OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gilt Edge

Gilt Edge és una població dels Estats Units a l'estat de Tennessee. Segons el cens del 2000 tenia 489 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Gilt Edge tenia 489 habitants, 190 habitatges, i 145 famílies. La densitat de població era de 64,9 habitants/km².
Dels 190 habitatges en un 35,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 67,4% hi vivien parelles casades, en un 8,4% dones solteres, i en un 23,2% no eren unitats familiars. En el 19,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 10% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,57 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,1% tenia menys de 18 anys, un 8,8% entre 18 i 24, un 30,5% entre 25 i 44, un 25,6% de 45 a 60 i un 11% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 46.250 $ i la renda mediana per família de 55.625 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.875 $ mentre que les dones 24.375 $. La renda per capita de la població era de 21.491 $. Entorn del 5,8% de les famílies i el 9,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Gilt Edge». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Gilt Edge». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ompok eugeneiatus

Ompok eugeneiatus és una espècie de peix de la família dels silúrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 16,5 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Malàisia, la Tailàndia peninsular, Brunei i Indonèsia, incloent-hi els rius Mekong i Chao Phraya.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.
* ↑ Vidthayanon, C., J. Karnasuta i J. Nabhitabhata 1997. Diversity of freshwater fishes in Thailand. Office of Environmental Policy and Planning, Bangkok. 102 p.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cambra de comerç

Una cambra de comerç és una corporació de dret públic, creada per propietaris de comerços i empreses per protegir els seus propis interessos.
Les primeres cambres de comerç van ser fundades el 1599 a l'Europa continental a Marsella i el 1665 a Bruges. Hi ha proves històriques que en l'antiguitat van existir formes primitives d'organització comercial, especialment a l'Orient Mitjà. Al nord i l'oest d'Europa, els despatxos de la Lliga hanseàtica també van forma embrions de futures cambres de comerç.

## Característiques

Les cambres de comerç són institucions públiques constituïdes a ciutats que a més de defensar dels interessos generals del comerç, indústria i/o navegació dona serveis d'assessorament jurídica, econòmica i tècnica i altres serveis com documentació i formació. Tenen un president, un comitè executiu i un ple.
El ple és l'òrgan suprem de govern i representació que estableix les directrius que tenen efectes a nivell comarcal. El comitè executiu s'encarrega de la gestió de l'entitat. El President representa l'entitat i executa els acords que adopta el ple.

## Presència als Països Catalans

A Catalunya existeixen 13 cambres de comerç, les de Barcelona, Sabadell, Terrassa, Manresa, Girona, Sant Feliu de Guíxols, Palamós, Tàrrega, Lleida, Tarragona, Reus, Valls i Tortosa. Totes es coordinen a través del Consell General de les Cambres de Catalunya.
* Cambra de Comerç de Terrassa
* Cambra de Comerç de València
* Cambra Oficial de Comerç, Indústria i Navegació de Barcelona
* Cambra Oficial de Comerç, Indústria i Navegació de Palma
* Cambra Oficial de Comerç i Indústria de Manresa

## Referències

* 1 2 «Cambra de comerç». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Arxivat 2012-10-08 a Wayback Machine. Arxivat 2012-10-08 a Wayback Machine. Arxivat 2012-10-08 a Wayback Machine. Arxivat 2012-10-08 a Wayback Machine. Arxivat 2012-10-08 a Wayback Machine. Arxivat 2012-10-08 a Wayback Machine. Arxivat 2012-10-08 a Wayback Machine. Arxivat 2012-10-08 a Wayback Machine. Arxivat 2012-10-08 a Wayback Machine. Arxivat 2012-10-08 a Wayback Machine. «Belgische kamers van koophandel: een korte historiek» (neerlandès) Arxivat 2012-10-08 a Wayback Machine., Federatie van Belgische Kamers van Koophandel (Federació de les Cambres de comerç de Bèlgica) Arxivat 2013-08-09 a Wayback Machine.(en català: Cambres de comerç belgues: una història breua)
* ↑ Pérez de Lama, Ernesto (dir.). Manual del Estado Español 1999. Madrid: LAMA, 1998, p. 622. ISBN 84-930048-0-4.
* ↑ «Cambres oficials de comerç, indústria, serveis i navegació de Catalunya». [Consulta: 23 setembre 2023].

## Enllaços externs

* Consell General de les Cambres Oficials de Comerç, Indústria i Navegació de Catalunya
# Iwan Rheon

Iwan Rheon (Carmarthen, Gal·les, 13 de maig de 1985) és un actor britànic de teatre, cinema i televisió, a més de cantant i compositor. Es va fer conegut a partir dels seus papers de Simon Bellamy a la sèrie Misfits i de Ramsay Bolton a la sèrie Game of Thrones.

## Biografia

És fill d'Einir i de Rheon Tomos, i té un germà gran anomenat Aled. La seva família es traslladà a Cardiff quan ell tenia cinc anys, i amb 17 començà als escenaris en produccions de l'escola dramàtica i més tard debutà a la National Eisteddfod of Wales, abans d'anar-se'n a estudiar a la LAMDA.

## Carrera professional

La seva primera gran actuació fou a Eight Miles High el 2008 amb la Royal Court Theatre de Liverpool. Després fou escollit per interpretar el paper de Moritz Steifel a la producció londinenca del rock-musical guanyador d'un Premi Tony Spring Awakening. Iwan continuà interpretant aquest paper durant el gener del 2009 a la Lyric Hammersmith, i continuà quan l'espectacle fou transferit al Novello Theatre, que fou tancat el maig del 2009 (cinc mesos abans del que estava planejat). Amb aquest paper Iwan obtingué una nominació com a Millor Actor Secundari en un musical als What's On Stage Awards i guanyà el Premi Laurence Olivier el 2010 a la mateixa categoria.
Immediatament després de Spring Awakening, Rheon aconseguí un paper a la sèrie de televisió Misfits, on donà vida al nerviós i tímid Simon, qui obtingué el superpoder de la invisibilitat. La sèrie, transmesa per la cadena E4, fou descrita com «una mescla entre Skins i Heroes». El 20 de desembre del 2011, Rheon anuncià a través de twitter que havia deixat la sèrie, juntament amb la seva companya de repartiment Antonia Thomas.
Després d'acabar la primera temporada de Misfits, Rheon aconseguí el paper principal de la nova obra de John Osborne, The Devil Inside Him, al New Theatre Cardiff.
El juliol del 2012 se'n confirmà la participació en la tercera temporada de la sèrie Game of Thrones, on interpreta el paper d'en Ramsay Bolton.

## Filmografia
### Cinema

| Any | Títol | Personatge | Notes |
| 2013 | Libertador | Daniel O' Leary | Amb Édgar Ramírez (Bolívar), Danny Huston (Martín Torkington), Gary Lewis (coronel James Rooke), Juana Acosta (Manuelita Sáenz) i María Valverde (María Teresa del Toro). |
| 2015 | Residue | Jonas | Amb Natalia Tena, Neil Newbon, Tom Goodman-Hill, Danny Webb, Emilia Jones, Franz Drameh i Adrian Schiller |
| 2018 | The Dirt | Mick Mars | |

### Sèries de televisió

| Any | Títol | Personatge | Notes |
| 2013 - 2019 | Game of Thrones | Ramsay Bolton | 10 episodis |
| 2014 | Our Girl | Dylan "Smurf" Smith | 5 episodis |
| 2013−present | Vicious | Ash Weston | 7 episodis |
| 2010, 2012 | Grandma's House | Ben Theodore | 2 episodis |
| 2009−2011 | Misfits | Simon Bellamy | 21 episodis |
| 2011 | Misfits Erazer | Simon Bellamy | - |
| 2011 | Secret Diary of a Call Girl | Lewis | episodi # 4.8 |
| 2010 | Coming Up | Luka | episodi "I Don't Care" |
| 2006 | Caerdydd | Daniel | 7 episodis |
| 2004 | Pobol y Cwm | Macsen White | episodi "OB Cafe" |

## Referències

* ↑ Our Girl Official Website

## Enllaços externs

* Iwan Rheon - Lloc web oficial
# Theodor Goldschmidt

Theodor Goldschmidt fou un compositor i editor musical suís nascut el 1867.
Especialitzat en la música religiosa per al servei de l'Església Reformada, va escriure nombroses obres, cantates, himnes, etc., i va reeditar els Salms de Heinrich Schütz.
Al seu país fundà i presidí l'Associació de Música Religiosa de Suïssa, l'orgue de la qual en la premsa, Der Evangelische Kirchenchor, dirigí des de 1896.

## Referències

* ↑ Enciclopedia universal ilustrada europeo-americana. volum 26: Gic - Guaz. Madrid: Espasa-Calpe, 1975. ISBN 84-239-4526-X.
# Averrunc

Averrunc (en llatí Averruncus) va ser a l'antiga religió romana, un déu al que es propiciava per evitar un dany.
Aulus Gel·li diu que era una divinitat maligna a la que s'havia de propiciar, tant per infligir com per evitar mals a les collites. Averruncare era un verb emprat pels pontífexs, i vol dir «evitar». Implicava fer una acció ritual apotropaica per tal d'evitar una desgràcia que ha estat advertida pels déus a través d'un fet extraordinari (portentaque prodigiaque mala). Dins del ritual es feia una foguera amb arbres que estaven sota la tutela dels déus de l'inframón (arbores infelices). Marc Terenci Varró diu que el déu que presidia aquests rituals es deia Averruncus, i que el verb averruncare ('esborrar', 'conjurar' 'allunyar') es podia referir a qualsevol déu, per propiciar-lo cap a una petició bona o dolenta o per evitar-ne les conseqüències, i això estalviava haver de pronunciar el nom de la divinitat.

## Referències

* ↑ Seva i Llinares, Antoni. Diccionari Llatí-Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1999, p. 171. ISBN 8477396310.
* ↑ Aulus Gel·li. Les Nits Àtiques, V, 12, 14
* ↑ Macrobi, Saturnalia III 20 3
* ↑ Marc Terenci Varró, De Lingua Latina VII 102
# Ignis (equip ciclista)

L'equip Ignis va ser un equip ciclista italià, de ciclisme en ruta que va competir entre 1955 i 1966.
Fou l'equip en què Miquel Poblet va aconseguir la majoria dels seus èxits.

## Principals resultats

* Milà-Sanremo: Miquel Poblet (1957, 1959)
* Milà-Torí: Miquel Poblet (1957)
* Volta a Llevant: Bernardo Ruiz (1957), Antonio Gómez del Moral (1964)
* Volta a Suïssa: Pasquale Fornara (1958)
* Giro de l'Emília: Ercole Baldini (1959), Pierino Baffi (1960), Bruno Mealli (1962)
* Volta a Catalunya: Miquel Poblet (1960)
* Gran Premi de les Nacions: Ercole Baldini (1960)
* Giro de la Romanya: Giorgio Tinazzi (1960)
* Trofeu Laigueglia: Marino Vigna (1965)
* Fletxa Valona: Roberto Poggiali (1965)

### A les grans voltes

* Giro d'Itàlia
** 10 participacions (1955, 1956, 1957, 1958, 1959, 1960, 1961, 1962, 1964, 1965)
** 25 victòries d'etapa:
*** 4 el 1957: Miquel Poblet (4)
*** 3 el 1958: Miquel Poblet (3)
*** 3 el 1959: Miquel Poblet (3)
*** 7 el 1960: Dino Bruni (2), Miquel Poblet (3), Pierino Baffi, Roberto Falaschi
*** 3 el 1961: Miquel Poblet (3)
*** 3 el 1962: Giuseppe Tonucci, Bruno Mealli, Alberto Assirelli
*** 2 el 1965: Adriano Durante (2)
** 0 classificació finals:
** 1 classificacions secundàries:
*** Classificació per equips: (1960)
* Tour de França
** 2 participacions (1962, 1965)
** 2 victòries d'etapa:
*** 1 el 1962: Rino Benedetti
*** 1 el 1965: Adriano Durante
** 0 classificacions secundàries:
* Volta a Espanya
** 1 participacions (1958)
** 0 victòries d'etapa:
** 0 classificació finals:
** 0 classificacions secundàries:

## Notes

* ↑ Juntament amb corredors de l'equip Molteni

## Enllaços externs

* Plantilles a firstcycling.com
* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
Viccionari
# Gerardo Romero

* No s'ha de confondre amb el periodista català i retransmissor en viu a Twitch Gerard Romero..
Gerardo Romero (1906 - ?) fou un futbolista paraguaià.

## Selecció del Paraguai

Va formar part de l'equip paraguaià a la Copa del Món de 1930.

## Referències

* ↑ 1930 FIFA World Cup Uruguay Arxivat 10-11-2011 a Wayback Machine.
* ↑ Gerardo Romero Fitxa i estadístiques a la FIFA
# Ompok fumidus

Ompok fumidus és una espècie de peix de la família dels silúrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Malàisia i Borneo.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Vidthayanon, C. 2002 Peat swamp fishes of Thailand. Office of Environmental Policy and Planning, Bangkok, Tailàndia, 136 p.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Tan, T.H.T. i P.K.L. Ng 1996. Catfishes of the Ompok leiacanthus (Bleeker, 1853) species group (Teleostei: Siluridae) from Southeast Asia, with description of a new species. Raffles Bull. Zool. 44(2):531-542.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Campanar d'Isanta

La Torre de les Hores o Campanar d'Isanta és un campanar de la ciutat de Solsona, inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya

## Situació

Està ubicada a la plaça que porta el mateix nom (o també anomenada plaça del Ruc en honor de la penjada del Ruc que es duu a terme per Carnaval). Just al seu costat hi ha un petit portal que condueix per mitjà d'unes escales fins a la Plaça de Sant Joan.
Datada abans de l'any 1500, inicialment comptava amb dues campanes: una per a tocar a foc i a l'altra sometent, i l'altra a utilitzar-se com a rellotge (actualment encara en ús). I a més de tocar les hores, el campanar tenia la utilitat d'anunciar les sessions plenàries de l'Ajuntament de la ciutat.

## Restauració (2005-2006)

A finals de l'any 2005 s'hi va dur a terme una sèrie de treballs de restauració: sanejament i la rehabilitació dels paraments interiors i les façanes, la reparació de la coberta i la renovació de la instal·lació elèctrica. Aquestes obres van finalitzar l'agost de 2006 amb la instal·lació del rellotge, la restauració del qual va ser duta a terme per Frederic Ferré, i la recuperació del so de la campana petita de la torre, que es creu que es prové del primer rellotge medieval del campanar per la presència dels relleus en fosa de tipus gòtic.

## Penjada del Ruc

Durant una de les festes més populars de Solsona, el Carnaval, el dissabte a la nit té lloc a la Torre de les Hores, l'acte més emblemàtic de la festa solsonina, que consisteix en la penjada del Ruc dalt del campanar, per rememorar la llegenda que ha donat el nom de "mata-rucs" als solsonins.

## Referències

* 1 2 «Solsona començarà a restaurar la Torre de les Hores aquest any». Ajuntament de Solsona, 10-11-2005. Arxivat de l'original el 4 de març 2016. [Consulta: 16 agost 2011].
* ↑ «Torre de les Hores». Ajuntament de Solsona - Societat Municipal de Promoció Turística. Arxivat de l'original el 14 d'agost 2011. [Consulta: 16 agost 2011].
* ↑ «Visita pel nucli antic de Solsona» (pdf). Palau Robert, Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2011].
* 1 2 «Solsona conclou la restauració de la Torre de les Hores amb la instal·lació del rellotge». Ajuntament de Solsona, 30-08-2006. [Consulta: 16 agost 2011].
* ↑ Vilaseca, Noemí; Trilla i Reig, Marc. El Carnaval de Solsona. La història d'un desafiament genuí. Solsona: Associació de Festes del Carnaval de Solsona, 25 febrer 2011. D. legal B-7218-2011. ISBN 978-84-614-6965-9.
# Jacint Vergès i Gilabert

Jacint Vergès i Gilabert (Reus, 1866-1900) fou un músic català.
Va organitzar i dirigir la banda municipal de Reus, inaugurada el 1892. En aquell mateix any es fundà el cor Eco Republicano, del que en fou director. El 1891 havia organitzat l'orquestra La Reusense. Va ser professor de piano i director de l'orquestra del Teatre Espanyol de Barcelona. Les seves composicions mai van arribar a tenir èxit: l'òpera Colón, amb lletra d'Isidor Frias, havia de ser estrenada al Teatre Espanyol però just el dia de l'estrena es va incendiar el teatre; més tard la va poder estrenar al Teatre Fortuny de Reus, però no va tenir gaire acceptació i no es va programar més. Altres òperes i sarsueles que va compondre tampoc van arribar a quallar i no passaren de la primera representació. No obstant va obtenir alguns premis com a músic. El 1896 va obrir una escola de música a Reus. Va compondre simfonies, himnes (com el d'Andorra, amb lletra de Josep Aladern), cançons, peces d'església i ballables. Col·laborà en la premsa: Eco del Centro de Lectura, La Gent del Llamp, i especialment en Lo Somatent, on publicà una sèrie d'articles sobre les "Músiques populars de les regions d'Espanya".
La ciutat de Reus li ha dedicat un passatge.

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 668-669.
* ↑ Tricaz, Enric. Homes i dones pels carrers de Reus. Valls: Cossetània, 2010, p. 62. ISBN 9788497916929.
# Theodor Escherich

Theodor Escherich (Ansbach, Baviera, 29 de novembre de 1857 - Viena, 15 de febrer de 1911) va ser un pediatre austro-alemany i professor a les universitats de Múnic, Graz i Viena.
Theodor Escherich es doctorà en medicina el 1881. Al principi es va dedicar a l'estudi de la bacteriologia. Va descobrir el colibacteri o bacterium coli el 1885, anomenat després Escherichia coli en honor seu, i en determinà les seves propietats.
El 1890, Escherich es va convertir en professor de pediatria de la Universitat Franz-Karl de Graz i el 1894 en catedràtic en aquesta àrea de la medicina. El 1902 va exercir de professor de pediatria a Viena, on va dirigir el Santa-Anna-Kinderspital (Hospital Infantil de Santa Anna).
Escherich es va fer famós el 1903 quan va fundar el Säuglingsschutz (Societat per la defensa dels Infants) i va fer una gran campanya per promoure l'alletament matern.
# Asellus monticola

Asellus monticola és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Subespècies

* Asellus monticola fontinalis (Birstein, 1936)

## Distribució geogràfica

Es troba a la Transcaucàsia, incloent-hi el nord-oest de l'Iran.

## Referències

* ↑ Geoffroy, E. L., 1762. Histoire abrégée des insectes qui se trouvent aux environs de Paris; dans laquelle ces animaux sont rangés suivant un ordre méthodique. Tome seconde. Imprimerie de J. Durand, París, 690 pp., 22 pls. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 7 juliol 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Prevorčnik, S., Jugovic, J. i Sket, B., 2009. Geography of morphological differentiation in Asellus aquaticus (Crustacea: Isopoda: Asellidae). Journal of Zoological Systematics and Evolutionary Research, 47: 124–131. «Enllaç».
* ↑ World Marine, Freshwater and Terrestrial Isopod Crustaceans Database (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)

## Bibliografia

* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Ihr wallenden Wolken, BWV Anh. 197

Ihr wallenden Wolken, BWV Anh. 197 (Ondulants bancs de núvols) és una cantata perduda de Bach, de l'època de Köthen, estrenada probablement per al dia de Cap d'Any d'un any entre 1718 i 1723. No es coneix l'autor del llibret, la música s'ha pedut i tampoc pot assegurar-se l'autoria de Bach.

## Referències

* ↑ The Cantatas of J. S. Bach”. Oxford University Press, Oxford, 2005. Pàg. 926

## Bibliografia

* Alfred Dürr. “The Cantatas of J. S. Bach”. Oxford University Press, Oxford, 2005.

## Enllaços externs

* Bach Cantatas Website
# Centro

«Centro» té aquests significats:
* Centro (Madrid), un districte de la ciutat de Madrid.
* Centro (Montevideo), un barri de la ciutat de Montevideo, Uruguai.
* Centro (Santa Maria), un barri de la ciutat brasilera de Santa Maria, Rio Grande do Sul.
* Centro (Rio de Janeiro), barri de la ciutat brasilera de Rio de Janeiro.
* Centro (municipi), municipi mexicà de l'estat de Tabasco

## Vegeu també

* Centre
Viccionari
# Geomicrobiologia

La geomicrobiologia és el resultat de la combinació de geologia i microbiologia, sota el camp de la geobiologia. El camp d'acció de la geomicrobiologia concerneix el paper dels microbis i els processos microbians en la geologia i geoquímica, i a l'inrevés. És un camp especialment important en el tractament dels microorganismes en els aqüífers i el subministrament d'aigua potable.
Una altra àrea d'investigació en geomicrobiologia és l'estudi dels organismes extremòfils, que són aquells que prosperen en medis considerats hostils. Aquests medis ambients poden ser fonts calentes o fumaroles oceàniques, llacs extremadament salins, zones sedimentàries de molta profunditat, o fins i tot de l'espai exterior, com els de Mart o els cometes.

## Referències

* ↑ «MNCN : Biogeoquímica y ecología microbiana» (en castellà). Arxivat de l'original el 1 setembre 2019. [Consulta: 10 febrer 2024].
* ↑ «Microbiología ambiental: Introducción, Definición e Importancia» (en castellà). [Consulta: 24 juny 2019].
* ↑ Pedersen, K. «Exploration of deep intraterrestrial microbial life: current perspectives». FEMS Microbiol Lett., 185, 1, 2000, pàg. 9-16. DOI: 10.1111/j.1574-6968.2000.tb09033.x. PMID: 10731600.
* ↑ Cockell, Charles S. «Geomicrobiology beyond Earth: microbe-mineral interactions in space exploration and settlement». Trends Microbiol., 18, 7, 2010, pàg. 308-14. DOI: 10.1016/j.tim.2010.03.005. PMID: 20381355.