# Croix-de-feu

La Croix-de-feu (traduït literalment «Creu de foc») va ser una lliga política i organització paramilitar francesa de dretes activa durant el període d'entreguerres, entre 1927 i 1936, i predecessora del Parti social français.
La lliga va ser fundada el 26 de novembre de 1927 com a associació de veterans de la Primera Guerra Mundial per Maurice d'Hartoy. Cap a l'any 1932 François de La Rocque va ser el seu president. Al llarg de la seva història els seus militants —coneguts com «els cues fredes» (les froides queues)— van realitzar operacions paramilitars i van participar (encara que per separat, de manera tardana i amb menor protagonisme que militants d'altres lligues) als Disturbis del 6 de febrer de 1934. El nombre de membres de la Croix-de-feu —que es va nodrir principalment de les classes mitjanes— va arribar a una xifra d'entre 900 000 i 1 000 000 militants abans de dissoldre's al juliol de 1936 per la prohibició de les lligues després de la victòria a les urnes del Front Popular de França, transformant-se aleshores en el Parti social français. Dins els seus membres, hi va haver una considerable proporció de dones.

## Ideologia

Hi ha un debat historiogràfic sobre la qualificació com a «feixista» de la lliga. La Croix-de-feu, on el seu nacionalisme va ser una de les seves característiques més destacades, va amenaçar amb l'ús de violència política per aconseguir les seves finalitats ja el 1933. Volien tancar l'esquerda oberta entre dreta i esquerra; el sistema amb el que respondrien al marxisme seria, segons el propi el mateix partit «corporativista». Stanley G. Payne apunta que es va tractar d'una organització de només un moderat nacionalisme autoritari.

## Referències

* ↑ Andrew i Ungar, 2008, p. 62.
* ↑ Winock, 2006, p. 6.
* ↑ Kennedy, 2007, p. 67-68, 75.
* ↑ Andrew i Ungar, 2008, p. 63.
* ↑ Passmore, 2013, p. 291.
* ↑ Kennedy, 2007, p. 67.
* ↑ Winock, 2006, p. 23-24.
* ↑ Winock, 2006, p. 22.
* ↑ Junkerman, 2010, p. 245.
* ↑ Winock, 2006, p. 5.
* 1 2 Kennedy, 2007, p. 65.
* 1 2 Payne, 1995, p. 295.
* ↑ Passmore, 2013, p. 313.
* ↑ Campbell, 2008, p. 250.
* ↑ Junkerman, 2010, p. 258.
* ↑ Kennedy, 2007, p. 64.
* ↑ Winock, 2006, p. 8-9.

## Bibliografia

* Andrew, Dudley; Ungar, Steven. Popular Front Paris and the Poetics of Culture. Harvard University Press, 2008. ISBN 0-674-01703-X.
* Campbell, Caroline «Women and Gender in the Croix de Feu and the Parti Social Français: Creating a Nationalist Youth Culture, 1927–1939» (en anglès). The Proceedings of the Western Society for French History, 36, 2008. Arxivat de l'original el 2014-07-20. ISSN: 0099-0329 [Consulta: 1r juny 2015].
* Junkerman, Hannah «Sons and Daughters of the Croix de Feu: An Inquiry into the Role of Youth in French Fascism» (en anglès). Intersections. Universitat de Washington, 11, 2, 2010, pàg. 241-320. Arxivat de l'original el 2015-01-12 [Consulta: 1r juny 2015].
* Kéchichian, Albert. Les Croix-de-feu à l'âge des fascismes: travail, famille, patrie (en francès). Editions Champ Vallon, 2006. ISBN 2-876-73-450-8.
* Kennedy, Sean «Pitfalls of Paramilitarism: The Croix de Feu, the Parti Social Français, and the French State, 1934-39» (en anglès). Journal of Conflict Studies. University of New Brunswick, 27, 2, 2007. Arxivat de l'original el 2015-01-11. ISSN: 1715-5673 [Consulta: 1r juny 2015].
* Passmore, Kevin. The Right in France from the Third Republic to Vichy (en anglès). Oxford University Press, 2013. ISBN 978-0-19-965820-6.
* Payne, Stanley G. A History of Fascism 1914-1945 (en anglès). University of Wisconsin Press, 1995. ISBN 0-299-14870-X.
* Winock, Michel «Revisiting French fascism: La Rocque and the Croix-de-Feu» (en francès). Vingtième Siècle. Revue d'histoire 2006/2Vingtième Siècle. Revue d'histoire, 90, 2006, pàg. 3-27. Arxivat de l'original el 2015-01-12. ISSN: 0294-1759 [Consulta: 31 maig 2015].