OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Puig del Castell d'Alaró

El Puig del Castell d'Alaró és una muntanya de Mallorca de 822 m d'altura. Pertany al municipi d'Alaró. Es denomina d'aquesta manera perquè al seu cim es troba el mateix castell, una antiga fortificació des d'època musulmana, on des del 902 i durant 8 anys i mig fou el refugi de la resistència a la conquesta àrab.
La història del Puig del Castell d'Alaró està íntimament lligada a la gesta llegendària protagonitzada per Cabrit i Bassa, que van morir cremats el segle xiii, després d'haver defensat la fortificació, en mantenir-se fidels a Jaume II de Mallorca i oposar-se a l'ocupació de l'illa per Alfons el Franc durant la Croada contra la Corona d'Aragó.
La muntanya acull també des del segle xvii el Santuari de la Mare de Déu del Refugi i una hostatgeria, actualment integrada en la Ruta de Pedra en Sec.

## Referències

* 1 2 «Puig del Castell d'Alaró». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Alfred Sedó i Peris-Mencheta

Alfred Sedó i Peris-Mencheta (Barcelona, 1901-1983) fou un industrial i polític català. Fill de l'empresari i erudit Artur Sedó i Guixard i germà de Joan Sedó i Peris-Mencheta.
Vinculat al Partit Republicà Radical, va ser director general de comerç del Primer Govern Radical de la Segona República Espanyola i sotssecretari de treball del Segon.
Fou conseller d'economia i agricultura i després de finances durant el 1935 durant el període en què la Generalitat de Catalunya estava sota el Governador general.

## Referències

* ↑ «.xml Alfred Sedó i Peris-Mencheta». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Ana Gonçalves

Ana Gonçalves (Benguela, 3 de gener de 1993) és una jugadora de bàsquet angolesa. Als Jocs Olímpics d'Estiu de 2012, va competir per la selecció nacional de bàsquet femení d'Angola.

## Referències

* ↑ «Ana Goncalves» (en anglès). London 2012. Arxivat de l'original el 2012-09-02. [Consulta: 11 octubre 2020].
# Alopecur de prat

L'alopecur de prat (Alopecurus pratensis), és una gramínia herbàcia vivaç de la familia poàcia, molt comuna. És originària d'Europa i Àsia i s'ha naturalitzat a altres llocs com Austràlia i Amèrica. Es troba en els llocs més humits, floreix de maig a juliol
També pot rebre els noms de cua de guilla i cua de rabosa.
El nom genèric Alopecurus significa «cua de guineu, rabosa o guilla». El nom específic pratensis significa «dels prats».

## Descripció

Herba erecta, de 40 à 80 cm d'alt feblement estolonífera. Les fulles fan 5 mm d'ample. Té una inflorescència en panícula en forma d'espiga de 10 a 12 cm de llarg de forma cilíndrica. El fruit és una cariopsi.

## Ús

Es cultiva com a planta farratgera en prats naturals o artificials. El seu valor farratger és alt i la productivitat elevada però floreix aviat i en aquesta forma el bestiar la rebutja.

## Referències

* 1 2 «Alopecurus pratensis». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 31 març 2022].
* Flore complète illustrée en couleurs de France de Suisse et de Belgique per Gaston Bonnier edició 1934.
* Flore descriptive et illustrée de la France de la Corse et Contrées limitrophes per Hippolyte Coste edició de 1937.
# Ameghinita

L'ameghinita és un mineral de la classe dels borats. Rep el seu nom dels geòlegs argentins Carlos Ameghino (1865–1936) i Florentino Ameghino (1854–1911).

## Característiques

L'ameghinita és un borat de fórmula química NaB₃O₃(OH)₄. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1966. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Els cristalls són allargats al llarg de [010], podent trobar-se doblegats o corbats, mostrant {001}, {010}, {100}, {110}, {011}, {101}, {101} i {310}, de fins a 5 mil·límetres. També es troba en forma d'agregats de cristalls i en masses nodulars. La seva duresa a l'escala de Mohs oscil·la entre 2 i 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'ameghinita pertany a «06.C - Nesotriborats» juntament amb els següents minerals: inderita, kurnakovita, inderborita, meyerhofferita, inyoïta, solongoïta, peprossiïta-(Ce), nifontovita i olshanskyita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1966 a la mina Tincalayu, al Salar del Hombre Muerto, a Salta (Argentina), l'únic indret on ha estat trobada, formada en bòrax massiu en una platja rica en borats, associada a altres minerals com tincalconita, rivadavita, ezcurrita i bòrax.

## Referències

* ↑ «Ameghinite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 10 juny 2016].
* ↑ «Ameghinite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 10 juny 2016].
# Alà de Lilla

Alà de Lilla o de l'Illa, en llatí Alanus ab Insulis o en francès, Alain de L'Isle o Alain de Lille (Lilla? 1128 - Abadia de Cîteaux, 1202) va ser un monjo i filòsof medieval francès pertanyent a l'Orde del Cister, anomenat ja en vida doctor universalis per la seva autoritat intel·lectual. La família benedictina el va incloure en els seus llibres litúrgics com a beat.

## Biografia

Se'n sap poc de la vida: que es formà a l'escola catedralícia de Chartres, que va ser professor a París i Montpeller (també se'l va anomenar Alà de Montpeller Alanus de Montepessulano) i potser va participar en el tercer Concili de Laterà l'any 1179.
Se l'anomenava Doctor universalis per la gran quantitat de coneixements que tenia. Es va retirar a l'abadia de Cîteaux, on es va fer monjo cistercenc i morí en 1202.

## Obres

* De planctu naturae, poema al·legòric en llatí, una sàtira contra els vicis de la humanitat.
* Anticlaudianus, poemes morals que per la forma recorden el text de Claudi Claudià contra Rufí.
* Quoniam homines, que destaca per la seva teologia negativa i les exhortacions morals
* Règles de théologie i Ars catholicae fidei, escrits on intenta argumentar els principis bàsics de la teologia usant les matemàtiques
* Contra haereticos, apologia del cristianisme contra musulmans, jueus i heretges
* Liber poenitenitalis, llibre de penitències associades als pecats, i considera els pitjors la sodomia i l'homicidi
Alà de Lilla ha estat confós amb altres personatges com l'arquebisbe Alà d'Auxerre, l'abat Alà de Tewkesbury, Alain de Podio, etc. Això ha fet que sovint es trobin a la seva vida fets corresponent a la d'algun d'aquests altres, com també algunes obres atribuïdes. La vida de Sant Bernat és obra d'Alà d'Auxerre i el Comentari sobre Merlín d'Alà de Tewkesbury. Tampoc no és l'autor del Memoriale rerum difficilium, que es publicà amb el seu nom, ni de l'Apocalypse satirique de Golias.

## Pensament

Tot i reconèixer que la raó és l'instrument més poderós per assolir el coneixement, afirma que determinades veritats només poden entendre's amb la fe. És seguidor del misticisme monàstic i les seves obres conrea la gramàtica especulativa i l'ètica, especialment per alertar contra els pecats sexuals. En la línia de la filosofia grega de Parmènides, distingeix entre aparença i realitat, essent la primera pròpia dels sentits.
Les seves obres han estat publicades per Jacques Paul Migne a la Patrologia Latina.

## Referències

* ↑ The Encyclopaedia Britannica : a dictionary of arts, sciences, literature and general information: vol. I. Nova York: Encyclopaedia Britannica Co, 1911, p. 467-468.
# Ambrosina

Ambrosina és un gènere monotípic de fanerògames de la família de les Aràcies. Consta d'una única espècie, Ambrosina bassii, l'aràcia més petita de la Conca del Mediterrani. Generalment se la pot trobar als vessants nord dels boscos i sobre substrat d'humus que cobreix la pedra calcària. Es troba àmpliament distribuïda a Sardenya, Itàlia meridional i Algèria.

## Descripció

Aquesta planta arriba només als 8 cm d'alçada, i les seves fulles són ovalades de 3,5 a 6 cm de longitud i semblants a les fulles de moltes plantes de la família de les aràcies. La inflorescència mesura 2,5 cm de longitud i es troba inclinada, tenint una espata inusual. Aquesta espata té la forma d'un ou i és de color marró verdós amb punts. L'interior de l'espata amb forma d'ou es divideix en cambres, on en una es troba la flor femenina única i a les altres de 8 a 10 flors masculines. Les llavors són dispersades per les formigues que es mengen els eleosomes adjunts a les llavors.
Aquesta espècie no està emparentada amb cap altra planta, raó per la qual és bastant singular. És també l'única de la tribu Ambrosineae.

## Taxonomia

Ambrosina basii va ser descrita per Linné i publicada a Genera Filicum 6: 517. 1764.

### Sinonímia

* Ambrosina bassii var. angustifolia Guss.
* Ambrosina bassii var. maculata Parl.
* Ambrosina bassii var. reticulata (Tineo) Parl.
* Ambrosina maculata Ucria
* Ambrosina nervosa Lam.
* Ambrosina proboscidea T.Durand & Schinz
* Ambrosina reticulata Tineo
* Ambrosina velutina Blume ex Heynh.

## Referències

* ↑ «Ambrosina». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 8 agost 2013].
* ↑ «Ambrosina» a The Plant List. Data consulta: 27 de març de 2014.
# Amherst Junction

Amherst Junction és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 305 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Amherst Junction tenia 305 habitants, 109 habitatges, i 75 famílies. La densitat de població era de 99 habitants per km².
Dels 109 habitatges en un 39,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56% hi vivien parelles casades, en un 7,3% dones solteres, i en un 30,3% no eren unitats familiars. En el 19,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,8 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,28.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,8% tenia menys de 18 anys, un 11,5% entre 18 i 24, un 34,8% entre 25 i 44, un 16,1% de 45 a 60 i un 6,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 104,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 44.500 $ i la renda mediana per família de 50.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.667 $ mentre que les dones 21.563 $. La renda per capita de la població era de 19.261 $. Cap de les famílies i l'1,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Amherst Junction» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Amherst Junction». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Amherst (Ohio)

Amherst és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 11.797 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Amherst tenia 11.797 habitants, 4.459 habitatges, i 3.388 famílies. La densitat de població era de 635,3 habitants per km².
Dels 4.459 habitatges en un 34,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 65,6% hi vivien parelles casades, en un 7,9% dones solteres, i en un 24% no eren unitats familiars. En el 21,6% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,61 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26% tenia menys de 18 anys, un 5,6% entre 18 i 24, un 27,3% entre 25 i 44, un 25,4% de 45 a 60 i un 15,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 53.516 $ i la renda mediana per família de 57.990 $. Els homes tenien una renda mediana de 47.750 $ mentre que les dones 27.880 $. La renda per capita de la població era de 25.565 $. Aproximadament l'1,2% de les famílies i el 2,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Amherst». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Amherst». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Anales de documentación

Anales de Documentación és una revista d'investigació especialitzada en biblioteconomia i documentació editada pel Departament d'Informació i Documentació i la Facultat de Ciències de la Documentació de la Universitat de Múrcia. La revista, amb dues edicions (impresa i electrònica), començà a editar-se el 1998. Fins al 2010 tenia una periodicitat anual i a partir de 2011 la periodicitat passa a ser semestral.
Anales de Documentación és una revista adreçada principalment a la comunitat de docents i investigadors de les Ciències de la Informació Documental i s'utilitza com a mitjà d'expressió, comunicació i intercanvi d'experiències i treballs. Des de l'any 2004 proporciona la versió electrònica en accés obertper tal de permetre l'accés lliure als resultats de la recerca i facilitar l'intercanvi del coneixement a nivell global. Es tracta d'una de les revistes destacades en accés obert en biblioteconomia i documentació per la qualitat dels continguts i pel prestigi de les institucions que les editen valorada per CIRC (Clasificación Integrada de Revistas Científicas) dins del grup B i per CARHUS+ 2014 dins del Grup C. Es troba indexada en les bases de dades Temaria, i en Web of Science, SCOPUS, Library and Information Science Abstracts (LISA), Library, Information Science & Technology Abstracts (LISTA), en ISOC del CSIC i en els repositoris internacionals E-LIS i Redalyc, i els espanyols Recyt i e-revist@s, així com en el directori DOAJ.

## Referències

* 1 2 «Anales de documentación. Revista de biblioteconomía y documentación». Dialnet. [Consulta: 7 gener 2016].
* 1 2 3 Salvadores Santamaría, Ana Isabel «Análisis de las principales revistas científicas españolas de biblioteconomia i documentación». Repositorio institucional de la Universidad de León (Buleria), 2011, pàg. 25 [Consulta: 8 gener 2016].
* ↑ «Anales de Documentación». REDIB. Red Iberoamericana de Innovación y Conocimiento Científico. Arxivat de l'original el 2016-01-25. [Consulta: 7 gener 2016].
* ↑ Atenas Rivera, Javiera «Revistes d'accés obert en biblioteconomia i documentació». BiD: textos universitaris de biblioteconomia i documentació, Núm. 15, 01-12-2005. ISSN: 1575-5886 [Consulta: 2 gener 2016].
* ↑ «Anales de Documentación». CARHUS Plus+ (Sistema de classificació de revistes científiques dels àmbits de les Ciències Socials i Humanitats). [Consulta: 7 gener 2016].
* ↑ «Revistas indizadas: Anales de documentación». Temaria. [Consulta: 8 gener 2016].
* ↑ «Anales de Documentación». DOAJ. [Consulta: 8 gener 2016].

## Bibliografia

* Santillán Rivero, Emma; Valles Valenzuela, Javier «Contribución de la revista "Anales de Documentación" a la ciencia de la información: panorama bibliométrico». Anales de Documentación, Núm. 8, 2005, pàg. 237-246 [Consulta: 7 gener 2016].

## Enllaços externs

* Portal de la revista Anales de Documentación Arxivat 2016-01-05 a Wayback Machine.
* Pàgina de facebook de la revista Anales de Documentación
# Anastassios Mitropoulos

Anastassios "Tasos" Mitropoulos (grec: Τάσος Μητρόπουλος) (23 d'agost de 1957) és un exfutbolista grec de la dècada de 1980.
Fou 77 cops internacional amb la selecció grega. Pel que fa a clubs, defensà els colors de Ethnikos Piraeus, Olympiakos FC, AEK, entre d'altres.

## Palmarès

Olympiakos FC
* Lliga grega de futbol: 1982, 1983, 1987, 1998
* Copa grega de futbol: 1990, 1992
AEK Atenes
* Lliga grega de futbol: 1993, 1994
Panathinaikos FC
* Lliga grega de futbol: 1995
* Copa grega de futbol: 1995
* Supercopa grega de futbol: 1994

## Referències

* ↑ Anastassios Mitropoulos a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Phantis Wiki entry
# André Vandeweyer

André Vandeweyer (21 de juny de 1909 - 22 d'octubre de 1992) fou un futbolista belga.

## Selecció de Bèlgica

Va formar part de l'equip belga a la Copa del Món de 1934.
Destacà al club Union Saint-Gilloise, on també fou entrenador.

## Referències

* ↑ «Belgiumsoccerhistory (Peter Mariën)». Arxivat de l'original el 2011-08-05. [Consulta: 14 gener 2018].
* ↑ «Fiches Joueurs R – Z : Union Saint-Gilloise 1897». unionhisto.skynetblogs.be.
* ↑ Player caps at the site of the URBSFA Arxivat 25-5-2011 a Wayback Machine.
* ↑ The legendary team at rusg.be Arxivat 11-3-2010 a Wayback Machine.
* ↑ Matches as manager at the site of the URBSFA Arxivat 27-9-2011 a Wayback Machine.
# Almudena Fontecha

Almudena Fontecha López (Los Yebenes (Toledo), 28 de febrer de 1963) és una sindicalista feminista espanyola que ha destacat pel desenvolupament de les polítiques d'igualtat en la Unió General de Treballadors. Va entrar en l'executiva del sindicat el 1995, a l'equip de Cándido Méndez i va assumir primer la Secretaria d'Acció Social Confederal i el 2005 la Secretaria d'Igualtat, essent responsable d'immigració i estrangeria, igualtat entre sexes i persones amb discapacitat fins al 2016. El 2005 va ser la primera dona a ocupar una vicepresidència en el Consell Econòmic i Social de l'Estat. Va impulsar al costat de Luz Martínez Ten l'Escola de Dones Dirigents d'UGT (2006-2011) creada amb l'objectiu de formar a les dones del sindicat en la defensa de les polítiques d'igualtat als espais laborals, en lideratge i feminisme.

## Referències

* ↑ «Feminismo y Sindicalismo Intervención de Almudena Fontecha marzo de 2010», 17-03-2010. [Consulta: 16 març 2016].
* ↑ «CES Consejo Económico y Social - Notes de presse». [Consulta: 17 març 2016].
* ↑ «IV Escuela de Mujeres Dirigentes de UGT. Orense». [Consulta: 16 març 2016].
# Almudena Blasco Vallés

Almudena Blasco Vallés (Madrid, 1975) és una historiadora, medievalista, professora universitària, crítica d'art i comissària d'exposicions espanyola.
Exerceix de professora a l'Escola Politècnica de París, i també és professora d'Història Medieval al Departament de Ciències de l'Antiguitat i de l'edat mitjana de la Universitat Autònoma de Barcelona, on va dirigir durant anys la revista Medievalia. Doctora en Història Medieval, realitzà la tesi sobre Gastó IV de Bearn (1090-1131), vescomte de Bearn, analitzant el personatge i la seva dona, Talesa d'Aragó, així com les circumstàncies sociopolítiques i culturals del moment. Ha fet estudis sobre la dinastia Biarn i la seva relació amb els reis d'Aragó, amb un especial interès sobre les transferències ideològiques i tècniques en la conquesta de la vall de l'Ebre durant els primers decennis del segle xii. Els seus estudis estan vinculats amb l'evolució de les famílies nobles a Occitània durant els segles xiii i xiv, amb especial atenció en la seva implicació en el conflicte càtar. Part dels seus estudis d'Antropologia i Història han tingut lloc com a és investigadora associada a l'EHESS de París, on treballa en la recerca de la figura de Pèire de Marca, i a l'Institut d'Història del Centre de Ciències Humanes i Socials del Consell Superior d'Investigacions Científiques (CSIC). La seva recerca se centra també en la història cultural i l'estudi de la significació de la cultura material, la cultura visual i la seva representació social en el vessant de l'antropologia històrica. Paral·lelament a la seva activitat científica, destaca també la seva activitat com a comissària d'exposicions i assessora del Museu Nacional d'Art de Catalunya (MNAC) i en altres museus internacionals i fundacions que compagina amb la seva tasca de crítica d'art al suplement Cultural de La Vanguardia.

## Referències

* 1 2 3 «Almudena Blasco Vallés». The New Barcelona Post [Consulta: 8 gener 2021].
* ↑ «Almudena Blasco». Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CCCB). [Consulta: 8 gener 2021].
* ↑ «Almudena Blasco Vallés». Institut catalan d'Estudis Occitans (IcEO). [Consulta: 8 gener 2021].
* ↑ «Almudena Blasco». Anem Editors. [Consulta: 8 gener 2021].
# Almudàfar

Almudàfar (castellà: Almudáfar) és un llogaret del municipi d'Ossó de Cinca, a la província d'Osca, situat a la vora esquerra del Cinca, tocant al terme de Saidí, al límit actual entre el català i el castellà. Va pertànyer al bisbat de Lleida fins al 1995, quan passà al de Barbastre-Montsó.

## Referències

* ↑ «Almudàfar». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Almudafar Localitat Osso de Cinca Huesca. Aragó. Osca». [Consulta: 22 març 2024].
# Seu de comtat

Una seu de comtat (county seat en anglès) és un municipi que és el centre administratiu d'un comtat, utilitzat principalment als Estats Units. A Nova Anglaterra, el terme oficial és shire town, però col·loquialment el terme usat és county seat. A les províncies marítimes del Canadà, el terme shire town també és utilitzat. A Anglaterra, Gal·les i Irlanda, el terme utilitzat és county town. Aquest terme és utilitzat col·loquialment a Escòcia i Irlanda del Nord, encara que avui en dia cap dels dos estigui dividit en comtats —sinó que es divideixen, respectivament, en regions i districtes. L'estat estatunidenc de Louisiana, en lloc de comtats, utilitza parròquies, i la seu administrativa s'anomena parish seat o, en català, seu de la parròquia. L'estat d'Alaska s'organitza en boroughs, que són districtes molt extensos, i els centres administratius s'anomenen borough seat, o seu del borough.

## Vegeu també

* Llista de seus de parròquies de Louisiana.
# Pasta de mongetes

La pasta de mongetes (xinès:豆沙 ; pinyin: dòushā; japonès: 餡 an) és un ingredient culinari utilitzat en diverses cuines asiàtiques. A la Xina, Corea i Japó s'utilitza principalment com a farciment de postres dolces i de rebosteria. A la Xina s'utilitzen diversos tipus de fesols.

## Preparació

Les mongetes es bullen sense sucre, es trituren i es rebaixen amb una mica d'aigua. Aquesta mescla es passa per un colador per a llevar-ne les beines. El resultat es cola i s'escorre amb una gasa, i s'endolceix. S'afegeix generalment oli, en forma d'oli vegetal o de llard de porc, a la pasta relativament seca per a millorar-ne la textura i la sensació a la boca.
La pasta de mongetes dolces amb oli es fa servir principalment com a farciment a la pastisseria xinesa, mentre que les pasta de mongetes dolces crua i sense oli es poden utilitzar per fer tong sui. La pastisseria japonesa utilitzen principalment pastes de mongetes dolces sense oli.

## Tipus

Hi ha diversos tipus de pasta de mongetes dolces o salades:
* Pasta grassa de fesols (油豆沙, yóudoushā): elaborada a partir de mongetes azuki, és de color marró fosc a causa de l'addició de sucre i greix animal o oli vegetal durant la cocció prolongada. De vegades es perfuma amb flor d'osmanthus.
* Pasta de mongetes mung (també anomenada soja verda): preparada a partir de mongetes mung; de color groc o verda pàl·lida.
* Pasta de soja groga (xinès simplificat: 黄豆沙) .
* Pasta de mongetes vermelles (xinès simplificat: 红豆纱) o anko: preparada a partir de mongetes azuki i de color vermell fosc.
* Pasta de mongetes blanques (白豆沙) : preparada a partir de mongetes blanques i de color beix pàl·lida.
* Pasta de mongetes negres (黑豆沙), salada: preparada a partir de mongetes negres; utilitzada a la cuina de Pequín i en altres cuines del nord de la Xina.

## Altres pastes dolces

Altres pastes dolces s'utilitzen com a farciment a la cuina xinesa. Encara que no són fetes de mongetes, s'utilitzen de la mateixa manera i són tant o més populars. Tenen la mateixa textura i sabor que la pasta de mongetes dolces. S'hi troben:
* la pasta de llavors de lotus
* la pasta de sèsam negre

## Galeria

* Pancake xinès amb dou sha
* Omplint songpyeon amb pasta de mongetes mungo
* Sandwitx a Nagoya
* Elaboració de pasta de mongetes flor

## Referències

* ↑ Hsiung, Deh-Ta. The Chinese kitchen = Shi pu. First U.S. edition, 1999. ISBN 978-0-312-24699-0.