OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mudhàffar-ad-Din Zanguí ibn Mawdud

Mudhàffar-ad-Din Zanguí ibn Mawdud fou el segon atabeg salghúrida de Fars. Va succeir el seu germà Mudhàffar-ad-Din Súnqur ibn Mawdud.
Va derrotar a alguns membres de la família que s'oposaven a la successió, va adoptar el lakab de Muzaffar al-Din, i va reconèixer la sobirania seljúcida. Va rebutjar una intervenció de la branca seljúcida de Kirman i en general va passar el seu regnat lluitant.
Va morir al castell d'Oskovan, prop d'Ishtakhr, a tot tardar el 1178/1179 (algunes fonts donen entre 1174 i 1176) i el va succeir el seu fill Tekla.

## Notes

* ↑ Zanguí és un nom turquès amb un so [g] inexistent en àrab, que en aquesta llengua habitualment es representa amb la lletra kaf ([k]) —o amb una lletra derivada d'aquesta, گ, usada per transcriure el so [g]—, raó per la qual és també habitual la transcripció Zankí, més fidel a l'arabització del nom. És també habitual la transcripció Zangí, però és desaconsellable perquè per a una catalanòfon la "g" seria llegida amb el so [ʒ] en lloc de [g]. La forma turca moderna —i en alfabet llatí— d'aquest nom és Zengi.
# Nación Andaluza

Nación Andaluza és un partit nacionalista andalús d'ideologia independentista fundat el 1991. El seu òrgan d'expressió és la revista Independencia. És membre fundador de la coalició Asamblea Nacional de Andalucía, que abandonà en 2004.

## Eleccions

* Eleccions al Parlament d'Andalusia de 1994: 9.690 vots (0,27%)
* Eleccions al Parlament d'Andalusia de 1996: 5.846 vots (0,14%)
* Eleccions al Congrés de 1996: 3.505 vots (0,08%)

## Vegeu també

* Frente Andaluz de Liberación

## Enllaços externs

* Web de Nación Andaluza
# Nacogdoches

Nacogdoches és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 29.914 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Nacogdoches tenia 29.914 habitants, 11.220 habitatges, i 5.935 famílies. La densitat de població era de 457,8 habitants/km².
Dels 11.220 habitatges en un 25,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 35,7% hi vivien parelles casades, en un 13,7% dones solteres, i en un 47,1% no eren unitats familiars. En el 33,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,3 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,2% tenia menys de 18 anys, un 30,9% entre 18 i 24, un 22,3% entre 25 i 44, un 15,4% de 45 a 60 i un 11,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 24 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.700 $ i la renda mediana per família de 37.020 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.933 $ mentre que les dones 22.577 $. La renda per capita de la població era de 14.546 $. Aproximadament el 20,9% de les famílies i el 32,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Nacogdoches». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Nacogdoches». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Naco (Arizona)

Naco és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Arizona. Segons el cens del 2000 tenia 833 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Naco tenia 833 habitants, 260 habitatges, i 202 famílies La densitat de població era de 95,7 habitants/km².
Dels 260 habitatges en un 46,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,8% hi vivien parelles casades, en un 20,4% dones solteres, i en un 22,3% no eren unitats familiars. En el 19,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,2 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,71.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 38,8% tenia menys de 18 anys, un 7,8% entre 18 i 24, un 26,2% entre 25 i 44, un 16,3% de 45 a 60 i un 10,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 28 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.045 $ i la renda mediana per família de 25.227 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.923 $ mentre que les dones 15.882 $. La renda per capita de la població era de 9.169 $. Aproximadament el 33% de les famílies i el 34,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Naco». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Naco». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Nalhac

* Per a altres significats, vegeu «Nalhac (Cruesa)».
Nalhac (occità) o Nailhac (francès) és un municipi francès al departament de Dordonya de la regió de Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 487 | 429 | 378 | 345 | 299 | 281 | 277 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Michel Joffre | |
| 2008- | Francis Aumettre | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 14 novembre 2010].
# Nick Yallouris

Nicholas "Nick " Yallouris (Gosford, Nova Gal·les del Sud, 24 de febrer de 1994) és un ciclista australià, especialista en el ciclisme en pista. El 2017 es proclamà Campió del món en Persecució per equips.

## Palmarès en pista

* 2014
** Campió d'Austràlia en Madison (amb Jackson Law)
* 2017
** Campió del món en Persecució per equips (amb Cameron Meyer, Sam Welsford, Alexander Porter, Kelland O'Brien i Rohan Wight)
** Campió d'Oceania en Persecució per equips (amb Leigh Howard, Jordan Kerby i Kelland O'Brien)
** Campió d'Austràlia en Quilòmetre

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Natrotantita

* No s'ha de confondre amb Natrotitanita.
La natrotantita és un mineral de la classe dels òxids, que pertany al grup de la natrotantita. El nom prové de la seva composició química: sodi (natro-) i tàntal (-tant-).

## Característiques

La natrotantita és un òxid de fórmula química Na₂Ta₄O$_{11}$. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 7.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la natrotantita pertany a «04.DJ - Minerals òxids amb proporció metall:oxigen = 1:2 i similars, amb cations grans (+- mida mitja); marcs polièdrics» juntament amb els següents minerals: calciotantita i irtyshita.

## Formació i jaciments

Es troba en albites de pegmatites granítiques; envoltant cristalls de simpsonita i envoltada per alumotantita. S'ha descrit en localitats del Brasil, Rússia i Portugal. S'ha trobat associada a simpsonita, alumotantita, microlita i sosedkoïta.

## Referències

* ↑ «Natrotantite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ Barthelmy, Dave. «Natrotantite Mineral Data». [Consulta: 24 febrer 2018].
* ↑ «Natrotantite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 2019-05-08. [Consulta: 24 febrer 2018].
# New Bedford

«New Bedford» té aquests significats:
* New Bedford (Illinois), població dels Estats Units a l'estat d'Illinois.
* New Bedford (Massachusetts), població dels Estats Units a l'estat de Massachusetts.
# New Augusta

New Augusta és una població dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del 2000 tenia 715 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, New Augusta tenia 715 habitants, 252 habitatges, i 190 famílies. La densitat de població era de 53,5 habitants per km².
Dels 252 habitatges en un 42,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,6% hi vivien parelles casades, en un 19,8% dones solteres, i en un 24,6% no eren unitats familiars. En el 21,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,74 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,21.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,5% tenia menys de 18 anys, un 10,6% entre 18 i 24, un 30,3% entre 25 i 44, un 19,6% de 45 a 60 i un 8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.500 $ i la renda mediana per família de 31.477 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.750 $ mentre que les dones 17.917 $. La renda per capita de la població era de 13.333 $. Entorn del 19% de les famílies i el 19,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- New Augusta». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- New Augusta». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# New Baltimore (Pennsilvània)

New Baltimore és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 168 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, New Baltimore tenia 168 habitants, 66 habitatges, i 48 famílies. La densitat de població era de 202,7 habitants/km².
Dels 66 habitatges en un 31,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 65,2% hi vivien parelles casades, en un 4,5% dones solteres, i en un 25,8% no eren unitats familiars. En el 22,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,53 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,6% tenia menys de 18 anys, un 4,8% entre 18 i 24, un 30,4% entre 25 i 44, un 25% de 45 a 60 i un 17,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 109,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.000 $ i la renda mediana per família de 37.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.500 $ mentre que les dones 22.031 $. La renda per capita de la població era de 14.552 $. Entorn del 8% de les famílies i el 5,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- New Baltimore». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- New Baltimore». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Nikolay Iliev

Nikolay Iliev (Sofia, 31 de març de 1964) és un exfutbolista búlgar de la dècada de 1980.
Fou 53 cops internacional amb la selecció búlgara amb la qual participà en la Copa del Món de Futbol de 1994.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Levski i Bologna.

## Referències

* ↑ «1994 FIFA World Cup: Bulgaria Squad». FIFA.com. Arxivat de l'original el 7 de gener 2010. [Consulta: 22 gener 2010].
* ↑ Nikolay Iliev a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Profile at LevskiSofia.info
# Myersina crocatus

Myersina crocatus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Vietnam i Tailàndia.

## Referències

* ↑ Herre A. W. C. T. 1934. Notes on fishes in the Zoological Museum of Stanford University. 1. The fishes of the Herre Philippine expedition of 1931. The fishes of the Herre 1931 Philippine expedition with descriptions of 17 new species. Newspaper Enterprise Litd., Hong Kong. Herre Philipp. Exped. . 1-106.
* ↑ «Myersina crocatus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Winterbottom, R. 2002. A redescription of Cryptocentrus crocatus Wongratana, a redefinition of Myersina Herre (Acanthopterygii; Gobiidae), a key to the species, and comments on relationships. Ichthyol. Res. 49:69-75.

## Bibliografia

* Birdsong, R. S., Murdy, E. O. i Pezold, F. L., 1988. A study of the vertebral column and median fin osteology in gobioid fishes with comments on gobioid relationships., Bull. Mar. Sci., 42:174-214.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Nils Abraham Langlet

Nils Abraham Langlet, nascut el 9 de juliol de 1868 a Södertälje i traspassat el 30 de març de 1936 a Göteborg, va ser un químic suec que va descobrir heli en un mineral terrestre.
Langlet va estudiar química entre 1886 i 1896 amb Per Teodor Cleve a la universitat d'Uppsala, on va obtenir el doctorat el 1896, i es feia professor en el mateix any. El 1899, es va convertir en professor de química i de tecnologia química a la Universitat Tecnològica de Chalmers de Göteborg. Des de 1926 va ser professor de química orgànica.
El 1895, mentre treballava amb Per Teodor Cleve a Uppsala, va descobrir la presència de l'element heli en el mineral cleveita i va ser el primer que va calcular correctament seu pes atòmic. L'heli va ser descobert de forma independent pel francès Pierre Janssen i l'anglès Norman Lockyer, el 1868 en analitzar l'espectre de la llum solar durant un eclipsi solar ocorregut aquell any, i trobar una línia d'emissió d'un element desconegut. El 1895 Sir William Ramsay va aïllar l'heli descobrint que no era metàl·lic.

## Referències

* ↑ «Nils Abraham Langlet». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Nicetes Bizantí

Nicetes Bizantí (en llatí Nicetas Byzantinus, en grec Νικήτας) va ser un monjo romà d'Orient que va viure al segle xii, cap a l'any 1120.
Va escriure Tractatus Apologeticus pro Synodo Chalcedonensi adversus Armeniae Principem, publicat per Lleó Al·laci a Graecia Orthodoxa (Roma, 1652). Aquesta obra alguns l'han atribuït a Nicetes Paflagó.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 1183.
# Museu de Prehistòria de Thera

El Museu de Prehistòria de Thera (grec: Μουσείο Προϊστορικής Θήρας: Μουσείο Προϊστορικής Θήρας) és un museu de Prehistòria que es troba a Fira, a l'illa de Santorí (Grècia). Va ser construït en el lloc de l'antiga església d'Ypapanti, que va ser destruïda en el terratrémol de 1956. El museu alberga un gran nombre d'antics artefactes de diverses excavacions fetes a Santorí, com a Akrotiri (a la part sud-oest de l'illa, en una península), i al proper jaciment arqueològic de Potamos.
Les primeres excavacions a Santorí van ser dirigides pel geòleg francés F. Fouque en 1867, després que algunes persones de la zona trobaren antics artefactes a una pedrera. Més tard, entre 1895 i 1900, les excavacions fetes per l'arqueòleg alemany, el baró Friedrich Hiller von Gaertringen, van revelar les ruïnes de l'antiga Thera a Mesa Vouno. Es va centrar en els assentaments del segle ix aC, que va creure que eren d'una colònia espartana. Un poc més tard, R. Zahn va excavar a la localitat de Potamos, sota els auspicis de l'Institut Arqueològic Alemany d'Atenes. Les excavacions principals a Akrotiri van ser realitzades sota la direcció de la Societat Arqueològica d'Atenes i els arqueòlegs Spirídon Marinatos i Khristos Dumas

## Exposició

El Museu cobreix la història de l'illa començant des del Neolític final al Ciclàdic final I. La història d'Akrotiri es remunta al 3300 aC i la ciutat va florir especialment durant el període ciclàdic final I (segle xvii aC); s'han trobat nombrosos artefactes d'este període.
Les col·leccions es troben ordenades cronològicament, i inclouen ceràmica, escultures, joies, murals, i objectes rituals. L'art monumental dels murals s'explica amb detall. També s'explica la complexa xarxa de contactes que tenia l'illa.
El museu il·lustra la ceràmica del Neolític trobada a l'illa, i figures de marbre i ceràmica del ciclàdic inicial. En particular, el grup d'objectes Kastri il·lustra la fase de transició del període Ciclàdic final II al Ciclàdic final III. Els artefactes rellevants són originaris dels illots Christiana i d'Akrotiri. La ceràmica del període Ciclàdic mitjà es troba representada per una sierie de gerres d'impactants ocells, que sovint representen oronetes. Estos objectes -datats entre els segles xx i xviii aC- van ser trobats a Ftellos, Megalochori i Akrotiri. També hi ha artefactes de metall del període Ciclàdic inicial procedents de diferents jaciments.

## Vegeu també

* Akrotiri

## Notes

* ↑ Ferrigni, Ferruccio. Centro universitario europeo per i beni culturali di Ravello. Ancient buildings and eathquackes. Bari: Edipuglia, 2005. ISBN 88-7228-403-1.

## Enllaços externs

* Ministeri hel·lènic de Cultura i d'Esports Museu de Prehistòria de Thera Arxivat 2013-10-23 a Wayback Machine.
* Santorini.com: Museu de Prehistòria de Thera
# Museu de Pont-Aven

El Musée des Beaux Arts de Pont-Aven també conegut com a Museu de Pont-Aven va ser creat el 1985 amb el suport del Departament de Museus de França i del Finistère Consell Departamental. L'ala moderna construïda el 1985 es reserva per a exposicions i l'ala vella, que es va reformar el 1987, alberga una reconstrucció històrica de Pont-Aven a finals del segle xix, així com la col·lecció permanent dedicada a l'Escola de Pont-Aven.

## Història

Algunes dates clau que marquen la gènesi del museu:
* Agost de 1939. Primer ressorgiment de l'interès pel passat artístic de la ciutat: l'alcalde de Pont-Aven descobreix una placa commemorativa a l'antiga Pensió Gloanec, que recorda l'estada productiva de molts artistes (Émile Bernard, Charles Filiger, Paul Gauguin, Paul Sérusier)…). Al costat d'aquest gest simbòlic, els salons de l'Hôtel Julia acullen una exposició sobre Gauguin i el grup Pont-Aven.
* 1953. Cinquantè aniversari de la mort de Paul Gauguin: es realitza una exposició retrospectiva amb el seu quadre La Belle Angèle, en préstec especial del Museu del Louvre, on es va celebrar llavors.
* 1960. Creació d'"Els amics de Gauguin" presidida per Maurice Malingue. La seva missió és donar a conèixer l'Escola Pont-Aven mitjançant exposicions temporals.
* 1971. La "Société de peintures de Pont-Aven", presidida per Bertrand Queinec, és la successora d'un organisme conegut com l'"Associació dels Amics del' Musée Paul-Gauguin ". El 1985, es converteix en l'"Associació dels Amics del Museu de Pont-Aven".
* Tardor de 1984. Comencen les obres de construcció del museu.
* 1 de juny de 1985. S'obre el Museu de Belles Arts de Pont-Aven.
* Setembre de 2012. El museu tanca per obres.
* 26 de març de 2016. Un nou museu amb 18.000 peus quadrats d'espai de treball s'obre al públic com el Museu de Pont-Aven a l'annex restaurat i ampliat de l'Hôtel Julia.

## Objectius

Els objectius del museu
* Donar a conèixer l'obra d'artistes inspirats en la Bretanya i sobretot en Pont-Aven, des de la dècada de 1860 fins a la dècada de 1970
* Desenvolupar un treball científic sobre aquest període
* Obert al contemporani
* Garantia de qualitat i professionalitat del treball de l'equip, el Museu de Belles Arts de Pont-Aven gaudeix ara del títol "Musée de France" expedit per la Direcció dels Museus de França.

## Col·lecció

Artistes de la col·lecció:
* Émile Bernard (1868-1941)
* Maurice Denis (1870–1943)
* Paul Gauguin (1848-1903)
* Meijer de Haan (1852-1895)
* Émile Jourdan (1860–1931)
* Maxime Maufra (1861-1918)
* Henry Moret (1856-1913)
* Paul Sérusier (1864-1927)
* Wladyslaw Slewinski (1854–1918)

## Galeria

* Gauguin: Deux têtes, 1894
* Henry Moret: Falaises en Bretagne, 1898
* Sérusier: Retrat Marie Lagadu, 1889

## Referències

* ↑ «Musée de Pont-Aven. La barre des 120.000 visiteurs franchie» (en francès), 03-12-2016. [Consulta: 7 maig 2021].
* 1 2 Bourhis, Virginie. «Musée de Pont-Aven» (en francès). [Consulta: 7 maig 2021].
* ↑ Guille des Buttes-Fresneau, 2016, pp. 6 and 7.
* ↑ «Pont-Aven: le nouveau musée vise «100.000 visiteurs par an»» (en francès). [Consulta: 7 maig 2021].