OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Óscar Magurno Souto

Óscar Magurno Souto (nascut a Montevideo) és un polític i dirigent uruguaià que pertany al Partit Colorado.
Com a membre d'una família molt humil, va començar a treballar als 13 anys. Al cap de poc va ingressar a l'Associació Espanyola Primera de Socors Mutus, on va fer la seva trajectòria com a administrador hospitalari. Va organitzar el primer servei de farmàcia mutual del país.
Militant del Partit Colorado, va acompanyar l'expresident Jorge Pacheco Areco; va ser elegit diputat el 1984 i el 1989. El 1994, es va desvincular del sector de la Unión Colorada y Batllista, i es va adherir al Fòrum Batllista. En l'àmbit d'aquest nou sector, va ser una vegada més elegit diputat el 1999; també es va postular, sense èxit, a la Intendència Municipal de Montevideo.
Ha treballat com dirigent esportiu al club de bàsquet uruguaià Welcome i al Club Nacional de Football.

## Enllaços externs

* Pàgina web d'Óscar Magurno Arxivat 2009-05-11 a Wayback Machine. (castellà)
# Muzzle

"Muzzle" és una cançó del grup de rock alternatiu nord-americà The Smashing Pumpkins del seu tercer àlbum, Mellon Collie and the Infinite Sadness. Va ser una de les últimes cançons escrites per Billy Corgan per a l'àlbum. La lletra de la cançó es refereix a la percepció que tenia el públic durant aquell temps de Corgan. Hi havia el rumor que seria el cinquè i últim senzill d'aquell àlbum, com ho demostra el fet que es va publicar un senzill promocional per a les emissores de radio de tot el món, però la cançó "Thirty-Three" va ser publicada com a cinquè i últim senzill.

## Llista de cançons

Senzill promocional (Estats Units d'Amèrica)
* "Muzzle" - 3:43

## Referències

* ↑ Moon, Tom. "Smashing All the "Alt" Expectations", Orange County Register, December 1996 (available online).
* ↑ «Addition Product Information». eil.com. [Consulta: 2 novembre 2019].
# Corning (Ohio)

Corning és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 593 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Corning tenia 593 habitants, 239 habitatges, i 159 famílies. La densitat de població era de 520,4 habitants per km².
Dels 239 habitatges en un 29,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,8% hi vivien parelles casades, en un 13,8% dones solteres, i en un 33,1% no eren unitats familiars. En el 28,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 18% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,8% tenia menys de 18 anys, un 8,6% entre 18 i 24, un 28% entre 25 i 44, un 20,4% de 45 a 60 i un 17,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.868 $ i la renda mediana per família de 31.875 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.875 $ mentre que les dones 20.481 $. La renda per capita de la població era de 13.615 $. Aproximadament el 12,5% de les famílies i el 15,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Corning». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Corning». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Robert Cecil

Robert Cecil (1 de juny de 1563, Westminster - † 24 de maig de 1612, Marlborough) fou un polític anglès i primer comte de Salisbury. Fou ministre durant els regnats d'Elisabet I i Jaume I.

## Biografia

Era el fill petit de William Cecil, primer baró de Burghley i primer secretari d'estat d'Elisabet I d'Anglaterra, i de la segona dona Mildred Cooke. També era cosí germà del filòsof i escriptor Francis Bacon.
Estudià de petit al Saint John's College de Cambridge, tot i que no arribà a graduar-s'hi, i assistí als debats universitaris denominats disputationes a la Sorbona. El 1589 Cecil es casà amb Elizabeth Brooke, filla de William Brooke, X baró de Cobham, i la seva segona dona, Frances Newton. El seu fill William Cecil nasqué a Westminster el 1591 i la seva illa Frances el 1593.
El 1584 entrà a la Cambra dels Comuns, però no fou nomenat secretari d'estat fins al 1596 a instàncies del seu pare. A finals del regnat d'Elisabet I i sobretot després de l'execució de Robert Devereux el 1601, esdevingué el principal conseller de la reina ocupant el càrrec que deixà el seu pare en morir.
Malgrat això, considerà oportú entrar en contacte amb Jaume VI d'Escòcia, futur Jaume I d'Anglaterra, i probable successor de la reina Elisabet. Quan ella morí el 1603, Cecil fou el principal impulsor de l'ascensió al tron, que quan fou rei Jaume I el mantingué com el seu principal conseller. Rebé per això el títol de vescomte de Cranborne, la qual cosa el permeté entrar a la Cambra dels Lords. El 1605 fou nomenat també comte de Salisbury i el 1608, en ser designat Lord Tresorer, intentà amb cert èxit posar ordre a les finances reials.
# Robert Chalmers

Robert Chalmers, primer baró de Chalmers, GCB PC (Stoke Newington, 18 d'agost de 1858 - 17 de novembre de 1938), va ser un alt funcionari britànic, i un estudiós del pali i del budisme.

## Biografia

Robert Chalmers va nàixer a Stoke Newington, Middlesex, el 1858, fill de John i de Julia Chalmers (nascuda Mackay). Estudià a l'City of London School, and graduated from Oriel College, Oxford el 1881 with a B.A. Va integrar el Ministeri d'Hisenda el 1882 i hi treballà com a secretari assistent al tresor de 1903 a 1907. He was then Chairman of the Board of Inland Revenue entre 1907 i 1911, i secretari permanent to the Treasury de 1911 a 1913. Al juny de 1913 Chalmers fou nomenat Governador de Ceilan, a post he held del 18 d'octubre de 1913 al 4 de desembre de 1915.
Va ocupar breument la posició de sots-secretari del Lord Lloctinent d'Irlanda Lord Wimborne el 1916. Aquell mateix any va ser admès al Irish Privy Council. Tornà després a Hisenda i hi va servir com a Joint Permanent Secretary to the Treasury de 1916 a 1919. El 1919 he was raised to the peerage as Baró Chalmers, de Northiam al Comtat de Sussex. He served as Master de Peterhouse, Cambridge de 1924 a 1931.
Chalmers es va casar el 1888 amb Maud Mary Piggott, la filla de John George Forde Piggott. Aquesta es va morir el 1923. Esposà més tard Iris Florence, filla de Sir John Biles i vídua of Robert Latta, el 1935. Els dos fills que va tenir de la seva primera muller, Ralph i Robert Chalmers, van morir tots dos durant la Primera Guerra Mundial (el mateix mes a més). La seva filla Mabel visqué fins als anys 1960. Lord Chalmers va morir al novembre de 1938, a l'edat de 80 anys, i amb ell s'acabà el títol de baró, ja que no tenia cap hereu mascle viu.

## Referències

* ↑ Padma Edirisinghe. «Epistemological reflections of the Buddha». The Sunday Observer, 23-09-2007. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2012. [Consulta: 19 d’abril 2012].
* 1 2 3 4 thepeerage.com Robert Chalmers, 1st and last Baron Chalmers
* ↑ News report, The Straits Times de Singapur, 19 de juny de 1913
* ↑ The London Gazette: no. 31308. p. 5197. 25 abril 1919.
# Resolució 901 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 901 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 4 de març de 1994. Després de reafirmar les resolucions 849 (1993), 854 (1993), 858 (1993), 876 (1993), 881 (1993), 892 (1993) i 896 (1994), el Consell va ampliar el mandat de la Missió d'Observació de les Nacions Unides a Geòrgia (UNOMIG) fins al 31 de març de 1994.
El Consell va prendre nota de les negociacions que se celebraran a la ciutat de Nova York el 7 de març de 1994 després de les converses celebrades a Ginebra els dies 22 i 24 de febrer de 1994, entre els georgians i abkhasos, per assolir el més aviat possible per tal que el Consell pogués considerar l'establiment d'una força de manteniment de la pau a Abkhàzia. Es va demanar al Secretari General Boutros Boutros-Ghali que informe al Consell el 21 de març de 1994 sobre l'evolució de les negociacions i la situació sobre el terreny.

## Referències

* ↑ United Nations, Dept. of Public Information. The Blue helmets: a review of United Nations peace-keeping. 3rd. United Nations, Dept. of Public Information, 1996, p. 576. ISBN 978-92-1-100611-7.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 901 a la 1000 (1994 - 1995)
* Guerra d'Abkhàzia

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Rineloricaria capitonia

Rineloricaria capitonia és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 19,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Brasil.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
# Regió Autònoma d'Eritrea

La regió autònoma d'Eritrea fou una entitat administrativa d'Etiòpia que va existir entre 1987 i 1991.
La constitució d'Etiòpia de 1987 establia la possibilitat d'autonomies regionals. La principal que es va crear fou la regió autònoma d'Eritrea que tenia una considerable autonomia molt per damunt de les altres quatre. El National Shengo va aprovar el seu establiment en la sessió inaugural i va presentar un projecte d'estatut: en totes les àrees els poders autònoms eren superiors però especialment en desenvolupament i educació; l'autonomia es dividia en tres subregions autònomes: el nord (districtes d'Agordat, Keren i Sahel), el sud-central (districtes d'Hamasen, Mitsiwa, Seraya i Akale Guzay), i l'oest (formada pel districte de Gashe na Setit). No obstant la part més oriental d'Eritrea (districte d'Assab) fou assignada a la regió Autònoma d'Assab (formada amb el districte d'Assab, l'est de Welo i l'est de Tigre) el que fou vist pels eritreus com un intent de separar aquesta part de la colònia per assegurar una sortida a la mar d'Etiòpia. La guerra civil amb les successives victòries del Front Popular d'Alliberament d'Eritrea (EPLF) van fer poc operativa l'autonomia sota l'estat d'emergència; ni el Partit dels Treballadors d'Etiòpia ni les infraestructures administratives van poder ser establertes o assegurades. L'EPLF va qualificar l'autonomia com "vi vell en botella nova"; el Front d'Alliberament d'Eritrea (ELF) es queixava especialment de la creació de la regió autònoma d'Assab (Aseb) però va acceptar converses amb el govern etíop, El Derg va intentar explotar les divisions entre els eritreus i a finals del 1988 va tenir una reunió amb cinc caps de l'ELF als que va proposar acceptar una autonomia a les terres baixes occidentals de majoria musulmana, on tindrien un paper destacat, proposta que fou acceptada. Menguistu Haile Mariam va enviar la proposta al National Shengo (1989) però el règim va caure abans d'haver-se adoptat cap decisió. El maig de 1991 el EPLF agafava el control de les ciutats que restaves i abolia la regió d'Eritrea i la d'Assab.

## Referències

* Eritrea i Etiòpia
# Retaule de la Mare de Déu de Sixena

La Mare de Déu de Sixena és una pintura sobre taula obra de Jaume o Pere Serra, realitzada entre 1363 i 1375. Actualment es conserva al Museu Nacional d'Art de Catalunya.
Aquesta obra és un clar testimoni del desenvolupament que el retaule experimenta a partir del segon terç del segle xiv. A la taula principal es representa la Mare de Déu i, als costats, santa Caterina i santa Maria Magdalena.
La figura del comitent del retaule, és a dir, qui l'ha encarregat, se situa als peus de la Mare de Déu i la seva identificació consta en una inscripció sobreposada a l'hàbit: FRA: FONTANER: D: GLRA: COMNADOR: D: SIXENA. Aquesta llegenda és una referència important de la història del retaule, ja que no es coneix cap document on s'al·ludeixi a la seva contractació ni al seu pagament. Fra Fontaner de Glera va ser comanador de Sigena en una data posterior al 1363. Per tant, Jaume i Pere Serra, especialment aquest darrer, podrien haver estat els autors del retaule de Sixena en el període de 1363-1375, ja que Francesc Serra va morir el 1362. Les dotze escenes dels carrers laterals tenen relació amb els set Goigs de Maria i estan coronades pel Gòlgota.

## Predel·la

Pel que fa a la predel·la o bancal, quatre miracles eucarístics acompanyen la representació central del Sant Sopar. En les pintures dedicades als miracles eucarístics es pot observar l'expressió d'un missatge explícit a través de la imatge que al·ludeix a la consideració negativa que la societat medieval tenia del poble jueu i a la seva relació amb la «ira divina», concretada en els successius rebrots de la pesta d'aquells anys i en la fam.

## Referències

* ↑ DDAA. Catàleg de la col·lecció del gòtic. Museu Nacional d'Art de Catalunya. Barcelona: MNAC, 2012, p. 91.

## Enllaços externs

* Fitxa de l'obra 15916-CJT al web del Museu Nacional d'Art de Catalunya.
# Reuma

«Reuma» té aquests significats:
* Reuma o reumatisme, conjunt de malalties autoimmunitàries
* Reuma o flegma, fluid mucós segregat per membranes de les vies respiratòries en els humans i altres animals
* Reuma o esput, matèria expectorada de les vies respiratòries
Viccionari
# Regne de Kashi

El regne de Kashi fou un dels setze regnes del nord de l'Índia esmentats als texts budistes coneguts com a janapades (o Mahajanapades, Grans regnes). La seva capital fou la ciutat de Kashi que després va ser més coneguda com a Benarés o Varanasi. El nom Kashi deriva de "llum" (kashate pra-kashate iti kashihi) i vol dir ciutat de les Llums. Kashi fou una de les set grans ciutats de l'Índia antiga junt amb Kanchi, Madurai, Maya (Gaya), Avanthika (Ujjain), Dwaraka i Ayodhya). La ciutat va portar també els noms de Avimuktaka, Anandakanana, Mahasmasana, Surandhana, Brahma Vardha, Sudarsana i Ramya.
S'han trobat nombroses monedes del regne. Entre vers el 525 i el 475 aC va estar ocupat per Kosala. Els jatakes esmenten alguna manca d'hereus a la dinastia o alguna deposició per altres sobirans considerats millors. Molts dels reis de Kashi porten el cognom de Brahmadatta que era un cognom de família (un kulanama) tal com resulta de l'explicació al Gangamala Jataka referida al rei Udaya Brahmadatta. Ashvasena, pare d'un dels thirtamakares jainistes (el 23è), fou rei de Kashi. Els Upanishads esmenten dos reis de Kashi: Ajataixatru i Dhitaraixtra. Finalment el regne fou conquerit per Maghada.

## Referències

* Indian History
# Roberto Matosas

Roberto Matosas (Mercedes, 11 de maig de 1940) fou un futbolista uruguaià de la dècada de 1960.
Fou 20 cops internacional amb la selecció de l'Uruguai.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de CA River Plate i C.A. Peñarol. Acabà la seva carrera a Mèxic, a San Luis i Toluca.
També fou entrenador a Veracruz.

## Referències

* ↑ Roberto Matosas Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ «Con las formas del ayer: Roberto Matosas» (en castellà). La Nueva Provincia, 19-09-2010. Arxivat de l'original el 28 gener 2013.
* ↑ Jiménez, Rolando. «G. Matosas, un león como DT» (en castellà). Plano Deportivo, 25-09-2012. Arxivat de l'original el 17 d’octubre 2012. [Consulta: 8 febrer 2019].
* ↑ Roberto Matosas a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «Veracruz vs Real Madrid en partido de ex estrellas» (en castellà). Oye Mexico, 06-06-2012. Arxivat de l'original el 27 d’octubre 2012. [Consulta: 8 febrer 2019].
# Roberto Medina

Roberto Medina (Rio de Janeiro, 1947) és un empresari brasiler i expert en publicitat, més conegut com a creador i organitzador del festival de música Rock in Rio.

## Biografia

El seu pare, Abraham Medina era també un reconegut empresari. A l'edat de setze anys va començar a treballar en el departament de màrqueting en l'empresa del seu pare. El 1968 es va unir a l'agència de publicitat «Artplan», que va comprar el 1972. Sota el seu lideratge, Artplan s'ha transformat en una de les agències de publicitat més grans del Brasil.
El 1980 va portar Frank Sinatra al Brasil, per un concert per a 150.000 persones a Rio de Janeiro. El 1985 va concebre i organitzar el festival Rock in Rio, amb una infraestructura molt similar a la dels països del primer món.
A principis de 1990, va portar Paul McCartney a l'estadi Maracanã del Rio de Janeiro. Al juny d'aquest mateix any va romandre segrestat durant disset dies, i va ser alliberat després de pagar rescat.
Va organitzar el 1991 i 2001, una segona i tercera edició del festival Rock in Rio al Brasil.
El 2004, va portar el festival a Portugal i va organitzar el primer Rock in Rio Lisboa, a la capital portuguesa. El 2006 va organitzar la segona edició de Rock in Rio Lisboa. El 2008, va fer tant la tercera edició del Rock in Rio Lisboa, així com una primera edició de Rock in Rio Madrid a Espanya.

## Referències

* ↑ «Roberto Medina» (en portuguès). ABRAMARK. [Consulta: 12 novembre 2018].
* ↑ Bruno Mello. «Exclusivo: “Rock in Rio volta para o Brasil em 2014”» (en portuguès), 10-11-2006. [Consulta: 25 setembre 2011].
* ↑ «Frank Sinatra» (en portuguès). Rede Globo. Arxivat de l'original el 2012-06-23. [Consulta: 25 setembre 2011].
* ↑ Adelino Gomes. «Roberto Medina sonhou o Rock In Rio numa noite» (en portuguès), 25-09-2011.
* ↑ «Resgate de US$ 2,5 milhões encerra sequestro de Medina» (en portuguès). Folha de S. Paulo, 22-06-1990. [Consulta: 25 setembre 2011].
* ↑ «Rock in Rio pelo mundo: festival é realizado em Portugal e Espanha» (en portuguès), 13-09-2011. [Consulta: 25 setembre 2011].
# Roberto Matute Puras

Roberto Matute (San Asensio, 28 de juliol de 1972) és un exfutbolista riojà, que ocupava plaça de davanter.

## Carrera esportiva

Va començar a destacar a les files del CD Logroñés, tot jugant 36 partits en primera divisió entre el 92 i el 94. A Las Gaunas també va jugar en Segona Divisió la campanya 95/96.
Posteriorment, va recalar al Chaves portugues i al Dundee United escocès. A l'Estat espanyol, també va militar en equips de Segona B, com el Burgos CF, la Unió Deportiva Atlètica Gramenet o el Recreación de La Rioja.
# Rineloricaria misionera

Rineloricaria misionera és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Les femelles poden assolir els 9,74 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Argentina: conques dels rius Paranà i Uruguai.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1862-1863. Atlas ichthyologique des Indes Orientales Néêrlandaises, publié sous les auspices du Gouvernement colonial néêrlandais. Vol. II. Siluroïdes, Chacoïdes et Hétérobranchoïdes. Amsterdam. Atlas Ichthyol. v. 2. 1-112.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Schaefer, S. A. (1986). Historical biology of the loricariid catfishes: phylogenetics and functional morphology. Unpublished D. Phil. Thesis, The University of Chicago, Chicago, Estats Units. 290 pp.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Rineloricaria pentamaculata

Rineloricaria pentamaculata és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Turvo a São Paulo (Brasil).

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1862-1863. Atlas ichthyologique des Indes Orientales Néêrlandaises, publié sous les auspices du Gouvernement colonial néêrlandais. Vol. II. Siluroïdes, Chacoïdes et Hétérobranchoïdes. Amsterdam. Atlas Ichthyol. v. 2. 1-112.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Langeani, F. & R. B. de Araujo. 1994. O gênero Rineloricaria Bleeker, 1862 (Ostariophysi, Siluriformes) na bacia do Rio Paraná superior: Rineloricaria pentamaculata sp. n. e Rineloricaria latirostris (Boulenger, 1900). Commun. Mus. Cienc. PUCRGS Núm. 7: 151-166.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Schaefer, S. A. (1986). Historical biology of the loricariid catfishes: phylogenetics and functional morphology. Unpublished D. Phil. Thesis, The University of Chicago, Chicago, Estats Units. 290 pp.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.