OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Agave celsii

Agave celsii és una planta fanerògama monocotiledònia que pertany a la família de les Asparagàcies. Normalment se la coneix també pel nom del seu sinònim Agave mitis (Mart). Es troba dins de la categoria de plantes suculentes dit d'aquelles plantes que tenen òrgans vegetals amb una gran quantitat de teixits aqüífers, la qual cosa fa que siguin molt gruixuts. És originària de Mèxic (Amèrica del Nord), és una planta perenne.

## Descripció

Agave celsii és acaulescent, és a dir, no té una tija pròpiament dita, és cespitosa (vol dir que rebrota abundosament fent una gespa) fins a 90 cm d'alçada. Les fulles són en roseta, unes 20 a 30, lanceolades, oblongues (allargades), oblongo-el·líptiques o ovades, de 28 a 65 cm de llarg, d'11 a 12 cm d'ample, flexibles, llises, de color verd clar, llustroses; marges serrulats, grocs o vermellosos; dents triangulars, simples o bicuspidats, 1 a 3 mm de largo, presents en tot el marge excepte a prop de l'àpex; espina terminal cònica marró, 3 a 20 mm de llarg. Inflorescència en forma d'espiga, fins a 3 m d'alçada.

## Distribució i Hàbitat

Acostumen a créixer en terrenys àrids adoptant similituds morfològiques amb altres plantes (com les yuques, les nolinàcies o les dracaenes) degut a viure en un ambient similar més aviat àrid amb escassetat d'aigua.

## Cultiu

Es planta tant a ple sol com en zones d'ombra parcial. Poden resistir gelades.

## Referències

* ↑ «Agave celsii a EOL» (en anglès). [Consulta: 23 desembre 2014].
* ↑ «Agave celsii a The Plant List» (en anglès). [Consulta: 23 desembre 2014].
* ↑ de Bolòs, Oriol; Vigo, Josep; Masalles, Ramon M.; Ninot, Josep M. «Compostes». A: Flora Manual dels Països Catalans. 2a edició. Barcelona: PorticNatura, 2005, p. 1220. ISBN 8473064003.

## Enllaços externs

* http://biologia.fciencias.unam.mx/plantasvasculares/ArbolesArbustosFCiencias/Angiospermas/agave_celsii.html
# Le Thaumaturge chinois

Le Thaumaturge chinois, venut als Estats Units com a Tchin-Chao, the Chinese Conjurer i al Regne Unit com The Chinese Juggler, és un curtmetratge mut francès de 1904 dirigit per Georges Méliès. Va ser venut per la Star Film Company de Méliès i està numerat del 578 al 580 als seus catàlegs.
Méliès interpreta el prestidigitador del títol; els seus trucs es treballen utilitzant escamoteigs i fosa. El moviment de la pel·lícula és notablement ràpid, fins i tot a velocitats de pel·lícula muda com 16 fotogrames per segon; És possible que Méliès hagi fet que l'operador de la càmera hagi enfonsat deliberadament la càmera per crear un efecte estilitzat.

## Referències

* ↑ Malthête, Jacques & Mannoni, Laurent (2008), L'oeuvre de Georges Méliès, Paris: Éditions de La Martinière, p. 347, ISBN 9782732437323
* ↑ Essai de reconstitution du catalogue français de la Star-Film; suivi d'une analyse catalographique des films de Georges Méliès recensés en France, Bois d'Arcy: Service des archives du film du Centre national de la cinématographie, 1981, pàg. 193–94, ISBN 2903053073

## Enllaços externs

* Le Thaumaturge chinois a YouTube
# Nacho Aguayo

Nacho Aguayo Martín (Madrid, 3 de desembre de 1979) és un dissenyador espanyol d'alta costura, caracteritzat per l'elegància dels seus dissenys.
La seva carrera professional comença en el atelier de Felipe Varela, al mateix temps que estudia disseny al Centre Superior de Disseny de Moda de la Universitat Politècnica de Madrid. Es forma a Madrid, Barcelona, Roma i a la Universitat Parsons de Nova York.
Després d'una formació qualificada exerceix llocs de diferent responsabilitat en signatures com Springfield, Loewe, Grup Inditex o Badgley Mischka a Nova York. Carmen March va ser la seva principal mentora, des que se submergís al costat d'ella en la seva marca al desembre de 2007.
L'any 2010, s'inaugura el seu taller de costura, gràcies al com recull grans èxits i aconsegueix ser finalista de Who’s On Next de la revista Vogue durant dos anys consecutius en 2013 i 2014 al costat de dissenyadors com Juan Vidal.
Compagina el treball en la seva pròpia signatura i taller, amb classes de moda com a professor en el IED (Institut Europeu de Disseny), alhora que continua la seva marxa amb
Carmen March com a director de disseny de Pedro del Ferro Madrid. Durant aquest període aconsegueix el Premi Cosmopolitan 2013 i el premi PRIX de la Moda Marie Claire 2014.L'any 2015 després de tancar el seu taller comença una nova etapa professional en CH Carolina Herrera fins que al maig de 2016 torna al Grup Cortefiel com a director de disseny de Cortefiel i Pedro del Ferro dona.
En 2016 va ser pare per gestació subrogada.

## Premis y reconeixements

* Finalista: Who's On Next de Vogue (2013)
* Finalista: Who's On Next de Vogue (2014)
* Premi Cosmopolitan (2013)
* Premi PRIX de Marie Claire (2014)

## Referències

* ↑ «Nacho Aguayo, director creativo de CH Carolina Herrera». , 04-02-2015 [Consulta: 24 gener 2018].
* ↑ Miranda, Beatriz «Nacho Aguayo, nuevo director creativo de CH Carolina Herrera» (en castellà). , 03-02-2015 [Consulta: 24 gener 2018].
* ↑ «La pasarela de Madrid crece en su 67 edición». , 21-01-2018 [Consulta: 24 gener 2018].
* ↑ «El diseñador Nacho Aguayo, padre por gestación subrogada». , 06-09-2016 [Consulta: 24 gener 2018].
* ↑ Mendoza, Marta Hurtado de «En el estudio de Nacho Aguayo». [Consulta: 24 gener 2018].
# Ausonis

Els ausonis (AUSONI en llatí i Αὔσονες en grec antic) són un poble itàlic d'origen indoeuropeu que tradicionalment s'ha cregut que s'havia instal·lat a la península itàlica vers l'inici del I mil·lenni a. C.

## Auruncs i ausonis

Els grecs anomenaven els auruncs « Αὔσονες », és a dir ausonis. Els auruncs tenen el mateix origen que el poble que els romans anomenaven de manera habitual ausonis; els dos grups es degueren separar aviat i s'establiren en regions veïnes, per això els romans els diferenciaren en auruncs i ausonis. Titus Livi parla dels aurunci, prop de Suessa i dels ausonis a l'entorn de Cales.

## Els ausonis de les illes Lipari

Una llegenda recollida per l'historiador grec Diodor de Sicília esmenta la instal·lació a les illes Lipari d'un grup d'ausonis, dirigits per Liparos. Aquest grup procedia de la veïna Campània. Sabem poc sobre l'organització social d'aquests pobles. Les excavacions realitzades pels arqueòlegs Luigi Bernarbo-Brea i Madeleine Cavalier a la necròpolis situada a l'oest de l'antiga ciutat de Lipara, a la regió de Diana, mostren que una gran població va prosperar en aquests llocs entre el segle xiv i el x aC. Utilitzaven ceràmiques amb mànecs amb forma de caps de remugants, manejaven armes de bronze i realitzaven ritus funeraris col·locant els morts en posició fetal dins grans gerros de terracota.

## Referències

* ↑ Luigi Bernarbo-Brea i Madeleine Cavalier, La stazione preistorica della contrada Diana e la necropoli protoistorica di Lipari. Meligunis-Lipara, Publicazioni del Museo Eoliano di Lipari, Flaccovio Editore, Palermo, 1960, vol. I.
# Zed (empresa)

Zed va ser és una multinacional d'origen espanyol dedicada a oferir serveis mòbils avançats adaptats a les necessitats dels clients, està especialitzada a augmentar l'ingrés mitjà (ARPU) de les operadores mòbils i de les grans companyies.

## Història

La companyia va ser fundada en Espanya en 1996, per la família Pérez Dolset, amb el llançament del portal LaNetro, que tenia l'objectiu d'oferir continguts d'oci i entreteniment per a suports interactius en qualsevol dispositiu d'accés a Internet. En 1998, després de la fundació de Pyro Studios es llança el videojoc Commandos: Behind Enemy Lines, número u en 25 països. En 2002, va decidir concentrar els seus esforços en els continguts de valor afegit per a mòbils. Dos anys després, al setembre de 2004, LaNetro va adquirir Zed, empresa pionera del sector, a l'operadora nòrdica TeliaSonera i va passar a denominar-se LaNetro Zed mantenint la marca Zed per als seus productes i serveis per a mòbils. Al desembre de 2006, va aconseguir un acord amb el Consell d'Administració de Monstermob, un dels seus competidors amb seu en el Regne Unit, per a l'adquisició de la companyia que en l'actualitat és una filial del grup Zed. Aquesta operació va reforçar la presència internacional de Zed en importants comprats com el Sud-est Asiàtic, Xina, Rússia i EUA. Aquest mateix any a Espanya, es va portar també a cap l'adquisició de la companyia de serveis de màrqueting mòbil Alvento. Aquests moviments van fer que la companyia tanqués 2006 amb un increment del 235% sobre la facturació respecte a l'exercici anterior. El març de 2009, Zed estableix una joint venture amb Tanla Solutions en Índia, centrada en el desenvolupament de productes i serveis per a mòbils. Gràcies a aquesta operació Zed comença a operar en el segon major mercat del món per nombre d'usuaris mòbils. Al maig la companyia adquireix Player X, companyia britànica líder de serveis per a mòbils i a través d'aquesta adquisició, Zed reforça la seva posició com ?proveïdor únic? per a les operadores, cobrint tota la cadena de valor afegit de productes i serveis per a mòbils. En 2016 es va declarar en fallida.

## Referències

* ↑ LaNetro Zed adquireix una participació majoritària en Monstermob
* ↑ LaNetro Zed aconsegueix una facturació de 320 milions d'euros
* ↑ Zed Worlwide entra al mercat indi de la telefonia mòbil
* ↑ «Zed adquireix la companyia britànica de serveis per a mòbils Player Xl». Arxivat de l'original el 2009-05-11. [Consulta: 17 octubre 2015].
* ↑ «Spain probes Russian billionaire Fridman for corruption» (en anglès). France24, 07-08-2019. [Consulta: 21 agost 2023].
Viccionari
# François Leigonyer

François Leigonyer (Orlhac, 4 de desembre de 1740 - París, 30 de març de 1807) fou un general de brigada durant la Revolució Francesa.

## Llistat de serveis

Va entrar al servei el febrer de 1756, com a furrier voluntari en el regiment de cavalleria de Beauvilliers, es va convertir en tinent el novembre de 1761, assistent major el 5 d'abril de 1762 i capità el 8 de juny de 1764. El 2 de juny de 1792 es va convertir en tinent-coronel el 22 regiment de cavalleria, després fou nomenat coronel el 10 de juny de 1792 en l'onzè regiment de cavalleria.
Va ser ascendit a mariscal de camp el 2 de setembre de 1792 i a tinent general el 8 d'octubre següent. El 1793 va ser assignat a l'exèrcit dels Pirineus Orientals, després l'1 d'abril es va incorporar a l'Exèrcit de les costes de Brest. Va participar en la batalla de Vezins el 19 d'abril i l'1 de maig va prendre el comandament provisional de l'Exèrcit de les costes de La Rochelle fins al 27 de maig de 1793. Va comandar a la batalla de Doue el 7 de juny.
El 8 de juny de 1793 fou destinat a l'exèrcit del Pirineu Occidental i fou arrestat el 9 de setembre després de les ordres del Comitè de Seguretat Pública. Fou alliberat de la presó el 5 de gener de 1795 i el 1799 es convertí en membre de l'administració hospitalària de l'exèrcit occidental i fou reformat el 5 de setembre de 1800.
El 1804, va ser president del consell d'administració de l'hospital militar de Tolosa.

## Fonts

* (anglès) « enerals Who Served in the French Army during the Period 1789 - 1814: Eberle to Exelmans» [archive]
* «Les généraux français et étrangers ayant servi dans la Grande Armée» [archive] (consulté le 11 avril 2014)
* (polonès) «Napoléon.org.pl» [archive]
* Étienne Charavay, Correspondance général de Carnot, tome 1, imprimerie Nationale, 1893, p. 354
# Batalla del Forcat

La batalla del Forcat de 1404 fou un dels combats de les bandositats del Regne de València.

## Antecedents

Les bandositats, oposaren a finals del segle xiv als Centelles amb els Soler. Gilabert de Centelles i Riu-sec capitanejà des de 1398 als Centelles, oposats als Soler, capitanejats per Jaume de Soler. Les principals incidències de la lluita foren la mort de Pere de Centelles, germà de Gilabert, i de Lluís de Soler el 1398, i l'assassinat per ordre de Gilabert del cap del bàndol contrari, Jaume de Soler el 1403,

## Batalla

Els dos bàndols es van enfrontar finalment a Llombai el 21 d'abril de 1404 als voltants de Llombai i en el combat van resultar vencedors els Soler.

## Referències

* ↑ (castellà) Valencians.com Llombai
# Colibrí verd

El colibrí verd (Colibri thalassinus) és una espècie de picaflor que viu a les terres altes des de la part central de Mèxic fins a l'oest de Panamà i a la regió dels Andes des del nord de Veneçuela fins a Bolívia. És una au migratòria que arriba fins als Estats Units i fins i tot Canadà.

## Descripció

* Colibrí mitjà, amb uns 11 cm de llargària i uns 5 grams de pes.
* Color general verd blavós iridescent. Cua amb una banda blava.
* Taca violeta darrere de l'ull. Taca de plomes verdes a la gola, amb punts negres.
* Bec i peus negres.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d'Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia
* ↑ María del Coro Arizmendi i Humberto Berlanga. 2014. Colibríes de México y Norteamérica. ISBN 978-607-8328-03-1
# Albericus valkuriarum

Albericus valkuriarum és una espècie de granota que viu a Papua Nova Guinea.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Richards, S. & Allison, A. 2004. Albericus valkuriarum. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Accedit a data 1 de febrer del 2008.
# Legió II Adiutrix Pia Fidelis

La legió II Adiutrix Pia Fidelis va ser una legió romana reclutada per Vespasià l'any 70, a partir de la infanteria de marina estacionada a Ravenna. Es tenen registres d'aquesta legió fins al començament del segle iv, quan estava aquarterada a la frontera del Rin. Els seus emblemes eren un capricorn i un pegàs.
La primera destinació de la II Adiutrix Pia Fidelis fou la Germania Inferior, amb l'objectiu d'ajudar en l'esclafament de la Revolta dels Bataus. Després d'aquestes campanyes la legió es va desplaçar a Britànnia amb el general Quint Petil·li Cerial, per sufocar una altra revolta. Durant els anys següents la legió romangué a Britànnia, probablement a Deva Victrix, actualment Chester. L'any 87 la legió va tornar al continent per lluitar a les guerres dàcies de Domicià. Entre el 94 i el 95 el futur emperador Hadrià va servir com a tribú militar de la II Adiutrix Pia Fidelis.
Després de les guerres dàcies de Trajà dels anys 101 al 106 la legió es va aquarterar a Aquincum (actual Budapest), on hi va ser durant molts anys. Així i tot, se sap que la legió o diversos dels seus destacaments (vexillationes) van participar en diverses campanyes.

## Referències

* ↑ Pauly, August (ed.); Georg Wissowa. Paulys Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft [Reihe 1] Halbbd. 24, vol. 12,2: Legio bis Libanon. Stuttgard: Metzler, 1925, p. 1437-1438.

## Bibliografia

* Lendering, Jona. Legio II Adiutrix. A: Livius.org [Consulta 19 d'octubre de 2022]
# Neoptòlem (desambiguació)

Neoptòlem és el nom dels següents personatges:
* Neoptòlem, fill de l'heroi Aquil·les i mític rei de l'Epir.
* Neoptòlem I de l'Epir, Rei de l'Epir vers 370 a 360 aC.
* Neoptòlem II de l'Epir, Rei de l'Epir vers 326 a 323 aC, de 317 a 313 aC i de 302 a 296 aC.
* Neoptòlem (diàdoc), oficial macedoni d'Alexandre el Gran.
* Neoptòlem (militar), oficial macedoni del segle IV aC.
* Neoptòlem (general), un dels generals de Mitridates VI Eupator.
* Neoptòlem de Paros, eminent literat grec.
* Neoptòlem de Milet, escriptor grec.
* Neoptòlem d'Atenes, poeta tràgic i polític atenenc del segle IV aC.
# Baldwin Spencer

Winston Baldwin Spencer (n. 8 d'octubre de 1948 a Antigua) és un polític d'Antigua i Barbuda, que va ser primer ministre del seu país entre 2004 i 2014.
Va ser durant 25 anys un important capdavanter sindical. Va ser triat al parlament per la primera vegada el 1989 representant el poble de St. Johns Rural West Constituency.

## Referències

* ↑ «Baldwin Spencer | United Progressive Party». Arxivat de l'original el 2010-09-17. [Consulta: 7 maig 2012].
# Zeeland

«Zeeland» té aquests significats:
* Zeeland (Dakota del Nord), població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord
* Zeeland (neerlandès) o Zelanda, província del sud-oest dels Països Baixos
* Zeeland (neerlandès) o comtat de Zelanda, jurisdicció feudal, format per a una sèrie d'illes als estuaris de l'Escalda, del Mosa i del Rin
# Fundació Ferrer Pastor

La Fundació Ferrer Pastor naix el 10 de juliol de 2008 amb l'objectiu de mantenir i difondre la figura i les tasques de Francesc Ferrer Pastor, així com d'unes altres personalitats de rellevància cultural i social al País Valencià.
Els objectius de la Fundació responen a difondre i normalitzar l'ús Valencià en els diferents àmbits, especialment en la cultura del País, així com de fomentar el record i honor de Francesc Ferrer Pastor. Vetllen pels valors del lexicògraf saforenc treballant per la integració dels col·lectius en risc d'exclusió, immigrants i discapacitats. L'objectiu principal que duen a terme consisteix a mantenir viva la tasca de Ferrer Pastor i la lluita per la cultura valenciana.
La Fundació va ser creada el 10 de juliol de 2008, tot i que fins a l'any següent no s'oficialitzaria, concretament el 15 de gener de 2009 amb la resolució de la Generalitat Valenciana. El 10 de juliol de 2009 es presenta públicament per primera volta, en un acte a la biblioteca de Ferrer Pastor, a la localitat natal de Francesc Ferrer Pastor, La Font d'en Carròs (la Safor, València). Hi participaren el batlle Gaspar Pérez i la regidora de Cultura Maria Consuelo Peiró com a representació de la comitiva municipal, acompanyats pel Vicepresident de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, Manuel Pérez Saldanya, el director dels Cursos Carles Salvador, Isidre Crespo, i l'escriptor i director Alfred Ramos González.

## Referències

* 1 2 3 «Fundació Ferrer Pastor» (en català). [Consulta: 17 novembre 2023].
# Alberobello

Alberobello és una població i municipi (comune) de la Ciutat metropolitana de Bari, a la Pulla, Itàlia. Té uns 11.000 habitants i és famós pels seus típics trulli. Els trulli d'Alberobello foren declarats per la UNESCO Patrimoni de la Humanitat l'any 1996.

## Llocs d'interès
### Església de Sant'Antonio

L'església de Sant Antoni, va ser erigida en tan sols catorze mesos en un terreny donat per un benefactor.
L'edifici es va obrir al culte el 13 de juny de 1927. La façana de l'edifici està dividit en tres parts. La del mig, mostra gran arc atrompetat en el qual s'insereix el portal d'accés. L'església és de creu greca presentant una cobertura de "Trullo". Els quatre pilars centrals sostenen arcs de mig punt, sobre els quals descansen les voltes laterals.
A l'estructura existent se li va unir el seminari, que va tancar un costat de la torre del campanar.
L'interior tenia inicialment un sol altar i un gran Crist a la creu, per Adolfo Rotllo (1898-1985). Entre 1954 i 1960, el temple va experimentar canvis significatius. A més d'adaptar l'altar central a les necessitats de culte, es varen elevar els dos altars laterals, el de la dreta dedicat a Verge i el de l'esquerra a S. Antoni.

### Els Trulli

Els trullis són un tipus de construcció rural fàcilment identificable gràcies a les seves teulades còniques de pedra grisa.

## Agermanaments

* Viles històriques de Shirakawa-go i Gokayama (Japó).

## Referències

* ↑ «Iglesia de San Antonio» (en castellà). Comune di Alberobello. Arxivat de l'original el 8 de novembre 2017. [Consulta: 7 novembre 2017].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial del comune Arxivat 2021-10-27 a Wayback Machine.
* Foto satèl·lit de Google Maps
* Alberobello i els trulli (vídeo en anglès)
* Galeria fotogràfica
# Legió II Armeniaca

Legió II Armeniaca (d'Armènia) va ser una legió de finals de l'Imperi Romà.
El nom de la legió pot referir-se al fet que originàriament va formar part de la guarnició de la província romana d'Armènia, però la unitat, juntament amb la seva legió bessona, la I Armeniaca, sembla que va estar inclosa en l'exèrcit de camp imperial com una pseudocomitatensis.
Està documentat que va construir un campament a Satala (CIL II 13630, mitjançant Legio Ritterling). Segons Ammià Marcel·lí (Res Gestae XX 7), el 360, la legió II Armeniaca estava estacionada a Bezabde amb la II Flavia Virtutis i la II Parthica, quan Sapor II va assetjar i conquerir la ciutat, matant a molts dels seus habitants. La II Armeniaca va sobreviure, ja que està citada en la Notitia Dignitatum sota el comandament del Dux Mesopotamiae.

## Enllaços externs

* Legió II Armeniacaa livius.org Arxivat 2011-05-14 a Wayback Machine. (anglès)
# Neoptòlem I de l'Epir

Neoptòlem II de l'Epir (en grec antic: Νεοπτόλεμος, llatí: Neoptolemus) fou rei de l'Epir vers 370 a 360 aC.
Neoptòlem era fill d'Àlcetes I, rei de l'Epir que es proclamava descendent del mític heroi Aquil·les a través del seu fill Neoptòlem. Després de la mort d'Àlcetes, els seus dos fills Neoptòlem i Arimbes van acordar un pacte de govern. Cadascú governava la part del territori que li havia tocat sense interferències entre ells, segons explica Pausànies.
El nou rei Neoptòlem I va tenir dos fills:
* Alexandre, futur rei de l'Epir
* Olímpies, mare d'Alexandre el Gran
El regnat va transcórrer en harmonia fins a la mort per enverinament de Neoptòlem, vers el 360 aC. Llavors el seu germà Arimbes va restar sol al tron.

## Referències

* ↑ Neoptolemus I a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1155
# Bale (Croàcia)

Bale (italià: Valle, anteriorment Valle d'Istria; istriot: Vale) és un poblament i municipi al sud-oest de la península d'Ístria a Croàcia.
Els orígens del nucli es troben en el castell romà de Castrum Vallis, construït per Caius Palcrus per a protegir la via de Pula a Poreč.
El municipi té una àrea total de 81,65 km² i una població d'1.127 habitants. El municipi és oficialment bilingüe, croat i italià, per això ambdós noms (Bale/Valle) són oficials. És també una de les darreres poblacions on encara es poden trobar parlants de la llengua pròpia de l'Ístria, l'istriot que rep el nom local de valese.
Bale és connectada a la xarxa d'autopistes croates per una sortida de l'autopista A9 (E751), part de l'anomenada "Y Ístria".
Entre els monuments locals es destacable l'església de l'Esperit Sant construïda al segle xv. Fòssils de dinosaure, en particular d'Histriasaurus, foren trobats prop de la ciutat i són exposats al museu local.

## Referències

* ↑ «Bale Istra» (en croat). histrica.com. [Consulta: 16 novembre 2016].
* ↑ «Welcome to Bale» (en anglès). bale-valle.hr. [Consulta: 17 agost 2015].
* ↑ «Istriot» (en anglès). [Consulta: 3 maig 2020].
# Zavoljski

«Zavoljski» té aquests significats:
* Zavoljski (Bíkovo), localitat de l'óblast de Volgograd, a Rússia
* Zavoljski (Pal·làssovka), localitat de l'óblast de Volgograd, a Rússia
# Ganimedes d'Enos

Ganímedes (Ganymedes, Γανυμήδης) fou un governador egipci de la ciutat d'Enos (Aenos) a Tràcia, mentre la ciutat va dependre d'Egipte. Finalment el 200 aC, Ganímedes la va entregar a Filip V de Macedònia.

## Referències

* ↑ Smith, William. A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology: Earinus-Nyx (en anglès). J. Murray, 1880, p. 230.