OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1983

La cerimònia de lliurament de les medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1983 va tenir lloc en 1984 a Madrid. Va ser el trenta-novè lliurament de aquestes medalles, atorgades per primera vegada trenta-vuit anys abans pel Cercle d'Escriptors Cinematogràfics (CEC). Els premis tenien per finalitat distingir als professionals del cinema espanyol i estranger pel seu treball durant l'any 1983. Es van concedir els mateixos dotze premis de l'edició anterior i es va crear una nova medalla al millor muntatge.
Les pel·lícules més destacades van ser Carmen, Truhanes i Bearn o La sala de les nines, amb tres premis cadascuna. Potser a causa de la greu crisi que travessava el certamen i al consegüent temor al fet que aquella fos la seva última edició, es van concedir vuit premis especials a professionals pertanyents a diversos oficis relacionats amb la cinematografia.

## Llista de medalles

| Categoria | Premiat | Labor premiada |
| Millor pel·lícula | Carmen | Pel·lícula |
| Millor director | Carlos Saura | Carmen |
| Millor actriu | Amparo Soler Leal | Bearn o La sala de les nines |
| Millor actor | Arturo Fernández | Truhanes |
| Millor actriu de repartiment | Cristina Hoyos | Carmen |
| Millor actor de repartiment | José Bódalo | Las autonosuyas |
| Millor fotografia | Antonio Cuevas | To er mundo é... mejó! |
| Mejor música | Manuel Santisteban | Conjunt de la seva obra |
| Millor ambientació | Gil Parrondo | Bearn o La sala de les nines |
| Millor guió | Miguel Hermoso | Truhanes |
| Mejor película extranjera | L'any que vam viure perillosament | Pel·lícula |
| Premi revelació | Miguel Hermoso | Truhanes |
| Millor muntatge | José Luis Matesanz | Bearn o La sala de les nines Las autonosuyas |
| Premis especials | José Luis Sáenz de Heredia Luis Gómez Mesa Julia Caba Alba Paco Jurado José Luis Garci José Alenda Antonio Ozores Juanito Navarro | |

## Fonts

* «Premios del CEC a la producción española de 1983». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2019-09-10. [Consulta: 7 setembre 2018].

## Vegeu també

* Fotogramas de Plata 1983
* 28a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia

## Enllaços externs

* Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1983 a Internet Movie Database
# Tommy Taylor

Tommy Taylor (Barnsley, 29 de gener de 1932 - Múnic, 6 de febrer de 1958) fou un futbolista anglès de la dècada de 1950.
Començà a destacar a les files del Barnsley FC, des de 1949. El 1953 ingressà al Manchester United FC. Fou internacional amb la selecció d'Anglaterra amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1954.
Va morir al desastre aeri de Múnic quan només tenia 26 anys.

## Palmarès
### Manchester United

* First Division: 1955-56, 1956-57
* FA Charity: 1956, 1957

## Referències

* 1 2 «Tommy Taylor». Oakwell Review (official match programme). CRE8, for Barnsley F.C., 19 (2007/2008), 09-02-2008, pàg. 14-17.
* ↑ «englandfc.com». Arxivat de l'original el 2012-06-16. [Consulta: 5 desembre 2012].
* ↑ «Where Are They Buried?». Arxivat de l'original el 2009-10-22. [Consulta: 22 agost 2018].
# Cardó

El cardó (Dipsacus fullonum) és una espècie de planta amb flors del gènere Dipsacus, dins la família de les caprifoliàcies.
És nativa d'Euràsia i Àfrica del Nord però actualment també és comuna a Amèrica, sud d'Àfrica, Austràlia i Nova Zelanda com espècie introduïda i de vegades com espècie nociva. És comuna a tots els Països Catalans però manca a Menorca.

## Descripció

Les fulles caulinars són sèssils sovint més o menys connates, el capítol és ovoide globós. És una herba biennal erecta d'un a 2,6 m d'alt. Les flors s'obren en una zona circular que ascendeix progressivament. Floreix de juliol a setembre. Les fulles ´formen petits bassals on s'ofeguen insectes per això es considera protocarnívora.

## Hàbitat

En herbassars de sòls nitrogenats humits, sobretot a les clarianes del bosc. Viu del nivell del mar a 1650 m d'altitud.

## Taxonomia

Aquesta espècie va ser publicada per primer cop l'any 1753 a l'obra Species Plantarum de Carl von Linné (1707-1778).

### Sinònims

Els següents noms científics són sinònims de Dipsacus fullonum:
* Sinònims homotípics
* Dipsacus fullonum subsp. sylvestris Ehrh.
* Sinònims heterotípics
* Dipsacus arcimusci Lojac.
* Dipsacus botterii Maly ex Nyman
* Dipsacus carminatorius Salisb.
* Dipsacus connatofolius Gilib.
* Dipsacus divaricatus C.Presl
* Dipsacus fullonum var. comosus Lej.
* Dipsacus fullonum var. divaricatus (C.Presl) Alef.
* Dipsacus fullonum var. intermedius Coss.
* Dipsacus fullonum var. laciniatus Alef.
* Dipsacus fullonum var. pallidus Alef.
* Dipsacus fullonum var. sylvestris (Huds.) Huds.
* Dipsacus fullonum subsp. sylvestris (Huds.) A.R.Clapham
* Dipsacus fullonum subsp. sylvestris (Huds.) P.Fourn.
* Dipsacus fullonum var. technicus Alef.
* Dipsacus fullonum f. ternatus Farw.
* Dipsacus horridus Opiz
* Dipsacus meyeri Chabert
* Dipsacus mirabilis Gand.
* Dipsacus morisonii Boreau
* Dipsacus orsini Sanguin.
* Dipsacus palustris Salisb.
* Dipsacus purpurascens Gand.
* Dipsacus silvester A.Kern.
* Dipsacus sinuatus Schltdl. ex Roem. & Schult.
* Dipsacus sylvestris Huds.
* Dipsacus sylvestris f. albidus Steyerm.
* Dipsacus sylvestris var. laciniatus Klett & Richt.
* Dipsacus vulgaris C.C.Gmel.

## Referències

* 1 2 «Dipsacus fullonum» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 22 maig 2023].
* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països Catalans
* ↑ «Dipsacus fullonum L.» (en anglès). International Plant Names Index, The Royal Botanic Gardens, Kew, Harvard University Herbaria & Libraries and Australian National Botanic Gardens. [Consulta: 22 maig 2023].

## Enllaços externs

* Jepson Manual Treatment
* Photo gallery
# Platja Llarga (desambiguació)

«Platja Llarga» té aquests significats:
* Platja Llarga (Cubelles), platja de Cubelles.
* Platja Llarga (Roda de Berà), platja de Roda de Berà.
* Platja Llarga (Salou), platja de Salou.
* Platja Llarga (Tarragona), platja de Tarragona.
* Platja Llarga (Vilanova i la Geltrú) platja de Vilanova i la Geltrú.
* Platja Gran d'Aro, o platja Llarga de Platja d'Aro, platja de Platja d'Aro.
# Navalonguilla

Navalonguilla és un municipi de la província d'Àvila, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2006 |
| 572 | 469 | 433 | 408 | 378 |

## Personatges il·lustres

* Juana Martín Martín, creu de Sant Jordi 2009.

## Referències

* ↑ «Provincia de Ávila (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 16 setembre 2021].
# Mas Novell

Mas Novell és una masia del municipi de Vilanova de Sau (Osona). Juntament amb el Mas Novell Petit o Xic, ambdues estan incloses en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català.

## Descripció

Masia situada sobre el desnivell el terreny. Presenta diverses etapes constructives, la primitiva casa sembla de planta rectangular, coberta a dues vessants i amb el carener perpendicular a la façana, la qual sembla orientada a migdia. A partir d'aquest cos s'hi adossen altres construccions tant a la banda nord com a la sud. Les obertures són petites i el portal d'entrada és de forma rectangular.
És construïda amb grossos carreus de gres vermell als angles i la resta dels murs són de pedra diversa (granit, gresos, etc.) units amb morter de calç. A la banda de migdia hi ha una construcció de totxo cuit que forma una mena de reixat per assecar el fenc. L'estat de conservació és bastant bo.

## Mas Novell Petit

Masia de planta rectangular coberta a dues vessants, amb el carener perpendicular a la façana, orientada a migdia. Consta de planta baixa i primer pis. Presenta un portal rectangular amb una gran llinda datada i al damunt una finestra, avui convertida en portal. A llevant s'hi annexiona un cos cobert a una sola vessant, amb una part destinada a herbera; a ponent sobresurt un cos amb un portal rectangular i llinda de fusta. La banda de tramuntana és gairebé cega.
Els ràfecs tenen molt poc voladís. El portal i la finestra de migdia són de pedra blanquinosa molt ben treballada, la resta de pedra és de procedència diversa i està unida amb morter de fang i calç.

## Història

Masia situada dins l'antic terme de Sant Romà de Sau, la parròquia avui roman colgada per les aigües del pantà, el mas depèn del terme civil de Vilanova de Sau.
La parròquia de Sant Romà, com moltes de la rodalia, experimentà un creixement demogràfic notable entre els segles xvi i XIX de manera que passà de tenir 16 famílies a tenir-ne 42. Segurament tant el mas Novell com el mas Novell Petit van ser construïts durant aquest període. El primer presenta dades constructives que fan referència al segle xviii, possiblement una reforma, i el segon al segle xix. Ambdues masies es troben registrades al Nomenclàtor de la província de l'any 1892.

## Referències

* 1 2 3 «Mas Novell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 desembre 2012].
* 1 2 3 «Mas Novell Petit». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 desembre 2012].

## Enllaços externs

* «Mas Novell». Mapa de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona.
* «Mas Novell Xic». Mapa de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona.
# Carta al director

La carta al director és un subgènere periodístic en què els lectors d'un diari parlen de fets d'actualitat, situacions personals o informacions publicades que han suscitat el seu interès. Poden expressar opinió, comentari, denúncia, agraïment, etc.

## Estructura

* Títol: mostra el tema de la carta. La titulació de les cartes és responsabilitat del diari, tot i que el lector pot proposar un títol.
* Introducció: és el primer paràgraf de la carta. S'hi exposa la tesi que el lector defensara en els paràgrafs següents.
* Arguments: defensen la tesi que el lector exposa.
* Conclusió: es troba en el darrer paràgraf.
# Medi de Larisa (tirà)

Medi (grec antic: Μήδιος, llatí: Medius) fou un tirà de Larisa del segle iv aC.
Va entrar en guerra contra Licòfron, tirà de Feres, l'any 395 aC. Va concertar aliança amb els beocis, que al seu torn eren aliats dels argius, corintis i atenesos contra Esparta. Amb ajut principalment beoci va aconseguir la conquesta de Farsàlia, segons Diodor de Sicília. Xenofont no parla d'aquests fets.

## Referències

* ↑ 1.Medius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1004
# Una mariposa en la noche

Una mariposa en la noche eés una pel·lícula de l'Argentina filmada en Eastmancolor dirigida per Armando Bó segons el seu propi guió que es va estrenar el 15 de setembre de 1977 i que va tenir com a actors principals a Isabel Sarli, Armando Bó, Víctor Bó i Vicente Rubino. Fou filmada a París i Buenos Aires.

## Sinopsi

La mort d'un estancier argentí que s'havia casat amb una prostituta que va conèixer a París deixa a la seva vídua rica i cobejada.

## Repartiment

* Isabel Sarli ... Yvonne
* Armando Bó... Jorge
* Víctor Bó... Lorenzo
* Vicente Rubino ... Vicente
* Juan José Míguez ... Pedro
* Horacio Bruno ...El Pirata
* Claude Marting ... Policía
* Mario Casado... Cholo
* Adelco Lanza ... Manolo
* Carlos Lagrotta... Escribano
* Enrique Vargas
* Luis Alberto del Paraná ... (voz)
* Ginamaria Hidalgo... (voz)
* Yves Montand … Él mismo (voz)
* Pedro Vargas …(voz)
* Nino Udine
* Pancho Giménez
* Arturo Noal
* Juan Carlos Cevallos
* Antonio Grimau

## Comentaris

La Nación va opinar:
| « | «Més enllà que un film és una epopeia…participa àmpliament de les característiques ja tradicionals del popular binomi.» | » |
Clarín va dir:
| « | «Film de gènere precís.» | » |
Manrupe i Portela escriuen:
| « | «Rossa, assetjada i sense poder fugir del seu destí d'escombracarrers…Un bon títol d'Isabel Sarli en l'última etapa del duo.» | » |

## Referències

* ↑ Close up on Hispanic-American movies, 1981.
* ↑ «Una mariposa en la noche» (en castellà). Cinenacional.com. [Consulta: 10 maig 2014].
* ↑ Martín, Jorge Abel. Los films de Armando Bó con Isabel Sarli (en castellà). Corregidor, 1981, p. 85.
* Manrupe, Raúl; Portela, María Alejandra. Un diccionario de films argentinos (1930-1995) pàg. 357/8. Buenos Aires, Editorial Corregidor, 2001. ISBN 950-05-0896-6.

## Enllaços externs

* Informació sobre Una mariposa en la noche a cinenacional.com
* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Cartutx egipci

Un cartutx egipci és el símbol format per una corda ovalada amb els extrems nuats:
Els cartutxos emprats en l'escriptura jeroglífica són la representació esquemàtica d'una corda nuada que envolta el nom del faraó, protegint per a l'eternitat, també servien per evitar una lectura equívoca, delimitant on començava i acabava el nom.

## Etimologia

El nom egipci era shenu provinent del verb sheni "circumdar", possiblement derivat de l'anell amb segell: shen . El nom modern de cartutx és d'origen francès ( Cartouche ), així anomenat per la seva semblança amb els cartutxos de munició utilitzats pels soldats de Napoleó durant la seva expedició a Egipte, a finals del segle xviii.

## Història

El cartutx en l'antic Egipte simbolitzava un tipus de protecció i poder envers el nom, ja que creien que el seu esperit estava protegit per una forta muralla.
Només s'escrivien els noms de déus, gent rica i noble i faraons dins dels cartutxos, ja que creien que els pagesos, vilatans i esclaus no tenien dret a ser protegits amb el cartutx, ja que no se'ls considerava com a persones.
La manera més freqüent de representar un nom real va ser incloent el seu jeroglífic dins d'un cartutx. Sorgeix a mitjans de la dinastia II per a denominar als faraons: Sened, Neferkaseker i Peribsen. També es va usar en la dinastia III amb Nebka i Huni, encara que només es va utilitzar habitualment des de la dinastia IV.

## Vegeu també

* Serekh
* Nom de Nesut-Bity
* Nom de Sa-Ra

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte I. Barcelona: Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.97. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 26 novembre 2014].

## Enllaços externs

* Cartutx egipci.
# Platja Llarga (Roda de Berà)

La platja Llarga és una platja semi-natural del municipi de Roda de Berà (Tarragonès), que limita al nord-est amb roques que la separen de la cala de la Torrota, i al sud-oest amb la platja de Creixell, al límit de terme de Creixell. Orientada al sud-sud-est, té una longitud de 1.070 metres i una amplada mitjana de 41 metres, formada per sorra fina i daurada, amb un pendent d'entrada a l'aigua suau. Presenta un interès especial degut a un cordó dunar amb rereduna, l'ecosistema dunar Els Madalers. Disposa de senyalització, socorrisme, salvament, accessibilitat per a persones amb mobilitat reduïda, que inclou atenció personalitzada i subministrament de cadires amfíbies, passarel·les d'accés, aparcament per a vehicles, bar i restaurant, dutxes, sanitaris portàtils, lloguer de patins aquàtics, zona esportiva, parc infantil i ludoteca.
La platja està guardonada amb la Bandera Blava, que reconeix internacionalment la qualitat de l'aigua i serveis. L'Agència Catalana de l'Aigua efectua un control setmanal de la qualitat de l'aigua, durant la temporada de bany, amb el resultat d'excel·lent.

## Referències

* 1 2 «Platja Llarga». Agència Catalana de l'Aigua.
* 1 2 «Llarga». Agència Catalana de Turisme.
* ↑ «Platja Llarga». Ajuntament de Roda de Berà.
* ↑ «95 platges i 23 ports, guardonats amb la Bandera Blava 2024». Generalitat de Catalunya, 07-05-2024.
# Navalperal de Pinares

Navalperal de Pinares és un municipi de la província d'Àvila, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 920 | 943 | 806 | 960 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Ávila (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 16 setembre 2021].
# Mas Noguera

El Mas Noguera és un mas situat al municipi de Camarles a la comarca catalana del Baix Ebre.
# Muàmmar (nom)

Muàmmar és un nom masculí àrab —en àrab معمر, Muʿammar— que literalment significa ‘longeu’. Si bé Muàmmar és la transcripció normativa en català del nom en àrab clàssic, també se'l pot trobar transcrit Muammar, Muamar, Muammer, Moammar, Moammer, Moamar…. Aquest nom també el duen musulmans no arabòfons que l'han adaptat a les característiques fòniques i gràfiques de la seva llengua: en turc Muammer.

## Notes

* ↑ Castells Criballes, Margarida; Cinca Pinós, Dolors. Diccionari Àrab-Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2007, p. s.v. "عمر". ISBN 978-84-412-1546-7.
* ↑ Vegeu aquí les normes de transcripció simplificada dels mots àrabs.
* ↑ Excepte en el cas de personalitats àrabs contemporànies que hagin usat personalment transcripcions específiques i singulars del seu nom, es recomana, sobretot per als personatges històrics, emprar sempre la forma catalana normativa.
# Maria Isabel Marín Silvestre

Maria Isabel Marín Silvestre (Barcelona, 1955) és una historiadora de l'art. Formada a la Universitat de Barcelona, s'hi doctorà el 1996 amb una tesi sobre l'escultor modernista Eusebi Arnau, de qui publicaria una biografia el 2006 i el llibre L'Obra medallística de l'escultor Eusebi Arnau (Institut d'Estudis Catalans 2005). És arxivera del Reial Cercle Artístic de Barcelona, entitat de la qual ha publicat uns densos annals: Cercle Artístic de Barcelona : 1881-2006 : primera aproximació a 125 anys d'història (2006). Ha col·laborat també en l'obra El Modernisme (volum IV), al volum Farmàcies històriques de Catalunya (2007), en diverses guies municipals sobre l'escultura funerària barcelonina i en la monografia Anton Casamor. La obra de un gran artista (2008).

## Publicacions

* 2005 - L'Obra medallística de l'escultor Eusebi Arnau. Institut d'Estudis Catalans ISBN 847283820X
* 2006 - Reial Cercle Artístic de Barcelona : 1881-2006 : primera aproximació a 125 anys d'història. Reial Cercle Artístic de Barcelona
* 2006 - Eusebi Arnau. Gent Nostra. Infesta Editor, ISBN 9788493358921
* 2007 - Farmàcies històriques de Catalunya (col·laboració). Angle ISBN 9788496970168
* 2008 - Anton Casamor. La obra de un gran artista (col·laboració)
* 2007 - Un Paseo por el cementerio de Poble Nou (col·laboració) Ajuntament de Barcelona ISBN 9788498500134

## Referències

* ↑ «Marín Silvestre, Maria Isabel». Institut d'Estudis Catalans. [Consulta: 20 abril 2017].
* Solapa del llibre Gent Nostra. Eusebi Arnau, Infiesta Editor, Barcelona 2006.
# Torrent de Caldat

El torrent de Cal Dat, o torrent de la Baga del Coll, és un torrent que discorre pels termes municipals de Granera i Monistrol de Calders, al Moianès.
Aquest torrent està situat a llevant del terme municipal monistrolenc, i a ponent del de Granera. Es forma a la confluència de la Serra del Castell i de la Carena de Cal Dat, a llevant de la masia del Coll. Des d'aquell lloc davalla cap al nord-oest, anant a buscar el fons de la vall que s'obre sota i al nord-est de la masia del Coll, passant al nord de les Roques de Cal Dat, després de les quals troba la Font de Cal Dat. Ressegueix pel sud-oest tota la Carena del Cal Dat, deixant a l'esquerra els paratges de les Vinyes i la Quintana del Coll, fins que arriba sota la masia del Coll, on rep per l'esquerra el torrent del Coll. Just en aquest lloc el torrent de Cal Dat gira cap al nord, per tal de seguir tota la vall de la Baga del Coll.
Al cap de poc deixa a llevant la Baga de Cal Dat, i a l'esquerra el Fornot del Coll i la Solella del Coll, lloc on rep per la dreta el torrent del Girbau. Poc després rep també per la dreta el torrent de Cisnolla, moment en què deixa enrere el terme municipal de Granera i entra en el de Monistrol de Calders. Passa entre les muntanyes de Trullars, al sud-oest, i de la Sala, al nord-est, i ressegueix tota la Baga del Coll, que queda a ponent del torrent. S'aboca en la riera de Sant Joan davant, sota i al sud-oest de la masia de Rubió

## Bibliografia

* ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006
* PERARNAU I LLORENS, Jaume i PIÑERO I SUBIRANA, Jordi. Monistrol de Calders. La seva història i el seu patrimoni. Monistrol de Calders: Ajuntament de Monistrol de Calders, 1993. Sense ISBN.
# Castell de Canterbury

El Castell de Canterbury és un castell normand que es troba a Canterbury, Kent, Anglaterra i fou un dels tres castells originals de Kent (sent els altres dos el de Rochester i el de Dover).
Originalment va ser construït per ordre de Guillem el Conqueridor a l'octubre de 1066 després de la presa de la principal calçada romana que unia Dover i Londres, i més tard reforçat en pedra després de la batalla de Hastings entre els anys 1110 i 1135.

## Fases
### Segle XI: Construcció en fusta

L'any 1066, sota el regnat de Guillem el Conqueridor, es va construir un castell demota castral (també anomenat de mota i pati), fet de fusta a la zona. La seva mota (pujol artificial defensiu) podria ser el monticle que encara és visible en els jardins Dane John (que antigament van poder ser un túmul romà) propers a l'actual castell de pedra.

### Segle XII: Construcció en pedra

La gran torrassa de pedra va ser construït durant el regnat d'Enric I d'Anglaterra. Aquesta gran estructura tenia unes dimensions de 30 i 25 metres a la base, i una altura almenys de 20 metres. Es va construir amb pedra i enderrocs.
Al segle xiii el castell es va convertir en la presó del comtat. Durant la Primera Guerra dels Barons, va ser rendit a les tropes franceses. L'any 1380 es va construir una nova porta.
Al segle xix va ser comprat per una companyia de gas i es va utilitzar com a centre d'emmagatzematge durant molts anys, període durant el qual va ser destruït l'últim pis.

### Actualitat

El castell és ara propietat de les autoritats locals i és una de les principals atraccions turístiques de Canterbury juntament amb la Catedral.

## Galeria d'imatges del Canterbury Castle

* Restes del castell construït entre 1100 i 1135.
* Canterbury Castle
* Dane John gardens - la probable mota
* Canterbury Castle

## Referències

* ↑ «Canterbury Castle». Pastscape.org.uk. Arxivat de l'original el 2012-02-25. [Consulta: 30 maig 2008].
* ↑ Canterbury Trust
* ↑ «Canterbury Castle 1 canterbury.co.uk». Arxivat de l'original el 2003-08-26. [Consulta: 16 novembre 2018].

## Enllaços externs

* Canterbury Trust - Canterbury Castle (anglès)
* Norman Castle at Canterbury Castle (anglès)
* Archaeological and historical sources, reconstructions Arxivat 2013-07-05 at Archive.is (anglès)