OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Isca!

Isca! és el nom d'una organització juvenil política, patriòtica, d'ideologia nacionalista gallega, d'esquerra independentista i anticapitalista. Isca! està vinculada a un corrent ideològic del BNG anomenat Movemento Galego ao Socialismo.

## Organització

Constituïda el 16 de juliol de 2006 a Santiago de Compostel·la, en Isca! participa un grup de militants escindits de les joventuts de la UPG al gener d'aquest mateix any, conjuntament amb altres sectors crítics d'esquerra dins de Galiza Nova, l'organització juvenil del BNG. La seva primera aparició pública va ser el 25 de juliol de 2006, en els actes per l'anomenat Dia Nacional de Galícia, en la manifestació convocada pel BNG.
Isca! participava en els seus inicis en el si de Galiza Nova com un corrent, ja que no es reconeix formalment l'existència d'organitzacions dins de la mateixa. Entre els seus membres destacats està José Emílio Vicente, que al moment de la creació de l'organització era secretari general de Galiza Nova.

## Objectius

El seu objectiu és "aglutinar diferents sectors de la joventut gallega especialment crítics amb la deriva de la política institucional", l'electoralisme i el màrqueting que, segons ells, porten altres formacions nacionalistes com la UMG i la UPG. Entenen que a Galícia existeix un marc de lluita de classes, per la qual cosa neguen la possibilitat d'una política interclasista, neguen el que ells denominen les "visions pessimistes sobre la societat gallega", aposten per la relació horitzontal entre el BNG i els moviments socials, i postulen el dret d'autodeterminació com a "irrenunciable del poble gallec".

## Dins de Galiza Nova

Davant la situació de difícils majories dins de Galiza Nova, Isca! va apostar per una aliança amb altres sensibilitats, com Esquerda Nacionalista-Mocidade, per articular una alternativa comuna. En la X Assemblea Nacional de Galiza Nova, celebrada el 30 de març de 2007, Isca! va presentar, conjuntament amb Esquerda Nacionalista i alguns independents, una candidatura a la Direcció nacional que va ser derrotada per 111 vots enfront dels 177 que va aconseguir la candidatura encapçalada per Iria Aboi i formada fonamentalment per membres de la UMG i independents. Així, Isca! va aconseguir representació minoritària dins de la nova Direcció nacional.
El discurs d'Isca! en el procés assembleari va girar al voltant de dos aspectes fonamentals: la crítica a l'actual estratègia del BNG i la proposta que Galiza Nova es definís com a independentista. Alguns membres d'Isca! van qüestionar, abans i després del resultat, el procés assembleari, denunciant presumptes irregularitats en la votació. Actualment Isca! no forma part de Galiza Nova.

## Enllaços externs

* Pàgina web de Isca (en gallec)
# Isabel Pinochet

Isabel Le Brun de Pinochet, més coneguda com a Isabel Pinochet, (San Felipe, Xile, 1845 –25 de juny, 1930) fou una educadora xilena, líder de la reforma escolar a Xile, on l'educació secundària per a dones era limitada i només estava disponible a través de l'església. Pinochet va obrir una escola secundària privada a Santiago de Xile (1875) que va ajudar a obrir el camí a un sistema educatiu, finançat per l'Estat, per dones i homes.

## Referències

* ↑ «Brooklyn Museum: Isabel Pinochet». [Consulta: 17 febrer 2018].

## Enllaços externs

* «Isabel Lebrun de Pinochet, hacia 1895 - Memoria Chilena». [Consulta: 2018]. (castellà)
# John Gutmann

John Gutmann (Breslau, 28 de maig de 1905 - San Francisco, 12 de juny de 1998) fou un fotògraf alemany. Després d'estudiar pintura a Berlín, va haver de fugir de l'Alemanya Nazi el 1933, tot emigrant als Estats Units. Abans d'eixir, va comprar una càmera fotogràfica, i a partir d'eixe moment, va quedar fascinat amb la nova manera de veure el món que la fotografia li proporcionava. Va descriure la ciutat americana com «un paisatge en el qual els edificis havien substituït les muntanyes, els automòbils havia substituït els arbres, i el neó i les mostres de pintura havien sigut substituïts a les flors.» Fotografiava, sobretot, en el carrer. Gutmann va utilitzar la seua càmera fotogràfica per a capturar l'exuberància i el ritme d'Amèrica.

## Referències

* ↑ «John Gutmann» (en anglès). The Photography Encyclopaedia. Masters of Photography, s.d',. [Consulta: 5 juny 2017].
* ↑ Loke, Margarett «John Gutmann: The Painter who became a Photographer» (en anglès). The New York Times, 17-06-1998.
* http://www.tfaoi.com
# Jonathan Martín Carabias

Jonathan Martín Carabias (Santa Marta de Tormes, Castella i Lleó, 6 de març de 1981) és un futbolista castellanolleonès que ocupa la posició de defensa.

## Trajectòria

Sorgeix del planter del Reial Valladolid. Puja el 1999 al Valladolid B i tres anys després s'incorpora al primer equip, tot debutant a la màxima categoria la temporada 02/03. Amb els val·lisoletans hi jugaria 16 partits el primer any i 31 el segon, en el qual l'equip castellanolleonès va baixar a Segona Divisió. A la categoria d'argent, en jugaria d'altres 26.
Després d'una breu estada al Cultural Leonesa, el 2005 fitxa pel Racing de Ferrol. Amb els gallecs ha militat dues temporades a Segona, a les dues perdent la categoria, la 05/06 i la 07/08.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Jean-Baptiste Santerre

Jean-Baptiste Santerre fou un pintor francès nascut a Magny-en-Vexin el 23 de març de 1658 i mort a París el 21 de novembre de 1717.

## Biografia

Es va iniciar com a aprenent amb el retratista François Lemaire i més endavant amb el pintor Bon Boulogne. Va adquirir una gran reputació com a retratista per les seves figures de fantasia femenina, inspirades sovint en figures nòrdiques: cuineres, cosidores, dones escrivint, dormint, somiant o dibuixant. La seva obra més famosa és probablement Suzanne au bain, conservada al Louvre de París.

## Galeria

* Suzanne au bain, una de les seves obres més conegudes
* Dona jove dormint, conservat al MNAC

## Bibliografia

* Le catalogue raisonné de l'artiste a été publié par Claude Lesné: Jean-Baptiste Santerre, 1651-1717, dans le bulletin de la Société de l'histoire de l'art français, 1989.
* Santerre, Jean-Baptiste The Oxford Dictionary of Art
* Claude Lesné, Françoise Waro, Jean-Baptiste Santerre : 1651-1717, éditions du Valhermeil, 2011, ISBN 2354670885
* Alfred Potiquet, Biographies — Anciens seigneurs, artistes, hommes de lettres, savants, etc. du canton de Magny-en-Vexin, Petit, 1877, p. 53-72.
# Jiang Shengnan

Jiang Shengnan (Wenzhou, 18 de novembre de 1973) és una escriptora i política xinesa.
Guionista i escriptora, va fer-se popular pel llibre La llegenda de Mi Yue, posteriorment adaptada a la televisió.
Des del 2018 és membre de la Conferència Consultiva Política del Poble Xinés.

## Referències

* ↑ 中時新聞網. «羋月傳蔣勝男 書寫女性大歷史 - 焦點新聞». [Consulta: 6 maig 2023].
* ↑ «Jiang Shengnan: Good literature cannot be replaced by AI story generators - Global Times». [Consulta: 6 maig 2023].
* 1 2 Tone, Sixth. «The Woman Trying to Change Chinese Politics From the Inside», Fri Apr 14 23:11:47 PDT 2023. [Consulta: 6 maig 2023].
* ↑ «'The Legend of Mi Yue' garners overseas attention». China.org.cn, 19-11-2015.
# Jiang Shu

    En aquest nom xinès, el cognom és Jiang.
Jiang Shu :
| Xinès tradicional: | Xinès tradicional: | 蔣舒 |
| Xinès simplificat: | Xinès simplificat: | 蒋舒 |
Jiang Shu va ser un general militar de l'estat de Shu Han durant el període dels Tres Regnes de la història xinesa. Arran de certes ordres de Jiang Wei, Jiang Shu es va unir a Fu Qian en la defensa del Pas Yangping durant la conquesta de Shu per Wei. Després d'una escomesa del general de Wei, Zhong Hui, Jiang Shu va acabar rendint-se i lliurant el seu post a l'enemic.

## Vegeu també

* Llista de persones relacionades amb els Tres Regnes
# Joseph Carrara

Joseph Carrara (Hauteville, 9 de març de 1938 - La Tronche, 13 de juliol de 2024) va ser un ciclista francès que fou professional entre 1958 i 1966. Va aconseguir 8 victòries durant la seva carrera esportiva, entre les quals destaca la Volta a Catalunya de 1964 i una etapa al Giro d'Itàlia de 1962.

## Palmarès

* 1958
** 1r a Lubersac
* 1961
** 1r a l'Annemasse-Bellegarde-Annemasse
* 1962
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
** Vencedor d'una etapa al Gran Premi de Fourmies
* 1963
** 1r al Gran Premi d'Antibes
* 1964
** 1r de la Volta a Catalunya i vencedor d'una etapa
** 1r al Gran Premi de Thizy
* 1965
** 1r a Auxerre

### Resultats al Tour de França

* 1962. Abandona

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1962. Vencedor d'una etapa

## Referències

* ↑ «Plateau-d’Hauteville | Nécrologie. Adieu à Joseph Carrara» (en francès). [Consulta: 17 juliol 2024].

## Enllaços externs

* Palmarès de Joseph Carrara (italià)
# Jin Yan

Jin Yan (7 d'abril de 1910 – 27 de desembre de 1983), també conegut pel seu nom anglès Raymond King, fou un actor xinès nascut a Corea que va ser famós durant l'edat daurada del cinema xinès desenvolupat a Xangai. Els seu talent actoral i el seu físic li van donar molta popularitat en els anys 30. Va ser batejat com l'"Emperador del cinema" i el "Rodolfo Valentino de Xangai".

## Filmografia

| Any | Pel·lícula | Títol xinès | Rol |
| 1928 | Mulan s'uneix a l'Exèrcit | 花木蘭從軍 | Soldat |
| 1929 | Quatre herois de la família Wang II | 王氏四俠-續集 | Wang Zhang Yun (王長雲) |
| 1929 | Espadaxí romàntic | 風流劍客 | Llarg Fei (龍飛) |
| 1930 | Flors salvatges | 野草閒花 | Huang Yun (黃雲) |
| 1931 | Amor i deure | 戀愛與義務 | Li Zu Yi (李祖義) |
| 1931 | Un esprai de flors de prunera | 一剪梅 | Hu Lun Ting (胡倫廷) [Valentine] |
| 1931 | La noia de préssec | 桃花泣血記 | Jin De En (金德恩) |
| 1931 | Dues estrelles de la galàxia | 銀漢雙星 | Yang Yi Yun (楊倚雲) |
| 1932 | Roses salvatges | 野玫瑰 | Jiang Bo (江波) |
| 1932 | Afrontant la crisi nacional junts | 共赴國難 | Soldat voluntari |
| 1932 | Humanitat | 人道 | Zhao Min Jie |
| 1932 | Un mestre de música | 海外鵑魂 | Zhong Zhi Colla |
| 1933 | Tres dones modernes | 三個摩登女性 | Zhang Yu |
| 1933 | Nit a la ciutat | 城市之夜 | |
| 1933 | La llum de l'instint maternal | 母性之光 | Jia Hu (家瑚) |
| 1934 | Edat daurada | 黄金时代 | Zeng Zhang Chun |
| 1934 | La gran carretera | 大路 | Jin Ge (金哥) |
| 1935 | L'aficionat a les noves flors de préssec | 新桃花扇 | Ullal Yu Min |
| 1936 | Aspiració elevada | 壯志凌雲 | Defuig Er (Adult Jove) (順兒青年) |
| 1936 | Les ones que renten la sorra | 浪淘沙 | Ah Long |
| 1936 | Retorn a la naturalesa | 到自然去 | M Long |
| 1938 | Llàgrimes de sang inesperades | 情天血淚 | |
| 1938 | Wu Song i Pan Jin Lian | 武鬆與潘金蓮 | Wu Cançó |
| 1939 | Lin Chong, el proscrit | 林沖雪夜殲仇記 | |
| 1940 | L'immens cel | | Jin Wan Li |
| 1947 | Gendre ideal | 乘龍快婿 | Situ Yan (司徒炎) |
| 1947 | Melodia de primavera | 迎春曲 | Dong Fan Xi |
| 1949 | Amor perdut | 失去的愛情 | |
| 1950 | El món brilla un altre cop | 大地重光 | Lao Shen (老沈) |
| 1954 | El gran inici | 偉大的起點 | Cap de departament Nie (聶部長) |
| 1956 | Mare | 母親 | Lao Deng (老鄧) |
| 1957 | L'àguila valenta en la tempesta | 暴風雨中的雄鷹 | Lao Ba Er (老巴爾) |
| 1958 | Bandera vermella al mar | 海上紅旗 | Secretari Tang (唐書記) |
| 1958 | Estima la fàbrica com la Casa | 愛廠如家 | Cap del departament industrial (工業部長) |

## Referències

* ↑ Meyer, Richard J. Jin Yan: The Rudolph Valentino of Shanghai. Hong Kong University Press, 2009. ISBN 978-962-209-586-1. p. 121

## Enllaços externs

* L'Emperador: Jin Yan Arxivat 2010-12-10 a Wayback Machine.
# José de la Cerda y Alvear

José de la Cerda y Alvear (Madrid, 26 de juny de 1853 - ?) fou un aristòcrata i polític espanyol, comte de Villar i diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.
Fill del noble i militar Agustín Antonio de la Cerda, heretà el títol a la mort del seu pare el 1872. El 1877 es casà amb Rosalía María Drake de la Cerda, amb la que va tenir dues filles que no li van sobreviure. Fou elegit diputat del Partit Conservador pel districte de la Bisbal d'Empordà a les eleccions generals espanyoles de 1896.

## Enllaços externs

* La família de la Cerda Arxivat 2010-10-15 a Wayback Machine.
* Fitxa del Congrés de Diputats
# Jordi López Felpeto

Jordi López Felpeto (Cardedeu, 28 de febrer de 1981) és un exfutbolista i entrenador català. Ocupava la posició de migcampista i fou campió de la Copa de la UEFA de 2006.

## Trajectòria esportiva

Jordi López es va formar al planter del F. C. Cardedeu (el seu poble natal). També va passar pel C. E. Sabadell de Segona B. Posteriorment va militar als equips filials del FC Barcelona i del Reial Madrid. Amb els madrilenys hi debuta a la primera divisió, jugant dos partits a la campanya 03/04. L'any següent fitxa pel Sevilla FC. Al conjunt andalús hi milita dues temporades, en les quals hi guanya la Copa de la UEFA del 2006.
L'estiu del 2006 fitxa pel RCD Mallorca, sent cedit a l'any següent al Racing de Santander, on va ser suplent. A l'acabar la cessió, deixa el Mallorca i marxa a les illes Britàniques.
Comença entrenant amb Portsmouth FC. L'agost de 2008 va fer una prova per al Blackburn Rovers FC. Sense èxit en ambdós casos, hi retorna al Mallorca, on s'entrena pel seu compte durant la primera meitat de la temporada 08/09, sense disputar cap minut. Al desembre del 2008 surt del club, i un mes després, està a punt de fitxar per un altre conjunt anglès, el Birmingham City FC, però no passa la prova mèdica. Finalment, s'incorpora al Queens Park Rangers FC, amb qui finalitza la temporada. L'estiu del 2009 fitxa pel Swansea City AFC.
Deixa el regne Unit el gener de 2011, iniciant un periple que el porta als Països Baixos (SBV Vitesse), Grècia (OFI Creta) i Ucraïna (Hoverla). Torna a Catalunya l'estiu de 2013, on disputarà tres temporades a la UE Llagostera i una darrera al CE Sabadell, on es retira el juny de 2017.
És entrenador de futbol des del 2018.

## Referències

* ↑ «Jordi López Felpeto». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 5 febrer 2022].
* ↑ «Jordi López: "Soy del Barça y del Madrid por agradecimiento"» (en castellà). Marca, 26-09-2014. [Consulta: 5 febrer 2022].
* 1 2 «Jordi López, de la élite futbolística a la humildad del banquillo» (en castellà). Entrenadors de Futbol d'Espanya. Arxivat de l'original el 2022-02-05. [Consulta: 5 febrer 2022].
* ↑ «Jordi López: "Me siento muy valorado por el Mallorca"» (en castellà). Diario As, 01-07-2006. [Consulta: 5 febrer 2022].
* ↑ «JORDI LÓPEZ, TERCER FICHAJE RACINGUISTA PARA LA TEMPORADA 2007/08 | Racing - Web Oficial» (en castellà). Real Racing Club de Santander. [Consulta: 5 febrer 2022].
* ↑ «Jordi López: "Aquí el fútbol está por encima de todo"» (en castellà). Marca, 05-03-2009. [Consulta: 5 febrer 2022].
* ↑ «Jordi Lopez keen to leave Swansea City» (en anglès). Walen online, 22-12-2010. [Consulta: 5 febrer 2022].
* ↑ «Jordi López - Perfil del jugador» (en castellà). Transfermarkt. [Consulta: 5 febrer 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Jordi López Felpeto a BDFutbol
* Fitxa de Jordi López Felpeto a Transfermarkt
# José Antonio Castillo Barragán

José Antonio Castillo Barragán, conegut com a Castillo (Granada, Andalusia, 17 de febrer de 1970), és un exfutbolista andalús. Jugava de migcampista i el seu primer equip va ser el Club Atlético Malagueño, filial del CD Malaga. La temporada 1993-94 va jugar en la Primera Divisió d'Espanya en les files del Reial Valladolid, disputant 25 partits, l'única campanya que Castillo va militar a la màxima categoria estatal. Va jugar a la lliga portuguesa la temporada 94/95, al Chaves.

## Clubs

| Club | Any |
| Club Atlético Malagueño | 1992-1994 |
| CD Málaga | 1990-1992 |
| Reial Valladolid | 1992-1994 |
| GD Chaves | 1994-1995 |
| Almería CF | 1995-1996 |
| Atlético de Marbella | 1996-1997 |
| Motril CF | 1997-1998 |
# José Antonio Castro

José Antonio Castro González (11 d'agost de 1980) és un exfutbolista mexicà.

## Selecció de Mèxic

Va formar part de l'equip mexicà a la Copa del Món de 2006.

## Referències

* ↑ José Antonio Castro a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Football Database.com provides José Antonio Castro's profile and stats
# José Francés y Sánchez Heredero

José Francés y Sánchez Heredero (Madrid, 1883 - Arenys d'Empordà, 1964), periodista, crític d'art, traductor i novelista espanyol. Fou un dels principals crítics d'art espanyols del seu temps, especialment des de la revista madrilenya "La Esfera", on defensà una postura de modernitat moderada, però sense arrenglerar-se encara en la defensa de l'avantguardisme. Va ser membre de la Reial Acadèmia de Belles Arts de San Fernando de Madrid, de la que va ser secretari perpetu. Estava casat amb la ballarina catalana classicista Àurea de Sarrà.
# José Félix Estigarribia

José Félix Estigarribia (1888 - 1940) fou un militar i polític paraguaià, president constitucional del país entre el 15 d'agost de 1939 i el 7 de setembre de 1940. Va ser el principal cap militar paraguaià a la Guerra del Chaco, durant la presidència d'Eusebio Ayala. Va ser ambaixador del Paraguai als Estats Units.
D'origen humil, va fer estudis a la Facultat d'Agronomia. Tanmateix, després d'obtenir el seu diploma, va canviar de carrera i el 1910 es va allistar en l'exèrcit amb el càrrec de tinent d'Infanteria. De 1911 a 1913, va assistir a l'Escola Militar Bernardo O'Higgins Riquelme a Santiago, Xile. En aquell moment, l'Exèrcit de Xile era considerat com un dels millors a Amèrica del Sud. A causa de les seves aptituds, el 1917, va ser ascendit a capità. Va exercir un paper important en la revolució de 1922 al Paraguai i va ser promogut a major. Va ser seleccionat per assistir al curs d'Estat Major en l'École Supérieure de Guerre (França). El 1927 va culminar el curs de tres anys de durada i el 1928 va ser nomenat Cap d'Estat Major. Pocs mesos després va ser acomiadat del càrrec a causa de desacords amb l'estratègia que s'havia de seguir per defensar el Chaco. Tanmateix, a mesura que la Guerra del Chaco s'acostava, el govern va decidir que Estigarribia era l'home més capacitat i, el 1931, va ser nomenat comandant en el Chaco amb la missió d'organitzar una Divisió de campanya per defensar la regió. Estigarribia gaudia d'una reputació sòlida en l'exèrcit. Era considerat un verdader estudiós de la guerra de moviment, una estratègia superadora de les utilitzades en la Primera Guerra Mundial. Era conegut com un home tranquil però intens, profund coneixedor de les característiques particulars de cada oficial sota el seu comandament directe i molt popular entre la tropa. Dirigia les operacions des de molt a prop per agilitar la presa de decisions. Donava llibertat als seus oficials per realitzar les operacions tàctiques que fossin necessàries, segons el moment i el lloc.
Va morir en un accident aeri a Los Altos, districte de San Bernardino.

## Referències

* ↑ Biografia de José Félix Estigarribia (1888-1940) a biografiasyvidas.com (castellà)
# José Luis Nebot Martí

José Luis Nebot Martí (les Useres, 23 de gener de 1947) ha estat un polític valencià, diputat a les Corts Valencianes en la III Legislatura.
Treballà com a inspector de l'Instituto Nacional de Estadística. Membre del PSPV-PSOE, n'ha estat secretari general de l'Alcalatén-Plana Alta. Fou escollit alcalde de les Useres a les eleccions municipals espanyoles de 1983, 1987, 1991 i 1995. Posteriorment, fou elegit diputat a les eleccions a les Corts Valencianes de 1991 i ha estat vocal, entre d'altres, de la Comissió de Coordinació, Organització i Règim de les Institucions de la Generalitat.

## Referències

* ↑ «Fitxa de les Corts Valencianes». Arxivat de l'original el 2017-02-19. [Consulta: 15 juny 2015].
# József Varga

József Varga (hongarès: Varga József) (Budapest, 9 d'octubre de 1954) és un antic futbolista hongarès de la dècada de 1980.
Fou internacional amb la selecció d'Hongria, amb la qual disputà la Copa del Món de futbol de 1982 i la Copa del Món de futbol de 1986.
Va ser jugador de Budapest Honvéd, Denizlispor i Újpest FC.

## Referències

* ↑ Mamrud, Roberto. «Hungary - Record International Players». Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation. Arxivat de l'original el 19 octubre 2006. [Consulta: 2 setembre 2006].
* ↑ «Varga, József». National Football Teams. [Consulta: 3 setembre 2006].
# József Vágó

József Vágó (30 de juny de 1906 - 26 d'agost de 1945) fou un futbolista hongarès.
Va formar part de l'equip hongarès a la Copa del Món de 1934.

## Referències

* ↑ FIFA World Cup (en anglès). PediaPress, p. 753.
# Jueu errant

El jueu errant és el nom d'un personatge llegendari que explica com un esperit d'un jueu vaga per Europa per expiar els seus pecats, concretament la burla de Jesús a la crucifixió, tot i que hi ha versions locals que difereixen en l'acusació, com ara no haver deixat deturar Jesús a casa seva camí del Calvari. Una altra visió del personatge creu que era un amic de Crist, podria ser Josep d'Arimatea, que erra pel món esperant la seva segona i definitiva vinguda (com a tal apareix a la crònica Flores Historiarum).
La llegenda està documentada des del segle xiii i diversos testimonis durant tota l'edat mitjana i moderna relaten trobades amb aquesta figura. A partir d'aquesta època alterna amb l'holandès errant, una derivació marítima amb un vaixell fantasma. El jueu errant predomina sobretot als països germànics i Anglaterra, però se'n troben mencions a documents de pràcticament tot Europa, inclosa Rússia. Com a figura del folklore popular ha inspirat diversos relats, entre els quals la novel·la homònima d'Eugène Sue que va donar lloc a una adaptació operística. Una llegenda catalana diu que era un sabater que, quan Jesús es va aturar davant la seva botiga camí del Calvari, no el va voler aidar, i Jesús el va condemnar a caminar sense poder-se deturar ni per menjar ni per dormir; cada set anys completa una volta al món. Es deia que, per satisfer les necessitats, sempre li apareixia a la butxaca una moneda de cinc sous, i que aquestes monedes tenien la virtut de tornar sempre a la butxaca del seu propietari, de manera que constituïen una font de riquesa inesgotable.
La figura ha estat usada com a símbol de la diàspora jueva (el jueu és rebutjat per totes les nacions i no té casa) i també, per ideologies oposades, com a icona de l'antisemitisme.

## Referències

* 1 2 3 4 Anderson, George K. (George Kumler), 1901-1980.. The legend of the Wandering Jew. Hanover, N.H.: Brown University Press, 1991. ISBN 0-87451-547-5.
* 1 2 Amades, Joan. Costumari català. Barcelona: Salvat, 1982, p. 375-376.
# Julián Fernández-Cavada Ugarte

Julián Fernández-Cavada Ugarte (¿? - Madrid, 11 d'octubre de 1940) va ser un militar espanyol del segle xx, que va destacar durant la Guerra Civil Espanyola.

## Biografia

Amb el càrrec de comandant d'Alabarders va lluitar en la guerra civil espanyola a favor de la Segona República.
Abans de la guerra era capità retirat, resident en Madrid. Va tenir una destacada actuació en la defensa de Madrid en ser assignat a la defensa de la Casa de Campo, que va esdevenir posteriorment en la batalla de la Ciutat Universitària. Després d'això, el 31 de desembre de 1936, se li assigna el comandament de la 37a Brigada Mixta en la que n'era comissari polític Argimiro Fernández Mayoral. Llavors ja ostentava el rang de Tinent coronel. Posteriorment va passar a manar la 8a Divisió del VI Cos d'Exèrcit, en el Front del Centre. Fernández-Cavada va ser afusellat en solitari en les tàpies del Cementiri de l'Est (en l'actualitat Cementiri de l'Almudena) l'11 d'octubre de 1940, després del final de la contesa i la instauració de la Dictadura franquista.

## Referències

* ↑ Michael Alpert, (1989), El ejército republicano en la guerra civil, Siglo XXI de España, pag. 321
* ↑ Carlos Engel (1999). Historia de Las Brigadas Mixtas Del Ejército Popular de la República, Almena Ediciones, pág. 48
* ↑ Cristóbal Zaragoza (1983). Ejército Popular y Militares de la República, 1936-1939, Ed. Planeta, pág. 49
* ↑ Carlos Engel (1999). Historia de Las Brigadas Mixtas Del Ejército Popular de la República, Almena Ediciones, pág. 202
* ↑ Víctimas del franquismo en Madrid: Los fusilamientos en el cementerio del este (1939-1945)