OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Comissió Econòmica per a Amèrica Llatina i el Carib

Comissió Econòmica per a Amèrica Llatina i el Carib :
* Seu de la CEPAL, en Santiago de Xile. |
* Membres |
* Alemanya
* Antigua i Barbuda
* Argentina
* Bahames
* Barbados
* Belize
* Bolívia
* Brasil
* Canadà
* Xile
* Colòmbia
* Corea del Sud
* Costa Rica
* Cuba
* Dominica
* Equador
* El Salvador
* Espanya
* Estats Units d'Amèrica
* França
* Grenada
* Guatemala
* Guyana
* Haití
* Hondures
* Itàlia
* Jamaica
* Japó
* Mèxic
* Nicaragua
* Països Baixos
* Panamà
* Paraguai
* Perú
* Portugal
* Regne Unit
* República Dominicana
* Saint Kitts i Nevis
* Saint Vincent i les Grenadines
* Saint Lucia
* Surinam
* Trinitat i Tobago
* Uruguai
* Veneçuela
* Territorios o dependencias asociadas a la CEPAL |
* Anguilla
* Antilles Neerlandeses
* Aruba
* Illes Turks i Caicos
* Illes Verges Britàniques
* Illes Verges dels Estats Units
* Montserrat
* Puerto Rico
La Comissió Econòmica per a Amèrica Llatina i el Carib (CEPAL) és l'organisme depenent de l'Organització de les Nacions Unides responsable de promoure el desenvolupament econòmic i social de la regió. La feina de casa es concentren en el camp de la investigació econòmica. La seva secretària executiva actual és la mexicana Alicia Bárcena, des de l'1 de juliol de 2008.

## Organització

La seu de la Comissió és la ciutat de Santiago de Xile que coordina dues seus subregionals: una para Amèrica Central, amb seu en la Ciutat de Mèxic (creada en 1951) per alguns destacats economistes com Ifigenia Martínez, i l'altra per als països del Carib, situada en Port of Spain (Trinitat i Tobago) (1966). Té oficines nacionals en Santa Fe de Bogotá (1952), Lima (1960), Brasília (1968), Buenos Aires (1974), i una oficina d'enllaç en la ciutat de Washington D. de C. (1950).
LA CEPAL es troba organitzada en les següents divisions:
* Desenvolupament Econòmic (DDE)
* Desenvolupament Social (DDS)
* Estadística i Projeccions Econòmiques (DEYPE)
* Població i Desenvolupament (CELADE, Centre Llatinoamericà i Caribeny de Demografia)
* Comerç Internacional i Integració
* Planificació Econòmica i Social (ILPES, Institut Llatinoamericà i del Carib de Planificació Econòmica i Social)
* Desenvolupament Productiu i Empresarial (DDPE)
* Desenvolupament Sostenible i Assentaments Humans (DDSAH)
* Recursos Naturals i Infraestructura (DRNI)
El seu pressupost per al bienni 2000-2001 fou de 90 milions de dòlars estatunidencs.

## Enllaços externs

* www.cepal.org/
* Organigrama de l'ONU (castellà)
* Notícies de CEPAL i Amèrica Llatina (castellà)
* CEPALSTAT (base de dades d'estadístiques e indicadors socials, econòmics i mediambientals) Arxivat 2009-05-10 a Wayback Machine. (castellà)
# Batalla de Lepant

Batalla de Lepant té aquests significats:
* Batalla de Lepant (429 aC)
* Primera Batalla de Lepant o batalla naval de Zonchio (agost de 1499), part de la Guerra Turc-veneciana
* Batalla de Lepant (1500), enfrontament de la guerra turcoveneciana del 1499-1503 entre l'Imperi otomà i la República de Venècia
* Batalla de Lepant (1571), batalla naval entre otomans i una coalició cristiana, gran victòria que deturà l'expansionisme turc pel Mediterrani Occidental
# Chefa Alonso

Chefa Alonso és una intèrpret musical i compositora espanyola. Toca el saxo soprano i la percussió menuda, i amb aquests instruments ha actuat en festivals internacionals de free jazz i improvisació lliure a Alemanya, Romania, Suïssa, Àustria, França, Bèlgica, Espanya, Anglaterra i Brasil. També es dedica a l'ensenyament de la improvisació i a la direcció d'orquestres d'improvisadors. Ha compost la música per a més d'una dotzena d'obres de teatre, dansa i vídeo, i manté tres grups estables: Sin Red, un quartet de poesia i música improvisada, amb el que ha editat dos discos, Sin Red i Aguacero; Uz, un trio de vents de jazz, amb el qual ha editat Tres tubos; i un duet amb Albert Kaul, pianista i clavicordiasta de Marburg, Alemanya, amb qui ha editat dos discs: El ojo del huracán i El azar fiable. És doctora en improvisació lliure i composició per la Universitat de Brunel (Londres, 2007) i ha publicat el llibre Improvisación libre. La composición en movimiento (Editorial Dos Acordes, 2008).

## Referències

* ↑ «Chefa Alonso». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 4 abril 2016].
# Plagioscion squamosissimus

Plagioscion squamosissimus és una espècie de peix de la família dels esciènids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 80 cm de longitud total i 4.500 g de pes.
* Té una taca negra a prop de la base de les aletes pectorals.

## Alimentació

Els exemplars immadurs mengen larves de crustacis (especialment de Macrobrachium), insectes aquàtics i copèpodes, mentre que els adults es nodreixen de peixos.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, de clima tropical (22 °C-27 °C) i bentopelàgic.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Amazones, Orinoco, Paranà, Paraguai i São Francisco, i rius de les Guaianes.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ «Plagioscion squamosissimus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 5 FishBase (anglès)
* ↑ Casatti, L., 2003. Sciaenidae (Drums or croakers). p. 599-602. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* ↑ IGFA, 2001. Base de dades de registres de pesca IGFA fins al 2001. IGFA, Fort Lauderdale, Florida, Estats Units.
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1995. Aquarien Atlas. Band 4. Mergus Verlag GmbH, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Melle, Alemanya. 864 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
* uBio (anglès)
# Enrique Chimento

Enrique Chimento fou un futbolista argentí.

## Selecció de l'Argentina

Va formar part de l'equip argentí a la Copa del Món de 1934 però no disputà cap partit.

## Referències

* ↑ 1934 FIFA World Cup Italy Arxivat 19-09-2011 a Wayback Machine.
* ↑ Enrique Chimento Fitxa i estadístiques a la FIFA
# Mas de la Rossa

El Mas de la Rossa és un mas situat al municipi de Bovera a la comarca de les Garrigues.
# Balneari de la Fontcalda

El Balneari de la Fontcalda és una obra eclèctica de Gandesa (Terra Alta) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Un conjunt d'edificacions al voltant del Santuari de la Fontcalda, d'un modern estil barroc, van formar, a inicis de segle xx, un complex balneari amb alguns edificis de residència per acollir un centre d'excursionisme. Cal destacar el parc de pins a la vora del rierol.

## Història

A mitjans de segle xix (1860), quatre edificis s'havien construït per hostalatge de banyistes o gent que acudia per les cures. Per conèixer l'origen de la Fontcalda cal referir-se a l'estada dels frares trinitaris en els darrers segles de l'edat mitjana, els quals l'abandonaren per les dificultats de subsistència. Està força lligat a la vida social i religiosa de Gandesa.

## Referències

* 1 2 3 «Balneari de la Fontcalda». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 agost 2018].
# Consum específic de combustible

El consum específic de combustible és un concepte tècnic que s'utilitza per quantificar el rendiment energètic d'un motor en relació amb la seva potència o el seu empenyiment. Permet comparar el rendiment de motors diferents.
El consum específic de combustible és la massa de combustible que cal per proporcionar una certa potència o un cert empenyiment en un temps determinat. S'expressa:
* en g/(kW⋅h) - grams de combustible per quilowatt de potència i hora, o bé…
* en g/(kN⋅s) - grams de combustible per quilonewton i segon.
El consum específic de combustible depèn del disseny dels motors, car les diferències de consum específic de combustible entre motors que fan servir la mateixa tecnologia solen ser bastant petites.
# Geocapromys ingrahami

Geocapromys ingrahami és una espècie de mamífer rosegador dins la família Capromyidae. És endèmica de les Bahames.

## Hàbitat

Viu en boscos tropicals o subtropicals de terra baixa i humits o matollar sec i rocós. És un animal nocturn que s'està sota terra de dia. Està amenaçat d'extinció per pèrdua del seu hàbitat.

## Extincions

Dues subespècies han quedat extintes en temps moderns. La hutia de l'illa Crooked (G. i. irrectus) i la hutia del Gran Abaco (G. i. abaconis) que desaparegueren cap a l'any 1600. Això va passar per desforestació més que no pas per cacera directa.

## Referències

* Day, D. The Encyclopedia of Vanished Species. Londres: Universal Books, 1981, p. 236. ISBN 0947889302.
# Plagioscion ternetzi

Plagioscion ternetzi és una espècie de peix de la família dels esciènids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 39 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, de clima tropical i bentopelàgic.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Paraguai i Paranà.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Gill T. N., 1861. Revision of the genera of North American Sciaeninae. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 13. 79-89.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Boulenger, G. A., 1895. (Abstract of a report on a large collection of fishes formed by Dr. C. Ternetz in Matto Grosso) and Paraguay, with descriptions of new species). Proceedings of the General Meetings for Scientific Business of the Zoological Society of London 1895 (pt 3): 523-529.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Casatti, L., 2003. Sciaenidae (Drums or croakers). p. 599-602. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* ↑ Britski, H.A. i B.S. Lopes 2007. Peixes do Pantanal: manual de identificaçäo, 2 ed. re. ampl. Brasília, DF: Embrapa Informaçäo Tecnológica, 227 p.
* ↑ Gómez, S.E. i J.C. Chebez, 1996. Peces de la provincia de Misiones. Fauna Misionera. Catálogo sistemático y zoogeográfico de los vertebrados de la Provincia de Misiones (Argentina). L.O.L.A., Buenos Aires. Pecees Misiones (BOOK): 39-70.
* ↑ López, H.L., A.M. Miquelarena i J. Ponte Gómez, 2005. Biodiversidad y distribución de la ictiofauna Mesopotámica. Miscelánea 14: 311-354.
* ↑ Nion, H., C. Rios i P. Meneses, 2002. Peces del Uruguay: Lista sistemática y nombres comunes. Montevideo, Uruguai, DINARA, Infopesca.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Museu Suec d'Història Natural. Base de dades de la col·lecció d'ictiologia. Secció d'Ictiologia, Departament de Zoologia de Vertebrats. Estocolm, Suècia, 1999.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# El teatro del aire

El teatro del aire fou un programa de ràdio de Radio Madrid (Cadena SER) impulsat per Antonio González Calderón el 1942 amb la companyia d'actors de l'emissora, on s'interpretaven obres de teatre clàssic. El 1954 va rebre un Premi Ondas pel programa de més qualitat artística.

## Referències

* ↑ Arias García, Elisa «El serial radiofónico como producto de creación». I+C Investigar a comunicación. Congreso Internacional Fundacional [Santiago de Compostel·la], 30, 31 gener i 1 febrer 2008. Arxivat de l'original el 2016-05-28 [Consulta: 26 febrer 2016]. Arxivat 2016-05-28 a Wayback Machine.
* ↑ Afuera, Ángeles. «El teatro en la SER». Cadena SER, 26-03-2011.
# Mas de la Picarilla

El Mas de la Picarilla és una obra d'Alcover (Alt Camp) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Mas de dimensions considerables i de volum clarament definit, de planta baixa, planta pis i golfes. El mas, orientat a sud-est, s'adapta a un topografia força planera en un entorn de conreus d'ametllers i avellaners. Les parets són de pedra i fang, acabades amb arrebossat. La coberta és de teula ceràmica i a dues aigües. La casa ha estat rehabilitada. A tocar del mas hi ha una bassa.

## Referències

* 1 2 3 «Mas de la Picarilla». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 agost 2018].
# Codex Alimentarius austriacus

El Codex Alimentarius austriacus va ser establert el 1891 per la comissió comercial austríaca de l'Imperi Austrohongarès com un grup d'estàndards i descripcions descrivint una gran varietat d'aliments i productes alimentaris.
El còdex consta de tres volums, que van ser finalitzats entre 1910 i 1917 per O. Dafert. S'emprava normalment com una referència per molts tribunals en el món germànic per determinar la identitat i qualitat d'aliments específics. No va ser integrat en les lleis austríaques sobre alimentació fins a 1975.
En el seu temps, va ser un treball exemplar sobre els aliments. Com a tal, va esdevenir el model del posterior Codex Alimentarius Europeus que va ser el precursor del Codex Alimentarius. Aquest últim és l'actual codex internacional per a aliments elaborat col·laborativament en el marc de la FAO i l'OMS.

## Referències

* ↑ Nations, Food and Agriculture Organization of the United; Organization, World Health. Understanding the Codex Alimentarius (en anglès). Food & Agriculture Org., 2018-06-13, p. 2. ISBN 978-92-5-109236-1.
* ↑ Randell, A. «Codex Alimentarius: how it all began». A: FAO Celebrates 50 Years. FAO, 1995.
* ↑ Green, Raúl. Nueva Vision Europea en los Temas Seguridad y Calidad Alimentaria (en castellà). IICA, p. 32.
* ↑ Murnaghan, Ian. «Austria and GM Food Bans». geneticallymodifiedfoods.co.uk, 30-08-2012. [Consulta: 2 gener 2022].
# Giuliano Nostini

Giuliano Nostini (Roma, 3 d'octubre de 1912 - Brixen, 16 d'agost de 1983) va ser un tirador d'esgrima italià, especialista en floret, que va competir durant les dècades de 1930 i 1940. Era germà del també tirador d'esgrima Renzo Nostini.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Londres, on disputà dues proves del programa d'esgrima. Guanyà la medalla de plata en la prova de floret per equips, mentre en la prova individual quedà eliminat en sèries.
En el seu palmarès també destaquen vuit medalles al Campionat del Món d'esgrima, sis d'or, una de plata i una de bronze, entre les edicions de 1933 i 1949.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Giuliano Nostini». [Consulta: 4 agost 2021].
# Berentzwiller

Berentzwiller (en alsacià Barezwiller) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2006 tenia 321 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 207 | 207 | 207 | 222 | 233 | 313 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Claude Schneckenburger | |
# Chaetodipus nelsoni

Chaetodipus nelsoni és una espècie de mamífer rosegador de la família dels heteròmids. Viu a Mèxic i els Estats Units, des del desert de Chihuahua fins a l'oest de Texas i l'extrem sud-oriental de Nou Mèxic. S'alimenta exclusivament de llavors. El seu hàbitat natural són els matollars desèrtics, on se la troba en sòls rocosos amb matolls dispersos. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.
Aquest tàxon fou anomenat en honor del naturalista i etnòleg estatunidenc Edward William Nelson.

## Referències

* ↑ Linzey, A. V.; Timm, R.; Álvarez-Castañeda, S. T.; Castro-Arellano, I.; Lacher, T. Chaetodipus nelsoni. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 12 agost 2015.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 290. ISBN 978-0801893049.
# Plagiosàurids

Els plagiosàurids (Plagiosauridae) constitueixen una família d'amfibis temnospòndils que van viure al període Triàsic.

## Referències

* Milner, A.R. 1994, Late Triassic and Jurassic amphibians: fossil record and phylogeny, pp.5-22 in Fraser & Sues (eds.) In the Shadow of the Dinosaurs: Early Mesozoic Tetrapods, Cambridge University Press, Cambridge.
* Yates, AM & AA Warren (2000), The phylogeny of the 'higher' temnospondyls (Vertebrata: Choanata) and its implications for the monophyly and origins of the Stereospondyli. Zool. J. Linnean Soc. 128: 77-121.
# Epinephelus ergastularius

Epinephelus ergastularius és una espècie de peix de la família dels serrànids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 157 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la costa oriental d'Austràlia.

## Referències

* ↑ Bloch M. E. 1793. Naturgeschichte der ausländischen Fische. Berlin. Naturg. Ausl. Fische v. 7. i-xiv + 1-144.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Heemstra, P.C. i Randall, J.E., 1993, Groupers of the World (Family Serranidae, Subfamily Epinephelinae). An annotated and illustrated catalogue of the grouper, rockcod, hind, coral grouper and lyretail species known to date. FAO Species Catalogue Vol. 16., FAO Fish. Synop. Núm. 125, 125:I-viii, 1-382.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Basar de Tabriz

El basar de Tabriz (persa: بازار تبریز) és un mercat històric cobert situat al centre de la ciutat de Tabriz, a l'Iran. Es tracta d'un dels més antics de l'Orient Mitjà, amb quasi mil anys d'antiguitat, i és patrimoni de la Humanitat des del 2010.

## Història

Tabriz ha estat un indret d'intercanvi cultural des de l'antiguitat, i el seu històric basar és un dels centres comercials més importants de la Ruta de la Seda; ja va ser esmentat pel viatger venecià Marco Polo, qui va afirmar que va travessar-lo mentre recorria la famosa ruta. Des del primer període d'urbanisme iranià a partir de l'islam sempre hi ha hagut un basar en aquest lloc.
Situat en el centre de la ciutat, l'estructura del complex consisteix en diversos sub-basars, tals com el basar Amir (per a or i joieria), Mozzafarieh (un basar per a catifes, classificades per mida i tipus de nus), el de calçat, i molts altres per a diversos productes, com ara articles per a la casa.
Tabriz i el seu basar van gaudir del seu moment més pròsper durant el segle xvi, quan la ciutat va esdevenir la capital de l'Imperi safàvida. La ciutat va perdre el seu estatus de capital el segle següent, però malgrat això el basar ha romàs el nucli econòmic tant de la ciutat com del nord-oest del país.
El basar també ha estat un lloc de rellevància política, i en podem destacar la seva importància durant la revolució constitucional persa en el segle passat i la revolució islàmica en l'època actual.
L'any 2000, l'Organització Iraniana de Patrimoni Històric va iniciar un projecte de restauració del basar, amb la total participació del propietaris de les parades, projecte que va guanyar el Premi Aga Khan d'Arquitectura l'any 2013. El basar va ser registrat com a patrimoni de la Humanitat per la Unesco l'any 2010.
El 9 de maig del 2019 al vespre va tenir-hi lloc un incendi, que va causar 16 ferits i desperfectes en unes 150 de les 5.500 botigues del complex. El basar ja havia viscut diversos incendis durant els darrers anys a causa de no tenir en compte les mesures de seguretat. Dos dies més tard el nombre de ferits va ascendir a 19 i els desperfectes materials van ser valorats per un import d'1,28 milions de dòlars.

## Referències

* ↑ El Gran Bazar de Tabriz, un comercio centenario que sigue "vivo y coleando" a eldiario.es (castellà)
* 1 2 Tabriz Historic Bazaar Complex (anglès)
* ↑ Iran firefighters put out blaze at historic bazaar in Tabriz Arxivat 2019-05-11 a Wayback Machine. a The Washington Post (anglès)
* ↑ Tabriz Bazaar Fire Damage Estimated at $1.2m al Financial Times (anglès)

## Enllaços externs

* Imatges i vídeo del basar Arxivat 2019-05-11 a Wayback Machine. a PressTV.com (anglès)
# Codex Basilensis

El Codex Basilensis (A. N. III. 12; Gregory-Aland no. E/07) és un manuscrit uncial del segle viii del Nou Testament. Està escrit en grec, sobre pergamí, amb lletres uncials, i es conserva a la Universitat de Basilea (A. N. III 12).
El còdex conté 318 fulles de pergamí (23 x 16,5 cm) i conté els quatre Evangelis. El text està escrit en una sola columna, amb entre 23 i plus línies per columna.

## Referències

* 1 2 Kurt Aland und Barbara Aland, Der Text des Neuen Testaments. Einführung in die wissenschaftlichen Ausgaben sowie in Theorie und Praxis der modernen Textkritik, Deutsche Bibelgesellschaft, Stuttgart 1981, S. 119. ISBN 3-438-06011-6

## Vegeu també

* Còdex Vaticanus
* Codex Boreelianus

## Enllaços externs

* R. Waltz, Codex Basilensis E (07): Encyclopedia of Textual Criticism (2007)
# Granzort

Granzort, el Rei de la Màgia (魔動王グランゾート, Madō Kingu Guranzōto) és una sèrie d'anime produïda per Sunrise Inc, emesa al Japó per Nippon Television i, entre altres llengües, doblada al valencià per a la seua redifusió televisiva per Canal 9. L'única temporada de la sèrie tingué continuïtat amb un capítol especial, dos OVA (Saigo no Magical Taisen i Bōken-hen) i una pel·lícula, a més de ninotets dels personatges protagonistes i un videojoc per a la consola de joc PC Engine Supergrafx, publicat el 1990.
Al Brasil, Granzote e os Guerreiros da Luz es va editar directament en VHS després de l'èxit d'Os Cavaleiros do Zodíaco (Saint Seiya) i Shurato. L'any 2014, per a commemorar el vint-i-cinc aniversari de la primera emissió, en Japó es va editar una caixa de col·lecció amb tots els capítols de la sèrie i els OVA, audiocomentaris i altres extres.

## Argument

Ambientada en l'any 2100 en la Lluna (esdevinguda un lloc turístic amb atmosfera i gravetat des de l'any 2050), el protagoniste és el xiquet terrestre Haruka Daichi: de vacances d'estiu, Daichi acaba embolicat junt amb altres dos jóvens, Gas i Labi —Gus i Rabi en la versió original— per a defendre el país de Labiruna (Rabiluna) dels malvats Jado amb l'ajuda de tres robots gegants: els Reis de la Màgia Granzort, Venzert (Winzart) i Aigualot (Aquabeat).

## Videojoc

El joc homònim, publicat al Japó per Hudson Soft el 6 d'abril de 1990, és un videojoc d'acció i plataformes d'estil arcade clàssic en el qual el jugador pot controlar als tres Reis de la Màgia, cada un amb una arma i un poder diferents, i canviar d'un a l'altre en qualsevol moment de la partida. Encara que en algun moment fuig de la linealitat i els protagonistes moren només amb un toc, el nombre de vides acumulables i la jugabilitat del personatge de Venzert fan el joc molt fàcil, superat en menys de mitja hora.

## Referències

* ↑ «Mado King Granzort (TV Series)» (en anglés). Film Affinity. [Consulta: 7 novembre 2016].
* 1 2 Tio Cloud. «Granzote e os Guerreiros da Luz» (en portugués). J-box, 18-10-2007. [Consulta: 30 novembre 2016].
* ↑ «Madō Ō Granzort» (en anglés). The PC Engine Software Bible. [Consulta: 7 novembre 2016].
* ↑ Chris Beveridge. «‘Madou King Granzort’ Anime TV/OVAs Getting Blu-ray Box Set» (en anglés). The Fandom Post, 30-09-2014. [Consulta: 30 novembre 2016].
* ↑ «Madou King Granzort» (en anglés). My Anime List. [Consulta: 7 novembre 2016].
* ↑ «Granzort» (en anglés). Retro Game Age. [Consulta: 30 novembre 2016].

## Enllaços externs

* Amiboshi Granzort, el Rei de Màgia
* Barat a cançons Ara que fa vint anys
* Rosca amb all Jo també veia la Catalana