OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Antics xalets de la rambla Recolons, 23-25 (Caldes de Malavella)

L'edifici situat a la Rambla Recolons, 23-25 de Caldes de Malavella (Selva) és un edifici entre mitgeres que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. L'edifici situat als números 23 i 25 de la Rambla Recolons és un tot unitari entre mitgeres, però són dos habitatges independents, que havien estat xalets independents.

## Descripció

L'edifici, de planta baixa i pis, està cobert per una teulada a doble vessant, desaiguada a les façanes principal i posterior, a través de canals d'aigua. A la planta baixa, hi ha tres portes d'entrada en arc pla (la del número 23 ha estat modificada i és més petita), emmarcades per una estructura que convina l'arc rebaixat i l'arc deprimit convex. Flanquejant cada un dels costats de les portes, hi ha pilastres estriades.
Al pis, sobre la porta central de la planta baixa, hi ha un balcó amb llosana de pedra i barana de ferro forjat. La llosana es troba a l'altura de la cornissa que marca el pas, a la façana, de la planta baixa al pis. L'obertura que hi dona accés, al balcó, és en arc de llinda. Flanquejant el balcó, i en el mateix eix d'obertura que les obertures de la planta baixa, a dreta i esquerra hi ha dues fienstres en arc de molt rebaixat. Tant les fienstres com el balcó, es troben emmarcades pel mateix emmarcament que els obertures de la planta baixa. Aquest emmarcament està tractat a manera de fals encoixinat de pedra artificial. Flanquejant cada un dels costats de les obetures del pis, hi ha columnes amb els fusts cilíndrics, que reposen sobre bases rectangulars. Aquestes simulen suportar l'entaulament de l'edifici, que amaga el teulat. Aquest està format per una cornissa, que suporta antefixes.

## Referències

* 1 2 3 4 «Rambla Recolons, 23-25». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 octubre 2014].
# Israel Escalera Sanchis

Israel Escalera Sanchis (Castelló de la Ribera, 6 de maig de 1983) és un pilot de motociclisme valencià especialitzat en competicions de supermoto i d'enduro. Al començament de la seva carrera havia competit també en trial.

## Palmarès

* 2003:
** 19è a la Copa d'Espanya de Supermoto 125 (Gas Gas)
* 2005:
** 5è al Campionat d'Espanya de Supermoto (Beta)
** 7è al Supermoto de les Nacions amb l'equips estatal (Beta)
* 2006:
** 3è al Campionat d'Espanya de Supermoto (Beta)
* 2007:
** Campió d'Espanya de Supermoto S1 (Aprilia)
** 22è al Campionat del Món de Supermoto S1 (Aprilia)
* 2008:
** Subcampió d'Espanya de Supermoto S1 (Aprilia)
** 24è al Campionat del Món de Supermoto S1 (Aprilia)
* 2009:
** Subcampió d'Espanya de Supermoto S2 (Aprilia)
* 2010:
** Campió d'enduro del País Valencià

## Enllaços externs

* Israel Escalera Sanchis - Lloc web oficial (castellà)
* Vídeo d'una cursa de Supermoto del 2009 en què participà (castellà)
# David Rodríguez Lombán

David Lombán (Avilés, 5 de juny de 1987) és un exfutbolista asturià, que ocupava la posició de defensa. El seu darrer equip va ser el Màlaga CF. Ha estat internacional amb la selecció espanyola sub-17 i sub-20.

## Carrera esportiva

Format al València CF, debuta a primera divisió a la campanya 07/08.
L'11 de juliol de 2012 Lombán va firmar pel FC Barcelona B, de la segona divisió. El 8 juliol de juliol de l'any següent va rescindir el contracte per anar a jugar a l'Elx CF, que acabava de pujar a primera divisió.

## Referències

* ↑ El Barça B ficha a David Lombán; El Mundo Deportivo, 11 juliol 2012 (castellà)
* ↑ David Lombán se compromete con el Elche por dos temporadas; Diari AS, 8 juliol 2013 (castellà)

## Enllaços externs

* Fitxa de David Rodríguez Lombán a bdfutbol.com
# Dankusna

Dankusna era una ciutat de l'Imperi Hitita, situada al nord d'Hattusa, saquejada per la confederació tribal dels kashka una mica després de l'any 1400 aC, sota el regnat d'Arnuwandas I.
El rei Arnuwandas va haver de lluitar contra les continues incursions dels kashka, que es van apoderar de molts territoris i ciutats hitites.

## Referències

* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Reino medio y del Imperio Nuevo. Tres Cantos: Akal, 2004, p. 21. ISBN 8446022532.

## Bibliografia

* The Geography of the Hittite Empire (anglès)
# Journal of Morphology

El Journal of Morphology (J. Morphol.) és una revista científica publicada per Wiley-Blackwell. Fou fundat el 1887 i surt amb una periodicitat mensual. S'hi presenten obres de diversos àmbits de la morfologia.
El 2014 tenia un índex d'impacte d'1,735. Segons l'ISI Web of Knowledge, això el situava en vuitè lloc entre vint revistes de la categoria «Anatomia i Morfologia».

## Referències

* ↑ Web de la revista; consulta: 5 setembre 2013.
* ↑ 2014 Journal Citation Reports, Science Edition (Thomson Reuters, 2015).
# Departament de San Pedro

El departament de San Pedro (en castellà i oficialment, Departamento de San Pedro) és un dels 17 departaments del Paraguai. El seu codi ISO 3166-2 és PY-2.

## Geografia

Situat al centre del país, el departament és limítrof:
* al nord, amb el departament de Concepción ;
* al nord-est, amb el departament d'Amambay ;
* a l'est, amb el departament de Canindeyú ;
* al sud-est, amb el departament de Caaguazú ;
* al sud-oest, amb el departament de la Cordillera ;
* a l'oest, amb el departament de Presidente Hayes.

## Subdivisions

El departament se subdivideix en 17 districtes:
* Antequera
* Capiibary
* Choré
* General Elizardo Aquino
* General Isidoro Resquín
* Guayaibí
* Itacurubí del Rosario
* Lima
* Nueva Germania
* San Estanislao
* San Pablo
* San Pedro de Ycuamandiyú
* Tacuatí
* Unión
* Veinticinco de Diciembre
* Villa del Rosario
* Yataity del Norte

## Enllaços externs

* SENATUR (castellà)
# Anècdota

Una anècdota és un conte curt que narra un incident interessant o entretingut, una narració breu d'un succés curiós. Sempre està basada en fets reals, un incident amb persones reals com personatges, en llocs reals. Tanmateix, amb el pas del temps les petites modificacions realitzades per cada persona que l'explica poden derivar en una obra fictícia, que segueix sent explicada però que tendeix a ser més exagerada.
El mot prové de l'antic grec: ἀνέκδοτον, literalment 'sense lliurar-se', en el sentit d''inèdit' o 'sense publicar'. El va utilitzar l'historiador romà d'Orient Procopi de Cesarea, biògraf de Justinià I, en el llibre intitulat Ἀνέκδοτα, Anekdota, traduït com a Memòries inèdites o Història secreta, i que consisteix principalment en una col·lecció d'incidents curts de la vida privada de la cort romana d'Orient. Gradualment el terme «anècdota» es va anar aplicant a qualsevol història curta usada per il·lustrar una moral o idea. En llengües com el rus, el búlgar, l'estonià o el lituà el mot es refereix a qualsevol història curta, en la forma d'acudit, sense que calgui que tingui una base real o biogràfica.
Encara que de vegades siguin humorístiques, les anècdotes no són acudits, ja que el seu propòsit principal no és simplement provocar el riure, sinó expressar una realitat més general que el conte curt per si mateix, o donar forma a un tret en particular d'un personatge o el funcionament d'una institució referint-se a la seva mateixa essència. Un monòleg breu que comenci amb «Un professor pregunta al seu alumne…» probablement serà un acudit. Un monòleg breu que comenci amb «Una vegada un professor va preguntar a Carl Friedrich Gauss…» serà una anècdota. Així, està més a prop de la paràbola que de la faula, amb personatges animals i figures humanes genèriques, però és diferent de la paràbola en la seva especificitat història. Una anècdota tampoc és una metàfora ni té una moralitat, una necessitat tant en la paràbola com a la faula.

## Vegeu també

* Conte
* Paràbola
* Faula
* Acudit

## Enllaços externs

* «Anècdota». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# L'Abadal (Aramunt)

L'Abadal és una partida rural formada per camps de conreu del Pallars Jussà situada en el terme municipal de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, a l'antic terme d'Aramunt, en l'àmbit del poble d'Aramunt.
Està situada al nord-oest de la vila d'Aramunt, a llevant de la masia de la Casanova, al nord del Camí de la Pobla de Segur, al sud-est de la partida de Santa Maria d'Horta i al sud-oest de les Malpodades.
Consta de quasi 14 hectàrees (13,8548) de terres de conreu, amb alternança de les de secà i de les de regadiu. També hi ha alguns trossos improductius i bosquina.

## Referències

* ↑ «Dades extretes de la Sede virtual del Catastro». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 15 juny 2010].

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Planta al·lucinògena

Una planta al·lucinògena és aquella planta que produeix efectes en la ment i el cos. Ens trastornen els sentits i produeixen experiències alienes a la realitat. Aquests efectes són normalment visuals, però també poden afectar la resta dels sentits, i ocasionalment diversos sentits poden estar afectats.
Aquestes al·lucinacions són degudes a substàncies químiques presents en les plantes que actuen com a narcòtics. Encara que, no tots els narcòtics siguin perillosos i causin addiccions. Els narcòtics què causen al·lucinacions són anomenats al·lucinògens, psicomimètics, psicotaràxics i psicodèlics.

## Composició química

Els al·lucinògens es poden dividir en dos grups principals: aquells que contenen nitrogen en la seva estructura i aquells què no.
Dels que no tenen nitrogen en la seva estructura cal destacar els principis actius de la marihuana, components terpenòl·lics, classificats com a dibenzopirans i anomenats cannabinols (en particular el tetrahidrocannabinol)
Els que si què contenen nitrogen, són els alcaloides i les bases relacionades. La majoria dels alcaloides al·lucinògens són indols, els quals la majoria tenen com a precursor l'aminoàcid triptòfan. L'activitat d'aquests al·lucinògens rau a la semblança estructural que tenen al neutrotransmissor serotonina (5-hidroxidimethiltriptamina), que es troba present en el sistema nerviós dels animals.

## Llista de plantes amb efecte al·lucinogen

** Argyreia nervosa
** Atropa belladonna
** Cannabis sativa
** Catha edulis
** Corynante yohimbe
** Datura innoxia
** Datura meteliodes
** Datura stramonium
** Ephedra sp.
** Humulus lupulus
** Hyoscyamus niger
** Ilex paraguayensis
** Ipomoea violacea
** Lactuca virosa
** Lophophora williamdii
** Mandragora officinarum
** Maytenus senegalensis
** Mimosa pudica
** Papaver somniferum
** Peganum harmala
** Piper methysticum
** Salvia divinorum
** Solanum nigrum
** Tabernanthe iboga
** Trichocereus sp.
# Jaume de Puig i Oliver

Jaume de Puig i Oliver (Cornellà del Terri, 1944) és un historiador de la teologia i filòsof català. Eiximenista.

## Biografia

És diplomat a la secció cinquena de l'École Pratique des Hautes Études de París (1977), llicenciat en filosofia per la Universitat de València (1978) i doctor en filosofia per la Universitat de Barcelona (1991). Fou secretari de direcció de les Edicions Catalanes de París (1970-1977), col·laborador i secretari de Josep Tarradellas i Joan —president de la Generalitat de Catalunya (1974-1982)— i membre de la Secretaria General de la Generalitat de Catalunya (1977-1980). Des del 1982 és membre del Patronat de l'Arxiu Montserrat Tarradellas i Macià, cap de la Secció Tècnica de Biblioteques de la Diputació de Barcelona. Va ser director de la Biblioteca de Catalunya entre 1982 i 1987, director del Palau Güell entre 1989 i 2007. Des del 2008 treballa en comissió de serveis per a l'Institut d'Estudis Catalans, del qual és membre numerari. També és vicepresident de l'Institut Ramon Muntaner.
Del 1974 al 1978 col·laborà en la revista Presència, de Girona. També ha col·laborat esporàdicament en les publicacions següents: Revista de Girona, Els Marges, La Vanguardia, El Món, Tiempo, FAD Revista trimestral del Foment de les Arts Decoratives, Revista de Catalunya, Boletín de la Sociedad Castellonense de Cultura, Anuari de la Societat Catalana de Filosofia, Analecta Sacra Tarraconensia, i amb més assiduïtat en Punt Diari, Avui, Diari de Barcelona i Revista Catalana de Teologia. També ha col·laborat en la Gran Enciclopèdia Catalana i en el Diccionari d'Història Eclesiàstica de Catalunya. És soci de l'Institut d'Estudis Gironins.

## Obra

S'ha centrat en l'estudi del pensament català de la baixa edat mitjana, ha estudiat Ramon Sibiuda, Nicolau Eimeric, Eiximenis, Bernat Metge i altres autors com Felip Ribot, als quals ha dedicat monografies o n'ha editat textos. Dedicat a l'estudi i a l'edició de textos i documents, prepara l'edició de tots els pergamins i dels cartorals de la catedral de Girona.

## Referències

* ↑ «Jaume de Puig i Oliver». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Membres». web. IRMU. [Consulta: 19 febrer 2016].
* ↑ «Jaume de Puig i Oliver». IEC. [Consulta: 11 febrer 2016].
# Api Claudi Pulcre (cònsol 79 aC)

Api Claudi Pulcre (llatí: Appius Claudius Pulcher; entorn de 139 aC – 76 aC) va ser un polític romà del segle i aC. Hi ha dubtes sobre qui va ser el seu pare: se suposa que era Api Claudi Pulcre que va ser cònsol el 143 aC, encara que també es pensa en Gai Claudi Pulcre, cònsol el 130 aC, o un fill d'aquest que també es deia Gai Claudi Pulcre.
Va donar suport a Luci Corneli Sul·la i va servir com a pretor l'any 88 aC. Va ser cònsol el 79 aC amb Publi Servili Vàcia, tot i que abans no havia estat elegit edil curul. Després va ser governador de Macedònia on va lluitar contra els veïns bàrbars. Va morir en aquesta província vers el 77 aC i el seu successor va ser Gai Escriboni Curió.
Segurament es tracta del mateix Api Claudi que va prendre part en les discussions de la Llei Tòria d'Espuri Tori.

## Casament i fills

Aquest Api Claudi Pulcre estava casat amb Cecília Metel·la (n. al voltant del 125 aC) i va ser pare de:
* Api Claudi Pulcre, cònsol romà
* Gai Claudi Pulcre, pretor romà
* Publi Claudi Pulcre, que va canviar el seu nom a Publi Clodi Pulcre
* Clòdia Pulcra Tèrcia, esposa de Quint Marci Rex, anomenada Clodia Marcii.
* Clòdia Pulcra Quarta, esposa de Quint Cecili Metel Cèler, anomenada Clodia Metelli.
* Clòdia Pulcra Quinta, primera esposa de Lucul, del qual es va divorciar l'any 66 aC, anomenada Clodia Luculli.

## Referències

* ↑ Livy Priochae, 53.1
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 770.
* ↑ «Sp. Thorius (2)». Digital Prosopography of the Roman Republic. [Consulta: 15 novembre 2022].
* ↑ Smith, William (ed.). «29. App. Claudius Pulcher». A: Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 769.
# Antena 3 Radio

Antena 3 Radio fou una cadena de ràdio generalista espanyola. Va emetre des de 1982 fins a 1994.
Va ser creada l'1 de febrer de 1982 per les societats editores de La Vanguardia (51%) y ABC-Prensa Española (13%), Manuel Martín Ferrand (5%), l'agència Europa Press i el Grup Zeta. El conseller delegat era Manuel Martín Ferrand. El seu president era Rafael Jiménez de Parga, càrrec que més endavant ocuparia Javier Godó (de La Vanguardia). El director general era Javier Jimeno, el Cap de Programes era José Luis Orosa i José Cavero era el director d'informatius.
# Andrés Fajngold

Andrés Fajngold (Buenos Aires, 1980) és un còmic, humorista i monologuista de stand-up comedy argentí.

## Biografia

D'orígens jueu i polonès, a Buenos Aires estudià publicitat i treballà en una agència de promocions com a redactor. Posteriorment, passà a treballar en una ONG, fins que després de diverses peripècies personals, es traslladà a Barcelona on viu des de l'any 2005. A Barcelona, Fajngold, amb el seu vessant de còmic i la seva comèdia transgressora, valenta i irreverent, s'ha convertit en una de les estrelles del programa nocturn Zona Franca, de TV3. Les seves converses absurdes i completament arrítmiques amb Joel Díaz han captivat a l'audiència. El juliol del 2022 va participar en la primera edició del 'OFF Cruïlla Comedy', dins de l'oferta de comedia del 'Festival Cruïlla Barcelona', al Teatre Golem's. I aquest mateix any també va tenir actuacions al 'Pub Mediterráneo', dins dels monòlegs còmics que que acull habitualment. Els etembre de 2022 també participà en el ‘La Llama Fest’, el primer festival de comèdia alternativa de Barcelona. L'any 2019 ja havia participat en el primer 'Roast Battle' que es feia a Barcelona, un invent americà a mode de batalles d'insults i guerres d'humiliacions, versió del clàssic 'Roast' del Comedy Central, on una personalitat encaixa els insults còmics d'un grup de convidats, un format que s'estén pels escenaris, després que el 2018 s'estrenés al Comedy Central.

## Referències

* ↑ Bäbler, Oriol «Andrés Fajngold: “Vaig venir a Barcelona per amor i al cap d'una setmana vam tallar”. Entrevista a l'humorista Andrés Fajngold, que s'ha convertit en una de les estrelles del programa 'Zona Franca' de TV3». VilaWeb, 16-11-2022 [Consulta: 18 novembre 2022].
* ↑ Delclós, Tomàs «"Zona Franca", molta rialleta fàcil. Andrés Fajngold és amb diferència el convidat més valent del programa nocturn de TV3, amb una parsimoniosa negació de les urgències televisives». El País, 05-11-2022 [Consulta: 18 novembre 2022].
* ↑ «Nace 'OFF Cruïlla Comedy', la maratón de comedia alternativa de Barcelona». La Vanguardia, 06-07-2022 [Consulta: 18 novembre 2022].
* ↑ «Andrés Fajngold, humor pelirrojo». Culturaca. [Consulta: 18 novembre 2022].
* ↑ Hernández, Pollyana. «‘La Llama Fest’, el primer festival de comèdia alternativa de Barcelona». Ràdio Ona de Sants - Ateneu Popular de Sants, 09-09-2022. [Consulta: 18 novembre 2022].
* ↑ Sánchez, Ana «Batallas de insultos en Barcelona». El Periódico, 23-01-2019 [Consulta: 18 novembre 2022].
# Antonio Ruiz Serrano

Antonio Ruiz Serrano (Argamasilla, 1945) va ser un activista polític, sindicalista i militant anitfranquista. Va ser regidor a l'Ajuntament de l'Hospitalet, del Partit dels Socialistes de Catalunya -PSC-, des de 1983 fins 1987.

## Biografia

Va néixer a Argamasilla de Calatrava el 1945. De molt jove, als 19 anys, emigrà a Alemanya on va contactar amb les organitzacions socialistes a l'exili i del sindicat UGT.
Va arribar al càrrec de secretari d'organització de les Juventudes Socialistas de España a la ciutat de Tolouse (França) el 1967 i el compaginà amb el de Secretari d'Organització de la Federació Catalana del PSOE a partir de 1970.

## Activivisme polític i social

Va tornar a Espanya i s'instal·là al barri de Gràcia (Barcelona) i des d'allí va establir contactes amb l'associacionisme veïnal dels barris de Sant Josep (1942) i Santa Eulàlia (1973) de l'Hospitalet de Llobregat. L'any 1973 va ser detingut juntament amb els membres de l'Assemblea de Catalunya. El 1975 va decidir militar al POUM (Partit Obrer d'Unificació Marxista) on va desenvolupar diferents càrrecs de direcció, però va reingressar al PSC en 1980.
Va estar un dels fundadors i portaveu del corrent Esquerra Socialista de Catalunya del PSC l'any 1981 .A partir de l'any 1983 va estar membre del Consell Nacional del PSC i va pertanye al Comité Federal entre els anys 1991 i 1994.
Va ser elegit regidor a l'Ajuntament de l'Hospitalet, del Partit dels Socialistes de Catalunya -PSC- desde 1983 fins 1987.
A l'Hospitalet va estar promotor l'any 1977 de l'entitat Aspanisse,(Asociación pro-disminuidos de Santa Eulàlia) i president d'Asprodis (Asociación pro-disminuidos del barri de Sanfeliu).

## Referències

* 1 2 3 L'Hospitalet antifranquista. La transició democràtica. Taula rodona celebrada el 15 de juny de 1995 i l'1 de febrer de 1996. L'Hospitalet de Llobregat: Centre d'Estuids de l'Hospitalet, 1996, p. 59-60 (Quaderns d'Estudi, 12).
# Arama

Arama és un municipi de Guipúscoa (País Basc), a la comarca del Goierri

## Enllaços externs

* Ajuntament d'Arama/Aramako Udala Arxivat 2010-12-29 a Wayback Machine.
* Arama a Google Maps
# Aramaio

Aramaio (en castellà Aramayona, l'oficial és Aramaio) és un municipi d'Àlaba, de la Quadrilla de Zuia. Està format per nou anteiglesias: Arexola, Azkoaga, Barajuen, Etxaguen, Gantzaga, Ibarra, Olaeta, Untzilla i Uribarri.
Ibarra fa de capital i nucli urbà del poble. L'anteiglesia d'Olaeta té la particularitat de ser a més un concejo i compta amb certa autonomia administrativa.

## Eleccions 2007

En les passades eleccions municipals de 2007, sis van ser els partits que es van presentar a l'ajuntament del municipi (PNB, ANB, EA, EB, PSE-EE i PP). Els resultats van ser els següents:
* ANB: 427 vots. (5 escons)
* PNB: 298 vots. (3 escons)
* EA: 142 vots. (1 escó)
* EB-B: 31 vots. (0 escons)
* PSE-EE: 13 vots. (0 escons)
* Partit Popular: 6 vots. (0 escons)
La qual cosa va donar com guanyador a Asier Aguirre Mugarza com a alcalde de la localitat per part del partit ANB, i va fer que tant PSE-EE, com PP com EB-B es quedessin sense representació en l'ajuntament.

## Personatges il·lustres

* Pedro Ignacio de Barrutia (1682–1759): escriptor en basc. Autor de l'obra de teatre més antiga que es conserva en basc.
* Martín de Álzaga (1755–1812): comerciant nascut en San Martín de Ibarra de Aramayona i radicat a molt primerenca edat a Buenos Aires. En 1807, sent alcalde de primer vot, va tenir un paper principal en la victoriosa defensa de la ciutat enfront de la invasió dirigida pel general anglès Whitelocke. Anys més tard Álzaga, oposat al moviment independentista, lideraria un complot pel qual seria jutjat i executat en el curs d'un procés molt criticat. El seu cos reposa en l'església de Santo Domingo (Buenos Aires).
* Lope de Aguirre (1510–1561) al que molts, equivocadament, situen el seu naixement en el barri d'Araotz a Oñati i del qui algun cronista com Ignacio Zumalde, en 1963, escriví "Lope de Aguirre, oñatiarra universal" in Askoren Artean,... En realitat, segons el cronista del segle xvi, Ibargüen-Cachopin,... Lope d'Aguirre era nascut a Aramaio, Àlaba.
* José Zameza Elejalde, (1726-1796), mestre de capella i compositor.

## Enllaços externs

* Aramaio a l'Enciclopedia Auñamendi.
# Arakaldo

Arakaldo és un municipi de Biscaia, a la comarca d'Arratia-Nervión.

## Eleccions municipals 2007

Tres candidats es van presentar a l'ajuntament en aquest municipi, per part de tres partits diferents:
* Victor Egia Larrakoetxea (EAJ-PNB) : 45 vots (Escollit)
* Joseba Koldo Fernández Amoros (EAE-ANV) : 19 vots (No escollit)
* Carlos de Miguel Egea (PP) : 0 vots (No escollit)
Per tant, va quedar Victor Egia Larrakoetxea com a alcalde, en ser la llista més votada. Seguidament va venir EAE-ANV, i finalment, el candidat popular, que no va tenir ni un sol vot.