OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ca les Estanyoles

Ca les Estanyoles o Mas Estanyol és un mas pairal situat a uns cent metres del barri de l'Estació de Llofriu (terme municipal de Palafrugell), al camí que mena al cementiri. S'hi accedeix a través del carrer de la Tramuntana i es considera l'edificació més antiga del sector de l'Estació, ja que podria datar del segle xvii. És una masia de planta rectangular en sentit est-oest de planta baixa i dues plantes pis, amb un cos de planta baixa i tres plantes pis. Els vessants de la coberta són perpendiculars a la façana principal sud, a diferents nivells.
Els Riera-Estanyol són una família de pagesos hisendats documentats a Llofriu almenys des del segle xv. Hi trobem membres eclesiàstics, pagesos i comerciants del sector surotaper; aquest és el cas de Josep Riera i Casals (mort el 1895), de qui es conserva una abundant correspondència.
El fons documental es va conservar a les golfes del mas pairal, d'on va ser recollit per M. Lluïsa Riera Fabra, l'hereva. D'ella va arribar a mans de Lluïsa Bachs i Benítez, que al seu torn en va fer donació a l'Arxiu Municipal de Palafrugell. A primer cop d'ull, la documentació més antiga del fons està vinculada a Pere Estanyol i Antoni Geli Estanyol, i la formació del patrimoni familiar des de finals del segle xv i durant tot el segle xvi. Entre aquesta documentació més antiga sovint es fa esment de Llofriu, però també d'altres poblacions empordaneses. Dins del fons hi ha documentació del mas Mascort, de Palafrugell. Aquesta heretat es va integrar al patrimoni Riera al segle xix i va quedar dividida en set parts. El mas Mascort prové de l'hereu Melcior Mascort Casals (1874-1933), fill del matrimoni entre Josep Mascort Bonet i Maria del Carme Casals Sabenyà, aquesta última descendent per línia materna dels Riera (vegeu bibliografia: Mascort et al., p. 112, element 13).

## Referències

* ↑ «Fons documentals de l'Arxiu Municipal de Palafrugell». Ajuntament de Palafrugell. Arxivat de l'original el 2014-08-08. [Consulta: 5 agost 2014].
* ↑ «Masies i cases rurals de Palafrugell». Ajuntament de Palafrugell. [Consulta: 5 agost 2014].
* ↑ «Béns singulars - Patrimoni històric de Palafrugell». Ajuntament de Palafrugell. Arxivat de l'original el 2014-08-08. [Consulta: 5 agost 2014].

## Bibliografia

* Mascort, L.; Mola, M.; García R. et al. Els Mascort de Palafrugell. [Palafrugell]: Miquel Mascort (ed.), 2011.
* Massana Masgrau, Lluís. Can Mascort [mecanoscrit inèdit]. Palafrugell, 1997. AMP.
# Sonic Syndicate

Sonic Syndicate és un grup de death metal/metalcore de Falkenberg, Suècia. La banda es va formar el 2002 i es coneixia originalment com Fallen Angels. Tenen una clara influència de bandes de death metal sueques com In Flames i Soilwork.

## Referències

* ↑ Blabbermouth.Net
* ↑ Blabbermouth.Net
* ↑ [Metal-Temple.com] Sonic Syndicate - Only Inhuman (Review)
* ↑ Metal Invader (Sonic Syndicate - Only Inhuman) Review
# Issa Kobayashi

Issa Kobayashi (japonès: 小林 一茶, Kobayashi Issa; 15 de juny de 1763 – 5 de gener de 1828) va ser un escriptor japonès. Se'l considera un dels quatre grans poetes japonesos de haikus, juntament amb Matsuo Basho, Yosa Buson i Masaoka Shiki.
La vida d'Issa va estar marcada per l'adversitat i va fer que desenvolupés un caràcter rebel però, alhora, compassiu. En realitat, es pot dir que no va tenir mestres ni deixebles, cosa summament estranya en la tradició poètica japonesa. Potser per aquesta originalitat i també, pel fet d'unir estretament el seu art i la seva vida, introduint en la seva obra la tendresa i la ironia, va arribar a un grau molt alt d´originalitat poètica.

## Biografia

Yatarō Kobayashi, verdader nom d'Issa, va néixer l'any 1763 a Kashiwabara, a l'actual província de Shinano. Va perdre la mare quan tenia tres anys i va ser la seva àvia paterna qui va tenir cura d'ell. Cinc anys més tard, el seu pare es va tornar a casar i va tenir un nou fill. Als 14 anys, quan va morir l'àvia, Issa es va haver d'enfrontar amb l'hostilitat de la seva madrastra, i el seu pare va creure convenient allunyar-lo de casa i enviar-lo a Edo (actual Tòquio). Va viure molts anys en aquesta ciutat, tot i que va visitar Kashiwabara en algunes ocasions. Quan Issa començava a tenir èxit com a poeta, el seu pare va morir (1801) i, tot i que havia estat designat hereu principal, la seva madrastra i el seu germanastre el van mantenir allunyat de les seves propietats, durant anys, valent-se de subterfugis legals. Quan finalment va poder disposar de la seva part de l'herència paterna, va deixar Edo i va tornar al seu poble natal (1814). Es va casar amb Kiku, una dona molt més jove que ell, amb qui va tenir cinc fills.

## Referències

* ↑ Issa Kobayashi.Cincuenta haikus. Madrid: Hiperión 1997. 3a edición.(castellà)
* 1 2 Rodríguez-Izquierdo, Fernando. El haiku japonés: historia y traducción (en castellà). 2a edició. Madrid: Ediciones Hiperión, S.L., 1994.
* ↑ Issa, Kobayashi. Hoja de viaje (en castellà). València: Pre-textos, 2003. ISBN 84-8191-559-9.
# Funció computable

Les funcions computables són l'objecte bàsic d'estudi de la teoria de la computabilitat i consisteixen en les funcions que poden ser calculades per una màquina de Turing.

## Introducció

Les funcions computables són una formalització de la noció intuïtiva d'algorisme i segons la Tesi de Church-Turing són exactament les funcions que poden ser calculades amb una màquina de càlcul. La noció de la computabilitat d'una funció pot ser relativitzada a un conjunt arbitrari de nombres naturals A , o equivalent a una funció arbitrària f dels naturals als naturals, per mitjà de màquines de Turing esteses per un oracle per A o f . Aquestes funcions pot ser anomenats A-computable o f-computable respectivament. Abans la definició precís d'una funció computable els matemàtics usaven el terme informal efectivament computable .
Les funcions computables són usades per discutir computabilitat sense referir-se a cap model de computació concret, com màquina de Turing o màquina de registres. Els axiomes de Blum poden ser usats per a definir una teoria de complexitat computacional abstracta sobre el conjunt de funcions computables.
Segons la Tesi de Church-Turing, la classe de funcions computables és equivalent a la classe de funcions definides per funcions recursives, càlcul lambda, o algorismes de Markov.
Alternativament es poden definir com els algoritmes que poden ser calculats per una màquina de Turing, una màquina de Post, o una màquina de registres.
A teoria de la complexitat computacional, el problema de determinar la complexitat d'una funció computable aquesta conegut com un problema de funcions.

## Definició

Una funció parcial
    $F:\subseteq \mathbb {N} \to \mathbb {N}$
es diu computable si la gràfica de $f$ és un conjunt recursivament enumerable. El conjunt de funcions parcialment computables amb un paràmetre és normalment escrit $\mathbf {P} ^{(1)}$ o $\mathbf {P}$ si el nombre de paràmetres és clar del context.
Una funció total
    $F:\mathbb {N} \to \mathbb {N}$
es diu computable si el gràfic de $f$ és un conjunt recursiu. El conjunt de funcions totalment computables amb un paràmetre normalment s'escriu $\mathbf {R} ^{(1)}$ o $\mathbf {R}$.
Una funció computable $f$ s'anomena predicat computable si és una funció amb valor booleà, és a dir
    $F:\subseteq \mathbb {N} \to \{0,1\}$

## Comentaris

De vegades, per raons de claredat, s'escriu una funció computable com a
    $G:\subseteq \mathbb {N} ^{k}\to \mathbb {N}$
Podem fàcilment codificar g en una nova funció
    $F:\subseteq \mathbb {N} \to \mathbb {N}$
utilitzant una funció de parells.

## Exemples

* Funció constant f : N $^k$? N , f ( n $_1$,... n $_k$): = n
* Afegir f : N $^2$? N , f ( n $_1$, n $_2$): = n $_1$+ n $_2$
* Màxim comú divisor
* Identitat de Bézout, una equació diofàntica linear

## Propietats

* El conjunt de les funcions computables és numerable.
* Donats dues funcions computables f i g llavors f + g , fg i f o g són funcions computables.
* Les funcions computables són definibles aritmèticament.
* Una funció amb valor booleà f és un predicat computable si i només si el llenguatge $\{x\in \Sigma ^{*}:f(x)=1\}$ és recursiu.
# Saint-Gingolph

«Saint-Gingolph» té aquests significats:
* França: Saint-Gingolph (Alta Savoia)
* Suïssa: Saint-Gingolph (Valais)
# Verdun

* No s'ha de confondre amb Verdum.
«Verdun» té aquests significats:
* Toponímia:
** Verdun (Arieja), municipi francès al departament d'Arieja (regió d'Occitània)
** Verdun (Mosa), municipi francès al departament del Mosa (regió de Gran Est, França)
** Verdun (Nou Barris), barri al districte de Nou Barris de Barcelona
** Verdun de Garona, municipi francès al departament del Tarn i Garona (Occitània)
** Verdun de Lauragués, municipi del departament de l'Aude (Occitània)
** Bisbat de Verdun, seu de l'Església Catòlica a França, sufragània de l'arquebisbat de Besançon
** Comtat de Verdun, comtat de França que va existir entre ~900 i el 1044
** Districte de Verdun, districte al departament del Mosa (França)
* Esdeveniments:
** Tractat de Verdun, tractat pel qual es realitzava el repartiment de l'Imperi Carolingi entre els fills de Lluís el Pietós
** Batalla de Verdun, batalla de la Primera Guerra Mundial
# Bufera

La bufera o bolletes del Bon Jesús pl., bufeta que adorm, capseta o morella (Withania somnifera), també coneguda genèricament com a ginseng indi o Ashwagandha, és una planta amb flor de la família de les solanàcies.
És un arbust erecte que sol assolir altures superiors a 150 cm. Igual que el tomàquet, que és de la mateixa família, la seva flor és groga i el seu fruit és vermell, en forma de baia.
Creix sobretot a l'Índia, Pakistan i Sri Lanka, encara que també es pot trobar al sud d'Europa, nord-est d'Àfrica, i a la Macaronèsia. A la península Ibèrica es troba esporàdicament al sud i a la zona mediterrània.
El nom de l'espècie (Withania somnífera) al·ludeix a les propietats sedants de l'arrel de la planta. Tanmateix, el seu ús principal en Ayurveda és similar al del ginseng a la medicina xinesa tradicional: funciona com a adaptogen. Per aquesta raó, a Occident se li dona el sobrenom de ginseng indi.

## Referències

* ↑ Termcat
# Serra de Mosques d'Ase

La Serra de Mosques d'Ase és una alineació muntanyosa de la Serralada de Marina, part de la Serralada Litoral Catalana, que separa els termes de Santa Coloma de Gramenet i de Badalona. Està formada pels turons de l'Espiral (128m), de Can Butinyà (130m) i el Puig d'en Grau (130m). La serra és travessada pel Túnel de la Pallaresa de la B-20. La masia de Can Butinyà es troba damunt de la serra.

## Referències

* ↑ «Les muntanyes de Badalona tenen nom propi». Revista de Badalona, 16-04-2021 [Consulta: 27 abril 2021].

## Enllaços externs

* MeteoBDN
# François Giroust

François Giroust (París, 1730 - Versalles, 1799) fou un músic i compositor francès. Des dels set anys fou nen de cor de Notre-Dame, i llavors aprengué música i després harmonia. Als dinou anys passà per Orleans com a director de la capella de música de l'església de la Santa Creu, retornant a París el 1775, on fou cridat per ocupar el càrrec de mestre de capella de l'església del Sants Innocents. Aconseguí la feina a causa de la fama de la que anava precedit com a compositor religiós. En efecte, el 1768 s'havia ofert un premi al millor motet vers un salm Super flumine Babiloniae; de les 25 composicions que si presentaren, només tres foren mereixedores de la recompensa, dues de les quals eren degudes a Giroust. Succeí a l'abat Gauzargues (1725-1799) com a superintendent de la música del rei. Malgrat del renom que adquirí, les seves composicions són molt mediocres. És autor de diversos oratoris i d'una òpera, Telèphe, que no arribà a representar-se.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm 26, pàg. 204 ISBN 84-239-4526-X
# Vicente Linares

Vicente Linares (Barcelona, ? - ?) va ser un ciclista català de primers del segle xx. Es va donar a conèixer a la primera edició primer de la Volta a Catalunya on va acabar 4t i va encapçalar la categoria amateur. Va obtenir un premi de 140 pessetes. A l'any següent ja no li van anar tan bé, i va acabar 16è i 3r en la segona categoria.

## Palmarès

* 1911
** 4t a la Volta a Catalunya
* 1918
** 2n a la Copa Grupo Deportivo

## Referències

* ↑ «Los premios» (en castellà). El Mundo Deportivo, 19-01-1911. [Consulta: 14 desembre 2013].
* ↑ «Classificación general» (en castellà). El Mundo Deportivo, 11-04-1912. [Consulta: 14 desembre 2013].
* ↑ «Copa Grupo Deportivo» (en castellà). El Mundo Deportivo, 04-04-1918. [Consulta: 14 desembre 2013].

## Enllaços externs

* Fitxa a cyclebase.nl
# Cabral

«Cabral» té aquests significats:
* Vila Cabral, establiment militar fundat el 1931, poc després del final de l'administració de la Companyia de Niassa el 1929
* Biografies:
** Facundo Cabral (La Plata, 1937 - Ciutat de Guatemala, 2011), cantautor argentí
** João Cabral de Melo Neto (Recife, 1920 – Rio de Janeiro, 1999), poeta, assagista i diplomàtic brasiler
** Gonçalo Velho Cabral (1390?- 1460), explorador portuguès
** Manuel Cabral Aguado-Bejarano
** Mario de Araujo Cabral (1934–2020), pilot de curses automobilístiques portuguès
** Pedro Álvares Cabral (Belmonte, 1467 - Santarém, 1520 / 1526), navegant portuguès fill d'un noble portuguès
# Serra dels Arners

La Serra dels Arners (de vegades esmentat en els mapes com a Serra de les Arnes) és una serra del terme municipal de Tremp, antigament del de Sapeira, de l'Alta Ribagorça, però unit administrativament al Pallars Jussà.
Aquesta serra puja de sud-oest a nord-oest a llevant del poble d'Espills, i conté, al costat de llevant, els turons de la Morrera de Pas de Savina i el Morral del Pas de Soler, per arribar al seu punt més alt al Tossal de l'Abadia.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Francisco Esteban Acuña de Figueroa

Francisco Esteban Acuña de Figueroa (Montevideo, 3 de setembre de 1791 – ibídem, 6 d'octubre de 1862) fou un escriptor uruguaià, autor dels himnes nacionals de l'Uruguai, Orientales, la Patria o la tumba, i del Paraguai, Paraguayos, República o Muerte.

## Biografia

Va néixer a Montevideo, quan la ciutat formava part de l'antiga Banda Oriental (avui Uruguai), sota domini d'Espanya. El seu pare, Jacinto Acuña de Figueroa, era tresorer de la Reial Hisenda i va ocupar un càrrec públic, primer a la Província Cisplatina, i després al nou país. Francisco va succeir-lo en el càrrec, després de la seva tornada de Rio de Janeiro, on es trobava exiliat.
Si bé va ser l'autor dels himnes del Paraguai i l'Uruguai, no es va mostrar partidari de la causa independentista. Va romandre fidel a l'imperi Espanyol fins a la seva mort, encara que va ocupar càrrecs públics al govern uruguaià. La seva tornada a Montevideo, el 1818, va coincidir amb la invasió portuguesa.
Algunes de les seves obres més conegudes són Salve Multiforme i Obras completas (publicada de forma pòstuma, el 1890).
Va morir a Montevideo el 1862.

## Referències

* ↑ Breu biografia a mec.gub.uy, pàgina web oficial del Ministeri d'Educació i Cultura de l'Uruguai Arxivat 2010-06-10 a Wayback Machine. (castellà)

## Enllaços externs

* Obres de Francisco E. Acuña de Figueroa a Cervantes Virtual (castellà)
# Val de San Vicente

Val de San Vicente és un municipi de la Comunitat Autònoma de Cantàbria. Limita al nord amb el Mar Cantàbric, a l'oest amb el Principat d'Astúries, al sud amb Herrerías i a l'est amb San Vicente de la Barquera. És el municipi més occidental de la costa càntabra i està situat en la desembocadura dels rius Deva i Nansa, que aporten les seves aigües al mar en les ries de Tina Major i Tina Menor respectivament.

## Localitats

* Abanillas, 81 hab.
* Estrada, 22 hab.
* Helgueras, 74 hab.
* Luey, 179 hab.
* Molleda, 187 hab.
* Muñorrodero, 95 hab.
* Pechón, 215 hab.
* Pesués (Capital), 376 hab.
* Portillo, 78 hab.
* Prellezo, 212 hab.
* Prío, 85 hab.
* San Pedro de las Baheras, 63 hab.
* Serdio, 184 hab.
* Unquera, 819 hab.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1980 | 1990 | 2000 | 2006 |
| 2.570 | 2.749 | 2.575 | 2.641 | 2.892 | 3.026 | 3.081 | 2.777 | 2.408 | 2.621 | 2.560 | 2.670 |
Font: INE

## Administració

Eleccions municipals, 25 de maig de 2003 :
| Partit | Vots | % | Regidors |
| PSOE | 1001 | 54,91% | 6 |
| PP | 449 | 24,63% | 3 |
| PRC | 308 | 16,90% | 2 |
Eleccions municipals, 27 de maig de 2007 :
| Partit | Vots | % | Regidors |
| PSOE | 1095 | 59,71% | 8 |
| PP | 397 | 21,65% | 2 |
| PRC | 180 | 9,81% | 1 |

## Agermanaments

* Miòs

## Personatges il·lustres

* Francisco Bedoya Gutiérrez, originari de Serdio, guerriller antifranquista.
* Antonio Vayas Gutiérrez, originari de Pesués, sindicalista de la UGT.
# Victory Boogie-Woogie

Victory Boogie-Woogie és l'última obra del pintor abstracte holandès Piet Mondrian. Inacabada el 1944, des de 1998 ha estat en la col·lecció del museu Gemeentemuseum de la Haia. Va ser comprat pel preu de 80 milions de florins (aproximadament 35 milions d'euros) del col·leccionista americà Samuel Irving Newhouse, que havia comprat l'obra a Emily i Burton Tremaine per 12 milions de dòlars a la dècada dels 80. Va ser comprat pel Stichting Nationaal Fonds Kunstbezit (Fundació Nacional d'Art) a través d'un regal del Dutch Central Bank, commemorant la introducció de l'euro. Aquesta quantitat va crear controvèrsia a la Tweede Kamer.

## Altres quadres de Piet Mondrian

* Arbre Gris
* Broadway Boogie-Woogie

## Referències

* ↑ Mondriaan, Victory Boogie Woogie. Arxivat 2013-05-15 a Wayback Machine.Gemeentemuseum Den Haag, 2013. 16 May 2013.

## Enllaços externs

* An Explanation of Victory Boogie Woogie by Artist Michael Sciam
# Campionat Europeu de Salts de 2013 – 3 metres trampolí masculí

Campionat Europeu de Salts de 2013 :
| 1 m trampolí | Homes | | Dones |
| 3 m trampolí | Homes | | Dones |
| 10 m plataforma | Homes | | Dones |
| 3 m trampolí sincronitzat | Homes | | Dones |
| 10 m plataforma sincronitzat | Homes | | Dones |
| Equips | | Equips | |
La prova dels 3 metres trampolí masculí dels Campionat Europeu de Salts de 2013 es va disputar el dia 20 de juny amb una ronda preliminar i una ronda final.

## Resultats

La ronda preliminar es va disputar a les 09:00 i la final a les 15:30
En verd els finalistes
| Posició | Saltador | País | Preliminar | Preliminar | Final | Final |
| Posició | Saltador | País | Punts | Posició | Punts | Posició |
| 01 | Ilya Zakharov | Rússia | 439.70 | 2 | 502.90 | 1 |
| 02 | Evgeny Kuznetsov | Rússia | 421.70 | 3 | 471.55 | 2 |
| 03 | Patrick Hausding | Alemanya | 448.40 | 1 | 428.70 | 3 |
| 4 | Illya Kvasha | Ucraïna | 415.50 | 5 | 427.85 | 4 |
| 5 | Oleksandr Gorshkovozov | Ucraïna | 356.70 | 10 | 424.50 | 5 |
| 6 | Sascha Klein | Alemanya | 418.85 | 4 | 419.50 | 6 |
| 7 | Yorick de Bruijn | Països Baixos | 362.45 | 9 | 409.85 | 7 |
| 8 | Andrzej Rzeszutek | Polònia | 387.05 | 6 | 396.85 | 8 |
| 9 | Espen Valheim | Noruega | 340.05 | 12 | 341.20 | 9 |
| 10 | Chola Chanturia | Geòrgia | 371.05 | 7 | 339.60 | 10 |
| 11 | Constantin Blaha | Àustria | 368.45 | 8 | 324.85 | 11 |
| 12 | Michele Benedetti | Itàlia | 351.30 | 11 | 315.50 | 12 |
| 16.5 | H09.5 | | | | 00:55.635 | O |
| 13 | Espen Gilje Bergslien | Noruega | 338.95 | 13 | | |
| 14 | Joshua Dowd | Regne Unit | 334.25 | 14 | | |
| 15 | Jouni Kallunki | Finlàndia | 329.20 | 15 | | |
| 16 | Stefanos Paparounas | Grècia | 322.85 | 16 | | |
| 17 | Tommaso Rinaldi | Itàlia | 314.40 | 17 | | |
| 18 | Andrei Pawluk | Belarús | 309.80 | 18 | | |
| 19 | Nicolás García | Espanya | 308.80 | 19 | | |
| 20 | Oliver Dingley | Regne Unit | 298.80 | 20 | | |
| 21 | Vinko Paradzik | Suècia | 276.25 | 21 | | |
| 22 | Benjamin Auffret | França | 274.90 | 22 | | |
| 23 | Joey van Etten | Països Baixos | 266.15 | 23 | | |
| 24 | Fabian Brandl | Àustria | 242.10 | 24 | | |

## Referències

* ↑ Preliminary round Results
* ↑ «Final Results». Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 12 juny 2015].
# Sal Khan

* Aquest article tracta sobre l'educador i analista financer nord-americà. Vegeu-ne altres significats a «Salman Khan».
Salman Khan (11 d'octubre de 1976) és un educador i emprenedor nord-americà, fundador de la Khan Academy, una plataforma en línia que pretén oferir una educació en línia gratuïta per a tothom qui ho vulgui.
Salman Khan va néixer i créixer a Nova Orleans, Louisiana. La seva mare va néixer a Calcutta, India i els seu pare va néixer a Barisal, Bangladesh. Ell és un antic analista financer llicenciat al MIT (Massachusetts Institue of Technology) i amb un màster de Harvard.
L'agost de 2004, Sal Khan, que vivia a Boston, va començar a enviar tutorials de matemàtiques a la seva cosina Nadia, que residia a Louisiana i que tenia dificultats amb les unitats de conversió. Via telefònica i a través de Yahoo Doodle, Salman Khan, tutoritzava la seva cosina quan sortia de la feina. Com a conseqüència de la millora que va experimentar la seva cosina Nadia amb les matemàtiques, Salman Khan va començar a tutoritzar els germans de la seva cosina Arman i Ali. Amb el temps, va començar a córrer la veu i ja tutoritzava molts dels seus cosins i altres membres de la família. El temps va començar a ser un problema, i al 2006 va decidir començar a gravar vídeos i penjar-los a Youtube. D'aquesta manera serien accessibles per a tothom. El volum de visionats dels vídeos va anar augmentant i Salman Khan ha continuat amb aquesta tasca des d'aleshores.
Ha produït més de 6500 lliçons en vídeo, ensenyant una extensa varietat de temes de diverses assignatures. En un inici, les temàtiques eren de matemàtiques i ciències. També és el fundador de Khan Lab School, un projecte d'escola laboratori associat a la Khan Academy.
El març de 2018, el canal de Khan Academy a YouTube va superar els 3,8 milions de subscriptors. Els vídeos de Khan Academy s'han vist al voltant de cent cinquanta milions de vegades. El 2012, la revista Time va nomenar Salman Khan una de les 100 persones amb més influència de l'any al món. Khan va ser portada de la revista Forbes amb el titular "$1 Trillion Opportunity".

## Referències

* ↑ Marín, Maribel «Un profesor con 26 millones de alumnos» (en castellà). El País [Madrid], 31-08-2015. ISSN: 1134-6582.
# Víctor García San Inocencio

Víctor García San Inocencio (Santurce, San Juan, 6 de febrer de 1958) és un advocat i polític portoriqueny, portaveu de la minoria del Partit Independentista Porto-riqueny a la Cambra de Representants de Puerto Rico des de 1997 fins a 2009. García San Inocencio va ser conegut per obtenir la majoria de vots entre tots els candidats aspirants al lloc de Representant per acumulació, malgrat la força dels dos principals partits polítics, normalment obtenint un 2–4% més vots respecte al segon millor.

## Referències

* ↑ Gorka Estrada, M. Mariscal «“No reconocer la diferencia en el Tercer Milenio es un pecado político de marca mayor”». Noticias de Gipuzkoa, 09-02-2016 [Consulta: 11 juny 2016].
* ↑ «Representantes por Acumulación, Elecciones Generales 2004» (en castellà). Comissió Estatal d'eleccions a Puerto Rico. Arxivat de l'original el 2014-05-14. [Consulta: 7 agost 2013].
* ↑ «Elecciones Generales 2000: Escrutinio de Representantes» (en castellà). Comissió Estatal d'eleccions a Puerto Rico, desembre 19, 2000. [Consulta: agost 5, 2013].
# Sant Joan de les Torres

Sant Joan de les Torres és una església de Pujalt (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici rectangular d'una sola nau, construït tot ell en pedra de bon carreu. Té un airós campanar d'espadanya, amb la sagristia afegida sota seu, la qual cosa obliga a obrir un portal a l'altre extrem. L'edifici actual és fruit de la reedificació que es va fer l'any 1428, aprofitant algun mur de l'església antiga, de la qual es conserva ponent i arrencament de l'arc existent ja el 1329. Adossada al mur de migdia hi ha l'antiga casa dels ermitans, que ara està mig en ruïnes.

## Referències

* 1 2 3 «Sant Joan de les Torres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 setembre 2015].