OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Carlota Amàlia de Hessen-Kassel

Carlota Amàlia de Hessen-Kassel (en alemany Charlotte Amalie von Hessen-Kassel) va néixer a Kassel (Alemanya) el 27 d'abril de 1650 i va morir a Copenhaguen el 27 de març de 1714. Era una noble alemanya, filla del landgravi Guillem VI de Hessen-Kassel (1629-1663) i de la princesa de Brandenburg Hedwig Sofia de Hohenzollern (1623-1683). Arran del seu casament amb Cristià V de Dinamarca va ser nomenada reina de Dinamarca i Noruega.
Va rebre una bona educació en francès, italià, geografia i filosofia, i a més va ser educada en les creences del calvinisme, i va mantenir aquesta religió durant tota la seva vida. El 1688 va participar en la fundació del primer temple de l'Església Reformada a Dinamarca. Se li va concedir el dret de professar la seva religió, cosa que li va ocasionar tensions amb el clero luterà, oficial a Dinamarca.
Vídua des de 1699, va traslladar la seva residència al palau de Kongens Nytorv, a Copenhaguen. El palau, anomenat Charlottenborg en honor seu, és la seu des de 1754 la Reial Acadèmia Danesa d'Art.
Assolí una gran popularitat entre els danesos quan participà el 1700 en l'organització de la defensa de Copenhaguen, durant la invasió del rei Carles XII de Suècia en el marc de la Gran Guerra del Nord.
La ciutat de Charlotte Amalie, a l'illa de Saint Thomas (actualment a les Illes Verges dels Estats Units), fou batejada així també en honor seu, quan l'illa caribenya era una possessió danesa.

## Matrimoni i fills

El 25 de juny de 1667 es va casar a la població danesa de Nykøbing Sjælland amb el rei de Dinamarca Cristià V (1646-1699), fill de Frederic III de Dinamarca i de Sofia Amàlia de Brunsvic-Lüneburg. El matrimoni va tenir vuit fills:
* Frederic (1671-1730). Rei de Dinamarca i Noruega, casat primer amb Lluïsa de Mecklenburg (1667-1721), i després amb Anna Sofia de Reventlow (1693-1743).
* Cristià Guillem (1672-1673).
* Cristià (1675-1695).
* Sofia Eduviges (1677-1735).
* Carles (1680-1729). Comte de Vemmetofte.
* Cristiana Carlota (1679-1689).
* Guillem (1687-1705).

## Bibliografia

* Louis Bobé: Charlotte Amalie, Königin zu Dänemark, Prinzessin zu Hessen-Cassel und die Anfänge der deutsch und französisch reformierten Kirche zu Kopenhagen. Munksgaard, Kopenhagen 1940.
* Pauline Puppel: Die Regentin. Vormundschaftliche Herrschaft in Hessen 1500–1700 (= Geschichte und Geschlechter. Band 43). Campus, Bonn 2004, ISBN 3-593-37480-3, S. 247–248 (online).

## Enllaços externs

* a Dansk biografisk leksikon (en danès)
# Carlota Amàlia Gyldenløve

Carlota Amàlia Gyldenløve —Charlotte Amalie Gyldenløve (danès) — (Copenhaguen, Dinamarca, 15 de novembre de 1682 - ibídem, 7 de desembre de 1699) fou filla d'Ulrik Frederik Gyldenløve i d'Antonieta Augusta d'Aldenburg. El 27 de novembre de 1696 es va casar a Skjoldnaesholm amb al seu cosí Cristià de Gyldenlove-Samsoe (1674-1703), comte de Samsoe i un dels cinc fill il·legítims que el rei Cristià V de Dinamarca (1646-1699) va tenir amb Sofia Amàlia Moth (1654-1719). D'aquest matrimoni en nasqueren:
* Frederica Lluïsa de Danneskiold-Samsøe (1699-1744), casada amb el duc Cristià August I de Schleswig-Holstein-Sonderburg-Augustenburg (1696-1754).
* Cristina Carlota de Danneskiold-Samsoe (1698-1699).

## Enllaços externs

* Ancestrylibrary
# Carrer de Pau Claris

El carrer de Pau Claris és un carrer barceloní de la Dreta de l'Eixample. Té aproximadament 1400 metres de llargada. Està dedicat a Pau Claris i Casademunt, 94è. president de la Generalitat de Catalunya que l'any 1641 proclamà la República Catalana.
Comença a la plaça d'Urquinaona com a continuació de la Via Laietana. Té un traçat recte en direcció nord-oest que travessa tot l'Eixample fins a acabar al carrer de Còrsega.
Durant la dictadura franquista se li retirà el nom d'aquest dirigent republicà català de l'edat moderna i se l'anomenà Via Laietana, igual que el carrer de Ciutat Vella del qual és continuació, a despit de tenir un rol urbanístic i sobretot una història i procés de construcció molt diferents. Testimoni d'això és el fet que encara avui, la numeració de les cases del carrer de Pau Claris depèn de la de la Via Laietana, continuant la seva progressió.
Al carrer de Pau Claris s'hi troben algunes escoles famoses de Barcelona, com ara l'Institut Jaume Balmes, el Col·legi Casp i el Col·legi Lestonnac. També té l'edifici del Casal de Sant Jordi, actual seu del Departament de Justícia de la Generalitat de Catalunya. En una de les seves illes s'hi troba l'eclèctic passatge de Permanyer.

## Referències

* ↑ «Nomenclàtor de carrers». Ajuntament de Barcelona. [Consulta: 7 maig 2020].

## Vegeu també

* Hodonímia de Barcelona
* Passatge de Permanyer
# Carrer del Carme (Vilassar de Mar)

El Carrer del Carme és un carrer del municipi de Vilassar de Mar (Maresme) que forma part en el seu conjunt de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El carrer del Carme és un dels més interessants de Vilassar de Mar degut a la disposició que presenten els seus elements arquitectònics: les cases a la banda del carrer i els jardins o patis a l'altra. Aquesta tipologia és típica d'alguns pobles del Maresme i es troba aquí perfectament conservada. Algun d'aquests patis s'ha convertit en un pas de vianants, per tant en un espai públic. La majoria dels patis estan tancats amb reixes de ferro i estan situats perpendicularment a la riera. Alguns són de llargada considerable, que fou limitada en una reforma del 1918-20 en què es reduïren els patis per a construir les parets actuals de la Riera i realitzar el Passeig dels Pins. El carrer de Sant Roc presenta les mateixes característiques encara s'han construït nous edificis en molts dels patis.

## Referències

* 1 2 «Carrer del Carme». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 març 2015].
# Casa Puig i Rafecas

La Casa Puig i Rafecas és una obra de Vilanova i la Geltrú (Garraf) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un habitatge entre mitgeres fent cantonada amb galeria posterior destinat a habitatge unifamiliar.
L'edifici, de planta rectangular, es compon de planta baixa, dos pisos i golfa, sota coberta a dues vessants i petit terrat davanter. Té galeria posterior d'arcades de mig punt. Consta de dues crugies amb l'escala lateral. Posteriorment, s'hi va afegir el porxo, el celler de la planta baixa i la cuina de la primera planta.
Les parets de càrrega són de paredat comú i totxo. A la planta baixa hi ha voltes rebaixades de rajola vista. Els forjats són bigues de fusta i revoltó ceràmic. Té un sotacoberta de bigues i llates de fusta i rajola.
La façana principal es compon de dos eixos verticals que es corresponen a les dues crugies. La planta baixa té dos portals i les plantes pis tenen dos balcons cada una i una finestra central (la del segon pis és simulada). Totes les obertures són amb llinda. Coronament està format per una cornisa i una barana llisa. La façana lateral té finestres i balcons amb llinda. La cantonera és de pedra i la galeria és d'arc de mig punt i columnes de fust llis.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa Puig i Rafecas». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 novembre 2017].
# Casa Castell de Balaguer Vell

La Casa Castell de Balaguer Vell és un edifici en ruïnes, situat a l'est de l'església de Sant Martí de Balaguer, a Montdarn, municipi de Viver i Serrateix, que fou un palau fortificat.

## Descripció

Ruïnes de la casa-fortalesa de Balaguer Vell, properes a l'església de Sant Martí de Balaguer, coneguda també com a Sant Martí de Montdarn, a l'antiga quadra de Sant Martí de Balaguer. L'estat deplorable de la seva conservació així com la pèrdua de la pedra per a la construcció de diferents masies properes a Balaguer Vell, fan molt difícil determinar la planta, ni tan sols l'estructura d'aquest palau-fortalesa.

## Història

Prop de les ruïnes de la casa-castell de Balaguer Vell hi ha les restes d'una pedra que ha estat considerada un menhir. La casa de Balaguer Vell està relacionada directament amb el veí castell de Querol i veïna també de l'església de Sant Martí (església que depenia de la de Sant Joan de Montdarn i és esmentada ja el 1131). Durant el segle xiv era senyor d'aquest lloc Alemany de Tort, el qual faria construir aquest castell o gran casal-fortalesa de Balaguer.

## Referències

* 1 2 «Sant Martí del Balaguer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 setembre 2016].
* ↑ «Viver i Serrateix». enciclopèdia.cat. GEC. [Consulta: 8 setembre 2016].

## Enllaços externs

* Casa Castell de Balaguer Vell 1 imatge de Calaix, Diposit Digital del Departament de Cultura. Generalitat de Catalunya.
* Casa Castell de Balaguer Vell 2 imatge de Calaix, Diposit Digital del Departament de Cultura. Generalitat de Catalunya.
# Casa Castells

«Casa Castells» té aquests significats:
* Casa Castells (Artesa de Segre)
* Casa Castells (Esparreguera)
* Casa Castells (Talarn)
* Casa Castells (Tremp)
# Eudes de Borgonya (1230-1269)

Eudes de Borgonya, nascut el 1231, mort a Acre el 4 d'agost de 1266, comte de Nevers, d'Auxerre i de Tonnerre, fill d'Hug IV, Duc de Borgonya, i de Violant de Dreux

## Biografia, matrimoni i fills

Hereu del ducat de Borgonya, el seu pare el va fer casar-se el febrer de 1248 amb Matilde de Borbó-Dampierre (1234 † 1262), comtessa titular de Nevers i Tonnerre i hereva (1257) d'Auxerre, filla d'Arquimbald IX de Borbó, senyor de Dampierre i de Borbó, i de Iolanda de Châtillon, comtessa titular de Nevers de Tonnerre i hereva d'Auxerre (+ 1254).
Si hagués viscut més temps, aquest matrimoni hauria permès la incorporació de terres importants al ducat de Borgonya, però va morir abans que el seu pare, no deixant més que filles, i els destins dels tres comtats, de via materna, es van quedar diferents de la del ducat que va anar per línia masculina al seu germà Robert. Eudes, després de quedar vidu el 1254, va disposar el repartiment dels tres comtats entre les tres filles que va tenir el matrimoni, que foren:
* Iolanda de Borgonya (1248-1280), casada el 1268 amb Joan Tristany de França, i després amb Robert de Béthune, que va esdevenir comte de Flandes el 1305. Va heretar el comtat de Nevers.
* Margarida de Borgonya (1250-1308), casada el 1268 amb Carles I de França, comte d'Anjou i de Provença i rei de Sicília. Va heretar Tonnerre però morta el 1308 sense fills va passar al net de la seva germana Alix.
* Alix de Borgonya (morta el 1290), casada el 1268 amb Joan de Chalon, I d'Auxerre i de Tonnerre (mort en 1309).
Eudes va marxar el 1266 combatre a Terra Santa. Hi va morir defensant Acre.

## Referències

* 1 2 Jiri Louda et Michael MacLagan, Les Dynasties d'Europe, Bordas, 1995. ISBN 2-04-027115-5
* ↑ Alice Saunier-Seité, Les Courtenay, Éditions France-Empire, 1998 ISBN 2-7048-0845-7E Error en ISBN: caràcter no vàlid
# Heidmühlen

Heidmühlen, en baix alemany Heidmöhlen, és un municipi de l'amt de Boostedt-Rickling al districte de Segeberg a Slesvig-Holstein a Alemanya. El 30 de juny de 2014 tenia 686 habitants sobre una superfície de 17,83 km². Es troba a la landa de Segeberg, a la vora del Bosc de Segeberg. Dos rius, el Radesforder Au i el Rothenmühlenau s'hi barregen per formar l'Osterau, un dels darreres rius «selvatges» d'Alemanya.
La principal activitat des de sempre va ser l'agricultura i els serveis connexos. El molí d'aigua que va donar el nom al poble (mühle = molí i heid = landa), avui fora d'ús, es troba poc després de l'aiguabarreig de Radesforder Au i el Rothenmühlenau. L'escut resumeix l'essència del poble: la bruguerola típica de la landa, el riu i una roda de molí d'aigua.

## Llocs d'interès

* El parc natural d'Eekholt
* L'antic molí d'aigua
* L'antiga escola

## Referències
### Referències

* ↑ «Hochdeutsch-plattdeutsche Liste von Ortsnamen in Schleswig-Holstein». Fehrs-Gilde Gesellschaft für niederdeutsche Sprachpflege, Literatur und Sprachpolitik e.V.. (en català: Topònims d'Eslesvig-Holstein)
* ↑ «Wittenbergen». A: Bevölkerung der Gemeinden in Schleswig-Holstein 2. Quartal 2014. Hamburg: Statistisches Amt für Hamburg und Schleswig-Holstein, 6 de març de 2015, p. 19.
* ↑ «Gemeinde Heidmühlen», web de l'amt Boostedt-Rickling
# São Tomé

«São Tomé» té aquests significats:
* São Tomé (capital), capital i la ciutat principal de l'estat insular africà de São Tomé i Príncipe
* São Tomé i Príncipe, estat insular al golf de Guinea format per dues illes
* Illa de São Tomé, illa principal de l'arxipèlag de São Tomé i Príncipe
# Cynthia Brewer

Cynthia Brewer (1960) és una professora i autora nord-americana de geografia a la Universitat Estatal de Pennsilvània, Pennsilvània. Ha treballat com a consultora de disseny de mapes i atles de la Oficina del Cens dels Estats Units, de l'Institut Nacional del Càncer, del Centre Nacional d'Estadístiques Sanitàries i del Servei de Parcs Nacionals. Imparteix els cursos de cartografia i disseny de mapes introductoris. La seva especialitat es relaciona amb la visibilitat i la teoria del color en la cartografia. També treballa en el disseny de mapes topogràfics, mapeig a diverses escala i atles. Ha influït com a teòrica en representacions de mapes i influeix en professionals de SIG.
El seu conjunt de colors per a web, la seva impressió i el fet de pintar de colors que es coneixen amb el nom de ColorBrewer. Han estat utilitzats per nombrosos projectes. És responsable de l'aplicació web amb llicència Apache 2.0 del ColorBrewer.

## Paletes de color de Brewer

Noms vàlids i representació completa del color per a cada paleta. Passant el cursor del ratolí per a sobre cada requadre apareix el número del color.
| YlGn          YlGnBu          GnBu          BuGn          PuBuGn | PuBu          BuPu          RdPu          PuRd          OrRd | YlOrRd          YlOrBr          Purples          Blues          Greens | Oranges          Reds          Greys |
| PuOr            BrBG            PRGn | PiYG            RdBu            RdGy | RdYlBu            Spectral            RdYlGn |
| Accent         Dark2         Paired | Pastel1          Pastel2         Set1 | Set2         Set3 |

## Referències

* ↑ Brewer, Cynthia. Designing Better Maps: A Guide for GIS Users (en anglès). Esri Press, 30 juliol 2005. ASIN 1589480899.

## Vegeu també

* Ajuda:Acolorint mapes cartogràfics
# Onglières

Onglières és un municipi francès situat al departament del Jura i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 74 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Onglières era de 74 persones. Hi havia 32 famílies de les quals 12 eren unipersonals (12 homes vivint sols), 4 parelles sense fills, 12 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 41 habitatges, 32 eren l'habitatge principal de la família, 2 eren segones residències i 6 estaven desocupats. 30 eren cases i 11 eren apartaments. Dels 32 habitatges principals, 24 estaven ocupats pels seus propietaris i 9 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia una cambra, 1 en tenia dues, 10 en tenien tres, 2 en tenien quatre i 19 en tenien cinc o més. 31 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 18 habitatges hi havia un automòbil i a 11 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Onglières el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 8 | 70 a 74 | 0 |
| 8 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 37 persones, 30 eren actives i 7 eren inactives. De les 30 persones actives 26 estaven ocupades (15 homes i 11 dones) i 4 estaven aturades (2 homes i 2 dones). De les 7 persones inactives 2 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials, 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils, 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració i 1 d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Onglières hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Onglières a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Onglières a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Noumandiez Doué

Noumandiez Desire Doue (Costa d'Ivori; 29 de setembre de 1970) és un àrbitre de futbol de Costa d'Ivori. És internacional FIFA des de l'any 2004.
Noumandiez ha dirigit com a àrbitre a la Lliga ivoriana de futbol, la Lliga de Campions de la CAF, la Copa Confederació de la CAF, la Copa Africana de Nacions de 2010, 2012 i 2013, eliminatòries al Mundial 2010 i diversos partits amistosos internacionals.
A la Copa del Món de futbol sub-20 de 2011, va xiular els partits Croàcia vs. Aràbia Saudita i Argentina vs. Corea del Nord de la primera fase.
Doue va participar com a àrbitre a la Copa del Món de Futbol de 2014, en la victòria de Xile sobre Austràlia per 3 gols contra 1.

## Referències

* ↑ FIFA.com. «NOUMANDIEZ DOUE». Arxivat de l'original el 2013-07-11. [Consulta: 27 agost 2011].

## Enllaços externs

* Fitxa a FootballDataBase
* Fitxa a CeroaCero
* Fitxa a SoccerWay
# Odaxothrissa losera

Odaxothrissa losera és una espècie de peix pertanyent a la família dels clupeids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 13 cm de llargària màxima.
* 12-18 radis tous a l'aleta dorsal i 16-27 a l'anal.
* Presenta una franja platejada al llarg dels costats.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, pelàgic i de clima tropical (3°N-14°S).

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: el riu Congo (des de Mbandaka fins a Brazzaville) i els rius del Gabon, la república del Congo i, potser també, Angola.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Boulenger G. A., 1899. Matériaux pour la faune du Congo. Zoologie.--Série I. Poissons nouveaux du Congo. Quatrième Partie. Polyptères, Clupes, Mormyres, Characins. Ann. Mus. Congo (Ser. Zool.) v. 1 (fasc. 4). 59-96.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Boulenger, G. A., 1899. Matériaux pour la faune du Congo. Zoologie.--Série I. Poissons nouveaux du Congo. Quatrième Partie. Polyptères, Clupes, Mormyres, Characins. Annales du Musee du Congo (Ser. Zoology) v. 1 (fasc. 4): 59-96, Pls. 30-39.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Whitehead, P.J.P., 1985. FAO Species Catalogue. Vol. 7. Clupeoid fishes of the world (suborder Clupeioidei). An annotated and illustrated catalogue of the herrings, sardines, pilchards, sprats, shads, anchovies and wolf-herrings. Part 1 - Chirocentridae, Clupeidae and Pristigasteridae. FAO Fish. Synop. 125(7/1):1-303. ISBN 92-5-102340-9.
* ↑ Gourène, G. i G.G. Teugels, 1994. Synopsis de la classification et phylogénie des Pellonulinae de l'Afrique Occidentale et Centrale (Teleostei; Clupeidae). J. Afr. Zool. 108(1):77-91.
* ↑ Poll, M., G.G. Teugels i P.J.P. Whitehead, 1984. Clupeidae. P. 41-55. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.). Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.

## Bibliografia

* Anònim, 1997. Registres de peixos de la base de dades del Museu de la Secció de Vertebrats del Museu Reial de l'Àfrica central. MRAC, Tervuren, Flandes, Bèlgica.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Coppola, S.R., W. Fischer, L. Garibaldi, N. Scialabba i K.E. Carpenter, 1994. SPECIESDAB: Global species database for fishery purposes. User's manual. FAO Computerized Information Series (Fisheries). Núm. 9. Roma, FAO. 103 p.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Odd Lirhus

Odd Lirhus (Voss, 18 de setembre de 1956) és un biatleta noruec, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1980 va prendre part als Jocs Olímpics d'Hivern de Lake Placid, on va disputar tres proves del programa de biatló. Fou quart en la prova del relleu 4x7,5 km i setè en la dels 10 quilòmetres. Quatre anys més tard, als Jocs de Sarajevo, va guanyar la medalla de plata en el relleu 4x7,5 km. Formà equip amb Eirik Kvalfoss, Rolf Storsveen i Kjell Søbak.
En el seu palmarès també destaquen cinc medalles al Campionat del món de biatló, una d'or, tres de plata i una de bronze, entre el 1978 i 1983. A la Copa del Món de biatló aconseguí dues victòries individuals. A nivell nacional sols aconseguí un campionat, el 1980, en 10 quilòmetres esprint.
Una vegada retirat fou entrenador de l'equip femení de biatló noruec del 2002 al 2006.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Odd Lirhus». [Consulta: 18 gener 2023].
* 1 2 «Odd Lirhus». [Consulta: 18 gener 2023].
# Obe Postma

Obe Postma (Koarnwert, Wûnseradiel, 1868 - Ljouwert, 1963) fou un escriptor en frisó. Es crià en una granja, va estudiar al liceu de Snits el 1886 i es llicencià en matemàtiques i física a Amsterdam. Des de 1895 va exercir com a mestre i des del 1902 col·laborà a la revista literària Forjit my net (Recorda'm). Va romandre solter i des de la seva jubilació el 1933 es dedicà plenament a la literatura, traduint Rainer Maria Rilke i Emily Dickinson al frisó. El 1947 fou el primer guardonat amb el Premi Gysbert Japicx

## Poesies

* 1918 : Fryske lân en Fryske libben (Camp frisó i vida frisona)
* 1929 : De ljochte ierde: Nije fersen (La llum de la terra)
* 1937 : Dagen
* 1946 : It sil bistean
* 1957 : Fan wjerklank en bisinnen
* 1949 : Samle fersen I en II (Versos escollits)
* 1957 : Een groene lantaarn
* 1963 : Eigen kar: In blomlêzing út de Samle Fersen
* 2004 : What the poet must know : an anthology / selection and intr. Jabik Veenbaas ; translation Anthony Paul

## Enllaços externs

* http://www.obepostma.nl.