OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Brycinus carolinae

Brycinus carolinae és una espècie de peix de la família dels alèstids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 10,4 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: riu Niandan (afluent del riu Níger a Guinea).

## Estat de conservació

Les seues principals amenaces potencials són la desforestació i les sequeres.

## Referències

* ↑ Cuvier, G. & A. Valenciennes, 1850. Histoire naturelle des poissons. Tome vingt-deuxième. Suite du livre vingt-deuxième. Suite de la famille des Salmonoïdes. Table générale de l'Histoire Naturelle des Poissons (pp. 1-91). Hist. Nat. Poiss. v. 22: i-xx + 1 p. + 1-532 + 1-91, Pls. 634-650.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 «Brycinus carolinae» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Paugy, D., 1990. Characidae. p. 195-236. A: C. Lévêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres de l'Afrique de l'Ouest. Tom I. Coll. Faune Tropicale n° XXVIII. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren i O.R.S.T.O.M., París, 384 p.
* ↑ Diallo, I. (2020). "Brycinus carolinae." 2020 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2020. [Consulta: 20 abril 2023]

## Bibliografia

* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Americà d'Història Natural. Museu Americà d'Història Natural, Central Park West, NY 10024-5192 (Estats Units).
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Paugy, D., 1984. Characidae. p. 140-183. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.
* Paugy, D., 1986. Révision systématique des Alestes et Brycinus africains (Pisces, Characidae). Collection Études et Thèses. Éditions de l'O.R.S.T.O.M., París. 295 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Acestes

Acestes i de vegades Egestes (en grec Αἴγεστης) és el fill del déu-riu sicilià Crimís i d'una dona troiana anomenada Egesta o Segesta. Aquesta dona va acollir favorablement Eneas i els troians quan van desembarcar a Sicília. Hi ha diverses tradicions sobre l'arribada d'aquesta troiana a l'illa. Segons Servi, quan Laomedont es va negar a pagar el salari que els devia per haver construït les muralles de Troia a Apol·lo i a Posidó, els déus van fer arribar al país diverses plagues. Posidó va enviar un monstre marí, i Apol·lo una epidèmia. L'oracle d'Apol·lo va dir que per fer fora el monstre s'havia d'alimentar l'animal amb joves de la noblesa. En aquell moment, molts troians van enviar els seus fills a l'estranger. El pare de la noia, Hípotes o Ipsostratos, va confiar Egesta a uns mercaders que la van dur a Sicília. Allà es va casar amb el déu-riu Crimís, que va adoptar l'aparença d'un gos o d'un os. La ciutat de Segesta fou fundada per aquesta troiana.
Dionís en dona una altra versió: un príncep de Troia en lluita contra Laomedont va donar les seves filles a uns comerciants per portar-les lluny de la ciutat; un noble troià va embarcar amb ells i es va casar amb una de les noies a Sicília, la qual va tenir un fill de nom Acestes o Egestes. Aquest, educat al país, va aprendre els seus costums i la seva llengua. Quan Troia va ser atacada pels grecs va tornar, amb permís de Príam i va prendre part a la guerra i després va tornar a Sicília amb Èlim, un bastard d'Anquises, on va construir una ciutat amb el nom de Segesta. Estrabó diu que per fundar la ciutat va rebre l'ajuda dels companys de Filoctetes. Segons Licòfron, Acestes, va fundar tres ciutats: Segesta, Erix i Entella.

## Referències

* 1 2 Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 151. ISBN 9788496061972.
* ↑ Schmitz, Leonhard. «Acestes, Ἄκέστης». A: William Smith (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). volum 1: Abaeus-Dysponteus. Londres: John Murray, 1880, p. 7.
# Hakaniemi

Hakaniemi (en suec Hagnäs) és un districte no oficial de la ciutat de Hèlsinki, a Finlàndia. Cobreix gran part del barri de Siltasaari. És considerat com una part del centre de Hèlsinki. Històricament, sovint s'associat amb la classe treballadora. Tanmateix, recentment, l'alça dels preus de l'habitatge han fet que ja no sigui així.
El caracteritzen un mercat de productes orientals les seus centrals de diversos sindicats i de partits polítics i l'hotel Hilton.

## Galeria

* Estàtua per Johannes Haapasalo.
* Pont Pitkäsilta entre hakaniemi i Kruununhaka.
* Estació de metro d'Hakaniemi.
* Siltavuorensalmi.
* Vista des d'Hakaniemenkuja.

## Referències

* ↑ Markets in Helsinki (..Walking up Hämeentie from Hakaniemi market, you'll find most of Helsinki's African, Middle Eastern, Indian and Asian grocery stores..) Today Tourism
* ↑ Hakaniemi Market Hall also caters for Asian customers Arxivat 2014-06-06 a Wayback Machine. Helsingin Sanomat
# Orde de l'Estel Oriental

L'Orde de l'Estel Oriental en anglès: Order of the Eastern Star) es un cos auxiliar maçònic que es obert tant a homes com a dones. Va ser creat en l'any 1850 per l'advocat i educador Rob Morris, un notable francmaçó. L'orde es basa en els ensenyaments de la Biblia, però tanmateix és oberta a persones de totes les creences religioses. L'orde té aproximadament 10.000 capítols en 20 països, i aproximadament 500.000 membres sota el seu gran capítol general. Els membres de l'orde han de ser majors de 18 anys, els homes han de ser mestres maçons i les dones han de tenir una relació especifica de parentesc amb algun francmaçó. Originalment, una dona havia de ser la filla, la vídua, l'esposa, o la mare d'un mestre maçó, per esdevenir membre de l'ordre. Tanmateix, actualment l'ordre permet esdevenir membres quan assoleixin la majoria d'edat a:
# Brooklyn (Ohio)

Brooklyn és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 11.586 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Brooklyn tenia 11.586 habitants, 5.348 habitatges, i 3.171 famílies. La densitat de població era de 1.045,2 habitants/km².
Dels 5.348 habitatges en un 22,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,3% hi vivien parelles casades, en un 11,1% dones solteres, i en un 40,7% no eren unitats familiars. En el 36,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,16 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,84.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,9% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 28,4% entre 25 i 44, un 23,2% de 45 a 60 i un 21,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.046 $ i la renda mediana per família de 46.696 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.593 $ mentre que les dones 29.433 $. La renda per capita de la població era de 21.127 $. Aproximadament el 5,2% de les famílies i el 6,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Brooklyn». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Brooklyn». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Cazalla de la Sierra

Cazalla de la Sierra és una localitat de la província de Sevilla, Andalusia, Espanya. L'any 2005 tenia 5.161 habitants. La seva extensió superficial és de 352 km² i té una densitat de 14,7 hab/km². Les seves coordenades geogràfiques són 37° 55′ N, 5° 45′ O. Està situada a una altitud de 595 metres i a 89 kilòmetres de la capital de la província, Sevilla.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 5.229 | 5.242 | 5.198 | 5.177 | 5.154 | 5.174 | 5.177 | 5.204 | 5.161 | 5153 |
# Guerra hispano-sudamericana

La Guerra hispano-sudamericana o Guerra de les Illes Xinxa fou un conflicte armat que va enfrontar al Regne d'Espanya contra les repúbliques de Xile i el Perú, seguides de Bolívia i l'Equador en menor grau. El conflicte es va iniciar amb l'ocupació espanyola de les Illes Xinxa en 1864 i va acabar amb el tractat de Pau signat a Lima, el 12 de juny de 1883.
Aquesta guerra és coneguda com a Guerra contra Espanya a Xile i Perú, mentre a Espanya l'anomenava la Guerra del Pacífic o Primera Guerra del Pacífic, tot i que aquest terme és generalment utilitzat per a referir-se a la guerra entre Bolívia, Xile i Perú, entre 1879 i 1883.

## La guerra

El conflicte diplomàtic entre Espanya i el Perú va començar amb una baralla entre peons espanyols d'una hisenda a Talambo i el terratinent peruà Manuel Salcedo que va acabar amb dos morts i diversos ferits. Les notícies que van arribar a la flota i el Govern espanyol va sol·licitar explicacions, i la manca d'entesa entre el Govern peruà i l'enviat espanyol va portar a l'ocupació espanyola de les peruanes Illes Xinxa en 1864. Malgrat els acords inicials entre Espanya i Perú mitjançant una resolució pacífica, el canvi de govern al Perú, forçat per un cop d'estat, va rebutjar aquest acord inicial. Xile va intervenir en el conflicte negant-se a proveir als vaixells espanyols primer i declarant la guerra a Espanya seguidament el 25 de setembre de 1865, Perú ho va fer el 13 de desembre i ja en 1866 també li van declarar la guerra a Espanya l'Equador (el 30 de gener) i Bolívia (el 22 de març).
Les accions de guerra es van donar entre 1865 i 1866, sent els principals combats navals el de Papudo, d'Abtao, el bombardeig de Valparaíso i la batalla del Callao. Les hostilitats van acabar en 1866 i es va aconseguir un armistici en 1871. Els tractats de pau es van signar de manera bilateral entre cada país sud-americà i Espanya en els anys 1879 (Perú i Bolívia), 1883 (Xile) i 1885 (Equador).

## Referències

* 1 2 Calmanash, Emma. Las Cautivas Correntinas en la Guerra del Paraguay (1864-1870), Memorias Rescatadas (en castellà). Editorial Dunken, 2013, p. 273. ISBN 9870265626.
* ↑ Anuario La Nación (en castellà). La Nación, 1955, p. 372.
* ↑ Ruz, Fernando. El Organizador de la Victoria (en castellà). Andres Bello, 1980, p. 90.
# Guillem II d'Atenes

Guillem II d'Atenes (?...-1338, Duc d'Atenes (1317-18) i de Neopàtria (1319-38), príncep de Tàrent i de Monte Sant'Angelo, duc de Noto i de Spaccoforno, comte de Calatafimi, Alcamo, Malta i Gozzo.
Fill tercer del rei Frederic II de Sicília i d'Elionor d'Anjou. Succeí al seu germà Manfred I (1317), però governà el ducat per mitjà de vicaris (Alfons Frederic d'Aragó, que fundà el ducat de Neopàtria, Nicolau Llança, que feu treva amb els venecians, 1331).
El 1330 cedí Malta i Gozzo a Alfons Frederic d'Aragó. El seu germà Pere II de Sicília estava obligat a donar-li --per disposició testamentaria del seu pare—- galeres i gent per tal d'anar a prendre possessió dels ducats d'Atenes i Neopàtria (1337); ajornada la partença per les qüestions nobiliàries de Sicília, morí abans de poder-ho dur a terme.

## Bibliografia

* Gran Enciclopèdia Catalana Volum núm 8. pàg. 315 (ISBN 84-85194-00-4)
# Halley (cràter marcià)

Halley és un cràter d'impacte al quadrangle Argyre de Mart, localitzat a les coordenades 48.3°S de latitud i 300.7° E de longitud. Té 84,5 km de diàmetre. Va ser anomenat en memòria de l'astrònom britànic Edmund Halley, amb la designació aprovada el 1973.

## Referències

* ↑ "Halley (cràter marcià)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
# Hemiblocatge esquerre anterior

L'hemiblocatge esquerre anterior (HBEA) és un trastorn del sistema de conducció elèctrica del ventricle esquerre, relacionat amb el blocatge de branca esquerra, però que es distingeix d'aquest.
És causada per un trastorn en el fascicle anterior de la branca esquerra del feix de His. Es manifesta a l'ECG per la desviació de l'eix esquerre. És molt més comú que el hemiblocatge esquerre posterior.

## Importància clínica

* S'associa amb cardiopatia hipertensiva, valvulopaties, miocardiopaties i malaltia fibròtica degenerativa de l'esquelet cardíac.
* Es pot observar en aproximadament el 4% dels casos d'infart agut de miocardi
** És el tipus més comú de trastorn de conducció intraventricular observat en l'infart agut de miocardi anterior, i l'artèria descendent anterior esquerra sol ser el vas culpable.
** Es pot observar amb un infart agut de miocardi de la paret inferior.

## Referències

* ↑ «Transient Q waves followed by left anterior fascicular block during exercise». Br Heart J, vol. 54, 1, 01-07-1985, pàg. 107–9. DOI: 10.1136/hrt.54.1.107. PMC: 481860. PMID: 4015909.
* ↑ «Left anterior fascicular block: an ischaemic response during treadmill testing». Br Heart J, vol. 65, 1, 01-01-1991, pàg. 51–2. DOI: 10.1136/hrt.65.1.51. PMC: 1024464. PMID: 1899584.
# Hemibrycon colombianus

Hemibrycon colombianus és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 10,6 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Gil (Colòmbia).

## Referències

* ↑ Günther, A. 1864. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Physostomi, containing the families Siluridae, Characinidae, Haplochitonidae, Sternoptychidae, Scopelidae, Stomiatidae in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 5: i-xxii + 1-455.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Eigenmann, C. H., Henn, A. W. & Wilson, C. 1914. New fishes from western Colombia, Ecuador, and Peru. (Contrib. Zool. Lab. Ind. Univ. Núm. 133.). Indiana University Studies Núm. 19: 1-15.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# HHH (grup de música)

HHH (Harina de Huesos Humanos) fou un grup de música hardcore punk de Banyoles format al 1985 i dissolt al 1993. Els seus membres eren Àlex Montiel (baix i veu), Marc (guitarra) i Koki (bateria), germà del Marc. Practicaven un hardcore summament accelerat, al principi amb influències del D-beat escandinau, però després cada vegada amb més tendència al thrash i thrashcore. Van ser un dels grups més importants del hardcore peninsular dels anys 1980 i començaments dels anys 1990, amb reputació internacional.
El trio musical es va canviar de forma de diversos grups paral·lels, en els quals ells mateixos presentaven projectes alternatius al hardcore d'HHH: en primer lloc, Overthhhrow, creat a finals de la dècada de 1980 per donar curs a les tendències més thrash i crossover del grup, i més tard Rouse (1991-1993), creat amb vistes a fer cançons de hardcore melòdic.

## Referències

* ↑ «Pàgina del grup a discogs.com» (en anglès). [Consulta: 29 maig 2014].
* ↑ «HHH (Koki)» (en cas). Article publicat a BCBlog, extret del llibre "Harto de todo" (2011). Arxivat de l'original el 2018-08-21 [Consulta: 20 agost 2018].
* ↑ «El mejor grupo de hardcore melódico de España» (en cas). Entrevista a Alex Montiel a la revista Vice.
* ↑ «Tres chavales, tres bandas (HHH)» (en cas). Article web SinPunktoFijo, 06-05-2017.
* ↑ «HHH: Banyoles salvatge» (en català). Article El Punt Avui, 04-04-2016.
* ↑ «Cosas que no sabías del punk en España» (en cas). Article El País, 28-12-2016.

## Enllaços externs

* Revista de Girona
* «HHH (grup de música)». Viasona.
# Heraclides d'Atenes

Heraclides (llatí: Heracleides, en grec antic: Ἡρακλείδης) fou un militar grec a qui el rei de Macedònia Demetri Poliorcetes va nomenar comandant de la guarnició que va deixar a Atenes possiblement l'any 290 aC.
Els atenencs van intentar recuperar i controlar la fortalesa (que no se sap del cert si era el Museum o el Pireu) per unes negociacions secretes amb el cap dels mercenaris caris, Hièrocles de Cària. Però Hièrocles va denunciar l'intent al seu cap Heràclides. Aquest va fer que els atenesos fossin admesos a la fortalesa, fins a 420 homes, i quan van ser dins, els va envoltar amb les seves tropes i els va matar tallant-los a trossos, segons explica Poliè.

## Referències

* ↑ 11.Heracleides a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 388
# Heraclides d'Enos

Heraclides d'Enos (llatí: Heracleides, en grec antic: Ἡρακλείδης) fou un grec nadiu d'Enos de Tràcia que, juntament amb el seu germà Pitó, va assassinar el rei Cotis I l'any 359 aC.
Encara que havien comès el crim per una petició privada, els atenencs els van recompensar amb la ciutadania i corones d'or. Sembla que havien actuat no obstant per motius personals. Segons Plutarc els dos germans havien estat deixebles de Plató.

## Referències

* ↑ 17.Heracleides a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 389
# Herwig Schopper

Herwig Franz Schopper (Lanškroun, Txecoslovàquia, 28 de febrer de 1924) és un físic alemany que fou Director General del CERN de 1981-1988.
Va arribar al CERN com a Investigador Associat (1966-1967), va esdevenir Cap de la Divisió de Física Nuclear (1970), membre del Directorat responsable de la coordinació del Programa Experimental, Cap del Comitè de l'ISR (1973-1976), membre del Comitè de Política Científica (1979), i finalment Director General (1981-1988).
Durant el seu mandat es va aprovar i construir el túnel del LEP (que després esdevindria l'LHC), i el CERN va rebre dos premis Nobel de Física: Carlo Rubbia (que esdevindria el successor de Schopper al capdavant del CERN) i Simon van der Meer (1984) per les seves contribucions al projecte que porta a la descoberta dels bosons W i Z mediadors de la interacció feble. El 1988, Jack Steinberger, aleshores fent recerca al CERN, també va rebre el Premi Nobel (juntament amb Leon M. Lederman I Melvin Schwartz, EUA) per la descoberta del neutrí del muó.
Del 1995 al 1997 fou president de la Societat Europea de Física. El 2003, Herwig Schopper va ser elegit president del Consell del Centre Internacional de Llum Sincrotró per Aplicacions Científiques Experimentals a l'Orient Mitjà (SESAME).

## Premis

* 1991: Medalla Wilhelm Exner.
* 2004: Medalla d'Or d'A. Einstein i Medalla Tate, pel lideratge internacional en física
* 2009: CERN Honours Schopper

## Vegeu també

* Llistat de Directors Generals del CERN

## Referències

* ↑ Schopper, Herwig «Viewpoint: the 1980's: spurring collaboration». CERN Courier, 01-03-2014.
* ↑ «CERN press office».
* ↑ «UNESCO and AIP honour Schopper». CERN Courier, 49, 9, 01-11-2009, pàg. 36.
* ↑ «CERN honours Schopper at 85». CERN Courier, 49, 9, 01-11-2009, pàg. 36.
# Hervé Piccirillo

Hervé Piccirillo (nascut el 6 de març de 1967 a Martigues) és un àrbitre de futbol francès. Ha estat àrbitre de la Federació Francesa de Futbol (FFF) des de 1990 i es va convertir en àrbitre de la FIFA el 2005, tot i que va dirigir un partit amistós internacional entre el Marroc i el Senegal el febrer de 2003. Ja no està inclòs a la llista de la FIFA a partir del 2013.
Piccirillo va exercir com a àrbitre a la classificació per a la UEFA Euro 2008 i quart oficial en els partits de classificació per a la Copa del Món de 2006 i 2010.

## Referències

* ↑ «Football : Fiche arbitre : Herv Piccirillo». Arxivat de l'original el 2009-08-17.
* ↑ Courtney, Barrie. "International Matches 2003 - Africa". RSSSF, febrer 2, 2005. Consultat el maig 24, 2013.
* ↑ FIFA. "France: Referees". Consultat el maig 24, 2013.
* ↑ UEFA. "Moldova 2-2 Bosnia and Herzegovina". octubre 7, 2006. Consultat el maig 24, 2013.
* ↑ FIFA. "Match Report - Italy - Slovenia 1:0 (0:0)". octubre 8, 2005. Consultat el maig 24, 2013.
* ↑ FIFA. "Match Report - Spain - Belgium 5:0 (1:0)". setembre 5, 2009. Consultat el maig 24, 2013.

## Enllaços externs

* Fitxa de Hervé Piccirillo a www.worldfootball.net
# Heusweiler

Heusweiler és un municipi de la comunitat regional de Saarbrücken a l'estat federat alemany de Saarland. Està situada a 13 km al nord de Saarbrücken.

## Nuclis

* Eiweiler
* Heusweiler
* Holz
* Kutzhof
* Niedersalbach
* Obersalbach-Kurhof
* Wahlschied

## Enllaços externs

* Pàgina oficial