OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vvedénskaia Gótnia

Vvedénskaia Gótnia - Введенская Готня (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 431 habitants. Pertany al districte (raion) de Rakítnoie.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования муниципального района "Ракитянский район" Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП). Arxivat de l'original el 2022-01-09. [Consulta: 9 gener 2022].
* ↑ «Aleksandrovka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-01-09. [Consulta: 9 gener 2022].
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 9 gener 2022].
# Vuur, liefde en vitaminen

Vuur, liefde en vitaminen (en neerlandès Fe, amor i vitamines) és una pel·lícula belga de comèdia rodada en flamenc i dirigida per Jef Bruyninckx el 1956. Fou seleccionada al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1958

## Argument

El sergent de bombers Fredrik Sestig és un home feliç. Vidu des de fa més de 20 anys malgrat tenir pretendentes, viu amb la seva filla Martje, una jove tendra que té cura d'ell. Però Martje vol casar-se. Un dia aconsegueix salvar un lloro del foc i de sobte s'enfronta a la més gran aventura de la seva vida. Com agraïment és convidat a "Vila Cupido".

## Protagonistes

* Nora Aurousseau ... Pim Labroche
* Gebroeders De Clerck
* Romain Deconinck ... Valère
* Co Flower... Blanche Labroche
* Renaat Grassin ... Nelson
* Charles Janssens… Sergent Sestig
* Pim Lambeau... Martje
* Julien Schoenaerts ... Valère
* Jos Van den Broeck ... Nebot de Valère
* Dora van der Groen ... Jessy Labroche
* Gaston Vandermeulen ... M. Labroche
* Hans Verne ... Policia

## Referències

* ↑ Vuur, liefde en vitaminen a vpro.nl
* ↑ Pel·lícules del 1958 al web del Festival
* ↑ Vuur, liefde en vitaminen Arxivat 2019-10-23 a Wayback Machine. a universcine.be
# Vvedenski

Vvedenski - Введенский (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 31 habitants. Pertany al districte (raion) de Rakítnoie.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования муниципального района "Ракитянский район" Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП). Arxivat de l'original el 2022-01-09. [Consulta: 9 gener 2022].
* ↑ «Aleksandrovka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-01-09. [Consulta: 9 gener 2022].
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 9 gener 2022].
# Vallfogona

«Vallfogona» té aquests significats:
* Topònim del llatí vallis fecunda:
* Vallfogona de Balaguer, municipi de la Noguera
* Vallfogona de Ripollès, municipi del Ripollès
* Vallfogona de Riucorb, municipi de la Conca de Barberà
* Vallfogona (Berguedà)
* Rector de Vallfogona, sobrenom del poeta Francesc Vicent Garcia i Torres
# Vallfogona (la Pobla de Lillet)

Vallfogona és una masia del municipi de la Pobla de Lillet (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia coberta a dues vessants i amb carener perpendicular a la façana, orientada a migdia. La masia fou construïda en un terreny molt desnivellat i respon a un senzill edifici de la zona muntanyosa de la comarca; les finestres són de reduïdes dimensions i es conserven rústegues llindes de fusta, tot i que algunes foren reformades al segle xix i la fusta fou substituïda per emmarcaments d'obra vista.
A la primeria del segle xx es va reparar el teulat estabilitzar l'estructura, però el 2009 era en molt mal estat.

## Història

El lloc de Vallfogona és documentat des de l'any 985, concretament quan es va consagrar l'església de Sant Cristòfol, Santa Susanna i Sant Nazari de Vallfogona; l'església fou parroquial durant tota l'època medieval i el rector servia també a l'església veïna de Santa Maria de Falgars. L'edifici va abandonar-se al segle xv i encara no s'han localitzat les restes. L'any 1354 ja és documentat el Mas de Vallfogona (mas Serra de Vallfogona) que al segle xvii fou totalment reconstruït.

## Referències

* 1 2 «Vallfogona». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 novembre 2015].
* ↑ Simon Vilardaga, Sara. «Vallfogona». Mapes de Patrimoni Cultural. Ajuntament de la Pobla de Lillet - diputació de Barcelona, 09-05-2009. [Consulta: 13 novembre 2015].
# Víctor Meseguer

Víctor Andrés Meseguer Cavas (nascut el 9 de juny de 1999) és un futbolista espanyol que juga com a migcampista central al Reial Valladolid.

## Carrera de club

Meseguer va néixer a Alguazas, Regió de Múrcia, i es va incorporar al Reial Múrcia el 2017, amb la selecció Juvenil A. Va fer el seu debut sènior amb el filial l'11 de febrer de 2018, jugant els últims tres minuts d'una derrota a Tercera Divisió per 1-3 a casa contra l'UCAM Murcia CF B. Va marcar el seu primer gol de sènior l'11 de novembre, marcant el primer gol en un empat 1-1 a casa contra el mateix rival.
Meseguer va debutar amb el primer equip amb el Múrcia el 24 de març de 2019, substituint tardanament el seu company juvenil Juanma Bravo en una victòria per 2-1 fora de casa contra el Club Recreativo Granada a Segona Divisió B. El 4 de juliol, va renovar el seu contracte amb el club, i posteriorment va començar a jugar regularment a l'equip principal durant la temporada, contribuint amb dos gols en 20 aparicions en total.
L'1 de setembre de 2020, Meseguer va acordar un contracte de tres anys amb el CD Mirandés de Segona Divisió. Va fer el seu debut professional dotze dies després, començant com a titular en un empat a casa 0-0 contra l'AD Alcorcón.
Meseguer va marcar el seu primer gol com a professional el 2 de gener de 2021, el de l'empat en una derrota per 1-2 a la UD Logroñés. Va acabar la temporada com a titular indiscutible, marcant tres gols en 38 aparicions.
El 10 d'agost de 2022, Meseguer va signar un contracte de cinc anys amb el Granada CF, acabat de descendir a segona divisió. Va ajudar el club a tornar al primer nivell al primer intent, però va ser cedit al Reial Valladolid el 16 d'agost de 2023.
Després d'ajudar també els Pucelanos a un ascens de primer nivell, Meseguer va signar un contracte permanent de cinc anys amb el club el 30 de maig de 2024.

## Palmarès

Granada
* Segona Divisió: 2022–23

## Referències

* ↑ «El Real Murcia recupera la sonrisa en Granada (1–2)» (en castellà). Cadena COPE, 24-03-2019. [Consulta: 14 setembre 2020].
* ↑ «El Real Murcia apuesta por Víctor Meseguer y renueva su contrato» (en castellà). Real Murcia, 04-07-2019. [Consulta: 14 setembre 2020].
* ↑ «Víctor Meseguer, nuevo jugador del C.D. Mirandés» (en castellà). CD Mirandés, 01-09-2020. [Consulta: 14 setembre 2020].
* ↑ «El Mirandés no encontró el premio del gol» (en castellà). Marca, 13-09-2020. [Consulta: 13 setembre 2020].
* ↑ «Comunicado Oficial | Víctor Meseguer, nuevo jugador del Granada CF» (en castellà). Granada CF, 10-08-2022. [Consulta: 10 agost 2022].
* ↑ «Comunicado Oficial | Víctor Meseguer» (en castellà). Granada CF, 16-08-2023. [Consulta: 16 agost 2023].
* ↑ «Meseguer 2029» (en castellà). Real Valladolid, 30-05-2024. [Consulta: 5 juliol 2024].

## Enllaços externs

* Víctor Meseguer a BDFutbol
* Víctor Meseguer a La Preferente (castellà)
* Víctor Meseguer, Fitxa a Soccerway
# Walther Schücking

Walther Adrian Schücking (Münster, 6 de gener de 1875 - La Haia, 25 d'agost de 1935) va ser un polític liberal, professor de dret i primer jutge alemany permanent al Tribunal Internacional de Justícia de La Haia de 1930 a 1935.
Walther Schücking nasqué el 1875 al si d'una família de juristes i de científics implantada durant segles a la regió de Münster; era el net de Levin Schücking (1814–1883), un amic de l'escriptora Annette von Droste-Hülshoff. El seu germà gran, Lothar Engelbert era advocat i pacifista i ocupà el càrrec de batlle de Husum, i el seu germà petit, Levin Ludwig, va ser professor d'anglais i un estudiós de l'obra de Shakespeare. Walther es va casar el 1902 amb una cosina distant Adelheid Irmgard Auguste Charlotte Marte von Laer (1881–1952).
Va estudiar ciències polítiques i jurídiques a partir de 1894, i fins a 1897, a la Universitat de Múnic i a Göttingen. Després presentà una tesi doctoral amb Ludwig von Bar, sobre dret internacional. Obtingué la seva agregació a l'octubre del 1899 a la Universitat de Göttingen amb un estudi que tractada de l'accessió al poder. El 1900, fou nomenat professor no titular, i va ser així el docent més jove de Prússia en contra de la voluntat de la facultat a la Universitat de Wrocław. Dos anys més tard, va ensenyar a la Universitat de Marburg i esdevingué catedràtic el 190.

## Referències

* ↑ Detlev Acker, Walther Schücking (1875–1935). In: Veröffentlichungen der historischen Kommission Westfalens XVIII, Westfälische Biographien VI. Münster, 1970, p.11 (alemany)
* ↑ (alemany) Detlev Acker, op. cit., p.8.
# Wadi l-Faw

El Wadi l-Faw és un riu i vall del centre de l'Aràbia Saudita a uns 70 km al sud del Wadi l-Dawasir, a la proximitat del Djabal Tuwayk. El uadi és generalment sec però quan alguna vegada porta aigua després de pluges, corre cap al nord i desaigua al Wadi l-Dawasir. A la part sud de la vall del Wadii l-Faw es troben tres pous que són les restes de l'antiga vila de Karyat al-Faw deshabitada des de fa segles i de la que només queden ruïnes de cases i tombes que en la part visible remunten fins al segle ii. Per les troballes arqueològiques es creu que era una estació avançada dels sabeus.

## Bibliografia

* Philby, Two notes from Central Arabia, 1949.

## Enllaços externs

* Al-Faw Pre-Islamic City in Central Arabia (Qariah)a WHC Arxivat 2018-07-09 a Wayback Machine.
# Wading River

Wading River és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 6.668 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Wading River tenia 6.668 habitants, 2.370 habitatges, i 1.813 famílies. La densitat de població era de 262,7 habitants per km².
Dels 2.370 habitatges en un 35,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 68,7% hi vivien parelles casades, en un 5,3% dones solteres, i en un 23,5% no eren unitats familiars. En el 18,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,75 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,16.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27% tenia menys de 18 anys, un 5,5% entre 18 i 24, un 30,7% entre 25 i 44, un 26,5% de 45 a 60 i un 10,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 63.938 $ i la renda mediana per família de 73.059 $. Els homes tenien una renda mediana de 58.214 $ mentre que les dones 34.594 $. La renda per capita de la població era de 26.322 $. Entorn del 2% de les famílies i el 3,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Wading River». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Wading River». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Wampenita

La wampenita és un mineral de la classe dels compostos orgànics.

## Característiques

La wampenita és un hidrocarbur de fórmula química C$_{18}$H$_{16}$. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2015. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva estructura és única, però químicament és similar a altres minerals com la fichtelita, la kratochvilita, la ravatita i la simonel·lita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Wampen, Baviera (Alemanya), localitat de la qual n'agafa el nom. Es tracta de l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Wampenite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 27 desembre 2015].
# Vigone

Vigone és un comune (municipi) de la ciutat metropolitana de Torí, a la regió italiana del Piemont, situat a uns 30 quilòmetres al sud-oest de Torí. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 5.163 habitants.
Vigone limita amb els següents municipis: Buriasco, Virle Piemonte, Cercenasco, Macello, Pancalieri, Cavour i Villafranca Piemonte.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 31 març 2020].
# Wattignies

Wattignies és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 13.692 habitants. Limita amb els municipis de Lilla, Faches-Thumesnil, Templemars, Seclin, Noyelles-lès-Seclin, Emmerin i Loos.
Evolució de la població Ehess i INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1 047 | 1 014 | 1 131 | 1 414 | 1 857 | 2 031 | 2 183 | 2 226 | 2 236 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 2 182 | 2 233 | 2 376 | 2 392 | 2 413 | 2 543 | 2 635 | 2 708 | 2 752 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 2 900 | 2 816 | 3 116 | 2 879 | 3 344 | 3 775 | 4 075 | 4 260 | 4 591 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 5 965 | 5 969 | 12 319 | 13 790 | 14 533 | 14 440 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |
Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Alain Pluss | Divers droite |
# Wallace (Carolina del Nord)

Wallace és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 3.344 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Wallace tenia 3.344 habitants, 1.329 habitatges i 862 famílies. La densitat de població era de 502,4 habitants per km².
Dels 1.329 habitatges en un 28,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44% hi vivien parelles casades, en un 15,3% dones solteres, i en un 35,1% no eren unitats familiars. En el 31,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,42 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,6% tenia menys de 18 anys, un 8,6% entre 18 i 24, un 27% entre 25 i 44, un 21,7% de 45 a 60 i un 19,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.422 $ i la renda mediana per família de 33.413 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.226 $ mentre que les dones 16.250 $. La renda per capita de la població era de 14.380 $. Entorn del 18,8% de les famílies i el 23,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Wallace». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Wallace». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Walter Max Zimmerman

Walter Max Zimmermann (* 9 de maig de 1892, Walldürn - 30 de juny de 1980, Tübingen), va ser un botànic alemany.
Va desenvolupar la "teoria del teloma", que afirma que els aèndixs laterals de les plantes van derivar de branques indiferenciades (Zimmermann 1938, 1952, 1965). Col·laborà amb Arthur Cronquist i Armèn Takhtadjan en la seva classificació dels embriòfits (Cronquist et al. 1966). La seva "espiral hologenèica" és una imatge molt reproduïda en textos com els de Foster i Gifford (1974:48) i Stewart (1983:81).
La seva obra més rellevant "Arbeitsweise der botanischen Phylogenetik und anderer Gruppierungswissenschaften" ("Mètodes de filogenètica botànica i altres ciències de l'agrupació"), es va publicar el 1931.

## Algunes publicacions

* Die Phylogenie der Pflanzen. 1930
* Geschichte der Pflanzen. 1949
* Evolution. 1953
* Die Phylogenie der Pflanzen. 2., völlig neu bearb. Aufl., 1959
* Der Federsee. Mit: Dieter Peter Baur, 1961
* Die Telomtheorie. 1965
* Evolution und Naturphilosophie. 1968
* Vererbung "erworbener Eigenschaften" und Auslese. 2., völlig neu bearb. Aufl., 1969
* Evolución vegetal. 1976
La seva signatura abreujada com a botànic és:W.Zimm.

## Referències

* Donoghue, M. J., y J. W. Kadereit. 1992. Walter Zimmermann and the growth of phylogenetic theory. Syst. Biol. 141 (1): 74-85
# Walter McAfee

Walter McAfee (Ore City, 2 de setembre de 1914 - South Belmar, 18 de febrer de 1995) va ser un físic matemàtic estatunidenc.
Després d'estudiar al Wiley College i de graduar-se a la universitat Estatal d'Ohio el 1937, va ser professor de secundària a Columbus fins al 1942. El 1942 es va incorporar al Laboratori Militar de Senyals a Fort Monmouth, on va participar en el Projecte Diana, que va finalitzar amb èxit el 1946 amb l'enviament d'una senyal a la Lluna i la recepció del seu eco 2,5 segons després. Aquest èxit li va valer una beca, amb la qual es va doctorar a la universitat Cornell el 1948 amb un treball de física nuclear dirigit per Hans Bethe. El 1948 va retornar al Comandament Militar de Comunicacions Electròniques (CECOM) on va treballar fins a la seva jubilació el 1985.

## Referències

* ↑ Spajenburg i Moser, 2003, p. 175.
* ↑ Rejan, 2009, p. 42.
* ↑ Trimble, 1998, p. 1461.
* ↑ Ziobro, 2022, p. 153.

## Bibliografia

* Rejan, Wendy A. Fort Monmouth (en anglès). Arcadia Publishing, 2009. ISBN 978-0-7385-6557-6.
* Spajenburg, Ray; Moser, Kit. «McAfee, Walter Samuel». A: African Americans in Science, Math, and Invention (en anglès). Facts on File, 2003, p. 174-175. ISBN 0-8160-4806-1.
* Trimble, Virginia «Obituary: Walter Samuel McAfee, 1914-1995» (en anglès). Bulletin of the American Astronomical Society, Vol. 30, Num. 4, 1998, pàg. 1460-1461. ISSN: 0002-7537.
* Ziobro, Melissa «Dr. Walter McAfee: A “True Role Model”» (en anglès). New Jersey Studies, Vol. 8, Num. 2, 2022, pàg. 141-163. DOI: 10.14713/njs.v8i2.288. ISSN: 2374-0647.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Walter McAfee» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Thompson, Susan L. «CECOM History: Dr. Walter S. McAfee». US Army, 2021. [Consulta: 31 juliol 2022]. (anglès)
* «Honoring the Legacy of Walter S. McAfee ’85HN». Monmouth University. [Consulta: 31 juliol 2022]. (anglès)
# Wandering Footsteps

Wandering Footsteps és una pel·lícula muda dirigida per Phil Rosen i protagonitzada per Alec B. Francis, Estelle Taylor i Bryant Washburn. Basada en la novel·la “A Wise Son” de Charles Sherman (1914), la pel·lícula, de sis bobines, es va estrenar el 23 d’octubre de 1925. Es considera una pel·lícula perduda.

## Argument

A Hal Whitney és un jove milionari, ximple però amb bon cor, que té massa afició per la beguda. Un dia mentre està borratxo es fa amic de Timothy Payne, que abans havia estat un gentlemen però ara és un vagabund per culpa de l’alcohol. Hal "adopta" Timothy com si fos el seu pare, però la xicota de Hal, Helen Maynard, en veure'l creu que Timothy serà una mala influència per al noi. Timothy ho entén i els amics se separen. Més endavant, Hal troba Timothy fent la cua davant d'una missió refugi de desemparats en la què Helen està interessada i decideix endur-se'l a casa seva malgrat les objeccions d'aquesta. Amb el temps Timothy redreça Hal i aquest recupera l’afecte de Helen. Per altra banda, Timothy s'acaba casant amb la mare de Hal, que de fet era el seu antic amor.

## Repartiment

* Alec B. Francis (Timothy Payne)
* Estelle Taylor (Helen Maynard)
* Bryant Washburn (Hal Whitney)
* Eugenie Besserer (Elizabeth Stuyvesant Whitney)
* Ethel Wales (Matilda)
* Phillips Smalley (Mr. Maynard)
* Sidney Bracy (Dobbins)
* Frankie Darro (Billy)

## Producció

La producció havia començat a principis de 1924 però l'estrena es va endarrerir fins a finals del 1925 a causa d’una sèrie de rumors sobre el mal ús dels diners de producció que van portar als inversors a segrestar-la. Per exemple, es deia que s’havien usat els diners per comprar un abric de pells a Estelle Taylor. A més circulaven rumors de que Max Graf, el productor, es passava les nit bevent a l’apartament de l’actriu (en època de la llei seca). Per acabar-ho d’adobar un titular deia “Una estrella del cinema explica perquè el seu estil interpretatiu canvia després de fer l’amor”. Graf va provar la seva innocència en un tribunal i al final es va poder acabar de produir la pel·lícula.

## Referències

* ↑ «“Wandering Footsteps”». The Film Daily, 15-11-1925, pàg. 5.
* ↑ «Wandering Footsteps». Variety, 16-06-1926, pàg. 16, 18.
* ↑ «Wandering Footsteps» (en anglès). American Film Institute Catalog. [Consulta: 26 març 2021].
* ↑ «Wandering Footsteps» (en anglès). Silent Era : Progressive Silent Film List, 16-12-2010. [Consulta: 26 març 2021].
* ↑ Bell, Geoffrey. The Golden Gate and the Silver Screen (en anglès). Associated University Presse, 1984, p. 118. ISBN 978-0-8453-4750-8.

## Enllaços externs

* Wandering Footsteps al catàleg de l'American Film Institute
# De homine

De homine (De homine figuris : et latinitate donatus a Florentio Schuyl) és una obra científica de Descartes publicada a Leiden (Holanda) el 1633, que descriu el mecanisme de la reacció automàtica en resposta als estímuls externs. La primera publicació no es va fer fins al 1642 en forma de traducció al llatí i la versió original en francès no seria publicada fins al 1644. La condemna de Galileo Galilei per la inquisició el 1633 va aconsellar Descartes posposar la publicació.
D'acord amb la proposta de Descartes, els moviments externs afecten les terminacions perifèriques de les fibres nervioses, que al seu torn, desplacen les terminacions centrals. Quan les terminacions centrals són desplaçades, el model d'espai interfibril·lar és disposat d'una altra manera i el flux dels esperits animals és així dirigit cap als nervis apropiats. Fou l'explicació de Descartes d'aquest mecanisme per mitjà d'una reacció automàtica i diferenciada que el va conduir a ser genereralment considerat com el fundador de la teoria dels reflexos.