OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Séverine

Séverine, nom artístic de Josiane Grizeau (París, 10 d'octubre de 1948), és una cantant francesa. Va ser la guanyadora del Festival de la Cançó d'Eurovisió 1971, en representació de Mònaco.

## Biografia

Nascuda a París el 10 d'octubre de 1948. Va començar a cantar als 14 anys al grup Les Murators, després va ser descoberta per la companyia Vogue i el 1967 va gravar, utilitzant el pseudònim Cèline, Tu dis septembre, una versió de Try to Remember de Harry Belafonte. Durant el procés va participar en una gira d'estiu organitzada per Jean Nohain i va actuar regularment amb el grup Les Murators a París, amb el pseudònim Robbie Lorr, cantant èxits estrangers.
El seu primer disc com a Séverine va sortir el 1970, amb la cançó Le Passager de la pluie. L'any següent va ser elegida per concursa al Festival de la Cançó d'Eurovisió, celebrat a Dublín, en representació de Mònaco, on va obtenir la victòria. Séverine va cantar Un banc, un arbre, une rue, composta per Yves Dessca i Jean-Pierre Bourtayre, que va obtenir 128 punts i es va convertir en un èxit internacional. Molts puristes del festival afirmen que és la millor cançó de la història del festival.
Després a França el seu èxit va ser menor i de forma esporàdica. No va arribar a estar entre els 20 primers, però sí va assolir un èxit relatiu amb les cançons Vivre pour moi, Comme un Appel, J'ai besoin de soleil, Là ou tu n'es pas, Mon tendre amour, Il faut chanter la vie i, finalment, una versió de la cançó Power to All Our Friends, que Cliff Richard va cantar a Eurovisió el 1973.
També va ser força popular a Alemanya, el 1975 va arribar a les finals nacionals d'Eurovisió, tot i que no va ser seleccionada. El mateix any va néixer el seu fill i es va prendre un descans fins a 1980. Amb tot, va tenir bastant de visibilitat la resta de la dècada amb cançons com Sieben Tränen, el 1981. L'any següent tornaria a participar en les finals nacionals, sense èxit.
La cantant va tornar a reaparèixer el 2000 en un concert a París. Entre 2002 i 2011 va donar classes de cant i va reaparèixer ocasionalment a cadenes de televisió. El 2012 va llençar un àlbum recopilatori anomenat Intégrale France.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Thompson, Dave. «Séverine» (en anglès). Allmusic. [Consulta: 25 juliol 2021].
* 1 2 3 4 Redacció «Qu'est devenue la chanteuse Séverine?» (en francès). Le Republican Lorrain, 01-11-2017.
* ↑ «Séverine Makes History 1971» (en anglès). RTE Archives. [Consulta: 25 juliol 2021].
* ↑ «Séverine» (en anglès). NTS. [Consulta: 25 juliol 2021].
* ↑ Boyd, Brian «Eurovision in Dublin, 1971: hotpants, ‘women’s lib’ and boycotts». The Irish Times, 12-05-2018.
# Callionymus sanctaehelenae

Callionymus sanctaehelenae és una espècie de peix de la família dels cal·lionímids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a l'illa de Santa Helena.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Huguet Visconti de Gallura

Huguet Visconti de Gallura (Nino Visconti de Gallura) fou fill i successor de Joan I Visconti de Gallura com a jutge de Gallura i d'una tercera part del jutjat de Càller el 1275. El comú de Pisa va declarar incorporat el jutjat als dominis del comú però finalment li fou retornat gràcies a l'ajut del seu avi matern Huguet Gherardesci (Ugolino della Gherardesca). Els pisans foren derrotats a Melòria pels genovesos el 6 d'agost de 1284, en una batalla naval prop de Livorno en què els pisans anaven manats pel podestà Alberto Morosini i el comte Ugolino della Gherardesca.
Ugolino i Nino es van instal·lar a Pisa on l'avi havia estat nomenat capità del poble i tenia un programa reformista que amenaçava la política gibelina de la república, i Nino (que tenia simpaties güelfes) li donava suport. Ja caigut del poder i empresonat i mort l'avi, Nino va ser deposat pels pisans el 1287 i va morir de gana a la presó de Torre Gualandi de Pisa el 1288 (una llegenda el fa morir a Acquafreda el 1296 o a Lucca el 9 o 12 de gener 1298) i els seus estats foren annexionats per Pisa en mans de qui van romandre fins a la que fou conquerit pels catalans el 1323-1324.
Es va casar amb Beatriu d'Este, filla del marquès Opizzo II d'Este, senyor de Ferrara, la qual es va morir a Milà el setembre de 1334. Va tenir una filla anomenada Joana, morta el 1339, que va reclamar els feus paterns i va deixar hereus als Visconti de Milà i que el 13 de novembre de 1309 es va casar amb Rizzardo da Camino comte de Ceneda i senyor de Treviso. Els Visconti de Milà van cedir més tard els drets al rei de Catalunya-Aragó.
Apareix com a personatge al purgatori de La Divina Comèdia.
# Hideaki Itō

Hideaki Ito (伊藤 英明, Ito Hideaki, nascut el 3 d'agost de 1975) és un actor japonès.

## Sèries de televisió

* Wachigaiya Itosato (TBS, 2007)
* First Kiss (Fuji TV, 2007)
* Kodoku no Kake (TBS, 2007)
* Akechi Mitsuhide (Fuji TV, 2007)
* Bengoshi no Kuzu (TBS, 2006)
* Umizaru (Fuji TV, 2005)
* Kyumei Byoto 24 Ji 3 (Fuji TV, 2005, SP)
* Kunitori Monogatari (TV Tokyo, 2005)
* Atsuki Yume no hi (Fuji TV, 2004)
* Shiroi Kyoto (Fuji TV, 2003)
* The Princess Blade (2003)
* Boku no Mahou Tsukai (NTV, 2003)
* Toshiie to Matsu (NHK, 2002)
* Mayonaka no Ame (TBS, 2002)
* Ai to Shihon Shugi (WOWOW, 2003)
* Namahousou wa Tomaranai (TV Asahi, 2003)
* Akahige (Fuji TV, 2002)
* Tentai Kansoku (Fuji TV, 2002)
* Koi wo nan nen sundemasu ka (TBS, 2001)
* Le Parfum De La Jaolusie (TV Asahi, 2001, guest)
* Kyumei Byoto 24 Ji 2 (Fuji TV, 2001)
* Joshiana (Fuji TV, 2001)
* Baka Sankyodai (Fuji TV, 2001)
* Ai wo kudasai (Fuji TV, 2000)
* Yasha (TV Asahi, 2000)
* Yamada ikka no shinbou (TBS, 1999)
* Out ~ tsumatachi no hanzai (Fuji TV, 1999)
* Over Time (Fuji TV, 1999)
* Boy Hunt (Fuji TV, 1998)
* Ai tokidoki uso (NTV, 1998)
* Dessin (NTV, 1997)
* Odoru Daisousasen (Fuji TV, 1997)

## Pel·lícules

* 252: Seizonsha Ari (2008)
* Sukiyaki Western Django (2007)
* Umizaru 2 (2006)
* Kono Mune Ippai no Ai wo (2005)
* Umizaru (2004)
* Onmyoji 2 (2003)
* Kasei Gishi Den (2003)
* Shurayuki Hime (2001)
* Onmyoji (2001)
* Love Song (2001)
* Blister (2000)
* Crossfire (2000)
* Himitsu (1999)
# Castell de Dommeldange

El Castell de Dommeldange (en luxemburguès: Dummeldenger Schlass; en francès: Château de Dommeldange), es troba a Dommeldange, el barri més septentrional de la ciutat de Luxemburg en el Gran Ducat de Luxemburg. Inicialment va ser una residència privada construïda per al propietari de les obres de ferro locals, ara és l'Ambaixada de la República Popular de la Xina.

## Història

El castell sembla haver estat construït en el segle xvii per Thomas Marchant, un empresari de forja, com una residència privada. El 1870, Charles Collart, també empresari del mateix ram vivia allà. El castell va ser comprat l'any 1973 per l'Estat de Luxemburg i ara allotja la residència i seu de l'Ambaixada de la Xina.

## Referències

* ↑ Evy Friedrich, "Burgen und Schlösser", Editions Guy Binsfeld, ISBN 3-88957-033-X.

## Vegeu també

* Llista de castells de Luxemburg
# Front d'Alliberament d'Azània

El Front d'Alliberament d'Azània (Azania Liberation Front, ALF) fou una organització d'alliberament nacional dels negres del sud del Sudan. El seu nom Azània li fou donat perquè era el nom amb què grecs i romans designaven als països situat a l'Àfrica al sud de Núbia.
Es va formar després del febrer de 1965 quan la Sudan African National Union (SANU) es va dividir en dos sectors, l'interior dirigit per William Deng Nhial, que a la taula rodona de Khartum sobre el problema del Sud del Sudan va renunciar al dret d'autodeterminació; i la SANU exterior dirigida per Aggrey Jaden, que es van exiliar a Kampala (Uganda). El novembre de 1964 Joseph Oduho, el primer president de la SANU, després de perdre la presidència enfront de Jaden s'havia separat de l'organització. El març de 1965 Oduho va formar la seva pròpia organització, el Front d'Alliberament d'Azània, i llavors Jaden va canviar de nom la SANU-exterior a Front d'Alliberament Africà del Sudan. El juny les dues faccions van acordar aliar-se i a final del 1965 es va restablir la unitat sota el nom de Front d'Alliberament d'Azania amb Oduho de president (per ser més conegut a l'exterior) i Aggrey Jaden de vicepresident. Es va decidir traslladar-se a l'interior i organitzar una branca política i el 1967 es va crear el Govern Nacional Provisional del Sud del Sudan (15 d'agost de 1967).
El 15 d'agost de 1967 va constituir un anomenar Govern Provisional del Sud del Sudan, SSNPG (1967-1969) presidit per Aggrey Jaden, que va donar pas (març de 1969) al govern provisional de l'Estat del Nil. Posteriorment va tenir enfrontaments i reconciliacions amb les forces Anyanya de Lagu que el 1969 va crear el seu propi grup polític, la Anyanya National Organization després (1970) Front d'Alliberament del Sudan del Sud (Lagu preferia el primer nom).
Tant el govern provisional com el Front d'Alliberament d'Azània es van dissoldre formalment el juliol de 1970 i el 1971 es van integrar, junt amb el Front d'Alliberament del Sudan del Sud, els Anya-Anya i altres grups en la nova organització Moviment d'Alliberament del Sud del Sudan, que va incloure a la pràctica totalitat d'organitzacions i polítics del sud.
La seva bandera fou de tres franges horitzontals, la superior i inferior vermelles i estretes, i la central negre (tres vegades la mesura d'una de vermella); una fimbriació blanca separava el negre del vermell.

## Referències

* ↑ El Front d'Alliberament d'Azània i el govern provisional del sud del Sudan (SSNPG) usaven la mateixa bandera, que fou creada per Saturnino o Suburnino Lohure, parlamentari sudista, assassinat per soldats ugandesos el 1967, segons comunicació de A. Ziggoto de Torí el 8 de març de 1970
# Museu d'art bizantí del monestir de la Trinitat

El museu d'art bizantí del monestir de la Trinitat està situat al nucli de població de Tangel, pertanyent al municipi de Mutxamel (l'Alacantí), País Valencià.
El museu conté diverses col·leccions:
* Col·lecció d'icones coptes sobre papir: icones sobre diversos passatges de la vida de Jesús, sobre la Mare de Déu i els Sants.
* Icones de les Dotze Grans Festes: reprodueixen els passatges evangèlics del Misteri de Crist així com les Dotze Grans Festes del ritu Oriental.
* Icones de la Mare de Déu.
* Icones de Jesús i les escenes evangèliques: icones de Crist Pantocràtor, l'Akeropita i escenes evangèliques.
* Icones reproduint diverses creus d'esmalt Georgià.
* Icones del Taller del Monestir de la Trinitat.
* Icones dels Sants.
* Orfebreria i objectes litúrgics romans d'Orient.

## Referències

* ↑ «Dirección General de Patrimonio Cultural». [Consulta: 2 juny 2020].
* ↑ «Monasterio de Alicante» (en castellà). Arxivat de l'original el 2019-08-23. [Consulta: 2 juny 2020].
# Sétun

El Sétun (en rus Се́тунь) és un riu a l'oest de Moscou, i l'afluent més gran del Moskvà dins de la capital russa. La llargada del riu és de 38 km, 20 dels quals transcorren per Moscou mateix. La seva conca hidrogràfica té una àrea de 190 km². El riu Sétun s'origina al poble de Salàrievo a l'óblast de Moscou i desguassa al Moskvàprop del pont de Krasnolujski, al davant del poble de Lujnikí. El riu és ple d'exemplars de peixos del gènere Rutilus, perques, carpins, lluços de riu i d'altres peixos, però no té valor per a la indústria pesquera a causa de la seva contaminació amb residus tòxics.
El territori fronterer al voltant de les dues ribes és inclòs a la reserva de fauna salvatge del riu Sétun, als afores de la ciutat de Moscou.

## Galeria d'imatges

* El Sètun prop de l'afluència amb el Moskvà

## Referències

* ↑ Sokolov, D; Chalov, S; Tereshina, M; Erina, O; Shinkareva, G «Hydrological regime of the urban Setun River». IOP Conference Series: Earth and Environmental Science, 834, 1, 01-08-2021, pàg. 012024. DOI: 10.1088/1755-1315/834/1/012024. ISSN: 1755-1307.
* ↑ Brebbia, C. A.. Water Resources Management VIII (en anglès). WIT Press, 2015-06-15, p. 447. ISBN 978-1-84564-960-9.
* ↑ Tereshina, M; Erina, O; Sokolov, D; Shinkareva, G; Vasilchuk, J «Longitudinal patterns of different pollutant concentrations in the Setun River». IOP Conference Series: Earth and Environmental Science, 834, 1, 01-08-2021, pàg. 012051. DOI: 10.1088/1755-1315/834/1/012051. ISSN: 1755-1307.
* ↑ Tolstenkov, Oleg; Otchagov, Dimitri «Breeding birds of small river valleys in Moscow.». Bird Census News, 2008, pàg. 24-28.
# Callionymus sereti

Callionymus sereti és una espècie de peix de la família dels cal·lionímids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a l'illa de Futuna.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Iasnopolski

Iasnopolski - Яснопольский (rus) és un possiólok del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a les terres baixes de Kuban-Priazov, a la península de Ieisk. És a 17 km al sud-est de Ieisk i a 176 km al nord-oest de Krasnodar.
Pertany al poble d'Aleksàndrovka.
# Arthur Vanderstuyft

Arthur Vanderstuyft (Essen, 23 de desembre de 1883 - Anvers, 6 de maig de 1956) va ser un ciclista belga, professional des del 1911 al 1914. Es va especialitzar en el ciclisme en pista. Va aconseguir tres medalles als Campionats del món de Mig fons.
El seu pare Fritz i el seu germà Léon també van ser ciclistes professionals.

## Palmarès en ruta

* 1903
** Campió de Bèlgica en ruta

## Palmarès en pista

* 1905
** 1r al Bol d'or
* 1903
** Campió de Bèlgica en mig fons
* 1912
** Campió de Bèlgica en mig fons

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Hide and Seek

Hide and Seek és una pel·lícula de terror i thriller estatunidenca escrita i dirigida per Joel David Moore. És una nova versió de la pel·lícula homònima coreana del 2013. La pel·lícula és protagonitzada per Jonathan Rhys Meyers, Jacinda Barrett, Joe Pantoliano i Mustafa Shakir. Es va estrenar en cinemes i en plataformes de vídeo a la carta el 19 de novembre de 2021. S'ha doblat i subtitulat al català.

## Repartiment

* Jonathan Rhys-Meyers com a Noah Blackwell
* Jacinda Barrett com a Samantha Blackwell
* Joe Pantoliano com a Collin Carmichael
* Mustafa Shakir com a Frankie Pascarillo

## Rebuda

Common Sense Media va valorar la pel·lícula amb 2 estrelles sobre 5. La pel·lícula té una puntuació del 13% a Rotten Tomatoes basada en 8 crítiques.

## Referències

* ↑ Hipes, Patrick. «South Korean Social Horror Pic 'Hide And Seek' Getting Redo; Joel David Moore To Adapt & Direct». Deadline Hollywood, December 13, 2017. [Consulta: March 6, 2021].
* ↑ «Hide and Seek». Goita què fan, ara!. [Consulta: 9 maig 2023].
* ↑ Anderson, Jeffrey. «Hide and Seek». Common Sense Media. [Consulta: 11 febrer 2022].
* ↑ «Hide and Seek». Rotten Tomatoes. [Consulta: 2 abril 2022].
# Front d'Alliberament d'Eritrea-Consell Revolucionari

El Front d'Alliberament d'Eritrea-Consell Revolucionari fou una organització política i militar d'Eritrea sorgida del Front d'Alliberament d'Eritrea (FAE/ELF); al congrés de 1971 aquesta darrera organització va designar a la seva direcció com Consell Revolucionari.
El 1981 el Front Popular d'Alliberament d'Eritrea (FPAE/EPLF), aliat al Front Popular d'Alliberament de Tigre (FPAT/TPLF) van derrotar el FAE i el van expulsar cap al Sudan on es va reagrupar. La derrota va portar a les lògiques dissensions i van aparèixer les faccions; el comandant Abdulla Idris acusava de la derrota a la cinquena columna i va agafar la direcció del FAE, però un altre grup va considerar que s'havia de mantenir l'organització sota el lideratge elegit (el Consell Revolucionari) i es va proclamar tanmateix com l'organització matriu i el març de 1882 va afegir al nom FAE les sigles del Consell Revolucionari (CR) o sigui FAE-CR o en anglès ELF-RC. La seva política fou pactista i pacifista i va tenir molt poca activitat militar (potser per no comptar amb suport d'elements armats); no obstant un petit grup va mantenir operacions militars. El seu cap aleshores fou Ibrahim Mohammed Ali; a l'anomenat III Congrés el 1989 fou elegit president Ahmed Nasser, i Ibrahim Mohammed Ali va quedar com a cap de l'oficina política i organitzativa.
El setembre de 1992 es va formar a l'Aràbia Saudita el Pacte d'Aliança Nacional Eritrea o Eritrean National Pact Alliance (ENPA) entre el FAE-Comandament Central (Eritrean Liberation Front - Central Command ELF-CC), el FAE-Organització Unificada (Eritrean Liberation Front - Unified Organization ELF-UO), el FAE-CR (Eritrean Liberation Front - Revolutionary Council ELF-RC) i el Moviment Democràtic d'Alliberament d'Eritrea (Eritrean Democratic Liberation Movement EDLM). Ibrahim Mohamed Ali va tornar a la presidència a l'anomenat IV Congrés el 1995.
El 1998 el cap del FAE-CR, Ibrahim Mohamed Ali, va anar a Addis Abeba i hauria fet aliança amb els etíops (7 de novembre de 1998), i posteriorment va demanar la retirada eritrea dels territoris en litigi. El grup fou part de les Forces Nacionals d'Eritrea (1999-2002) i va estar a punt d'entrar (2002) a l'Aliança Nacional Eritrea, però el 2001, després del congrés (anomenat V) celebrat a Gondar (Etiòpia) al que només van poder arribar 104 delegats i en el que fou elegit president Ahmed Nasser, l'organització es va dividir en dos faccions (dirigides per Ahmed Nasser i per Seyoum Ogbamichael) i en va quedar fora.
El 2006 el FAE-CR va celebrar un congrés i el 2008 va canviar el seu nom i va agafar el de Partit Popular d'Eritrea dirigit per Mohammed Nur Digual.

## Referències

* Congresos
# Nogarole Rocca

Nogarole Rocca és un comune (municipi) de la província de Verona, a la regió italiana del Vèneto, situat a uns 110 quilòmetres a l'oest de Venècia i a uns 20 quilòmetres al sud-oest de Verona.
A 1 de gener de 2020 la seva població era de 3.735 habitants.
Nogarole Rocca limita amb els següents municipis: Mozzecane, Povegliano Veronese, Roverbella, Trevenzuolo i Vigasio.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 14 agost 2020].
# Cabra del Caixmir

La cabra del Caixmir o cabra caixmir o encara cabra del Tibet és una espècie de cabra originària de la regió del Caixmir. Produeix una llana de la qual es pot obtenir una fibra tèxtil que permet de teixir caixmir. La llana és obtinguda per epilació.

## Vegeu també

* Cabra angora

## Notes i referències

* 1 2 Passal, Jean-Noël. L'esprit de la chèvre. Editions Cheminements, 2005. ISBN 9782844783806.
# Iasni

Iasni - Ясный (rus) és una ciutat de l'óblast d'Orenburg, a Rússia. Es troba al sud dels Urals, a 90 km a l'est d'Orsk, a 342 km al sud-est d'Orenburg i a 1.560 km al sud-est de Moscou. Fou creada el 1961 en el marc de l'explotació dels dipòsits d'amiant per a la companyia Orenburgasbest. El 2 de desembre de 1962 la vila esdevingué un poble (possiólok) i el 12 d'abril de 1979 una ciutat.

## Referències

* ↑ Лурье, Павел. Великая Россия. Все города от Калининграда до Владивостока (en rus). Litres, 2019-10-09. ISBN 978-5-457-75858-2.
# Arthur Useldinger

Arthur Useldinger (Esch-sur-Alzette, 8 de juliol de 1904 - Esch-sur-Alzette, 15 de març de 1978) fou un polític luxemburguès, membre del Partit Comunista de Luxemburg. Useldinger va ser alcalde d'Esch-sur-Alzette durant dos mandats: el primer, després del final de la Segona Guerra Mundial i el segon, a la dècada de 1970, ambdós en coalició amb el Partit Socialista dels Treballadors. És recordat com l'alcalde d'Esch-sur-Alzette més popular de l'etapa de la postguerra. A més, Useldinger va ser membre de la Cambra de Diputats durant vint-i-cinc anys entre la guerra i la seva mort (1945-1958, 1959-1968 i 1969-1978). Arthur Useldinger era el marit d'Yvonne Useldinger des de 1940.

## Referències

* 1 2 3 Cerf, Paul «Esch-la-rouge» (en francès). Lëtzebuerger Land, 12-11-1999 [Consulta: 25 agost 2007]. Arxivat 2007-06-07 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2007-06-07. [Consulta: 10 octubre 2015].
Càrrecs públics :
| Precedit per: Hubert Clément | Alcalde d'Esch-sur-Alzette (primer mandat) 1945–1949 | Succeït per: Michel Rasquin |
| Precedit per: Jules Schreiner | Alcalde d'Esch-sur-Alzette (segon mandat) 1970–1978 | Succeït per: Joseph Brebsom |
# Ida de Bernícia

Ida, mort el 559, és el primer rei conegut del regne angle de Bernícia, situat al nord-est del que avui és Anglaterra. Governà durant dotze anys, del 547 al 559.
Si bé no se sap massa de la seva vida o del seu regnat, fou el fundador d'una dinastia de la qual molts reis posteriors del nord d'Anglaterra i del sud d'Escòcia reclamarien procedència.
Fou fill d'Eoppa, net d'Esa.i segons la Historia Brittonum fou el primer rei de Bernícia. Hauria estat el constructor de la capital berniciana, Bamburgh. Fou el prolífic pare de dotze fills, sis dels quals foren reis i lluitaren contra la resistència britona a la conquesta dels angles. El seu net Etelfred fou el primer rei de Northúmbria, i aconseguí expandir Bernícia més enllà de les fronteres d'Ida, que es limitaven a la costa.
Alguns autors del segle xviii i XIX, entre els quals està Lewis Morris, van identificar Ida amb un personatge de la llegenda gal·lesa anomenat Fflamddwyn («El Portador de la Flama»). Aquest era un líder anglosaxó que va presentar oposició a Urien Rheged i als seus fills, en particular a Owain, que el va matar amb l'espasa. La historiadora Rachel Bromwich ha fet notar que no hi ha prou informació que doni suport a aquesta identificació. Altres escriptors, com Thomas Stephens i William Forbes Skene, identifiquen Fflamddwyn amb el fill d'Ida, Theodric, basats en alguns paràgrafs dels textos sobre genealogies de reis, on s'esmenten batalles de Theodric contra Urien i els seus fills.
Durant el regnat d'Ida, Bernícia encara era un territori reduït a la costa.[9]No va ser fins a l'època del seu net Æthelfrith, que el reialme es va expandir terra endins, cap a l'oest. Això es pot comprovar per les descripcions, en la Historia Brittonum, de lluites entre la gent de Bernícia i els britans. També se sap per la manca de proves arqueològiques relacionades amb els anglosaxons del segle VI en l'àrea interior de Bernícia.

## Referències

* 1 2 Crònica anglosaxona, sub anno 547
* ↑ Historia Brittonum, capítol 56
* ↑ Historia Brittonum, capítol 57
* 1 2 Morris-Jones, 1918, p. 154.
* ↑ Bromwich, 2006, p. 353.
* ↑ Fletcher, 1989, p. 25.

## Bibliografia

* Bromwich, Rachel. Trioedd Ynys Prydein: The Triads of the Island of Britain. University of Wales Press, 2006. ISBN 0-7083-1386-8.
* Fletcher, Richard. Who's Who in Roman Britain and Anglo-Saxon England. Shepheard-Walwyn, 1989. ISBN 0-85683-089-5.
* Morris-Jones, John «Taliesin». Y Cymmrodor, 28, 1918.