OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lordstown

Lordstown és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 3.633 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lordstown tenia 3.633 habitants, 1.412 habitatges, i 1.077 famílies. La densitat de població era de 60,6 habitants per km².
Dels 1.412 habitatges en un 32,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,7% hi vivien parelles casades, en un 9% dones solteres, i en un 23,7% no eren unitats familiars. En el 21,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,57 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 27,9% entre 25 i 44, un 30% de 45 a 60 i un 11% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 51.144 $ i la renda mediana per família de 55.305 $. Els homes tenien una renda mediana de 45.082 $ mentre que les dones 28.063 $. La renda per capita de la població era de 22.683 $. Aproximadament el 5,6% de les famílies i el 4,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lordstown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lordstown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Loreak

Loreak (Flors) és una pel·lícula espanyola rodada en basc, estrenada el 2014 i dirigida per Jon Garaño i Jose Mari Goenaga. Es va presentar en la 62a edició del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià. Ha estat doblada al català.

## Argument

La vida d'Ane dona un gir quan, setmana rere setmana, comença a rebre un ram de flors a la seva casa, sempre a la mateixa hora i sempre de manera anònima. Lorda i Tere també es veuen afectades per unes misterioses flors que un desconegut diposita setmanalment en memòria d'algú que va ser important en les seves vides. Les vides d'aquestes tres dones es veuran alterades per la mera presència d'uns rams de flors que faran brollar en elles sentiments que semblaven oblidats.

## Repartiment

* Nagore Aranburu, com Ane.
* Itziar Ituño, com Lourdes.
* Itziar Aizpuru, com Tere.
* Josean Bengoetxea, com Beñat.
* Egoitz Lassa, com Ander.
* Ane Gabarain, com Jaione.
* José Ramón Soroiz, com Txema.
* Jox Berasategi, com Jexus.
* Jorge Gil Munarriz, com a repartidor de flors 1.
* Gotzon Sánchez, com a repartidor de flors 2.

## Palmarès cinematogràfic
### Premis Sant Jordi

| Categoria | Resultat |
| Millor pel·lícula espanyola | Guanyadora |

### II Premis Feroz

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor pel·lícula dramàtica | | Nominada |
| Millor direcció | Jon Garaño i Jose Mari Goenaga | Nominats |
| Millor actriu de repartiment | Itziar Aizpuru | Guanyadora |
| Millor guió | Jon Garaño, Aitor Arregi i Jose Mari Goenaga | Nominats |
| Millor música original | Pascal Gaigne | Nominat |
| Millor cartell | | Nominada |

### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor pel·lícula | Loreak | Nominada |
| Millor actriu secundària | Itziar Aizpuru | Guanyadora |
| Actriu revelació | Nagore Aramburu | Nominada |
| Millor fotografia | Javier Agirre | Nominat |
| Millor música | Pascal Gaigne | Nominat |

### XXIX Premis Goya

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor pel·lícula | | Nominada |
| Millor música original | Pascal Gaigne | Nominat |

### Festival Internacional de Cinema de Palm Springs

| Categoria | Persona | Resultat |
| Premi Cinema Llatí | Premi Cinema Llatí | Guanyadora |

## Referències

* ↑ «Loreak» (en anglès). IMDb. [Consulta: 28 setembre 2014].
* ↑ «Loreak». FilmAffinity. [Consulta: 28 setembre 2014].
* ↑ «Festival de cine de San Sebastián: 'Loreak' se estrena en la Sección Oficial», 24-09-2014.
* ↑ Loreak a esadir.cat
* ↑ «RNE entrega este lunes los 59º Premios Sant Jordi de Cinematografía». RTVE, 13-04-2015. [Consulta: 3 setembre 2016].
* ↑ «Medallas CEC 2014». CEC. Arxivat de l'original el 2020-01-23. [Consulta: 4 març 2019].
* ↑ «Nominaciones a las medallas CEC 2014». CEC. Arxivat de l'original el 2020-08-01. [Consulta: 4 març 2019].
* ↑ «PSIFF 2015 Jury Award Winners Announced» (en anglès). Palm Springs International Film Festival. Arxivat de l'original el 11 de gener de 2015. [Consulta: 11 gener 2014].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
* 'Loreak'. Tràiler (Versió original en eusquera subtitulada en català) a YouTube
# Luis Valtueña

Luis Valtueña (Madrid, 1965 - Gatonde, Ruanda, 18 gener de 1997) fou un fotògraf espanyol, que col·laborava amb l'ONG Metges del Món. Va morir a Ruanda quan treballava per a aquesta organització.
Fou un dels fotògrafs de l'agència Cover. Entre 1989 i 1990 va treballar per al magazine del diari El Mundo i posteriorment va dirigir el departament de fotografia del canal televisiu Antena 3 i va participar en la redacció de la revista fotogràfica FV Actualitat. El 1996 va començar a treballar com logista per a Metges del Món al Líban i finalment va ser enviat a Ruanda, on va ser assassinat.
Va ser assassinat per milicians hutus juntament amb el metge Manuel Madrazo i la infermera Maria Flors Sirera en el context immediatament posterior a l'anomenat Genocidi de Ruanda. Metges del Món convoca anualment el Premi Internacional Luis Valtueña de Fotografia Humanitària en la seva memòria.

## Referències

* ↑ «Milicianos hutus asesinan a quemarropa a tres cooperantes españoles en Ruanda». El País, 20-01-1997.
* ↑ «Premi Luis Valtueña». Arxivat de l'original el 2015-06-12. [Consulta: 29 juny 2015].
# Luis Vicente Arche y Bermejo

Luis Vicente Arche y Bermejo (Madrid, 1815 - Alhama, 1870) fou un compositor espanyol.
Estudià amb el mestre Vega, i la composició amb Ramon Carnicer. Fou primer violí de la Capella Reial i de diversos teatres, i més director d'orquestra del Príncep fins al 1865, passant després al Reial com a primer violí.
Les seves obres són molt nombroses; les peces de ball, simfonies, capricis, etc., passant de 200; deixà dues sarsueles grans i diverses en un acte, una Missa de Glòria, un Te Deum, un Miserere, una Missa Gran i una porció de Salves, lletanies i Motets.
Per la coincidència de cognoms i dates podria ser un germà més gran del també músic madrileny José Vicente Arche Bermejo (1829-1885).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 68, pàg. 544/45. (ISBN-84-239-4568-5)
# Luis Vallier García-Alesson Lapeire

Luis Vallier García Alesson Lapeire (València, 1867? - 28 d'abril de 1936) fou un advocat, terratinent i polític valencià, diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.

## Biografia

Era fill de Luis Vallier Lapeire, marquès de González de Quirós. Era propietari de grans extensions de tarongers a la comarca de la Safor i s'havia casat amb Carmen Trénor Palavicino, germana de Tomás Trénor Palavicino. Membre del Partit Conservador, fou elegit diputat pel districte de Gandia a les eleccions generals espanyoles de 1914 i senador el 1918-1919.

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Fitxa del Senat
* Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.560. ISBN 9788495484802.
# Louis Delage

Louis Delage (Cognac, 22 de març de 1874 - Le Pecq, 14 de desembre de 1947) va ser un enginyer i dissenyador industrial francès especialitzat en la indústria automobilística. Va estudiar enginyeria l'Arts et Métiers ParisTech a Angers, on es va graduar el 1893 i el 1903 va entrar a treballar a Renault. Aviat, però, va fundar Delage, la seva pròpia companyia a Levallois-Perret. Malgrat la seva reputació i estil, l'empresa va fer fallida després de la Gran Depressió i va ser adquirida per Delahaye.

## Referències

* ↑ «Louis Delage». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Lukkulaisvaaraïta

La lukkulaisvaaraïta és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el nom del massís ultrabàsic de Lukkulaisvaara, a Rússia, la seva localitat tipus.

## Característiques

La lukkulaisvaaraïta és un tel·lurur de fórmula química Pd$_{14}$Ag₂Te$_9$. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2013, sent publicada per primera vegada el 2014. Cristal·litza en el sistema tetragonal. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 0 i 4.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del departament de mineralogia i petrologia del Museu Nacional de Praga, a la República Txeca, amb el número de catàleg: p1p 15/2013.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al massís ultrabàsic de Lukkulaisvaara, al districte de Loukhsky (República de Carèlia, Rússia). El material tipus va ser trobat en una secció polida on els cristalls, d'aproximadament 40 μm de diàmetre, es troben vorejats per tulameenita. També ha estat descrita a l'óblast de Múrmansk, també a Rússia, i a Ontario, al Canadà. Aquests tres indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Lukkulaisvaaraite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r desembre 2021].
# Magí Pascual i Garcí

Magí Pascual i Garcí (Vilanova i la Geltrú, 25 d'octubre de 1902 - Vilanova i la Geltrú, 28 de desembre de 1970) fou un carlí català. Durant la seva joventut va ser actor de teatre al Círcol Catòlic. El seu pare, Salvador Pascual Escofet, era un obrer de la fàbrica de gas i militant carlí que fou assassinat a Sitges el novembre de 1934 després dels fets d'octubre. Magí Pascual era cap local de la Comunió Tradicionalista a Vilanova i la Geltrú el 1936 i participà en el Cop d'Estat del 18 de juliol contra la Segona República Espanyola. Va fundar la Banda de Cornetes i Tambors de Requetès. Treballà a la banca. A la dècada de 1960 fou partidari del dirigent carlí català Maurici de Sivatte en el seu enfrontament amb el sector del carlisme d'en Carles Hug de Borbó.

## Referències

* ↑ «Certificat de defunció de Magí Pascual Garcí». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 24 febrer 2016].
* ↑ «Necrológica». Diari de Vilanova, 02-01-1971.
* ↑ Puig Rovira, Francesc Xavier. Vilanova i la Geltrú, 1936-1939: guerra civil, revolució i ordre social, p. 73.
* ↑ «Primer Aniversario del fallecimiento de Don Magín Pascual Garcí». Diari de Vilanova, 23-12-1971.
* ↑ Caspistegui Gorasurreta, Francisco Javier. El naufragio de las ortodoxias: El carlismo (1962-1977). EUNSA, 1997, p. 179.
# Luis Roberto Alves

Luis Roberto Alves dos Santos Gavranić, conegut com a Zague, (23 de maig de 1967) és un exfutbolista mexicà.

## Selecció de Mèxic

Va formar part de l'equip mexicà a la Copa del Món de 1994.

## Referències

* ↑ http://espndeportes.espn.com/video/clip?id=3051293 Arxivat 2017-03-31 a Wayback Machine.
* ↑ Luis Roberto Alves "Zague" - Goals in International Matches
* ↑ Luis Roberto Alves a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ CARRILLO, Omar. La Historia de las Copas del Mundo: Crónicas de la Selección Mexicana, El Tri en cada mundial.. Mèxic: Editorial Televisa edición, 2006.
# Luka Brajnović

Luka Brajnović (Kotor, 13 de gener de 1919 - Pamplona, 8 de febrer de 2001) va ser un novel·lista, poeta, professor universitari, periodista i editor croat. Detingut per criticar a Benito Mussolini, es va veure obligat a l'exili durant la Segona Guerra Mundial. La seva condició de croat li va costar el pas per camps de concentració. A finals de la dècada del 1940 es va instal·lar a Espanya i es va obrir camí al món de les arts gràfiques. Va dedicar la major part de la seva vida a la docència universitària. Escrigué diversos llibres de periodisme, poesia, literatura i pensament. La Universitat de Navarra va crear el Premi Luka Brajnovic en honor seu, un guardó que el 2001 va rebre el corresponsal de guerra català Miguel Gil Moreno.

## Referències

* ↑ Estudios en Honor de Luka Brajnovic. Pamplona: Eunsa, 1992.
* ↑ Vidal Quadras, José Antonio «En la patria definitiva». Nuestro Tiempo, 01-03-2001, pàg. 14-33. Arxivat de l'original el 13 d’abril 2012 [Consulta: 25 agost 2013].
* ↑ «Miguel Gil, el corresponsal de guerra asesinado en Sierra Leona, premio Brajnovic de comunicación». El País, 24-05-2001 [Consulta: 25 agost 2013].
# Luka Cindrić

Luka Cindrić (Ogulin, Croàcia, 5 de juliol del 1993) és un jugador d'handbol croat que juga de central al Barça Lassa i a la selecció d'handbol de Croàcia, amb la qual va aconseguir el bronze al Campionat Europeu d'Handbol Masculí de 2016.
El jugador va ser premiat com a millor jugador masculí de l'EHF de l'any 2017.

## Trajectòria

* HRK Karlovac (2012-2014)
* RK Metalurg Skopje (2014)
* RK Vardar (2015-2018)
* KS Kielce (2018-2019)
* Barça Lassa (2019-)

## Referències

* ↑ «EHF EURO 18: principales armas» (en castellà). [Consulta: 23 novembre 2019].
# Lujuria

Lujuria (Luxúria en català) és un grup de heavy metal en castellà format a Castella el 1993 per cinc segovians. Consideren el seu estil com a Heavy Erotic Metal, ja que les seues lletres sovint tracten temes relacionats amb el sexe, ja siga de broma o seriosament. De totes maneres, això no els ha impedit implicar-se seriosament amb tota classe de causes socials.
És l'any 2005 quan Lujuria treu el seu sisè disc, Únete al Escuadrón (Uneix-te a l'Esquadró), un doble CD gravat en directe en la sala Aqualung de Madrid l'1 d'abril, junt amb la seua versió en DVD Por el Puto Rock N' Roll (Pel Puto Rock N' Roll).
El setembre de 2008 surt a la venda el seu sèptim àlbum d'estudi, Licantrofilia, amb 11 cançons noves, entre elles Qué es Mejor, homenatge a Shalom, tal com havien fet en els seus anteriors treballs. Més tard, el 2010 trauen a la venda Llama Eterna (Flama Eterna), disc que fa homenatge a grans bandes del rock cantat en castellà en les que ha mort algú dels components com Barricada, Goliath, Triana, Santa o els argentins V8. Cal destacar la cançó inèdita Estrella del Rock, dedicada a Javier Gálvez.

## Discografia
### Àlbums d'estudi

* Cuentos Para Mayores - 1995
* República Popular del Coito - 1997
* Sin Parar de Pecar - 1999
* Enemigos de la Castidad - 2001
* El Poder del Deseo - 2003
* ...Y la Yesca Arderá - 2006
* Licantrofilia - 2008
* Llama Eterna - 2010 - Disc de versions d'altres grups en castellà.

### Àlbums en directe i DVD's

* 10 Años por el Puto Rock N' Roll - 2003 - DVD documental de l'aniversari de la banda.
* Únete al Escuadrón - 2005 - CD en directe gravat a la sala Agualung en Madrid.
* Por el Puto Rock N' Roll - DVD del directe a la sala Aqualung (Madrid).
* Sudamérica Únete al Escuadrón - 2007 - El CD Únete al Escuadrón però a Sud-amèrica.

## Referències

* ↑ Estrall porta el heavy al BacArt de Roda amb els grups Lujuria, Ira i Salem, vilaweb, 8 de febrer de 2006
* ↑ Lujuria a timeout.cat

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de Lujuria (castellà)
# Lynn (Massachusetts)

Lynn és una població dels Estats Units a l'estat de Massachusetts. Segons el cens del 2007 tenia 87.122 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lynn tenia 89.050 habitants, 33.511 habitatges, i 21.044 famílies. La densitat de població era de 3.177,7 habitants/km².
Dels 33.511 habitatges en un 32,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 39,7% hi vivien parelles casades, en un 17,6% dones solteres, i en un 37,2% no eren unitats familiars. En el 31% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,62 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,31.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27% tenia menys de 18 anys, un 9,1% entre 18 i 24, un 31% entre 25 i 44, un 20,1% de 45 a 60 i un 12,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.364 $ i la renda mediana per família de 45.295$. Els homes tenien una renda mediana de 34.284 $ mentre que les dones 27.871$. La renda per capita de la població era de 17.492$. Entorn del 13,2% de les famílies i el 16,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lynn». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lynn». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Malik Izzat

Malik Izzat (o Izzat Malik) fou una princesa persa.
Es va casar amb el cobànida Hasan-i Küčik, a qui se suposa que va ser infidel. El 15 de desembre de 1343, durant una campanya contra Bagdad, Izzat Malik va assassinar al seu marit per temor que es descobrís la seva infidelitat infidel. La mort de Hasan fou horrible; els parents del difunt la van matar i la van tallar a trossos que es van menjar com a revenja.

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, IX, 867
# Mahmudabad

Mahmudabad fou un estat tributari protegit del tipus talukdar a l'Oudh als districtes de Sitapur, Barabanki, Kheri i Lucknow. La superfície era de 1.028 km². Estava governat per una dinastia de Shaykhs Sadikis o Khanzada, musulmans primer sunnites i després xiïtes (1838); el seu ancestre fou un shaykh de nom Nasrullah que havia estat kazi de Bagdad i va anar a l'Índia al segle XII i els seus descentes per tres generacions van ser kazis de Delhi; el 1345 kazi Nusratullah conegut com a Shaykh Nathan, fou enviat per Muhammad Shah II Tughluk (1325-1351) contra els bhars a la regió de Bara Banki; va triomfar i va rebre moltes terres en feu. Un altre membre de la família, Daud Khan fou un cèlebre general que va lluitar victoriosament contra els rajputs; el seu net fou Bazid Khan el fill del qual Mahmud Khan va fundar Mahmudabad vers 1677. Al segle XVIII els seus dominis es van estendre sota els nawabs d'Oudh. El 1850 nawab Ali Khan m(1838-1858) va rebre el títol de raja del rei d'Oudh; va prendre part destacada al motí del 1857 i fou sotmès el 1858. El seu successor Muhammad Amir Hasan Khan, va fer bons serveis als britànics i va rebre també el títol de raja i el nomenement com a cavaller de l'orde de l'Índia; el va succeir el 1902 el seu fill Raja Ali.
La capital de l'estat era Mahmudabad a 27° 18′ N, 81° 08′ E﻿ / ﻿27.300°N,81.133°E﻿ / 27.300; 81.133 avui al districte de Sitapur d'Uttar Pradesh, amb una població al cens del 2001 de 41.911 habitants que eren 8.664 habitants cent anys abans. La residència dels rages és l'edifici principal.

## Llista de talukdars

* Nawab MUHAMMAD IMAM KHAN, mort vers 1765
* Nawab MUHAMMAD IKRAM ALI KHAN, mort vers 1775 (fill)
* Raja SARFRAZ ALI KHAN (fill) 1775-?
* Raja MUSAHIB ALI KHAN ?-1810 o 1819
* Rani (adopta un successor de la branca de Belhra) 1810 o 1819-1838
* Raja NAWAB ALI KHAN (adoptat) 1838-1858
* Amiruddaula Saidul ul-Mulk Raja Sir Khanzada MUHAMMED AMIR HASAN KHAN, Khan Bahadur Khan Amirul Omara Saeedul Mulk Muzzafar Jung Ghanzanfaru-daula 1858-1902
* Maharaja Khan Bahadur Sir MOHAMMED ALI MOHAMMED KHAN, Khan Bahadur Amirul Omara Saeedul Mulk Muzaffar Jung Ghanzanfaru-daula 1902-1931
* Nawab Raja MOHAMMAD AMIR AHMED KHAN Khan Bahadur Khan Amirul Omara Saeedul Mulk Muzzafar Jung Ghanzanfaru-daula 1931-1955 (+1973)

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
* Genealogia Arxivat 2009-05-23 a Wayback Machine.
# Maria de Quadras

Maria de Quadras i Feliu (Barcelona, 1903 - Barcelona, 27 de gener de 1982) fou una traductora catalana.
Autodidacta, va aprendre francès, anglès i alemany. Gran afeccionada al muntanyisme, va traduir al castellà nombroses obres d'aquesta temàtica per a l'editorial Joventut. Escrigué també poesia.
Abans de la Guerra Civil ja havia traduït al català un parell d'obres del poeta hindú Rabindranath Tagore (que abans s'havia autotraduït a l'anglès) i, després, a partir del 1956 i fins al 1975, en va traduir cinc títols més (alguns, de caràcter antològic). Del primer de tots, El jardiner, en va preparar una adaptació musical per a Joan Altisent el 1956, amb el títol On va tan de pressa ton cistell? Aquesta dedicació va comportar que esdevingués la traductora al català autoritzada pel mateix Tagore.
Igualment, els anys setanta va traduir tres obres del poeta libanès Khalil Gibran, tan en voga aleshores. Cal afegir-hi, encara, en la llista de la seva producció un assaig d'Aldous Huxley i dues novel·les: de Pearl S. Buck i de Joseph Kessel. Cal suposar que en tots els casos va partir de l'anglès per tal d'acostar-nos un esplet d'obres rellevants d'autors contemporanis notoris.

## Referències

* 1 2 3 4 «Maria de Quadras». Diccionari Biogràfic de Dones. Barcelona: Associació Institut Joan Lluís Vives Web (CC-BY-SA via OTRS).
* ↑ «Esquela». La Vanguardia, 28-01-1982. [Consulta: 18 febrer 2023].
* ↑ Les Cinc branques: poesia femenina catalana. 1. ed. Barcelona: Albert i Corp, 1975. ISBN 84-400-8407-2.
# Maria de Prússia

Maria de Prússia fou reina de Baviera (Berlín, 1825 - castell de Hohenschwangau, 1889). Princesa de Prússia amb el tractament d'altesa reial, esdevingué reina de Baviera arran del seu matrimoni amb el rei Maximilià II de Baviera.
Nascuda a la ciutat de Berlín, capital del Regne de Prússia, el dia 15 d'octubre de l'any 1825, fou filla del príncep Guillem de Prússia i de la landgravia Anna Maria de Hessen-Homburg. Maria era neta per via paterna del rei Frederic Guillem II de Prússia i de la princesa Frederica de Hessen-Darmstadt, i per via materna del landgravi Frederic V de Hessen-Homburg i de la princesa Carolina de Hessen-Darmstadt.
El dia 12 d'octubre de l'any 1842 contragué matrimoni a Múnic amb qui esdevindria rei Maximilià II de Baviera, fill del rei Lluís I de Baviera i de la princesa Teresa de Saxònia-Hildburghausen. La parella tingué dos fills:
* el rei Lluís II de Baviera, nat a Nymphenburg el 1845 i mort el 1886, a prop del llac Starnberg.
* el rei Otó I de Baviera, nat a Múnic el 1848 i mort al castell de Fürstenried el 1916.
Un dels temes principals que marcaren la vida de la princesa Maria de Prússia fou la religió. Educada en la severitat religiosa del luteranisme de la cort de Berlín, a la seva arribada a Múnic optà per no convertir-se al catolicisme, majoritari en el si de la població bavaresa. Aquest fet, entès per la majoria de la població de Baviera, fou àmpliament discutit pel seu fill primogènit. El rei Lluís II de Baviera arribà a rebutjar públicament la seva mare per la seva condició de luterana, i aquesta, afligida pels trastorns que patien els seus dos fills, s'interessà pel consol que el catolicisme li aportava i s'hi convertí l'any 1874.
La princesa va fer nombroses obres de beneficència per Baviera. Maria, amb l'ajuda del seu fill primogènit, es convertí en la fundadora d'una Associació de Dones Bavareses dedicada a la beneficència i fundada a Múnic el 1869. Posteriorment, d'aquesta associació en sorgí la Creu roja de Baviera.
A partir de principis de la dècada de 1870, la monarca es retirà progressivament de la vida pública i cortesana de Múnic. Maria es retirà a una finca privada que posseïa als Alps bavaresos i al castell de Hohenschwangau, on morí el dia 17 de maig de l'any 1889. Durant els últims anys de la seva vida, havia presenciat el suïcidi del seu fill primogènit i els trastorns mentals del seu segon fill.