzat per quatre ciclistes que arribaren destacats a meta. Els estatunidencs Fred Rodriguez (Domo-Farm Frites) i George Hincapie (US Postal), completaren el podi.

## Recorregut

En aquesta edició el recorregut parteix de Deinze per dirigir-se fins a Oostende, a la costa belga. D'aquí el recorregut segueix la costa cap a França, fins a De Panne, on gira cap al sud, en paral·lel a la frontera francesa fins a trobar els monts de Flandes, on s'hauran de superar dues vegades les cotes del Monteberg i Kemmelberg. Els darrers 30 quilòmetres són plans fins a Wevelgem.

## Equips participants

En aquesta edició hi prengueren part 20 equips: US Postal, Fassa Bortolo, Team Deutsche Telekom, Mapei-Quick Step, Rabobank, Lotto-Adecco, Cofidis, Domo-Farm Frites, Lampre-Daikin, Tacconi Sport-Vini Caldirola, CSC-Tiscali, Crédit Agricole, Team Coast, Alessio, Bonjour, Acqua & Sapone, La Française des Jeux, Phonak Hearing Systems, Alexia Alluminio, Palmans-Collstrop, Landbouwkrediet-Colnago, Vlaanderen-T-Interim, RDM-Flanders, Marlux-Ville de Charleroi, Bankgiroloterij-Batavus.

## Classificació final

| | Cilista | Equip | Temps |
| 1 | Mario Cipollini (ITA) | Acqua & Sapone | 4h 39' 00" |
| 2 | Fred Rodriguez (USA) | Domo-Farm Frites | m. t. |
| 3 | George Hincapie (USA) | US Postal | m. t. |
| 4 | Hendrik Van Dyck (BEL) | Palmans-Collstrop | m. t. |
| 5 | Martin Hvastija (SLO) | Alessio | + 10". |
| 6 | Robert Hunter (RSA) | Mapei-Quick Step | + 1' 29" |
| 7 | Tom Boonen (BEL) | US Postal | + 1' 29" |
| 8 | Erik Zabel (GER) | Team Telekom | + 1' 29" |
| 9 | Tristan Hoffman (NED) | CSC-Tiscali | + 1' 29" |
| 10 | Johan Museeuw (BEL) | Domo-Farm Frites | + 1' 29" |

## Referències

* ↑ Jones, Jeff «64th Gent-Wevelgem - 1.HC». cyclingnews.com, 10-04-2002 [Consulta: 5 abril 2015].
* ↑ «64th Gent-Wevelgem - 1.HC Time Table». cyclingnews.com [Consulta: 8 abril 2015].
* ↑ «64th Gent-Wevelgem - 1.HC Start list». cyclingnews.com [Consulta: 8 abril 2015].

## Enllaços externs

* Web de la cursa (anglès) (neerlandès)
# Selâmet I Giray

Selâmet I Giray (1558-1610) fou kan de Crimea (1608-1610) fill de Devlet I Giray. Fou nomenat en absència de Toqtamış Giray, proclamat kan però que no havia estat reconegut per la Porta. Tenia el suport del Kapudan Pasha Hafiz Ahmed. Selamet va saber el seu nomenament i va retornar en vaixell mentre el seu germà Mehmed va marxar per terra.
Toqtamış va retornar i es va enfrontar a Mehmed a la batalla d'Aksu, en la que va morir. Selamet fou proclamat kan (1608) i Mehmed va rebre el nomenament de khalgay i un tercer germà, Shahin, el de nureddin. Els tres havien estat rebels contra la Porta. El 1608 Mehmed i Shahin es van revoltar i foren derrotats en diversos combats menors, fugint a Circàssia; Selamet va nomenar khalgay a Canibek Giray i a Fevlet Giray com a nureddin.
Va morir al començament de 1610 després de 16 mesos de regnat, quan tenia 54 anys. Canibek Giray el va succeir.

## Referències

Howorth, Henry Hoyle. History of the Mongols, from the 9th to the 19th Century. Part II, division I. The so-called tartars of Russia and Central Asia. Londres: Longmans, Green and Co, 1880.
# Mandalgovi

Mandalgovi (en mongol:Мандалговь; també Mandalgov' o Mandalgobi) és la capital de la Província de Dundgovi de Mongòlia, a uns 300 km al sud d'Ulan Bator en la frontera amb el Desert de Gobi. Tenia 10.506 habitants (2005), 10.299 (2007).
Disposa d'un aeroport.

## Enllaços externs

* Mandalgovi at Encyclopedia Britannica Arxivat 2007-03-01 at Archive.is
* Map at uk.multimap.com Arxivat 2007-02-28 a Wayback Machine.
# Gemini 12

Gemini 12 (oficialment Gemini XII) va ser un vol espacial tripulat sota el programa Gemini de la NASA. Va ser el 10è i vol final tripulat del Gemini, el 18è vol tripulat americà i, incloent els vols del X-15 sobre els 100 km, el 26è vol espacial de tots els temps.

## Tripulació

| Posició | Astronauta | Astronauta |
| Pilot Comandant | James A. Lovell, Jr Segon vol espacial | James A. Lovell, Jr Segon vol espacial |
| Pilot | Edwin E. Aldrin, Jr Primer vol espacial | Edwin E. Aldrin, Jr Primer vol espacial |

### Tripulació de reserva

| Posició | Astronauta | Astronauta |
| Pilot Comandant | L. Gordon Cooper, Jr. | L. Gordon Cooper, Jr. |
| Pilot | Eugene A. Cernan | Eugene A. Cernan |

## Tripulació en suport

* Stuart A. Roosa (Cape CAPCOM)
* Charles Conrad Jr. (Houston CAPCOM)
* William A. Anders (Houston CAPCOM)

## Paràmetres de la missió

* Massa: 3.762,1 kg
* Perigeu: 160,8 km
* Apogeu: 270,6 km
* Inclinació: 28,87°
* Període: 88,87 min

### Acoblament

* Acoblat: 12 de novembre de 1966 - 01:06:00 UTC
* Desacoblat: 13 de novembre de 1966 - 20:18:00 UTC

### Passeig espacial

* Aldrin - EVA 1
** Inici: 12 de novembre de 1966, 16:15:00 UTC
** Fi: 12 de novembre de 1966, 18:44:00 UTC
** Duració: 2 hores, 29 minuts
* Aldrin - EVA 2
** Inici: 13 de novembre de 1966, 15:34:00 UTC
** Fi: 13 de novembre de 1966, 17:40:00 UTC
** Duració: 2 hores, 06 minuts
* Aldrin - EVA 3
** Inici: 14 de novembre de 1966, 14:52:00 UTC
** Fi: 14 de novembre de 1966, 15:47:00 UTC
** Duració: 0 hores, 55 minuts

## Referències

* ↑ Hacker, Barton C.; Grimwood, James M. «Chapter 11 Pillars of Confidence». A: On the Shoulders of Titans: A History of Project Gemini. SP-4203. NASA, setembre 1974, p. 239. Arxivat 2010-01-13 a Wayback Machine. Amb Gemini IV, la NASA va canviar als nombres romans de denominacions missió Gemini.

## Vegeu també

* Activitat extravehicular
* Amaratge de naus espacials
* Exploració espacial
* Vestit espacial
* Càpsula espacial

## Enllaços externs

* Gemini 12 Mission Report (PDF) January 1967
* Spaceflight Mission Patches: http://www.genedorr.com/patches/Intro.html
* http://nssdc.gsfc.nasa.gov/nmc/spacecraftDisplay.do?id=1966-104A
# Yvoir

Yvoir (en való Uwar) és un municipi belga de la Província de Namur a la regió valona. Limita amb Anhée a l'oest, Dinant al sud, Profondeville al nord-oest, Assesse al nord-est i Ciney a l'est. Comprèn les localitats de Dorinne, Durnal, Evrehailles, Godinne, Houx, Mont, Purnode, Spontin i Yvoir.

## Agermanaments

* Astur
# Boceguillas

Boceguillas és un municipi de la província de Segòvia, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Inclou les pedanies d'Aldeanueva del Campanario i Turrubuelo.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2007 |
| 557 | 614 | 588 | 649 | 719 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | | | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | | | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | | | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | | | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | | | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | | | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Alfredo Velasco Barrio | PP | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Alfredo Velasco Barrio | PP | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Segovia (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].
# Gant-Wevelgem 1996

La Gant-Wevelgem 1996 fou la 58a edició de la cursa ciclista Gant-Wevelgem i es va disputar el 10 d'abril de 1996 sobre un recorregut de 208 km. El vencedor fou el belga Tom Steels (Mapei-GB), que s'imposà a l'esprint en un nombrós grup. Els italians Giovanni Lombardi (Polti) i Fabio Baldato (MG Maglificio) completaren el podi. Cal destacar la greu lesió que patí el belga Wilfried Nelissen, amb fractura del fèmur i la tíbia dreta.

## Classificació final

| | Cilista | Equip | Temps |
| 1 | Tom Steels (BEL) | Mapei-GB | 4h 53' 00" |
| 2 | Giovanni Lombardi (ITA) | Polti | m. t. |
| 3 | Fabio Baldato (ITA) | MG Maglificio-Technogym | m. t. |
| 4 | Lars Michaelsen (DEN) | Festina-Lotus | m. t. |
| 5 | Léon van Bon (NED) | Rabobank | m. t. |
| 6 | Bruno Boscardin (SUI) | Festina-Lotus | m. t. |
| 7 | Massimo Strazzer (ITA) | Brescialat | m. t. |
| 8 | Johan Capiot (BEL) | Collstrop-Lystex | m. t. |
| 9 | Andrei Txmil (UKR) | Lotto-Isoglass | m. t. |
| 10 | Silvio Martinello (ITA) | Saeco-AS Juvenes San Marino | m. t. |

## Referències

* ↑ «Steels gana en Wevelgem y grave lesión de Nelissen». El Mundo Deportivo, 11-04-1996, p. 52 [Consulta: 8 abril 2015].
* ↑ «Gent-Wevelgem - Belgium». cyclingnews.com [Consulta: 8 abril 2015].

## Enllaços externs

* Web de la cursa (anglès) (neerlandès)
# Shooting Stars Sports Club

El Shooting Stars Sports Club (sovint anomenat 3SC) és un club de futbol nigerià de la ciutat d'Ibadan.
Fou un dels fundadors de la lliga nigeriana de futbol el 1972, quan s'anomenava WNDC Ibadan (Western Nigeria Development Company). Posteriorment adoptà el nom de IICC Shooting Stars of Ibadan (Industrial Investment and Credit Corporation). Ha estat campió africà diversos anys i en diferents competicions.

## Palmarès

* Lliga nigeriana de futbol:
** 1976, 1980, 1983, 1995, 1998
* Copa nigeriana de futbol:
** 1971 (com a WNDC), 1977, 1979, 1995
* Lliga de Campions de la CAF:
** Finalista: 1984, 1996
* Copa de la CAF de futbol:
** 1992
* Recopa africana de futbol:
** 1976
* Campionst d'Àfrica Occidental de futbol (UFOA Cup):
** 1998

## Jugadors destacats

* Mutiu Adepoju
* Sani Abacha
* Muisi Ajao
* Olumide Harris
* Friday Christopher Iwezu
* Ademola Johnson
* Ajibade Kunde Babalade
* Mudashiru Lawal
* Ebenezer Ojo
* Gordon Osusu
* Felix Owolabi
* Patrick Pascal
* Ike Shorunmu
* Rashidi Yekini

## Referències

* ↑ «BBC SPORT - Football - African - Living for 'Shooting'». [Consulta: 26 maig 2017].
* ↑ «African Club Competitions 1976». [Consulta: 26 maig 2017].
* ↑ «Nigeria - List of Champions». RSSSF.
* ↑ «Nigeria - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].

## Enllaços externs

* BBC
# María Mahor

María Concepción Martínez Horcajada, coneguda artísticament com a María Mahor (Madrid, 18 de juny de 1940), és una actriu espanyola.

## Biografia

A l'edat de 16 anys guanya el concurs de Maja de Madrid i poc després debuta al cinema amb la pel·lícula Roberto, el diablo (1956), de Pedro Lazaga.
Durant els següents anys intervé en nombrosos títols reiterant un prototip de personatge càndid i ingenu en pel·lícules com Camarote de lujo (1957), de Rafael Gil, El día de los enamorados (1959), de Fernando Palacios, Un rayo de luz (1960), de Luis Lucia, Mi hermana Santa Rosa de Lima (1961) o Todos eran culpables (1962), de León Klimovsky. En aquells anys va tenir també la seva experiència com a presentadora de televisió amb l'espai Hoy es fiesta, que TVE va emetre en 1959.
A partir de 1965 la seva carrera inicia un progressiu declivi, si bé encara participa en pel·lícules d'una certa rellevància com Mecanismo interior (1971), de Ramón Barco, i manté la seva carrera teatral, intervenint, per exemple en el muntatge de Tengo un millón (1960), de Víctor Ruiz Iriarte, en el de El segundo disparo (1965), de Robert Thomas, i interpretant Doña Inés al Tenorio, de José Zorrilla en 1971 i 1974.
En 1975 es retira del cinema i continua la seva trajectòria professional sobre els escenaris durant algun temps, on collita alguns èxits com La llegada de los dioses, Tres testigos, Yo fui amante del rey (1980), d'Emilio Romero.

## Premis
### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics

| Any | Categoria | Pel·lícules |
| 1960 | Millor actriu principal | El príncipe encadenado Melocotón en almíbar |
* Premi del Sindicat Nacional de l'Espectacle (1971), per Mecanismo interior.

## Referències

* ↑ Thomas Weisser. Spaghetti Westerns: the Good, the Bad and the Violent. McFarland, 2005. p. 307
* ↑ María Mahor a teatro.es
* ↑ María Mahor Arxivat 2019-04-27 a Wayback Machine. a agenciadecomunicacionjf.com
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1960». CEC. Arxivat de l'original el 2016-01-24. [Consulta: 8 gener 2016].

## Enllaços externs

* Pel·lícules de María Mahor a 20 Minutos
# Gerry Byrne

Gerald "Gerry" Byrne (Liverpool, Anglaterra, 29 d'agost de 1938 - Wrexham, 28 de novembre de 2015) va ser un futbolista anglès que jugava com a defensa.

## Internacional

Va ser internacional amb la selecció de futbol d'Anglaterra en dues ocasions.

### Participacions en Copes del Món

| Mundial | Seu | Resultat |
| Copa Mundial de Futbol de 1966 | Anglaterra | Campió |

## Clubs

| Club | País | Any |
| Liverpool | Anglaterra | 1957-1969 |

## Palmarès
### Campionats nacionals

| Títol | Club | País | Any |
| Second Division | Liverpool | Anglaterra | 1962 |
| First Division | Liverpool | Anglaterra | 1964 |
| Charity Shield | Liverpool | Anglaterra | 1964 |
| FA Cup | Liverpool | Anglaterra | 1965 |
| Charity Shield | Liverpool | Anglaterra | 1965 |
| First Division | Liverpool | Anglaterra | 1966 |
| Charity Shield | Liverpool | Anglaterra | 1966 |

### Copes internacionals

| Títol | Selecció | País | Any |
| Copa Mundial de Futbol | Anglaterra | Anglaterra | 1966 |

## Enllaços externs

* Gerry Byrne en National Football Teams (anglès)
* Llista de futbolistes campions del món (anglès)
# Emilio Recoba

Emilio Recoba (3 de novembre de 1904 - 12 de setembre de 1992) fou un futbolista uruguaià. Va formar part de l'equip uruguaià a la Copa del Món de 1930, tot i que no va jugar ni un minut.

## Referències

* ↑ «Emilio Recoba» (en castellà). Associació Uruguaiana de Futbol. [Consulta: 19 març 2022].
# Asterophrys

Asterophrys és un gènere de granotes de la família Microhylidae que es troba a Papua Nova Guinea.

## Taxonomia

* Asterophrys leucopus (Richards, Johnston & Burton, 1994)
* Asterophrys turpicola (Schlegel, 1837)

## Referències

* IUCN (anglès)
# Àquila de Sinope

Àquila de Sinope (en grec Ακύλας) fou un natiu del Pont a Anatòlia del segle ii, conegut per ser l'autor d'una traducció literal de la Bíblia hebrea al grec aproximadament l'any 130 dC.Fou un prosèlit del judaisme, deixeble del Rabí Akiva, i se l'identifica de vegades amb Onquelos, nom que es dona a una versió aramea de la Bíblia o Tàrgum. Una teoria és que el nom Onquelos és simplement una corrupció de la paraula Àquila, associada en error amb l'arameu en comptes de la traducció grega. Tanmateix, aquesta afirmació no ha estat acceptada generalment.
Es pensà que l'Hexapla era l'única còpia en existència de la traducció d'Àquila, però el 1897 portaren fragments de dos còdexs a la Biblioteca de la Universitat de Cambridge. Els fragments han estat publicats, contenen 1 Reis 20, 7-17; 2 Reis 23, 12-27 per Francis Crawford Burkitt el 1897, i contenen parts dels Salms 90-103 per C. Taylor el 1899.
Un altre Àquila, jueu de Corint, fou convertit per Pau de Tars, a qui acompanyà a Efes. Els grecs ortodoxos el recorden com a sant el 8 de juliol.

## Referències

* ↑ «Àquila | enciclopedia.cat». [Consulta: 29 maig 2023].
* ↑ H. St. J. Thackeray, 'La Septuaginta (en anglès)' en The International Standard Bible Encyclopedia (La Enciclopedia Bíblica Estándar Internacional) (1915)
* ↑ Article sobre Aquila a la Jewish Encyclopedia (en anglès)
# Boccus I

Boccus I (llatí: Bocchus) va ser rei de Mauritània (111 aC-80 aC).
Va arribar al tron l'any 111 aC i en el seu regnat tan aviat era amic dels romans com de Jugurta de Numídia. El 108 aC Jugurta, que era el seu gendre (estava casat amb una filla de Boccus), pressionat militarment per Quint Cecili Metel Numídic, li va demanar ajut, però Boccus tot i que li va prometre auxili, també va entrar en contacte amb Metel que li havia enviat una ambaixada; per uns mesos la guerra va quedar aturada mentre Metel negociava, i el 107 aC el romà va entregar el comandament a Mari, al que Boccus va oferir entrar a la clientela romana, mentre negociava amb Jugurta l'ajut a canvi d'un terç de Numídia.
Aquest terç va passar a Boccus però Mari el va devastar i Boccus llavors es va unir a Jugurta amb un fort exèrcit, i per dues vegades van atacar als romans però van ser derrotats en les dues batalles. Després d'això Boccus va enviar una ambaixada a Mari demanant l'enviament de dos oficials. Mari va enviar a Sul·la i Aulus Manli, que van convèncer el rei de passar decididament del costat romà. Llavors va enviar una ambaixada a Roma oferint de nou la seva aliança però els gètuls (gaetuli) van capturar els ambaixadors i va passar un cert temps fins que es van escapar i van poder arribar al campament de Sul·la que els va rebre hospitalàriament i els va enviar finalment a Roma, on la possibilitat d'una aliança no va ser ben rebuda.
Boccus es va entrevistar amb Sul·la i aquest li va aconsellar que per guanyar-se al Senat hauria d'entregar a Jugurta. Al mateix temps aquest darrer havia mig convençut al rei de trencar amb els romans i va passar un temps de dubtes fins que es va decidir per Sul·la secretament. Llavors va invitar a Jugurta a negociar i quan el rei númida va arribar, va ser empresonat a traïció i entregat a Sul·la el 106 aC (altres relats diuen que Jugurta va arribar com a fugitiu a Mauritània i que llavors Boccus el va entregar). A canvi de la seva traïció Boccus va poder entrar en l'aliança romana i va poder dedicar unes estàtues de la Victòria al Capitoli.
Va regnar com aliat romà fins potser l'any 80 aC quan el van succeir en comú els seus fills Bògud I i Boccus II.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Bocchus». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 31 agost 2024].