OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Primera Guerra Carib

La Primera Guerra Carib (1769-1773) fou un conflicte militar entre els caribs (indígenes de Saint Vincent i les Grenadines) i l'Imperi Britànic. Aquest conflicte succeí en el marc de la colonització britànica de l'actual estat caribeny. El líder de les forces caribs fou el cap carib negre Joseph Chatoyer. Els caribs defensaven la zona de sobrevent i del centre de l'illa, que és la que estava en les seves mans i que els britànics volien ocupar, ja que era el territori que disponia les millors terres per al cultiu.
Els britànics van llançar una expedició militar contra els caribs el 1769 després que els caribs negres no responguessin afirmativament a la demanda que se'ls havia fet diverses vegades que venguessin les seves terres als colons i representants britànics. El 1772 els britànics van tornar a enviar una altra expedició militar, aquest cop més important contra els caribs amb l'objectiu de subjugar-los i deportar-los de l'illa. Tot i això, com que els britànics no coneixien l'illa que tenia un terreny muntanyós difícil, a la defensa efectiva dels caribs negres i a l'oposició política dels anglesos de la metròpolis (Londres), aquesta expedició militar va acabar sense tenir èxit. El 1773 els britànics van firmar un acord de pau que va delimitar les fronteres entre la zona carib i la zona britànica. Els britànics es van veure obligats a firmar un armistici, ja que no van aconseguir la victòria en aquesta guerra.

## Conseqüències

Després que el 1779 els francesos reconquerissin l'illa i que degut al Tractat de París de 1783 la tornessin a perdre i tornés a mans britàniques, hi va haver la Segona Guerra Carib entre els caribs (i els seus aliats francesos) i els britànics entre 1795 i 1797.

## Referències

* 1 2 Williams, Castor. «Refletions at the 6th Annual Reunion of the Former Members of The West India Regiment 1959-1962.». West India Servicement Association, 08-06-2013. Arxivat de l'original el 8 de setembre 2014. [Consulta: 19 octubre 2014].
* Marshall, Bernard «The Black Caribs — Native Resistance to British Penetration Into the Windward Side of St. Vincent 1763-1773». Caribbean Quarterly, Vol. 19, Number 4, 01-12-1973. JSTOR: 23050239.

## Vegeu també

* Garifunes
* Afroamericans de Saint Vincent i les Grenadines
* Caribs negres

## Bibliografia

* Taylor, Chris, 2012 The Black Carib Wars: Freedom, Survival and the Making of the Garifuna, Oxford, Ed. Signal Books Ltd. ISBN 978-1-61703-310-0 (ed impresa) i ISBN 978-1-61703-311-7 (llibre electrònic.) llibre a Google Books.
# Pownal (Vermont)

Pownal és una població dels Estats Units a l'estat de Vermont. Segons el cens del 2000 tenia 3.560 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pownal tenia 3.560 habitants, 1.373 habitatges, i 1.010 famílies. La densitat de població era de 29,5 habitants per km².
Dels 1.373 habitatges en un 34% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58% hi vivien parelles casades, en un 11,4% dones solteres, i en un 26,4% no eren unitats familiars. En el 19,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,59 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,4% tenia menys de 18 anys, un 7,6% entre 18 i 24, un 28,9% entre 25 i 44, un 27% de 45 a 60 i un 11,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.149 $ i la renda mediana per família de 41.006 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.753 $ mentre que les dones 24.212 $. La renda per capita de la població era de 17.669 $. Entorn del 8,5% de les famílies i el 9,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pownal». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pownal». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Powys

Powys és un dels comtats de Gal·les establerts en la divisió administrativa del 1974. Aplega els antics comtats de Brecknock, Montgomery i Radnor. La capital és Lladrindod Wells.

## Situació del gal·lès a Powys

Segons el cens lingüístic del 1992, hi havia 23.590 parlants de gal·lès a Powys (20,9% de la població), que en el cens del 2001 augmentaren a 26.000 (el 21%). Encara es parla al comtat de Trefaldwyn (23,3% en total, però oscil·la entre el 68,3% a Llanbrymair al 4,6% de Church Stoke) i a Coedwig (8,3%, però era del 6,2% el 1901)

## Història

Veure Regne de Powys.

## Enllaços externs

* Powys Heritage
* Powys Web Links Arxivat 2006-01-06 a Wayback Machine.
* Turisme a Powys Arxivat 2006-04-11 a Wayback Machine.
# Pretend It's a City

Pretend It's a City és una sèrie documental de set parts de 2021 dirigida per Martin Scorsese i que inclou converses entre Scorsese i Fran Lebowitz. Es va estrenar el 8 de gener de 2021 a Netflix.

## Premissa

Lebowitz parla amb el seu amic Scorsese sobre viure a la ciutat de Nova York. El documental inclou clips d'entrevistes de televisió d'arxiu i gravacions de Lebowitz i Scorsese caminant per la ciutat.

## Repartiment
### Principal

* Fran Lebowitz com a ella mateix
* Martin Scorsese com a ell mateix

### Recorrent

* Alec Baldwin com a ell mateix
* Spike Lee com a ell mateix
* Olivia Wilde com a ella mateix

## Episodis

| Núm. | Títol | Direcció | Data d'estrena original |
| 1 | "Pretend It's a City" | Martin Scorsese | 8 de gener de 2021 (2021-01-08) |
| 2 | "Cultural Affairs" | Martin Scorsese | 8 de gener de 2021 (2021-01-08) |
| 3 | "Metropolitan Transit" | Martin Scorsese | 8 de gener de 2021 (2021-01-08) |
| 4 | "Board of Estimate" | Martin Scorsese | 8 de gener de 2021 (2021-01-08) |
| 5 | "Department of Sports & Health" | Martin Scorsese | 8 de gener de 2021 (2021-01-08) |
| 6 | "Hall of Records" | Martin Scorsese | 8 de gener de 2021 (2021-01-08) |
| 7 | "Library Services" | Martin Scorsese | 8 de gener de 2021 (2021-01-08) |

## Referències

* ↑ Itzkoff, Dave «Fran Lebowitz and Martin Scorsese Seek a Missing New York in ‘Pretend It’s a City’» (en anglès). The New York Times, 07-01-2021 [Consulta: 12 gener 2021].
* ↑ Lowry, Brian. «'Pretend It's a City' lets Martin Scorsese take a (really) long look at Fran Lebowitz». [Consulta: 12 gener 2021].
* ↑ «Pretend It's a City – Listings». [Consulta: 16 gener 2021].
# Pomadasys punctulatus

Pomadasys punctulatus és una espècie de peix de la família dels hemúlids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 30 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Mar Roig fins al Golf d'Oman.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Randall, J.E., 1995, Coastal fishes of Oman. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii. 439 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pomadasys suillus

Pomadasys suillus és una espècie de peix de la família dels hemúlids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 40 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Senegal fins a Angola.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Roux, C., 1990. Haemulidae. p. 783-788. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post and L. Saldanha (editors) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pseudonapomyza andorrensis

Pseudonapomyza andorrensis és una espècie de dípter braquícer de la família Agromyzidae que es va descobrir a Andorra (Andorra, Santa Coloma, Vall del Roc de Sant Vicenç, prop del riu d‘Enclar, 1050 m a.s.l.) l'any 2006 per Miloš Černý. Així mateix, ara com ara només s'han documentat observacions al Principat d'Andorra.

## Referències

* ↑ Miloš Černý. «NEW FAUNISTIC RECORDS OF AGROMYZIDAE (DIPTERA) FROM ANDORRA INCLUDING DESCRIPTIONS OF THREE NEW SPECIES» (en anglès). [Consulta: 6 novembre 2018].
# Proasellus arthrodilus

Proasellus arthrodilus és una espècie de crustaci isòpode d'aigua dolça pertanyent a la família dels asèl·lids, endèmica de Portugal.

## Referències

* 1 2 Braga, J. M., 1945. Un nouvel Aselle cavernicole du Portugal. Publicaçoes do Instituto de Zoologia "Dr. Augusto Nobre" 24: 1-15.
* 1 2 World Marine, Freshwater and Terrestrial Isopod Crustaceans Database (anglès)
* ↑ A Pan-European Species directories Infrastructure (PESI) (anglès)
* ↑ Reboleira, Ana Sofia P.S.; Paulo A.V. Borges; Fernando Gonçalves; Artur R.M. Serrano i Pedro Oromí, 2011. The subterranean fauna of a biodiversity hotspot region - Portugal: an overview and its conservation. International Journal of Speleology, 40 (1): 23-37.
* ↑ Biodiversidade em Portugal (portuguès)

## Bibliografia

* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC.
# Proasellus bellesi

Proasellus bellesi és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Hàbitat

Viu a l'aigua dolça.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: la província de Màlaga (l'Estat espanyol).

## Referències

* ↑ Dudich, E., 1925. Systematische Studien an italienischen Aselliden. Annales Musei Nationalis Hungarici 22: 281-301.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Henry, J. P. i Magniez, G., 1982. Nouveaux asellides hypoges du Sud-Est de l'Espagne (Crustacea, Isopoda, Asellota) Bulletin Zoologisch Nuseum Universiteit van Amsterdam 9(6): 37-45.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 World Marine, Freshwater and Terrestrial Isopod Crustaceans Database (anglès)
* ↑ Fauna ibérica - CSIC (castellà)
* ↑ La fauna acuática subterránea de Andalucía (castellà)
* ↑ A Pan-European Species directories Infrastructure (PESI) (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* ION (anglès)
* BioLib (anglès)
# Celler (restaurant)

* Per a altres significats, vegeu «Celler».
A Mallorca un celler és sinònim de restaurant, preferiblement destinat a la gastronomia mallorquina tradicional i que conserva, o simula, certa disposició pròpia dels cellers productors de vi, que era el seu significat originari.
Els cellers tradicionals mallorquins eren generalment de petites dimensions i de caràcter familiar; un dels serveis que oferien era una taula a persones de pas que portaven el propi menjar i l'acompanyaven del vi de la casa, que era l'única cosa que es pagava. Per això disposaven de mobiliari rústic de menjador, conformat per grans taules comunitàries i bancs per seure-hi. Eventualment aquests antics cellers podien servir el menjar familiar a persones que no en portaven, però no conformava l'activitat principal de l'establiment.
A partir de la plaga de la fil·loxera de la vinya que arribà a l'illa a principis del segle xx, molts cellers no varen poder continuar servint el seu producte i alguns, els que no tancaren, varen redirigir la seva activitat principal a la dispensació de menjar, esdevenint així el lloc més relacionat amb l'oferta gastronòmica popular característica de Mallorca. Amb el boom turístic els cellers varen caracteritzar el tipisme mallorquí en matèria gastronòmica i alguns establiments que no havien estat cellers varen adaptar la seva aparença incorporant elements decoratius propis dels cellers, significativament les botes congrenyades que en són l'element distintiu que més caracteritzava els cellers antics.
En un sentit menys estricte, també es pot fer servir la paraula celler per designar qualsevol restaurant de cuina popular i, per contra, és poc freqüent el seu ús per designar un centre productor de vi, actualment de majors dimensions i aparença més industrial, essent més habitual la paraula bodega, per influència del castellà encara que també sigui una paraula patrimonial en català.

## Bibliografia

«Celler». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 3. Palma: Promomallorca, p. 247. ISBN 84-8661702-2.
Viccionari
# Tàngara d'O'Neill

La tàngara d'O'Neill (Nephelornis oneilli) és un ocell de la família dels tràupids (Thraupidae) i única espècie del gènere Nephelornis Lowery et Tallman, 1976.

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial als Andes, al centre del Perú.

## Referències

* ↑ «Tàngara d'O'Neill». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Posta (marina de guerra)

Una posta és l'establiment temporal d'un nombre qualsevol de vaixells de guerra en un paratge determinat per a algun finalitat, que sol ser la seguretat i defensa d'una fortificació o territori amenaçat, la protecció del comerç o dels propis súbdits en un país estranger, l'auxili de la marina nacional en latituds molt remotes, etc. La paraula es deriva del terme apostar en el sentit de posar alguna força en un indret per a algun fi, posar a l'aguait.
En sentit més estricte la veu posta equival a comandància general o capitania general de marina, a punts apartats i dependents de la metròpoli i més pròpiament a les colònies en temps de la colonització. Llavors, posta expressa una idea complexa que comprèn les de parc, arsenal, seguretat i defensa del port, protecció per mar a la marina i al comerç, autoritat i jurisdicció del cap del port.
Antigament, Espanya tenia postes d'aquest gènere a totes les seves possessions ultramarines on hi havia un virrei o capità general. En dir que els comandants generals d'aquests punts eren caps superiors militars amb auditor, es dedueix fàcilment totes les conseqüències legals d'aquestes.
Les postes s'establien en les colònies o punts molt apartats de les metròpolis. Alguna vegada, però, s'anomenen així els departaments o capitanies generals de marina quan per raó d'economia, per exemple, són reduïts a comandàncies de marina, com succeïa a Espanya en el segle xix respecte dels departaments de Ferrol (la Corunya) i Cartagena ( Múrcia), que es denominaren llavors, per tant, apostaderos.

## Referències

* ↑ «Posta (marina de guerra)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Entrada "apostar" a la GEC». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 1r setembre 2014].
Viccionari
# Pierre-Louis Thévenet

Pierre-Louis Thévenet (nascut el 1925) és un director artístic i dissenyador de producció francès, que va rebre tant un Oscar a la millor direcció artística com un Goya a la millor direcció artística, així com un homenatge especial al Festival Internacional de Cinema de Mar del Plata.

## Biografia

Thévenet va començar la seva carrera com a director artístic i dissenyador de producció en la indústria cinematogràfica el 1959 en la pel·lícula La verte moisson i va treballar fins al 2001 en la producció de 24 pel·lícules.
Als Premis Oscar de 1970 va guanyar juntament amb Urie McCleary, Gil Parrondo i Antonio Mateos l'Oscar a la millor direcció artística per la pel·lícula de guerra Patton de Franklin J. Schaffner amb George C. Scott, Karl Malden i Stephen Young en els papers principals.
En els IV Premis Goya va ser nominat al Goya a la millor direcció artística per El sueño del mono loco (1989) de Fernando Trueba amb Jeff Goldblum, Miranda Richardson i Anémone. Fou novament nominat en els XI Premis Goya al Goya a la millor direcció artística per Tranvía a la Malvarrosa (1997) de José Luis García Sánchez amb Liberto Rabal, Jorge Merino i Ariadna Gil i també va rebre una qualificació especial per a la posada en escena d'aquesta pel·lícula al Festival Internacional de Cinema de Mar del Plata.
En els XIV Premis Goya finalment va rebre el Goya a la millor direcció artística per Goya en Burdeos de Carlos Saura amb Francisco Rabal, José Coronado i Dafne Fernández.

## Filmografia (selecció)

* 1960: Crésus de Jean Giono
* 1960: Le Voyage en ballon d'Albert Lamorisse
* 1962: La Guerre des boutons d'Yves Robert
* 1964: Tintín i el misteri de les taronges blaves de Philippe Condroyer
* 1964: L'Autre Femme de François Villiers
* 1964: Constance aux enfers de François Villiers
* 1970: Patton de Franklin J. Schaffner
* 1971: Els genets (The Horsemen) de John Frankenheimer
* 1984: Carmen de Francesco Rosi
* 1984: La Septième Cible de Claude Pinoteau
* 1989: El sueño del mono loco de Fernando Trueba
* 1991: Tacones lejanos de Pedro Almodóvar
* 1997: Tranvía a la Malvarrosa de José Luis García Sánchez
* 1999: Goya en Burdeos de Carlos Saura

## Referències

* ↑ Las mejores películas para Pierre Louis Thevenet
* ↑ «The 43rd Academy Awards (1971) Nominees and Winners». oscars.org. [Consulta: 4 juliol 2015].
* ↑ Goya en Burdeos al web dels Premis Goya
# Tapacul de Bolívia

El tapacul de Bolívia (Scytalopus bolivianus) és una espècie d'ocell de la família dels rinocríptids (Rhinocryptidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el sotabosc i els límits dels boscos de muntanya del sud-est de Perú cap al sud-est fins al sud de Bolívia.

## Referències

* ↑ «Tapacul de Bolívia». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/06/2021(català)
# Raúl Silva Castro

Raúl Silva Castro (Santiago de Xile, 8 de desembre de 1903 - Santiago de Xile, 12 de juny de 1970) va ser un periodista, professor, crític literari i escriptor xilè. Va ser director de la revista Atenea de la Universitat de Concepción, membre de l'Acadèmia Xilena de la Història i de l'Acadèmia Xilena de la Llengua, acadèmic de les universitats de Xile i Concepción al seu país, a més de l'UCLA Berkeley, entre d'altres a l'estranger.

## Biografia

Va estudiar als instituts d'Humanitats i al Nacional. El 1932 es va titular com a professor de literatura a la Universitat de Xile. Va treballar per al Ministeri d'Educació a la Direcció General de Primària i per a la Biblioteca Nacional de Xile el 1927. Va ensenyar literatura hispanoamericana a la seva alma mater i a la Universitat de Califòrnia, Estats Units d'Amèrica.
Va participar el 1920 a la fundació de la revista Claridad de la FECH (Federació d'Estudiants de la Universitat de Xile), i va dirigir la Revista Atenea de la Universitat de Concepción. En 1924 va ser contractat pel diari El Mercurio i va treballar també per a Las Últimas Noticias. Va ser membre de les acadèmies xilenes de la Història i de la Llengua, així com assessor en el projecte de Diccionari de Literatura Xilena de l'OEA.
El 3 de febrer de 1943 va ser el membre fundador de l'Associació Folclòrica Xilena (actualment Societat de Folclor Xilè) ajunt amb Aureliano Oyarzún Navarro, Ismael Edwards Matte, Domingo Santa Cruz, Oreste Plath, Ricardo Donoso, Raúl Silva Castro, Benedicto Chuaqui, Andrés Sabella, Carlos Lavín, Oscar Cortés, Humberto Grez, Leopoldo Pizarro, Vicente Reyes Covarrubias, Víctor Castro, Gualterio Looser, Luis Gómez Catalán, Alberto Ried, Remigio Acevedo, Carlota Andrée, María Luisa Sepúlveda, Camila Bari de Zañartu, Emilia Garnham, Carlos S. Reed, Sady Zañartu, Juana Risi de Maldini, María Bichón. Es van considerar socis tots els que van assistir a la primera reunió.
Va morir a Santiago de Xile el 12 de juny de 1970.

## Premis

* Universitat de Xile, pel seu llibre Alberto Blest Gana el 1964, compartit amb Hernán Díaz Arrieta.
* Acadèmia Xilena de la Llengua.
* Associació Nacional de la Premsa.

## Obres

* Retratos literarios. 1932
* Cuentista chilenos del siglo xix. 1934
* Estudio sobre Gabriela Mistral. 1935
* Los cuentistas chilenos. 1937
* Antología de poetas chilenos durabte el siglo xix. 1937
* Alberto Blest Gana. 1941 (Premiat en 1964)
* Anuario de la prensa chilena. 1952
* Fundación del Instituto Nacional. 1953
* Cartas chilenas. 1954
* Antología general de la poesía chilena. 1959
* Vicente Huidobro y el Crecionismo. 1960
* Historia crítica se la novela chilena. 1960
* El modernismo y otros ensayos. 1965

## Referències

* ↑ «Pepita Turina: Vida» (en castellà). Pepita Turina.

## Bibliografia

* Fuentes, J; Cortés, L; Castillo, F. «Raúl Silva Castro». A: Diccionario Histórico de Chile (en castellà). Santiago, Xile: Zig-Zag, 1989. ISBN 956-12-0545-8.

## Enllaços externs

* «Raúl Silva Castro» (en castellà). Literatura chilena en internet.
* «Raúl Silva Castro (1903-1970)» (en castellà). Memoria Chilena.
# Font del Cavallera

Font del Cavallera és una obra del municipi de Granyena de Segarra (Segarra) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Aquesta construcció es troba als afores de Granyena de Segarra, a la vora l'antic camí que anava d'aquesta vila cap a Cervera. La font aprofita l'aigua d'un aqüífer subterrani de la zona i s'aixopluga dins d'una edificació de planta rectangular i coberta amb volta de canó. Aquesta construcció aprofita el recer d'un marge de conreu i presenta un paredat atalussat de pedra irregular amb rejunt de terra i falcada amb resquills també de pedra desbastada, que sobresurt. La façana d'accés al petit recinte presenta una estructura amb arc de mig punt adovellat, i realitzat amb carreus de mida mitjana, ben treballats. A la clau de l'arc, hi ha el relleu d'una petita cartel·la amb l'any "1750". Les impostes a l'arrencada de l'arc sobresurten, mostrant un treball decoratiu molt erosionat. Dins de la construcció, adossat al seu mur de tancament, hi ha les restes de dues canelles trencades i les marques d'una pica rectangular, que no es troba a l'interior; també hi ha, inserida a la seva part superior, una fornícula buida.
Al costat dret d'aquesta construcció, hi ha un mur de carreus regulars, situat en angle de 180° respecte al de la façana principal i que delimita un espai que permet l'accés directe a l'interior d'aquesta construcció.

## Història

Al costat d'aquesta construcció hi passava l'antic camí que anava de Granyena de Segarra a Cervera, tot passant davant del Santuari Mare de Déu del Camí i que formava part del camí de Sant Jaume.

## Referències

* 1 2 3 «Font del Cavallera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 agost 2015].
# Font del Vall (Sant Salvador de Toló)

La Font del Vall és una obra de Gavet de la Conca (Pallars Jussà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Font aïllada situada al centre d'una plaça. Està formada per maons excepte la part inferior, les cantoneres, una cornisa i el remat superior que són de pedra. Té una pica a cada costat i, en una d'elles, hi ha un embassament. La font està rematada per una cornisa i un frontó lobulat a cada façana.

## Referències

* ↑ «Font del Vall». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2017].
# Five Corners

«Five Corners» té aquests significats:
* Toponímia: Five Corners (Washington), localitat estatunidenca
* Cinema: Five Corners, pel·lícula estatunidenca de 1988 dirigida per Tony Bill, doblada al català amb el títol Cinc cantonades