OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ofiüsinis

Els ofiüsinis (Ophiusini) són una tribu de lepidòpters ditrisis de la família dels erèbids (Erebidae), subfamília Erebinae.

## Taxonomia

La tribu Ophiusini és una de les més reeixides de les principals radiacions de la subfamília Erebinae. La tribu va ser prèviament classificada com la subtribu Ophiusina de la subfamília Catocalinae de la família Noctuidae. Estudis filogenètics han demostrat que els Ophiusini estan estretament relacionats amb la tribu Poaphilini, i aquestes dues tribus es col·loquen millor a la subfamília Erebinae de la família Erebidae.

## Gèneres

El següent generes són inclosos en la tribuː
* Artena
* Buzara
* Cerocala
* Clytie
* Dermaleipa (de vegades a Thyas)
* Dysgonia
* Euphiusa
* Grammodes
* Gnamptonyx
* Heteropalpia
* Lyncestis
* Minucia
* Ophiusa
* Prodotis (pot pertànyer a Grammodes)
* Rhabdophera
* Thyas
* Tytroca
* Zethes

## Galeria

* Dysgonia algira
* Grammodes ocellata
* Grammodes stolida
* Ophiusa coronata

## Referències

* ↑ Zahiri, Reza «Molecular phylogenetics of Erebidae (Lepidoptera, Noctuoidea)». Systematic Entomology, 37, 2011, pàg. 102–124. DOI: 10.1111/j.1365-3113.2011.00607.x.
* ↑ Lafontaine, Donald; Schmidt, Christian «Annotated check list of the Noctuoidea (Insecta, Lepidoptera) of North America north of Mexico». ZooKeys, 40, 19-03-2010, pàg. 26. DOI: 10.3897/zookeys.40.414.
* ↑ Lafontaine, J. Donald; Schmidt, B. Christian «Additions and corrections to the check list of the Noctuoidea (Insecta, Lepidoptera) of North America north of Mexico». ZooKeys, 264, 06-02-2013, pàg. 227–236. DOI: 10.3897/zookeys.264.4443.

## Enllaços externs

* Fauna Europaeaː Ophiusini Arxivat 2014-11-05 a Wayback Machine.. (en)
* Biodiversidad Virtualː Ophiusini. (castellà).
# Ustad Isa (cràter)

Ustad Isa és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 138 km de diàmetre. Porta el nom de l'arquitecte persa Ustad Isa (fl. segle xvii), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1979.

## Referències

* ↑ «Ustad Isa». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 14-10-2016. [Consulta: 17 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Privolni (Kurskaia)

* Per a altres significats, vegeu «Privolni».
Privolni (en rus: Привольный) és un poble (un khútor) del krai de Stàvropol, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 720 habitants. Pertany al districte rural de Kurskaia.

## Referències

* ↑ «База микроданных Всероссийских переписей населения 2002 и 2010 годов». Arxivat de l'original el 2014-06-09. [Consulta: 28 març 2020].
# Mas de les Farigoles (Sant Pere de Ribes)

El Mas de les Farigoles és una obra de Sant Pere de Ribes (Garraf) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia situada entre el nucli de Puigmoltó i l'Hospital de Sant Camil. És un edifici aïllat de planta irregular formada per diversos cossos superposats. El volum principal consta de planta baixa i pis i té la coberta a dues vessants amb el carener paral·lel a la façana. Té un portal d'arc de mig punt arrebossat, entorn el qual hi ha diverses finestres d'arc pla arrebossat. La façana de gregal té adossat un cos que sobresurt respecte el volum principal. És de planta baixa i pis i coberta a dues vessants amb el carener perpendicular a la façana. A la seva façana lateral presenta un portal d'arc de mig punt ceràmic amb brancals de pedra, que està encarat amb el portal principal. A la façana de xaloc hi ha dues finestres de factura moderna i un rellotge de sol circular, així com un pou amb corriola adossat. La façana de gregal d'aquest cos té adossat un nou cos de planta baixa i pis i coberta a una vessant que desaigua al lateral. S'hi accedeix per un portal d'arc escarser ceràmic amb brancals de pedra, sobre el qual hi ha una finestra de factura moderna. A la façana de garbí hi ha adossat l'antic celler, on s'hi conserva la premsa de vi i els cups. L'acabat exterior és arrebossat i pintat de color blanc, amb el portal principal ressaltat de diferent tonalitat. Dins la finca hi ha diversos pous antics, un dels quals té una inscripció de "1813".

## Història

Antigament, la masia era coneguda com a Can Ferret. Tal com consta en el llibre d'Apeo, l'any 1847 ja es denomina Mas Farigola, tot i que encara pertanyia a Josep Ferret.

## Referències

* 1 2 «Mas de les Farigoles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].
* 1 2 Mas de les Farigoles, Mapa de patrimoni cultural de la Diputació de Barcelona
# Mindos

Mindos (en llatí Myndus, en grec antic Μύνδος) era una colònia dels doris de Trezè a la costa de Cària, a la més al nord de les tres penínsules dòriques, a no gaire distància al nord-oest d'Halicarnàs.
Estava protegida per unes grans muralles i tenia un bon port, segons Pausànias i Estrabó. A la vora, hi havia Palaemyndus, una ciutat cària que va quedar deshabitada després de l'establiment del doris a Mindos. Una Neàpolis (Mindus Nova) esmentada al lloc s'ha suposat que podria ser la mateixa Mindos, però Plini el Vell parla de Neàpolis i de Mindos com a dues ciutats diferents.
Heròdot parla d'almenys una nau de Mindos en l'expedició que els perses van fer contra Naxos. Alexandre va atacar Mindos abans que Halicarnàs, però l'atac macedoni per sorpresa va ser rebutjat amb ajut enviat des de la capital, segons Flavi Arrià. Ateneu de Nàucratis diu que el vi de Mindos era molt bo per a la digestió.
Se suposà que era la ciutat de Mentese, però Leake i d'altres la identifiquen amb Gümüşlük, on hi ha algunes ruïnes.
Claudi Ptolemeu menciona una petita illa amb el nom de Mindos a la mar Egea, vora Icària.

## Referències

* 1 2 Smith, William (ed.). «Myndus». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 7 juliol 2021].
* ↑ «Bodrumpages.com. 2000 - 2004» (en anglès). [Consulta: 23 febrer 2012].
# Charles Draper

Charles Draper (Odcombe, Somerset, 23 d'octubre de 1869 – Surbiton, Londres, 21 d'octubre de 1952) va ser un clarinetista clàssic anglès, de vegades descrit com l'avi dels clarinetistes anglesos.
Provenia d'una família musical, el seu pare i el seu germà, que havien estat violoncel·listes i clarinetistes, respectivament. El 1888, va estudiar amb Henry Lazarus i va guanyar una beca al Royal College of Music on va continuar com a estudiant de Lazarus fins a la seva jubilació. També va estudiar durant un any amb Julian Egerton. Va estrenar el Concert per a clarinet de Stanford el 1903 amb l'Orquestra Municipal de Bournemouth. La Sonata Clarinet de Stanford també va estar dedicada a Draper. Draper també va ser un notable professor, donant classes al Royal College of Music, al "Trinity College of Music" i a la "Guildhall School of Music & Drama", i comptant amb Frederick Thurston entre els seus estudiants. El seu fill, Paul Beaumont Draper, també va ser un fagot aconsellable.

## Referències

* Weston, Pamela (1971), Clarinet Virtuosi of the Past, 292 pages.

## Enllaços externs

* https://web.archive.org/web/20121012000336/http://www.music.ed.ac.uk/euchmi/ugw/ugwf1m.html
# Casa Sanant

La Casa Sanant és una obra amb elements gòtics i renaixentistes de Torroella de Montgrí (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat al carrer Major, és un casal entre mitgeres de tres crugies, formant per planta baixa i dos pisos, amb ràfec i coberta de teula. Els elements més remarcables de la façana són el portal d'accés d'arc de mig punt de pedra i la finestra superior, de tipologia gòtico-renaixentista. Les finestres presenten emmarcaments de pedra.

## Història

La casa Sanant va ser bastida durant el segle xvi i modificada en èpoques posteriors, especialment en el segle xviii. A les seves finestres hi figuren les dates del 1556 i del 1728.

## Referències

* 1 2 «Casa Sanant». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 octubre 2018].
# Nidavellir

A la mitologia nòrdica Nidavellir (anglicisme com Nidavellir, Cort Fosca o Habitatge Fosc) és la llar dels Nans. Hreidmar és el rei Nidavellir.
Nida significa fosc. Vellir significa domicili. No obstant això cal tenir en compte que de vegades es tradueix com a Camps. Nidavallir és el nom més reconegut, però en la Völuspá s'escriu com Nidavöllum. Völlom simplement vol dir camp.

## Völuspá

S'esmenta al Völuspá:
Stóð fyr norðan, / á Niðavöllom / salr úr gulli / Sindra ættar
(Situat abans del nord, un camp fosc, sales d'or, la tribu de Sindri).
Una interpretació d'aquest verset es llegiria així: "Abans d'arribar al nord (Nifelheim sent el món més llunyà al nord), hi ha un habitatge fosc (El món nan), a les sales d'or viu el llinatge de Sindri." Sindri va ser un famós nan. I ættar significa línia de sang, o en aquest cas el més probable parent o tribu.
Nidavellir sovint s'ha interpretat com un dels nou mons de la cosmologia nòrdica. El problema és que tant Nidavellir i Svartalfheim s'esmenten. I no és segur si el sisè món és un món de nans o un d'elfs foscos. De fet el món nan s'esmenta a la Edda prosaica per Snorri Sturluson, com Svartalfheim. Svartálfar (Elf negre) es creu en general pels estudiosos com un sinònim utilitzat només per Snorri per dvergar (nans).

## Referències

* ↑ Gentry, Francis G.; Wunderlich, Werner; McConnell, Winder; Mueller, Ulrich. The Nibelungen Tradition: An Encyclopedia (en anglès). Psychology Press, 2002, p. 101. ISBN 978-0-8153-1785-2.
* ↑ Lindow, John. Norse Mythology: A Guide to Gods, Heroes, Rituals, and Beliefs (en anglès). Oxford University Press, 2002-10-17, p. 238. ISBN 978-0-19-983969-8.
* ↑ Larrington, Carolyne; Quinn, Judy; Schorn, Brittany. A Handbook to Eddic Poetry: Myths and Legends of Early Scandinavia (en anglès). Cambridge University Press, 2016-08-19. ISBN 978-1-316-72085-1.
* ↑ Schomp, Virginia. The Norsemen (en anglès). Marshall Cavendish, 2008. ISBN 978-0-7614-2548-9.
# Ustarasita

La ustarasita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el seu nom de la seva localitat tipus, el dipòsit de bismut d'Ustarasai, a l'Uzbekistan.

## Característiques

La ustarasita és una sulfosal de fórmula química estimada Pb(Bi,Sb)₆S$_{10}$. No es coneix en quin sistema cristal·litza. Es troba en forma de cristalls prismàtics, els quals es poden trobar doblegats o torts. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la ustarasita pertany a «02.JB: Sulfosals de l'arquetip PbS, derivats de la galena, amb Pb» juntament amb els següents minerals: diaforita, cosalita, freieslebenita, marrita, cannizzarita, wittita, junoïta, neyita, nordströmita, nuffieldita, proudita, weibul·lita, felbertalita, rouxelita, angelaïta, cuproneyita, geocronita, jordanita, kirkiïta, tsugaruïta, pillaïta, zinkenita, scainiïta, pellouxita, chovanita, aschamalmita, bursaïta, eskimoïta, fizelyita, gustavita, lil·lianita, ourayita, ramdohrita, roshchinita, schirmerita, treasurita, uchucchacuaïta, vikingita, xilingolita, heyrovskýita, andorita IV, gratonita, marrucciïta, vurroïta i arsenquatrandorita.

## Formació i jaciments

Es troba en venes de quars-bismutinita, on sol trobar-se associada a altres minerals com: bismutinita, kobellita, jamesonita i quars. Va ser descoberta al dipòsit de bismut d'Ustarasai, a Brichmulla, a la província de Tashkent (Uzbekistan).

## Referències

* ↑ «Ustarasite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 18 agost 2016].
* 1 2 «Ustarasite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 18 agost 2016].
# Prospect (Ohio)

Prospect és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 1.191 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Prospect tenia 1.191 habitants, 469 habitatges, i 343 famílies. La densitat de població era de 638,7 habitants per km².
Dels 469 habitatges en un 36% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,9% hi vivien parelles casades, en un 8,5% dones solteres, i en un 26,7% no eren unitats familiars. En el 21,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,54 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,6% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 30,5% entre 25 i 44, un 22,6% de 45 a 60 i un 12,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 46.316 $ i la renda mediana per família de 54.063 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.429 $ mentre que les dones 23.636 $. La renda per capita de la població era de 20.324 $. Aproximadament el 2,1% de les famílies i el 2,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Prospect». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Prospect». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Matthew J. Holman

Matthew J. Holman (1967) és un astrofísic de l'Observatori d'Astrofísica Smithsonian i conferenciant a la Universitat Harvard. Holman estudià a l'Institut Tecnològic de Massachusetts, on va rebre el títol de grau en matemàtiques el 1989 i el doctorat en ciència planetària el 1994.
Participa en un equip que ha descobert nombrosos satèl·lits irregulars de Júpiter, Saturn (Albiorix), Urà (Pròsper, Setebos, Esteve, Tríncul, Margarida, Francesc, Ferran) i Neptú (Halimedes, Sao, Laomedeia, Neso).
# Mesitornis

Mesitornis és un gènere d'ocells de la família dels mesitornítids (Mesitornithidae) que habita Madagascar. Aquest gènere d'ocells formen part d'un clade (Columbimorphae) que inclou els columbiformes i pterocliformes.

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.5, 2010) aquest gènere està format per dues espècies:
* mesitornis cellut (Mesitornis variegatus).
* mesitornis unicolor (Mesitornis unicolor).

## Referències

* ↑ Winkler, David W.; Billerman, Shawn M.; Lovette, Irby J. «Mesites (Mesitornithidae), version 1.0» (en anglès). Birds of the World. Cornell Lab or Ornithology, 2020. DOI: 10.2173/bow.mesito1.01species_shared.bow.project_name. ISSN: 2771-3105.
* ↑ Jarvis, Erich D.; Mirarab, Siavash; Aberer, Andre J.; Li, Bo; Houde, Peter «Whole-genome analyses resolve early branches in the tree of life of modern birds». Science (New York, N.Y.), 346, 6215, 12-12-2014, pàg. 1320–1331. DOI: 10.1126/science.1253451. ISSN: 1095-9203. PMC: 4405904. PMID: 25504713.
* ↑ IUCN «Mesitornis variegatus» (en anglès). BirdLife International: The IUCN Red List of Threatened Species 2018:, 07-08-2018. DOI: 10.2305/iucn.uk.2018-2.rlts.t22692949a129882359.en.
* ↑ IUCN «Mesitornis unicolor» (en anglès). BirdLife International: The IUCN Red List of Threatened Species 2018:, 07-08-2018. DOI: 10.2305/iucn.uk.2018-2.rlts.t22692966a129881558.en.
# Cinglera de Bandiagara

La cinglera de Bandiagara és una llarga alineació de cingles que es troba principalment a Mali, amb una petita part a Burkina Faso, disposada de sud-oest a nord-est al llarg de 200 km. Té unes característiques geològiques, arqueològiques i etnològiques singulars i ha estat declarada, des de 1989, Patrimoni de la humanitat per la UNESCO. Rep el nom de la ciutat de Bandiagara, capital del districte cercle de Bandiagara.

## Geografia

Aquesta cinglera és el límit oriental d'un altiplà de gres al sud-est del riu Níger. Els cingles dominen la plana sorrenca de Seno-Gondo. El massís de gres es perllonga per relleus aïllats, el massís de la Gandamia, els petits cims aïllats de Boni i finalment el mont Hombori, el cim més alt de Mali, amb 1.155 metres d'altitud. L'altitud dels cingles és variable i augmenta de sud a nord fins a 300 m entre Douentza i Kona al nord. Aquests gresos es van formar al Precambrià. Estan formats en una conca sedimentària i són d'origen fluviolitorals amb conglomerats.
La cinglera de Bandiagara es troba a la zona del Sahel africà, on l'estació seca està molt marcada i les pluges són força escasses (amb una pluviometria del voltant de 400 a 500 litres per any). La presència d'aquest relleu permet les pluges orogràfiques, que fa que sigui més abundants que a les planes circumdants (de 500 litres al nord als 700 litres al sud) i amb menys irregularitat interanual. Això permet la presència de vegetació de tipus sudanès dins aquesta regió saheliana.

## Història

En una cova anomenada toloy prop de Sangha, s'hi troben les primeres restes d'ocupació humana; les restes de graners i ceràmica daten dels segles iii i II aC.
En els flancs dels cingles hi vivien els caçadors recol·lectors Tellem, els quals abandonaren aquest llocs quan hi arribaren els dogons al segle XIV; els dogons mantingueren les construccions dels Tellem.

## Turisme

En els darrers anys, el turisme ha augmentat molt a la zona atret per la cultura dels dogons. Les localitatts turístiques al llarg del penya-segat són, entre d'altres : Kani-Kembolé, Enndé, Dourou, Nombori, Tirelli, Yayé, Banani, Tiogou, els tres Youga, Atô i Bongo.

## Notes i referències

* ↑ Falaises de Bandiagara (pays dogon) sur le site du Patrimoine mondial de la UNESCO
* 1 2 3 Collectif, Dictionnaire illustré des merveilles naturelles du monde p 71 (1982) Reader's Digest
# Oxford (Nova York)

Oxford és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 1.584 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Oxford tenia 1.584 habitants, 607 habitatges, i 423 famílies. La densitat de població era de 343,6 habitants per km².
Dels 607 habitatges en un 33,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,1% hi vivien parelles casades, en un 12,4% dones solteres, i en un 30,3% no eren unitats familiars. En el 26,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,6% tenia menys de 18 anys, un 8,8% entre 18 i 24, un 24,6% entre 25 i 44, un 23,7% de 45 a 60 i un 17,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.692 $ i la renda mediana per família de 43.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.408 $ mentre que les dones 22.222 $. La renda per capita de la població era de 16.576 $. Entorn del 7,7% de les famílies i el 14,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Oxford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Oxford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# VK Šibenik

El VK Šibenik (Vaterpolski Klub Šibenik) va ser un club de waterpolo de la ciutat de Šibenik, a Croàcia.
Es va fundar el 1924 com a PSK Krka. El 1953 va canviar que va canviar el nom VK Solaris que va mantenir fins al 2006 quan va passar a ser el VK Šibenik NCP. El club va desaparèixer el 2015 al fusionar-se amb el VK Adriatic i crear un nom equip anomenat VK Solaris.

## Palmarès

* Copa LEN
** Finalistes (1): 2006-07
* Lliga iugoslava
** Finalistes (1): 1986–87

## Enllaços externs

* Pàgina oficial Arxivat 2011-07-21 a Wayback Machine.
# Prospect (Pennsilvània)

Prospect és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 1.234 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Prospect tenia 1.234 habitants, 501 habitatges, i 359 famílies. La densitat de població era de 99,7 habitants/km².
Dels 501 habitatges en un 34,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,3% hi vivien parelles casades, en un 10% dones solteres, i en un 28,3% no eren unitats familiars. En el 24,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,46 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,2% tenia menys de 18 anys, un 8% entre 18 i 24, un 31% entre 25 i 44, un 24,1% de 45 a 60 i un 12,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.452 $ i la renda mediana per família de 40.417 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.125 $ mentre que les dones 21.298 $. La renda per capita de la població era de 17.435 $. Entorn del 6,1% de les famílies i el 8,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Prospect». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Prospect». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Matthew Lloyd

Matthew Lloyd (Melbourne, 24 de maig de 1983) és un ciclista australià, ja retirat, professional del 2006 al 2014.
En el seu palmarès destaca el campionat d'Austràlia en ruta de 2008 i una etapa al Giro d'Itàlia de 2010. En aquesta mateixa edició del Giro guanyà la classificació final del Gran Premi de la muntanya i la Combativitat. El 2008 va prendre part als Jocs Olímpics d'Estiu de Pequín, on disputà la cursa en ruta del programa del ciclisme.
El 14 d'abril de 2011 l'Omega Pharma-Lotto rescindí el contracte amb Lloyd pel seu mal comportament. Si bé no s'especificà el motiu exacte, segons els directors i personal tècnic indicaren que la imatge de l'equip no podia veure's relacionada amb algunes actuacions del ciclistes. Amb tot, sí aclariren que la situació no tenia res a veure amb el dopatge.
El 2014 s'hagué de retirar del ciclisme actiu després de ser atropellat per un cotxe que es va donar a la fuga mentre s'estava preparant per disputar el Tour del Colorado.

## Palmarès

* 2004
** Vencedor d'una etapa del Herald Sun Tour
* 2005
** 1r al Tour de Wellington i vencedor d'una etapa
* 2006
** 1r al Trofeo Alcide Degasperi
** Vencedor d'una etapa de la Volta al Japó
** Vencedor d'una etapa del Herald Sun Tour i vencedor del Gran Premi de la muntanya
* 2008
** Campió d'Austràlia en ruta
* 2010
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Itàlia.

### Resultats al Tour de França

* 2009. 46è de la classificació general
* 2010. 47è de la classificació general
* 2012. No surt (10a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2008. 30è de la classificació general
* 2010. 50è de la classificació general. Vencedor d'una etapa. 1r al Gran Premi de la muntanya. 1r de la Combativitat

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2008. No surt a la 9a etapa per culpa d'una caiguda en l'etapa anterior
* 2009. 50è de la classificació general

## Referències

* ↑ «www.cyclingnews.com presents the Australian Open Road Championships». [Consulta: 12 desembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Matthew LLOYD» (en italià). [Consulta: 12 desembre 2022].
* ↑ «Olympedia – Matt Lloyd». [Consulta: 12 desembre 2022].
* ↑ «Biciciclismo.com: Web de referencia del ciclismo internacional en español». [Consulta: 12 desembre 2022].
* ↑ Casado, Edu. «Qué fue de… Matthew Lloyd: sobrevivió a un atropello que lo dejó con lesiones cerebrales» (en castellà). [Consulta: 12 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Matthew Lloyd a sitiodeciclismo.net