OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tisquèrids

Els tisquèrids (Tischeriidae) són una família de lepidòpters heteronueres, l'única de la superfamília dels tisquerioïdeus (Tischerioidea) que inclou arnes minadores de fulles.
Els trisquèrids són uns dels candidats com a grup germà (vegeu també Palaephatoidea) del gruix dels lepidòpters, el clade Ditrysia, amb un tipus d'aparell reproductor femení monotrisià.

## Història natural

Aquestes petites arnes són minadores de fulles a l'etapa d'eruga; alimenten principalment de Fagaceae (Tischeria i Coptotriche), Asteraceae i Malvaceae (Astrotischeria), i alguns també de Rhamnaceae i Rosaceae.

## Taxonomia

La superfamilia contenia tradicionalment un gènere, Tischeria, però actualment se'n reconeixen dos més (Coptotriche i Astrotischeria), estesos arreu del món incloent Amèrica del Sud, excepte Australasia.

## Referències

* ↑ Davis, D.R. (1999). The Monotrysian Heteroneura. Ch. 6, pp. 65–90 in Kristensen, N.P. (Ed.). Lepidoptera, Moths and Butterflies. Volume 1: Evolution, Systematics, and Biogeography. Handbuch der Zoologie. Eine Naturgeschichte der Stämme des Tierreiches / Handbook of Zoology. A Natural History of the phyla of the Animal Kingdom. Band / Volume IV Arthropoda: Insecta Teilband / Part 35: 491 pp. Walter de Gruyter, Berlin, New York.
* ↑ Wiegmann, B.M., Regier, J.C. and Mitter, C. (2002). Combined molecular and morphological evidence on the phylogeny of the earliest lepidopteran lineages. Zoologica Scripta, 31(1): 67-81. doi:10.1046/j.0300-3256.2001.00091.x
* ↑ British leafminers
* ↑ Davis D.R. (1986). A new family of monotrysian moth from austral South America (Lepidoptera: Palaephatidae), with a phylogenetic review of the Monotrysia. Smithsonian Contributions to Zoology, 434: 1-202.
* ↑ Puplesis, R. & Diskus,A. (2003). The Nepticuloidea and Tischerioidea (Lepidoptera) - a Global Review with Strategic Regional Revisions. 512 pp. Apollo books. ISBN 9955-575-09-3.
* Firefly Encyclopedia of Insects and Spiders, edited by Christopher O'Toole, ISBN 1-55297-612-2, 2002

## Enllaços externs

* UK Moths
* UK leaf mines
# Montesano

Montesano és una població dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 3.312 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Montesano tenia 3.312 habitants, 1.326 habitatges, i 879 famílies. La densitat de població era de 123,7 habitants per km².
Dels 1.326 habitatges en un 30,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,4% hi vivien parelles casades, en un 10,5% dones solteres, i en un 33,7% no eren unitats familiars. En el 28,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,38 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,8% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 28,7% entre 25 i 44, un 23,6% de 45 a 60 i un 15,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.204 $ i la renda mediana per família de 42.344 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.500 $ mentre que les dones 30.096 $. La renda per capita de la població era de 19.467 $. Aproximadament el 9,3% de les famílies i l'11,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Montesano». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Montesano». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Can Creus (Blanes)

Can Creus fou la casa pairal a la vila de Blanes (Selva) dels Ruyra, hisendats i terratinents de la zona del municipi. En aquesta casa visqué l'escriptor Joaquim Ruyra i Oms (1858-1939). La llinda de l'accés principal té la inscripció de 1759. L'edifici és de tres plantes i terrassa entre mitgeres. La planta baixa està adaptada a dos comerços, un a cada costat de la porta d'entrada, que està dotada d'uns muntants i una llinda de dos trams de pedra. El primer pis té tres obertures rectangulars amb balcó forjat i decorat de llaços senzills. El segon pis també té tres finestres balconades, encara que la central està desplaçada. Al mateix pis hi ha un rellotge de sol esgrafiat i pintat de color blanc. La porxada superior del terrat només ocupa dos dels tres cossos verticals de l'edifici i té l'embigat de fusta i obertures metàl·liques.

## Notes

* ↑ «Can Creus». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].
# Mondoubleau

«Mondoubleau» té aquests significats:
* Mondoubleau (Loir i Cher), municipi francès al departament del Loir i Cher
* Cantó de Mondoubleau, cantó francès al districte de Vendôme (departament de Loir i Cher)
* Senyoria de Mondoubleau, senyoria del país de Vendôme, centrada al castell de Mondoubleau
# Phillip Thuaux

Phillip "Phil" Thuaux (Point Clare, Nova Gal·les del Sud, 9 de juliol de 1979) va ser un ciclista australià professional del 2003 fins al 2008. Va combinar la carretera amb el ciclisme en pista.

## Palmarès en ruta

* 2002
** Vencedor de 2 etapes al Canberra Tour
** Vencedor d'una etapa al Tour del Mar de la Xina Meridional
* 2004
** 1r a De Drie Zustersteden
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Hongria

## Palmarès en pista

* 2006
** Campió d'Oceania en persecució
** Campió d'Oceania en persecució per equips, amb Zakkari Dempster, Hayden Josefski i Stephen Rossendell
* 2007
** Campió d'Oceania en persecució
** Campió d'Oceania en persecució per equips, amb Mark Jamieson, Cameron Meyer i Travis Meyer
** Campió d'Austràlia en persecució

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Tisqi

Tisqi (en àrab تسقي, Tisqī; en amazic ⵜⵉⵙⵇⵉ) és una comuna rural de la província d'Azilal, a la regió de Béni Mellal-Khénifra, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 6.147 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Motor de mescla pobra

Es denomina motor de mescla pobra a un motor de combustió interna alternatiu en el qual no és necessari que la mescla sigui estequiomètrica, és a dir, que tingui unes proporcions més o menys fixes d'aire i combustible, pel que poden funcionar amb dosis relatives menors a la unitat.
Una de les grans pèrdues d'energia dels motors de gasolina són les pèrdues per bombament .
En els motors de gasolina per dosificar la potència a part de dosificar el combustible es restringeix la quantitat d'aire que entra als cilindres mitjançant una vàlvula de papallona.
Això l'obliga a realitzar un esforç de succió al motor, que produeix aquestes pèrdues per bombament , fet que comporta un major consum de combustible. De fet l'aprofitament màxim del combustible es produeix en parell màxim i amb l'accelerador a fons.
Quan augmenta la potència també augmenta el consum, però no en la mateixa mesura.
La necessitat que la mescla sigui estequiomètrica en altres motors és perquè si la mescla és massa pobra, l'espurna no encén bé la mescla, i si és massa rica no es crema tot el combustible. També hi ha la necessitat d'utilitzar mescles estequiométricas en usar catalitzadors de tres vies.
El motor de mescla pobra més antic que es fabrica actualment és el motor dièsel, que no requereix cap espurna per encendre el combustible i la combustió no es desenvolupa per propagació d'un front de flama, sinó per difusió.
La tècnica més utilitzada perquè l'espurna pugui encendre la mescla pobra és la mescla estratificada . Consisteix a tenir diverses zones amb diferent proporció de mescla aire/combustible: una més concentrada prop de l'espurna perquè encengui i una altra al voltant amb molta menys gasolina o pràcticament res. Les tècniques utilitzades per aconseguir van des utilitzar un injector en la cambra de combustió que polvoritzi el combustible prop de la bugia fins a una sistema en què l'injector està a l'entrada del cilindre, com és habitual en els motors de gasolina. Mitjançant estudi per ordinador del corrent d'aire dins del cilindre, s'aconsegueix dissenyar el motor de manera que el "núvol" de combustible generat per l'injector a l'entrada del cilindre, passi per la bugia en el moment de saltar l'espurna.
Hi ha també un projecte de motor de mescla pobra homogènia no estratificada, que és una espècie d'híbrid entre un dièsel i un gasolina, el motor HCCI (de l'anglès Homogeneous charge compression Ignition ). La mescla s'injecta durant la fase d'admissió com en els gasolina, però la ignició de la mescla es produeix per compressió com en els dièsel. El problema és controlar en quin moment es produeix l'explosió.
En conclusió, un motor de mescla pobra consumeix menys a règim normal (es pot enriquir la mescla quan se li demana més potència). Produeix menys CO $_2$ però en canvi produeix més NO$_x$ igual que els dièsel.

## Vegeu també

* Gasogen
* Cicle Otto
* Motor de gas

## Enllaços externs

* Injecció directa de gasolina Arxivat 2004-10-13 a Wayback Machine.
* Motor FSI
* Motor HPI Arxivat 2004-08-11 a Wayback Machine.
# Carmen Juan Mas

Carmen Juan Mas (Crevillent, Baix Vinalopó, ca. 1900 - Rússia, segle XX) fou una miliciana valenciana.
Militant del Partit Comunista. Durant els mesos previs a la Guerra Civil participà activament en els mítings comunistes que van tenir lloc a Elx. Fou, entre gener i maig de 1936, l'única dona que trobem representant el Partit Comunista. Iniciada la Guerra, fou una de les poques milicianes il·licitanes que s'incorporaren al front de guerra, i lluità a Madrid al costat de les socialistes Francisca Vázquez Gonzálvez i Clara Rodríguez Vicedo. Després d'unes setmanes en el front, les van obligar a tornar a la rereguarda a les tres, perquè, com es deia a la premsa tant socialista com comunista, les dones havien de treballar en la rereguarda, però no en els fronts de guerra. L'única informació que tenim de la seua activitat en la rereguarda fou haver participat en el Comitè Local d'Enllaç entre el Partit Comunista i Partit Socialista, comitè que en el cas d'Elx no va passar de la retòrica pura, perquè el PSOE mai va acceptar la invitació reiterada dels comunistes il·licitants, per a constituir l'anomenat Partit Únic del Proletariat. Va marxar a l'exili en el Stanbrook el 28 de març de 1939 des del port d'Alacant i, després d'un temps a Orà, se n'anà a la Unió Soviètica, on va morir.

## Referències

* 1 2 Diccionari biogràfic de dones. «Carmen Juan Mas». Xarxa Vives d'Universitats (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 3 octubre 2015].
# Movierecord

Movierecord és una empresa espanyola la principal activitat de la qual comprèn la gestió de la publicitat a les sales de cinema.
La seva activitat va començar en 1954 dins del Grup Movierecord del qual es va emancipar en 1966 constituint-se Movierecord Cine SA, dedicada al mercat publicitari dels "tràilers" previs al llargmetratge. La seva sintonia, molt famosa en els cinemes d'arreu de l'estat espanyol, fou composta pel català Chano Montes, amb la col·laboració de Carles Sist i Josep Llobell. Fins 2004 va participar en tota mena d'esdeveniments i festivals cinematogràfics, i fins i tot fou premiada en el 20è Festival Internacional de Cinema de Canes de 1967. Al setembre de 1999 Movierecord va ser adquirida per Antena 3 de Televisión.
Al juliol de 2012 Movierecord Cine S.A.U. va ser venuda per Antena 3 de Televisión a Oropéndola Comunicación S.L.U.
Actualment comercialitza la publicitat de 700 sales a Espanya, de les quals, 300 són digitals. El 2016 va cedir la totalitat del seu arxiu (10.500 espots publicitaris) a la Filmoteca Nacional de España.

## Referències

* ↑ Medio siglo de nuestra historia en 12 entregas, pmatas.com
* ↑ “Yo compuse la música de Movierecord”, 20 Minutos, 11 de maig de 2011
* ↑ Movierecord ya no representará al Festival de cannes en España. La decisión, adoptada por Antena 3, acaba con cincuenta años de colaboración, Anuncios: Semanario de publicidad y marketing, ISSN 0214-4905, Nº. 1082 (DIC 6), 2004, págs. 2-2
* ↑ España triunfa en Cannes 1967, controlpublicidad.com, 2011
* ↑ Antena3 puede comprar Movierecord con condiciones, El País, 27 de maig de 2000
* ↑ Atres Advertising deja de comercializar Movierecordm atresmediapublicidad.com
* ↑ Los anuncios de Movierecord serán conservados en la Filmoteca, El País, 22 de gener de 2016

## Enllaços externs

* Pàgina web de Movierecord
# Caprino Veronese

Caprino Veronese és un comune (municipi) de la província de Verona, a la regió italiana del Vèneto, situat a uns 120 quilòmetres a l'oest de Venècia i a uns 30 quilòmetres al nord-oest de Verona.
A 1 de gener de 2020 la seva població era de 8.615 habitants.
Caprino Veronese limita amb els següents municipis: Affi, Brentino Belluno, Costermano, Ferrara di Monte Baldo, Rivoli Veronese i San Zeno di Montagna.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 14 agost 2020].
# Ludovico di Campofregoso

Ludovico di Campofregoso fou un polític genovès germà de Janus de Campofregoso. El 1447 el Papa va decidir nomenar-lo governador i senyor de Còrsega. Va prendre possessió de Bàstia, Biguglia i Corti, però al pocs temps va tornar a Gènova (1447) i en la seva absència l'illa es va revoltar sota la direcció de Marianu di Caghju. Ludovico va tornar llavors amb 800 homes dirigits per Giovannone di Giovanni i es va enfrontar amb els rebels a la batalla de A Venzulà en què el cap rebel fou derrotat i es va refugiar a Mérusaglià, i els seus partidaris es van dispersar.
Ludovico va tornar a Gènova on fou elegit dux (1448) al lloc del seu germà, que acabava de morir (Desembre de 1447) i va exercir fins al 1450; fou elegit altre cop el 1661 i amb uns incidents el 1662 fou dux fins al 1663, poc abans de la conquesta milanesa. El seu nebot Tomassino di Campofregoso fou alliberat per ordre seva el 1462 i va marxar a Còrsega a lluitar contra el Banc de Sant Jordi, administradora de l'illa.
# Tomàs Cerdà de Tallada

Tomàs Cerdà de Tallada (Xàtiva, 1533? - València, 28 de setembre de 1614) fou un magistrat, jurista, humanista i doctor en Dret valencià.

## Biografia

Va ser amic personal dels reis Felip II i Felip III d'Espanya. Va estudiar a la Universitat de València. Entre els seus mestres destaquen Joan Gelida, Joan Lluís Vives i Jeroni Munyós. L'any 1604 Felip III el va promoure al càrrec de regent del Consell d'Aragó.
Fou autor del tractat Visita de la Cárcel y de los presos, pel qual va ser considerat precursor del modern penalisme, i d'uns Commentaria sobre el fur relatiu als fills preterits, que el portarien al càrrec de pare d'orfes. Influït per sor Margarita Agulló, amiga de joventut, va denunciar permanentment el maltractament als presos, la seua escassa seguretat i les seues dolentes condicions de vida.
Es va retirar a sa casa, l'alqueria del Molí, anomenada «El Cerdanet», situada als afores de Mislata, on anys després s'hi edificaria la Presó Model de València. Va dictar testament el 24 de setembre de 1614, i morí quatre dies després, assistit per l'arquebisbe fra Isidoro Aliaga.
En els preliminars d'algunes de les seues obres hi ha poesies dels seus fills, Maximilià (1560-1630) i Tomàs (1570-1634), que foren membres fundadors de la literària Acadèmia dels Nocturns amb els pseudònims de «Temeridad» i «Trueno» respectivament.

## Obres destacades

* Commentaria [...] super Foro (Declarans) [...] & super Foro (Si algú morrà) (València: Petri Patritii a Huete, 1568)
* Visita de la cárcel y de los presos (València: Pedro de Huete, 1574).
* Verdadero gobierno de la Monarquía, tomado por su propio sugeto la conservación de la paz (1581).
* Veriloquium en reglas de Estado (1604).
* Repartimiento sumario de la jurisdicción de S.M. en el reino de Valencia (1611).
* Discurso en razón de abreviar pleitos (1613).

## Referències

* ↑ Pérez Marcos, Regina M. «Tomás Cerdán de Tallada, el primer tratadista de derecho penitenciario». Anuario de Historia del Derecho Español, 2005, p. 755-802 [Consulta: 31 desembre 2016].
* ↑ Obarrio, Juan «Estudi de l'opuscle inicial dels Commentaria de Tomàs Cerdà de Tallada al fur Declarans». Revista de Dret Històric Català, vol. 10, (2010), p. 217-246 [Consulta: 31 desembre 2016].
* ↑ Canet, José Luis; Evangelina Rodríguez, José Luis Sirera. Actas de la Academia de los Nocturnos. València: Alfons el Magnànim (IVEI), 1988, vol. I, p. 19, 55-57. ISBN 8450570050.
# Martí Sunyol i Genís

Martí Sunyol i Genís (Vilassar de Mar, 26 de maig de 1926 - La Garriga, 13 de maig de 2023) fou un farmacèutic i escriptor aveïnat a la Garriga (Vallès Oriental).
Com a farmacèutic, va regentar durant dècades una oficina de farmàcia a la Garriga, on va participar tota la seva vida dels moviments culturals i associatius de la població, des d'un vessant catalanista.
Com a escriptor, Sunyol ha publicat diverses obres de poesia, de narrativa o de divulgació de temes locals, així com articles en revistes com ara Serra d'Or i d'altres entre les que hom pot destacar:
* De la Garriga i la seva gent, monografia (1983)
* La vida cultural a la Garriga (1939-1970), monografia (1990)
* La carena, novel·la (1998)
* L'espiral del temps, novel·la (2004)
Sunyol també va participar en la primera edició de l'Antologia Poètica Universitària, editada l'any 1949, on també participaren autors com Enric Cassassas, Josep Maria Espinàs, Joan Raventós o Eulàlia Amorós
El 2009 fou nomenat Garriguenc Il·lustre a càrrec de l'Ajuntament de la població.

## Referències

* ↑ Recopilatori de publicacions

## Bibliografia

* Diversos autors. Retrats de garriguencs il·lustres (Edicions del garbell, Primera edició). La Garriga (2009).
# Motor de ginys

Un motor de ginys és el que fa possible que s'executin els propis ginys. Poden ser per a ordinadors o per a telèfons mòbils.

## Motors de ginys
### Motors d'escriptori

* Dashboard és el motor d'escriptori que va ser llançat amb Mac OS X 10.4.
* Desk Accessories
* Google Desktop
* Kapsules
* Klipfolio
* Microsoft Gadgets Vegeu també: Windows Sidebar
* Navegador web Opera
* SpringWidgets
* SuperKaramba
* Yahoo! Widget Engine (prèviament conegut com a Konfabulator)
* NewsGator

### Motors de mòbils

* Navegador web Opera
* Webwag
* Widsets
* Joemoby
* S60's widget environment, Web Run-Time
# Capricorn (A Brand New Name)

"Capricorn (A Brand New Name)" és el primer single del quartet de rock 30 Seconds to Mars, de l'àlbum 30 Seconds to Mars.

## Posició a les llistes

| Any | Llista (2002) | Posició |
| 2002 | U.S. Billboard Mainstream Rock Tracks | 31 |
| 2002 | U.S. Billboard Heatseekers | 1 |

## Referències

* ↑ «Posició a les llistes de sinles 30 Seconds to Mars». All Music Guide. [Consulta: 2 maig 2009].
* ↑ «Posició a les llistes de l'àlbum 30 Seconds to Mars». All Music Guide. [Consulta: 2 maig 2009].

## Enllaços externs

* (anglès) 30SecondsToMars.com: Web Oficial de 30 Seconds to Mars
# Potència de foc

Potència de foc és la capacitat militar per dirigir força contra un enemic. La potència de foc implica la gamma sencera d'armes potencials. El concepte és generalment ensenyat com un dels tres principis claus de la guerra moderna en què les forces enemigues són destruïdes o renuncien a lluitar per un ús suficient i superior de la força com a resultat de les operacions de combat.
A través del temps la potència de foc ha vingut a significar el poder ofensiu aplicat des d'una distància, per això es contempla com la capacitat del conjunt de l'armament en lloc de valorar l'efecte un contra un. La potència de foc és, doncs, una element utilitzat per mantenir les forces enemigues en un rang on poden ser derrotades o minada la seva voluntat en continuar.

## Referències

* ↑ Bidwell, Shelford and Graham, Dominick. Fire-Power: The British Army Weapons and Theories of War, 1904-1945 (ISBN 978-1844152162)
# Canal de Ribamala

El Canal de Ribamala és una obra de Sant Joan de les Abadesses (Ripollès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Canal de conducció d'aigua d'uns 400m de llargada, 2.5m d'alçada, i 2.4m d'amplada. Malgrat ser un canal curt i poc ample i, estar desnivellat, l'aigua arriba a la central amb rapidesa. La construcció és generalment de còdols i ciment, però presenta alguns trams refets amb formigó. El recorregut està parcialment soterrat, excepte el tram que va de la resclosa a l'Agrupació Esportiva del Ripollès.

## Referències

* ↑ «Canal de Ribamala». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 11 maig 2021].
# Manuel Almeda i Esteva

Manuel Almeda i Esteva (Girona, 1848 – 1938) fou un arquitecte català. Fou l'arquitecte municipal de Girona (1875); arquitecte diocesà (1878); arquitecte provincial (1882) i corresponsal de l'Reial Acadèmia de Belles Arts de San Fernando (1882). A la ciutat de Girona va projectar edificis com la casa Llach (1878), la casa Almeda (1895), el Teatre Municipal de Girona (1878?) i l'església del Sagrat Cor de Girona (1997). Destaca la seva activitat a Sant Feliu de Guíxols, on va dissenyar 34 edificis particulars, un edifici social i un de religiós, en el període 1878 i 1895. Hi destaca la capella del cementiri, l'habitatge d'Agustí Ribas (1881), el de Clara Jubert de Patxot (1883), el Casino La Unión (1889) i la casa de Josep Batet i Camps (1895).

## Referències

* 1 2 3 Gerard, Bussot Liñón. Carrers, cases i arquitectes. Sant Feliu de Guíxols (Dels finicis fins al 19319, 2000, p. 142. ISBN 84-920253-7-9.
# Tomàs Dalmau i Colom

Tomàs Dalmau i Colom (Manresa, 29 de juny de 1920 - Manresa, 1 de setembre de 2022) va ser un manresà que va participar en la Guerra Civil espanyola com a part de l'anomenada Lleva del Biberó. Va ser mobilitzat el 27 d'abril de 1938 quan només tenia 17 anys i se'l va enviar al Front del Segre. Segons el seu relat, va ser fet presoner en el seu primer combat, quan encara duia la roba de civil.
L’1 de juny entrava al camp de concentració de Santoña; traslladat al de Miranda d'Ebro on diu que va viure els «pitjors dies de la meva vida», el 12 de desembre l’embarquen, des de Vinaròs, cap a Mallorca en el vaixell J.J. Sister; romandrà pres a Son Amoixa des del 22 de desembre de 1938 fins al 12 de juny del 1940, dos anys després d’haver sortit de Manresa.
Membre actiu de l'Agrupació de Supervivents de la Lleva del Biberó-41, va explicar durant anys la seva experiència a tot aquell que se li va acostar per a conèixer-la. Va estar casat amb Margarida Marcet Sellarès, fila de l'alcalde republicà de Manresa Francesc Marcet i Artigas.
Va morir a l'edat de 102 anys, essent un dels darrers supervivents de la Lleva del Biberó.

## Referències

* 1 2 NacióDigital. «Mor als 102 anys Tomàs Dalmau Colom, un dels últims membres de la Lleva del Biberó». [Consulta: 14 octubre 2022].
* 1 2 «Tomàs Dalmau Colom». [Consulta: 14 octubre 2022].
* 1 2 «L'Ajuntament de Manresa felicita Tomàs Dalmau amb motiu del seu centenari i lliura una placa a la seva esposa, filla de l'alcalde Francesc Marcet - Ajuntament de Manresa». [Consulta: 14 octubre 2022].