OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Resolució 762 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 762 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, fou adoptada per unanimitat el 30 de juny de 1992. Després de reafirmar les resolucions 713 (1991), 721 (1991), 724 (1991), 743 (1992), 727 (1992), 740, 749 (1992), 757, 758, 760 i 761 (1992) el Consell va instar a totes les parts a complir els seus compromisos amb el pla de les Nacions Unides a l'antiga Iugoslàvia i completin el cessament d'hostilitats.
També va instar a Croàcia a retirar l'exèrcit de l'exèrcit croat de la seva última ofensiva a Dalmàcia a posicions preses abans del 21 de juny de 1992 i va instar la resta unitats de l'Exèrcit Popular Iugoslau, així com les forces de defensa territorials a Croàcia i també les forces irregulars a complir estrictament amb el pla de manteniment de la pau de les Nacions Unides.
La resolució 762 també va recomanar l'establiment d'una Comissió Mixta, integrada per representants del govern del Govern de Croàcia i dels servis locals que haurien de consultar "si fos necessari o apropiat" "les autoritats a Belgrad sobre les seves funcions en relació amb el seguiment de les autoritats policials i la retirada dels dos exèrcits de les àrees protegides de les Nacions Unides i les "zones roses" fora del control de les Nacions Unides. També va autoritzar un augment de 120 policies civils i 60 oficials militars a la Força de Protecció de les Nacions Unides.
Reafirmant l'embargament d'armes i les conseqüències que podria tenir el col·lapse del pla de les Nacions Unides a Iugoslàvia, el Consell va tornar a demanar a totes les parts que cooperessin de nou amb la Conferència sobre Iugoslàvia amb la finalitat d'assolir un acord polític coherent amb els principis de l'Organització per a la Seguretat i la Cooperació a Europa.
Croàcia no va complir i no va retirar el seu exèrcit.

## Referències

* ↑ Damrosch, Lori Fisler. Enforcing restraint: collective intervention in internal conflicts. Council on Foreign Relations, 1993, p. 41. ISBN 978-0-87609-155-5.
* ↑ Doyle, Michael W.; Sambanis, Nicholas Making war and building peace: United Nations peace operations. Princeton University Press, 2006, p. 165. ISBN 978-0-691-12275-5.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 701 a la 800 (1991 - 1993)
* Guerra de la independència croata
* Guerra de Bòsnia

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 75 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 75 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 27 de setembre de 1949, després de rebre una resolució de l'Assemblea General de les Nacions Unides que autoritza al Consell a prendre decisions sobre el tema, el Consell va decidir reemborsar retroactivament als Estats membres que participaven en la Comissió de les Nacions Unides per a Indonèsia i la Comissió de les Nacions Unides per a l'Índia i Pakistan per les seves despeses de desplaçament i subsistència.
La resolució es va aprovar amb un total de set vots, mentre que l'RSS d'Ucraïna va votar en contra i Cuba, Egipte i la Unió Soviètica es van abstenir.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1 a la 100 (1946 - 1953)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 768 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 768 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, fou adoptada per unanimitat el 30 de juliol de 1992. Després de recordar les resolucions anteriors del Consell de Seguretat sobre el tema, incloses les 501 (1982), 508 (1982) 509 (1982) i 520 (1982) i estudi de l'informe del Secretari General sobre la Força Provisional de les Nacions Unides al Líban (FPNUL) aprovada a la Resolució 426 (1978), el Consell va decidir prorrogar el mandat de la FPNUL durant sis mesos més mesos fins al 31 de gener de 1993.
El Consell va tornar a emfatitzar el mandat de la Força i va demanar al Secretari General que informés sobre els progressos realitzats respecte de l'aplicació de les resolucions 425 (1978) i 426 (1978).

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 701 a la 800 (1991 - 1993)
* Guerra del Líban de 1982
* Conflicte Israel-Líban
* Conflicte del sud del Líban (1985-2000)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Reykjanesviti

Reykjanesviti, construït originàriament el 1878, és el far més antic d'Islàndia. Està situat a la vora sud-oest de la península de Reykjanes, per la qual cosa serveix com a llum de terra per a Reykjavík i Keflavík.
Està regulat per l'Autoritat Islandesa del Transport (Samgöngustofa), que també manté i opera les principals llums costaneres. mentre que les autoritats portuàries locals operen les llums portuàries.

## Característiques

Es tracta d'una torre blanca de formigó rodona de 31 metres d'altura amb llanterna vermella i galeria. El far està situat al cim d'un turó (un con volcànic inactiu) a la vora sud-oest de la península de Reykjanes, a uns 16 km a l'oest de Grindavík i a 20 km al sud-oest de Keflavík. La llum característica és "Fl (2) W 30 s", és a dir, un grup de dues llums intermitents cada 30 segons i el seu nombre internacional és L4466. Al terrat hi ha muntada una antena per a la transmissió de senyals DGPS en el rang d'ones llargues. El pla focal queda situat a 73 m sobre el nivell del mar i el rang de llum arriba a les 22 milles. També hi ha una residència de dos pisos, construïda a la zona moderna, per allotjar el vigilant resident.

## Història

El primer far en aquest lloc va entrar en funcionament l'1 de desembre de 1878, però vuit anys més tard fou destruït per un terratrèmol. Feia 6,2 m d'alt i una alçada de foc de 54 m. El 1957 es va electrificar i el 2005 es va automatitzar.

## Referències

* ↑ «Lighthouses of Western Iceland» (en anglès). Russ Rowlett and the University of North Carolina at Chapel Hill.. Arxivat de l'original el 6 de desembre 2012. [Consulta: 31 agost 2017].
* ↑ «Lighthouse Reykjanes» (en anglès). Lighthouse pages from Anke and Jens. [Consulta: 31 agost 2017].
* ↑ «Vitaskrá (List of lights) p10.». Icelandic Coast Guard. Arxivat de l'original el 31 d’agost 2017. [Consulta: 31 agost 2017].

## Enllaços externs

* The Lighthouse Directory Arxivat 2013-11-09 a Wayback Machine.
* Icelandic Transport Authority (Samgöngustofa)
# Reykjanesbær

Reykjanesbær és un municipi de la regió de Suðurnes, situat a la península del sud del país. El municipi es va crear el 1994 quan els habitants de les ciutats de Keflavík, Njarðvík, i del poble d'Hafnir van votar fusionar-se en un sol municipi i, des de l'any 2006 també s'hi afegí el poble d'Ásbrú. Reykjanesbær és el cinquè municipi més poblat d'Islàndia, amb 17.464 habitants.
Dels quatre nuclis urbans que conformen el municipi, Keflavík és el més gran i el més poblat, mentre que Hafnir és el més petit i situat a uns 10 quilòmetres de distància d'aquest. Keflavík i Njarðvík van anar creixent a poc a poc al llarg de la segona meitat del segle xx, fins que l'únic que els separava una de l'altra era un carrer. El costat nord del carrer pertanyia a Keflavík i el costat sud a Njarðvík. El 2006, quan l'Armada dels Estats Units va tancar l'Estació Aèria Naval de Keflavik, el lloc va ser assumit per la Corporació de Desenvolupament de l'Aeroport de Keflavik (Kadeco, per les seves sigles en anglès), empresa propietat de l'estat islandès, la qual va reanomenar la zona Ásbrú i va instal·lar-hi un centre d'educació universitària anomenat Keilir-Centre Atlàntic d'Excel·lència l'estiu del 2007. Actualment, també acull altres institucions educatives i empreses vinculades a aquestes. Des del maig de 2009, al municipi de Njarðvík s'hi troba la seu del museu Viking World.

## Llocs d'interès

* Museu islandès del Rock'n'Roll (Rokksafn Íslands)
* Instal·lador de transmissió de ràdio naval de Grindavik
* Reykjanesviti
* Museu Viking World

## Galeria

* far de Reykjanesviti.
* Museu Viking World.
* Església de Hafnir.

## Municipis agermanats

* Kerava, Finlàndia.
* Kristiansand, Noruega
* Miðvágur, Illes Fèroe, Dinamarca.
* Orlando, Estats Units d'Amèrica
* Trollhättan, Suècia.

## Referències

* ↑ «Reykjanesbær» (en anglès). Bæjarskrifstofur Reykjanesbæjar. Arxivat de l'original el 30 d’agost 2017. [Consulta: 30 agost 2017].
* ↑ «Íbúafjöldi í Reykjanesbæ» (en islandès). Bæjarskrifstofur Reykjanesbæjar. [Consulta: 29 agost 2017].
* ↑ «Internasjonalt arbeid» (en noruec). Kristiansand kommune. Arxivat de l'original el 5 de març 2011. [Consulta: 29 agost 2017].
* ↑ «Online Directory: Iceland, Europe» (en anglès). Sister Cities International. Arxivat de l'original el 24 d’agost 2004. [Consulta: 29 agost 2017].

## Enllaços externs

* Web oficial de Reykjanesbaer Arxivat 2017-08-30 a Wayback Machine.
* Visit Reykjanes
# Riu Unstrut

El riu Unstrut és un riu d'Alemanya que transcorre per Saxònia-Anhalt; és un afluent del riu Saale, el qual al seu torn és afluent del riu Elba. Té una llargada total de 192 km i un cabal mitjà de 31 m3/segon. Neix a 400 m d'altitud i desemboca a 298 m d'altitud. Conforma la comarca de Thüringer Becken i part de la regió vinícola alemanya del Saale-Unstrut. L'Unstrut discorre des de l'oest cap a l'est.

## Etimologia

El nom del riu prové del germànic antic strödu. L'any 575, aquest riu era conegut com a Onestrudis; al segle VII rebia el nom d'Unestrude, i l'any 994 el de Vnstruod.

## Disc celeste de Nebra

Cap a l'any 1600 aC, a les ribes del riu Unstrut, prop de l'actual ciutat de Nebra, els artesans de la cultura Unetice crearen un disc celeste que va ser trobat l'any 1999.

## Bibliografia

* Saale-Unstrut-Jahrbuch des Saale-Unstrutvereins für Kulturgeschichte und naturkunde e.V. Druckhaus Naumburg. Erscheint jährlich seit 1996.
* Novum castrum. Schriftenreihe des Vereins zur Rettung und Erhaltung der Neuenburg eV.
* Fritz Kühnlenz: Städte und Burgen an der Unstrut, Greifenverlag, 1. Auflage 1992, ISBN 3-7352-0293-4 oder Sondereinband - Verlagshaus Thüringen 1999, ISBN 3-89683-121-6.
* Prof. Dr. Hermann Grössler: Führer durch das Unstruttal von Artern bis Naumburg für Vergangenheit und Gegenwart, bearbeitete Ausgabe des Originaldrucks von 1904, Dingsda-Verlag Freyburg, 2. Auflage 1995, ISBN 3-928498-04-5.
* Andreas Schmölling und Klaus Schmölling: 200 Jahre Schiffbare Unstrut 1795-1995, Heimatverein Artern 1995.
* Christel Foerster / Christian Kupfer: Unteres Unstruttal, Greifenverlag 1992, ISBN 3-7352-0295-0.
* Sommer, Th. & Hesse, G.: Hydrogeologie einer anthropogen überprägten Flusslandschaft - das Unstruttal zwischen Quelle und Sömmerda (Thüringer Becken). In: Jber. Mitt. Oberrhein. Geol. Ver., Neue Folge 84, Stuttgart, 2002.
* Christian Kupfer, Michael Pantenius: Die Weinstraße an Saale und Unstrut - Kulturlandschaft in Mitteldeutschland, Mitteldeutscher Verlag 1997, ISBN 3-932776-01-1.
* Gerlinde Schlenker, Jürgen Laubner: Die Unstrut. Mitteldeutscher Verlag 1/2002, ISBN 3-89812-137-2.

## Enllaços externs

* http://www.unstrutradweg.de/.
* http://www.blaues-band.de/unstrut/.
# Rob Gonsalves

Robert "Rob" Gonsalves (Toronto, 25 de juny de 1959 - 14 de juny de 2017) fou un pintor canadenc de realisme màgic (surrealisme). Produeix obres originals i il·lustracions per als seus propis llibres.

## Primers anys

Gonsalves va néixer a Toronto, Ontario. De petit va desenvolupar un interès en el dibuix imaginatiu a través de diferents mitjans. A l'edat de dotze, la seva consciència de l'arquitectura va créixer a mesura que anava aprenent tècniques de perspectiva i va començar a crear les seves primeres obres i representacions dels edificis que imaginava. Després de descobrir pintors com Dalí i Tanguy, Gonsalves va crear les seves primeres obres surrealistes. El "Realisme Màgic" el va apropar a Magritte juntament amb les il·lusions de perspectives precises d'Escher, que també van ser una influència en la seva obra.

## Carrera

En els seus anys posteriors a la universitat, Gonsalves es va dedicar plenament a l'arquitectura i a la pintura de murals trompe-l'œil murals i decorats d'obres de teatre. Després d'una resposta entusiasta a la Exposició d'Art a l'aire lliure de Toronto de 1990, Gonsalves va decidir deciar-se plenament a la pintura.
Tot i que l'obra de Gonsalves és sovint titllada de surrealista, en difereix perquè les imatges són intencionadament planejades i són resultat de pensaments conscients. Les idees són en gran part generades pel món extern i impliquen activitats humanes reconeixedores, usant eines il·lusionistes curosament planejades. Gonsalves injecta un sentit màgic a escenes realistes. Com a resultat, el terme "Realisme Màgic" descriu la seva feina de forma exacta. El seu treball és un intent de representar el desig dels humans a creure l'impossible, a ser oberts en la possibilitat.
Gonsalves ha exposat al Art Expo New York and Los Angeles, Decor Atlanta and Las Vegas, Fine Art Forum, així com a les Discovery Galleries, Ltd., Marcus Ashley Gallery in South Lake Tahoe, Hudson River Art Gallery, Saper Galleries (del 7 de novembre al 31 de desembre, 2004) i al Kaleidoscope Gallery.
El juny de 2003, Simon & Schuster van presentar a Amèrica del Nord i al Canadà Imagine a Night, el primer llibre de tapa gruixuda de Gonsalves, que incloïa setze obres. A causa de l'èxit del llibre, Simon & Schuster van publicar un segon llibre, Imagine A Day el 2004 pel qual va guanyar el Governor General's Award de 2005 en la categoria Literatura Infantil - Il·lustració.
El seu llibre Imagine a Place va ser publicat el 2008.
Gonsalves era fundador i membre de ple dret de l'Associació Gourd and the Arrow.

## Referències

* ↑ Mihai, Andrei. «The Surreal, Mind-Bending Paintings of Rob Gonsalves», 23-02-2015. [Consulta: 26 febrer 2015].

## Enllaços externs

* El Realisme Màgic de Robar Gonsalves a Saper Galeries (sapergalleries.com)
* Robar Gonsalves a Biblioteca d'Autoritats de Congrés, amb 4 rècords de catàleg
# Robert Waseige

Robert Waseige (Rocourt, 26 d'agost de 1939 - Lieja, 17 de juliol de 2019) va ser un futbolista belga.

## Selecció de Bèlgica

Va formar part de l'equip belga a la Copa del Món de 2002 com a entrenador.

## Referències

* ↑ La Deux website (francès)
* ↑ Robert Waseige a WorldFootball.net
# Rodgers Rop

Rodgers Rop (Districte Nandi, Kenya, 16 de febrer de 1976) és un atleta kenyà especialitzat en carreres de llarga distància.
L'any 2002 va guanyar la Marató de Nova York i la Marató de Boston, passant a formar part de l'exclusiu grup d'atletes que han aconseguit guanyar les dues carreres: Bill Rodgers, Alberto Salazar, Ibrahim Hussein i Joseph Chebet. L'any 2003 va intentar revalidar els dos títols, però va finalitzar 7è en la Marató de Boston i 2n en la Marató de Nova York.
El 2006 va millorar el seu rècord personal, aconseguint una marca de 2:07:34 a la Marató de Londres en què va quedar el 6è. Aquest mateix any va actuar com a llebre de l'atleta etíop Haile Gebrselassie, quan aquest últim va millorar el rècord mundial i s'establí una marca de 2:04:26 a la Marató de Berlín.
El 2007 va guanyar la Marató d'Hamburg amb un temps de 2:07:32, un segon per davant de Wilfred Kigen, millorant de nou el seu rècord personal.

## Referències

* ↑ Gebrselassie pulveriza el récord del mundo de maratón(castellà)
* ↑ Rop sets out to reclaim laurels - The Boston Globe
* ↑ IAAD: Rodgers Rop.
# Rhacophorus modestus

Rhacophorus modestus és una espècie de granota que viu a Indonèsia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Iskandar, D. & Mumpuni 2004. Rhacophorus modestus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 9 de gener de 2008.
# Rhacophorus lateralis

Rhacophorus lateralis és una espècie de granota que es troba a l'Índia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Biju, S.D., Dutta, S., Vasudevan, K., Srinivasulu, C. & Vijayakumar, S.P. 2004. Rhacophorus lateralis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 9 de gener de 2008.
# Romain Grégoire

Romain Grégoire (Besançon, 21 de gener de 2003) és un ciclista francès, professional des del 2022. Actualment corre a l'equip Groupama-FDJ. Com a ciclista amateur destaquen diversos campionats nacionals júniors, el Campió d'Europa en ruta júnior de 2021 i la Lieja-Bastogne-Lieja sub-23, el Giro del Belvedere i la Fletxa ardenesa del 2022. Com a professional destaquen els Quatre dies de Dunkerque del 2023.

## Palmarès

* 2020
** Campió de França en ruta júnior
* 2021
** Campió d'Europa en ruta júnior
** Campió de França en ruta júnior
** Campió de França en contrarellotge júnior
** 1r al Trofeu Guido Dorigo
** 1r al Tour du Valromey i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa a l'Aubel-Thimister-Stavelot
** Vencedor d'una etapa a la SPIE Internationale Juniorendriedaagse
* 2022
** 1r a la Lieja-Bastogne-Lieja sub-23
** 1r al Giro del Belvedere
** 1r al Gran Premi Palio del Recioto
** 1r a la Fletxa ardenesa
** Vencedor d'una etapa al Girobio
** Vencedor d'una etapa al Tour de l'Avenir
* 2023
** 1r als Quatre dies de Dunkerque i vencedor d'una etapa
** 1r al Tour del Llemosí i vencedor de dues etapes
* 2024
** Vencedor d'una etapa a la Volta al País Basc

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2023. 42è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Groupama - FDJ». UCI.org. Union Cycliste Internationale. [Consulta: 9 gener 2023].
* ↑ Sophie Courageot pour France 3 Franche-Comté, edició del 10 setembre 2021, « Cyclisme : "Je suis super heureux !", Romain Grégoire sacré champion d'Europe juniors en Italie » (consultat el 10 setembre 2021)
* ↑ Le Dauphiné libéré, edició del 10 setembre 2021, « Romain Grégoire (AG2R Citroën U19) sacré champion d’Europe ! » (consultat el 10 setembre 2021)
* ↑ L'Équipe, edició del 10 setembre 2021, « Romain Grégoire remporte le titre de champion d'Europe de course en ligne chez les juniors » (consultat el 10 setembre 2021)
* ↑ «Romain Gregoire triunfa en los 4 Días de Dunkerque / Profesionales / Noticias del ciclismo / BICI CICLISMO». [Consulta: 7 juliol 2023].
* ↑ «El joven francés Romain Gregoire se alza con el triunfo final» (en castellà), 21-05-2023. [Consulta: 7 juliol 2023].
# Romain Lemarchand

Romain Lemarchand (Longjumeau, 20 de juliol de 1987) és un ciclista francès, professional des del 2010 i actualment a l'equip Delko-Marseille Provence-KTM.
És fill del també ciclista professional François Lemarchand.

## Palmarès

* 2009
** Campió de França de contrarellotge sub-23
** 1r al Crono de les Nacions sub-23

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Roure de Can Duran

El Roure de Can Duran (Quercus petraea) és un arbre que es troba al municipi de Palau-solità i Plegamans (el Vallès Occidental).

## Dades descriptives

* Perímetre del tronc a 1,30 m: 2,88 m.
* Alçada: 19,8 m.
* Amplada de la capçada: 19,40 x 20,50 m (amplada mitjana capçada: 19,95 metres)
* Altitud sobre el nivell del mar: 124 m.

## Entorn

Es troba a tocar de la riera de Sentmenat i al costat de la senyorívola masia de Can Duran (avui dia reconvertida en restaurant), la qual és envoltada d'altres arbres insignes de Palau de Plegamans: a banda d'aquest roure, cal destacar el plàtan que s'alça a la plaça que dona entrada a la casa, així com un vell lledoner i un peculiar ginjoler.

## Aspecte general

Es troba en bon estat de conservació.

## Accés

Cal travessar el nucli urbà de Palau-solità i Plegamans en direcció al cementiri municipal, ubicat a l'extrem oest de la població. El carrer esdevé més estret i passa a denominar-se carretera de Sentmenat. Tres-cents metres abans d'arribar al cementiri, veurem el rètol del restaurant de Can Duran davant nostre. Prenem la pista asfaltada de la dreta que dona accés a la masia i de seguida descobrim el roure a mà dreta, ran de camí. Coordenades UTM: 31T X0430358 Y4604453.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Vicens i Llauradó, Albert, 2013. Excursions pels arbres singulars del Vallès Occidental. Col·lecció Llibres de muntanya, 33. Farell Editors, Sant Vicenç de Castellet. ISBN 9788492811526. Pàgs. 50-51.
# Ráðherrann

Ráðherrann ("el ministre" en català) és una sèrie de televisió islandesa de ficció dirigida per Arnór Pálmi Arnarson i Nanna Kristín Magnusdóttir i desenvolupada per Sagafilm. S'ha comercialitzat amb el títol en anglès The Minister. Explica què passaria, si un home honrat i amb un greu trastorn de personalitat fos ministre del país. La seva situació es va agreujant i els seus companys intenten ocultar-ho al públic.

## Repartiment

* Òlafur Darri Ólafsson com a Benedikt Rickhardsson
* Anita Briem com a Steinnun
* Þuríður Blær Jóhannsdóttir com a Hrefnna
* Logi Hrafn Jónsson com a Sindri
* Thor Kristjansson com a Grímur
* Elva Ósk Ólafsdóttir com a Valgerður
* Oddur Júllíusson com a Óttar
* Jóel I. Sæmundsson com a Þorgir jingri
* Sigurður Sigurjónsson com a pare de Benedikt Rickhardsson
* Tinna Hrafnsdóttir

## Recepció

José María Aresté, crític de cinema, en la seva crítica a Decine 21 considera The Minister una combinació de Borgen i Sucsession amb identitat pròpia. Destaca la interpretació de l'Òlafur Darri Ólafsson "és perfecte per compondre el protagonista, pel seu físic imponent i la seva poderosa personalitat, però està molt ben recolzat per un repartiment d'actors locals".
Toni de la Torre, crític de sèries, en un article de "El matí de Catalunya Ràdio" fa una crítica positiva de la sèrie i posa en relleu la qualitat de la història i també la considera una barreja de Borgen amb Boss.

## Referències

* 1 2 de la Torre, Toni. «De "MaPa" a "The minister", estrenes de sèries amb emocions a flor de pell». CCMA, 10-03-2021. [Consulta: 23 novembre 2022].
* ↑ «Ráðherrann fær viðurkenningu í Feneyjum» (en islandès). mbl.is, 29-09-2020 [Consulta: 14 desembre 2022].
* ↑ «Ráðherrann á RÚV í kvöld» (en islandès). Nútíminn, 20-09-2020 [Consulta: 14 desembre 2022].
* ↑ «Reparto de The Minister (serie 2020) - Tráiler. resumen, reparto y dónde ver.» (en castellà), 24-11-2022. [Consulta: 24 novembre 2022].
* 1 2 «The Minister - Serie - 2020 - Filmin | Actores | Premios - decine21.com» (en castellà). [Consulta: 24 novembre 2022].
# Ryan Arcidiacono

Ryan Curran Arcidiacono (Filadèlfia, Pennsilvània, 26 de març de 1994 (26-03-1994)) és un jugador de bàsquet amb doble nacionalitat nord-americana i italiana, que juga pels Austin Spurs de l'NBA D-League. Amb 1,91 metres d'alçada, juga en la posició de base o escorta.

## Trajectòria esportiva
### Universitat

Va jugar quatre temporades amb els Wildcats de la Universitat de Villanova, on va tenir una mitjana de 11,1 punts, 2,3 rebots i 3,7 assistències per partit. El 2013 va ser inclòs en el millor quintet de debutants, i ja el 2015, va ser triat al costat de Kris Dunn dels Providence Friars, Co-Jugador de l'Any de la Big East Conference, a més de ser inclòs en el millor quintet de la conferència.
Ja el 2016 va ser peça clau per a la consecució del campionat de l'NCAA, derrotant a la final a North Carolina, sent l'autor de l'assistència a Kris Jenkins que els donaria la victòria. Va ser triat millor jugador del torneig.

### Professional

Després de no ser escollit en el Draft de l'NBA de 2016, es va unir a l'equip de Sant Antonio Spurs per disputar les lligues d'estiu de l'NBA. El 14 de juliol va fitxar per la franquícia, però va ser descartat el 22 d'octubre després de disputar tres partits de pretemporada.

## Referències

* ↑ sports-reference.com Ryan Arcidiacono Stats, consultado en julio de 2016
* ↑ villanova.com Ryan Arcidiacono Bio Arxivat 2018-03-31 a Wayback Machine., consultado en julio de 2016
* ↑ latimes.com Villanova recovers after blowing late lead to beat North Carolina for national title, consultado en julio de 2016
* ↑ NBA.com SAN ANTONIO SIGNS RYAN ARCIDIACONO, consultado en julio de 2016
* ↑ NBA.com SPURS WAIVE JOEL ANTHONY, RYAN ARCIDIACONO, PATRICIO GARINO AND LIVIO JEAN-CHARLES, consultado en julio de 2016