OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Forn de ciment de Vinyaplana

El Forn de ciment de Vinyaplana és una obra de Porqueres (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Forn de ciment situat a can Vinyaplana. El bocal en volta de maó de pla de dos gruixos en una construcció de paredat. A l'interior de l'obertura i a un parell de metres de fondària, hi ha un mur frontal de maons. A la part superior trobem restes de la caixa circular en tàpia de pedra.

## Referències

* ↑ «Forn de ciment de Vinyaplana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 13 agost 2021].
# TTG

«TTG» té aquests significats:
* Tonalita - Trondhjemita - granodiorita, una associació de roques ígnies.
* Transglutaminasa tissular
# Mooreton

Mooreton és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 204 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mooreton tenia 204 habitants, 92 habitatges, i 49 famílies. La densitat de població era de 291,7 hab./km².
Dels 92 habitatges en un 21,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,9% hi vivien parelles casades, en un 1,1% dones solteres, i en un 46,7% no eren unitats familiars. En el 38% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,22 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,5% tenia menys de 18 anys, un 9,3% entre 18 i 24, un 31,9% entre 25 i 44, un 15,7% de 45 a 60 i un 17,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.375 $ i la renda mediana per família de 48.281 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.361 $ mentre que les dones 22.500 $. La renda per capita de la població era de 16.434 $. Entorn del 9,1% de les famílies i l'11,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mooreton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mooreton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
# Antonio González Calderón

Antonio González Calderón (Melilla, 1915 - 3 d'octubre de 2006) fou un periodista, dramaturg i guionista espanyol, pare del també periodista Javier González Ferrari.

## Biografia

Amb disset anys es va integrar al món de la ràdio i no va abandonar la seva carrera fins a la jubilació. Va ser guionista, realitzador i autor de programes radiofònics, la majoria d'ells a la Cadena SER a la que va estar vinculat des de molt jove i on se'l considera pare d'actors.

### Postguerra

Finalitzada la Guerra Civil espanyola, va impulsar l'espai Teatro del aire (1942) a les ones de la Cadena SER, on s'interpretaven obres de teatre clàssic i a través del qual es va forjar el mític quadre d'actors de Radio Madrid, pel qual van desfilar algunes de les veus més representatives de la història de la radiodifusió a Espanya, com Juana Ginzo o Matilde Conesa.
En plena dictadura franquista una època de censura rampant en els mitjans de comunicació i amb monopoli informatiu cedit a la cadena pública Radio Nacional de España, va saber també esquivar les dificultats, engegant el magazín Matinal SER, espai on sota un format de varietats, de forma tímida donava a conèixer als espanyols algunes notícies de caràcter polític.

### Informació pública

El 1972 va aprofitar la primera autorització del règim per a l'emissió privada de continguts d'informació general amb la creació del programa Hora 25 llavors presentat per Manuel Martín Ferrand.

## Premis i reconeixements

Antonio González Calderón va rebre el Premi Ondas en dues ocasions: el 1954, en la seva primera edició, per la seva tasca en la direcció de programes de ràdio; i el 1999, al que no va poder acudir per la seva avançada edat.
# Forn de calç del torrent de Bolederes

El Forn de calç del torrent de Bolederes és una obra de Moià inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Forn de calç que es troba a uns 200 metres de la rajoleria de la Torre de Casanova, a tocar de la pista que s'agafa a mà dreta de la casa de Torre de Casanova, al costat esquerre en direcció al Torrent de Bolederes.
Es tracta d'un edifici parcialment cobert de vegetació, de planta circular amb un diàmetre d'entre 4,20 i 4,40 metres. Conserva gran part de l'olla a excepció de la coberta, que es troba ensorrada. Part dels murs interiors presenten una textura envitrallada a causa de les cuites que s'hi realitzaven. Per al reforç i subjecció de la pedra dels paraments s'utilitzà morter de calç, encara observable, així com els arranjaments posteriors amb fragments de maó provinents, probablement, de la teuleria de la Torre de Casanova. A pocs metres del forn encara hi ha restes de la pedrera on s'extreia la roca calcària.

## Referències

* 1 2 «Forn de calç del torrent de Bolederes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 juny 2020].
# Sømna

Sømna és un municipi situat al comtat de Nordland, Noruega. Té 2,020 habitants (2018) i la seva superfície és de 194.62 km². El centre administratiu del municipi és el poble de Vik i Helgeland. Els altres pobles del municipi són Dalbotn, Sund, Vennesund, i Berg.
El municipi de Sømna està format principalment per la part meridional d'una península del continent de Noruega i les illes circumdants. Limita per terra amb Brønnøy al nord i amb Bindal al sud i a l'est amb el mar, a través del Bindalsfjorden.
Les terres baixes costaneres (Strandflaten) ocupen la totalitat del municipi, i és un dels pocs municipis del nord de Noruega on els pagesos encara cultiven cereals. De fet, la millor agricultura de la regió es duu a terme a Sømna. A més de cereals, també s'hi produeix llet i carn de vaca. També hi ha un lleteria a Berg que produeix llet i formatge.
El vaixell més antic que s'ha trobat a Noruega (Haugvikbåten - 2.500 anys) va ser descobert en una torbera de Sømna.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2018. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 15 desembre 2018].
# Harrisonville

Harrisonville és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del tenia 8.946 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Harrisonville tenia 8.946 habitants, 3.457 habitatges, i 2.302 famílies. La densitat de població era de 399,8 habitants per km².
Dels 3.457 habitatges en un 35,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,6% hi vivien parelles casades, en un 12,4% dones solteres, i en un 33,4% no eren unitats familiars. En el 28,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 14% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,6% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 29,4% entre 25 i 44, un 19,6% de 45 a 60 i un 15,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.498 $ i la renda mediana per família de 47.761 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.931 $ mentre que les dones 22.416 $. La renda per capita de la població era de 17.280 $. Entorn del 4,7% de les famílies i el 6,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Harrisonville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Harrisonville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Andisòl

Andisòl (Andisol en la USDA soil taxonomy), són sòls que s'han format per la cendra volcànica i es defineixen per contenir una alta proporció de vidre i materials col·loidals amorfs, incloent al·lòfan, imogolita and ferrihidrita. En la classificació de la Base de Referència Mundial pels Recursos del Sòl, els andisòls reben el nom d'andosòls.
Pel fet de ser força joves, els andisòls típicament són sòls molt fèrtils excepte en els casos on el fòsfor hi està fixat.
Els andisòls ocupen un 1% de la superfície emergida de la Terra.
Els andisòls fòssils poden datar del Precambrià.

## Referències

* ↑ «Andisols». National Resource Conservation Service. United States Department of Agriculture. Arxivat de l'original el 9 maig 2006. [Consulta: 14 maig 2006].
* ↑ IUSS Working Group WRB. «World Reference Base for Soil Resources 2014, Update 2015». World Soil Resources Reports 106, FAO, Rome, 2015.
* ↑ IUSS Working Group WRB. «Base referencial mundial del recurso suelo 2014, Actualización 2015». Informes sobre recursos mundiales de suelos 106, FAO, Roma, 2015.
* ↑ Grunwald, Sabine. «Andisols». Soil & Water Sciences. University of Florida. [Consulta: 14 maig 2006].
* ↑ «Andisols». Soil and Land Sciences Division. University of Idaho. Arxivat de l'original el 2009-03-09. [Consulta: 14 maig 2006].
# Harakat Tahrir

El Moviment per a l'Alliberament de Saguia el Hamra i Wadi el Dhahab, també anomenat Moviment d'Alliberament (àrab: حركة تحرير, Ḥarakat Taḥrīr), Moviment per a l'Alliberament del Sàhara , Organització Avançada del Sàhara or o simplement Partit Musulmà va ser un moviment nacionalista saharaui creat a finals de la dècada del 1960 per Muhammad Bassiri, un periodista saharaui i mestre corànic.
El seu objectiu era l'alliberament pacífic del govern colonial espanyol i l'assoliment de l'autodeterminació del Sàhara Occidental. Inicialment es va a organitzar i operar en secret, però va revelar la seva existència en una manifestació a Al-Aaiun (Laayoune) contra el govern espanyol el 1970, intentant lliurar una petició als governants colonials espanyols que demanaven un millor tractament i el Sàhara Occidental independència. La protesta va ser suprimida de manera immediata i sanguinària per les forces colonials. La massacre i els disturbis posteriors han estat anomenats Intifada de Zemla, pel lloc on es va celebrar la manifestació. Els seus militants foren perseguits i el propi Basiri va ser arrestat i "desaparegut" sota custòdia espanyola. Se suposa que va estar assassinats pels seus captors, i és comptat pel moviment nacionalista saharaií actual com el seu primer màrtir actual. (El Marroc, que afirma que el Sàhara Occidental és la seva pròpia província, també ha intentat per adaptar el seu llegat, argumentant que Harakat Tahrir estava interessat principalment a expulsar Espanya, no a aconseguir la independència com una nació separada del Marroc).
Després de l'aixafament del Harakat Tahrir, els nacionalistes saharauis van abandonar l'esperança d'un final pacífic del govern colonial. Al maig de 1973 es va formar el militant Front Polisario sota el lideratge de Mustafà Said Al-Uali, demanant la revolució armada contra el govern espanyol. El Polisario, que encara està actiu, giraria les seves armes contra les forces marroquines i mauritanes que van envair el Sàhara Occidental després de la sortida d'Espanya el 1975.

## Referències

* ↑ Declaración de Mohamed Bassir – 1970 Desaparecidos.org (castellà)
* ↑ Espina Barrio, Ángel B. Emigración e Integración Cultural. Antropología en Castilla y León e Iberoamérica, V. Salamanca: Ediciones Universidad de Salamanca – Aquilafuente, 50, 2003, p. 121. ISBN 84-7800-710-5.
# Carlit

El Pic Carlit, o Pica del Carlit, és una muntanya de 2.921 metres d'altitud del terme comunal d'Angostrina i Vilanova de les Escaldes, pertanyent a la comarca de l'Alta Cerdanya, de la Catalunya del Nord.
Aquest cim es troba al nord dels Pirineus axials orientals, entre el pla de la Perxa (1.577 m) i el coll de Pimorent (1.915 m). Es tracta de la muntanya més alta de tota la Cerdanya i de la Catalunya del Nord. El pic en qüestió forma part d'un massís més o menys aïllat que, pel vessant occidental forma part de la subconca del riu d'Aravó, afluent del riu Segre, mentre que el vessant oriental constitueix part del circ glacial on s'origina la Tet. Els vessants meridionals conformen la conca del Riu d'Angostrina, afluent del Reür, un altre dels afluents importants de la conca alta del Segre.
Aquest cim està inclòs en el llistat dels 100 cims de la FEEC. Té un cim secundari al seu nord-est, el Carlit de Baix.
La ruta habitual per ascendir-hi s'inicia a l'estany de la Bollosa tot agafant en general un sentit est-oest; durant uns 4 quilòmetres i mig s'han d'anar creuant una sèrie de petits turons i vorejant diversos estanys de petites dimensions fins a arribar als peus del massís per la seva cara est, on s'inicia una forta ascensió d'uns 550 metres de desnivell fins a assolir el cim. També és habitual l'ascensió des de l'estany de Lanós.

## Referències

* ↑ El Pic Carlit en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ «Carlit». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].

## Bibliografia

* Becat, Joan. «4 - Els Angles, 5 - Angostrina i Vilanova de les Escaldes i 70 - Formiguera». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Angostrina i Vilanova de les Escaldes, els Angles i Formiguera». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# G6

G6 té els següents significats:
* Un model de cotxe, el Pontiac G6
* G6 (Europa): nom que reben els països més poblats de la Unió Europea
* Grup 6 de la taula periòdica
# Tabanera la Luenga

Tabanera la Luenga és un municipi de la província de Segòvia, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Referències

* ↑ «Provincia de Segovia (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].
# Mystus fluviatilis

Mystus fluviatilis és una espècie de peix de la família dels bàgrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Referències

* ↑ Scopoli J. A. 1777. Introductio ad historiam naturalem, sistens genera lapidum, plantarum et animalium hactenus detecta, caracteribus essentialibus donata, in tribus divisa, subinde ad leges naturae. Prague. Introd. Hist. Nat.. i-x + 1-506.
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W.E. 1989. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City (Nova Jersey, Estats Units). 784 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Roberts, T.R. 1994. Systematic revision of Asian bagrid catfishes of the genus Mystus sensu stricto, with a new species from Thailand and Cambodia. Ichthyol. Explor. Freshwat. 5(3):241-256.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Bourg-Saint-Pierre

Bourg-Saint-Pierre és un municipi del cantó suís del Valais, situat al districte d'Entremont.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Hismó

Hismó (en grec antic Ὕσμων) va ser un atleta de l'antiga Grècia nascut a Elis.
Va començar, encara un noi, a practicar el pentatló com a cura pel seu reumatisme, i va guanyar en aquesta competició als Jocs Olímpics i als Jocs Nemeus. Va voler participar en els Jocs Ístmics, però els habitants d'Elis n'havien estat exclosos.
A Olímpia, segons diu Pausànias, hi havia una estàtua seva, obra de Cleó, que el mostrava portant unes halteres, o manuelles, utilitzades en l'entrenament d'aixecament de peses.

## Referències

* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia, VI, 3,4
* ↑ Hysmon a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 545
# Andinomys edax

Andinomys edax és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. Viu a altituds d'entre 650 i 5.100 msnm a l'Argentina, Bolívia, el Perú i Xile. Es tracta d'un animal poc comú. Els seus hàbitats naturals són els boscos, els herbassars i els matollars de puna. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Dunnum, J. et al. Andinomys edax. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 5 març 2017.
# Tabalà

La Tabalà (és a dir, "tabalada") és una confraria de la ciutat de València.

## Història

Des de la mateixa refundació de la ciutat de València per Jaume I, s'instal·là aquesta confraria a una capella de la Catedral amb el nom d'Almoina de Santa Llúcia. L'any 1392, el rei Joan I confirma el seu capítol i el 1400 comença la construcció de l'ermita als terrenys del camí de Torrent o Porta dels Innocents, és a dir, l'actual carrer de l'Hospital, des d'on comença la processoneta de Santa Llúcia, també coneguda amb el malnom de 'La Tabalà'.
Aquesta processó és d'un marcat caràcter popular i valencià: informalitat però devoció, soroll però respecte, culte però pagà. Tots aquests trets es deixen veure en la tradicional Tabalà, on tabals i dolçaines s'ajunten sense cap criteri organitzatiu per tal de fer molt soroll per anunciar el començament de la fi del predomini de les nits sobre els dies. Els dies comencen a allargar-se: "Per Santa Llúcia, un pas de puça; per Nadal, un pas de pardal", diu la dita. Així, una de les confraries més antigues d'Occident i la més antiga de València (cap i casal del País i Regne) compta des de 2009 amb el privilegi de gaudir d'una muixeranga, a més a més, una formació de la mateixa ciutat, la Muixeranga de València.

## Referències

* ↑ Tabalà de Santa Llúcia: l'íntima tradició històrica de València ciutat Arxivat 2017-04-23 a Wayback Machine. a blogdanses
* ↑ La Muixeranga de València a la "tabalà" de Santa Llúcia (12-D)
* ↑ La muixeranga de València i la tabalà
* ↑ TABALÀ SANTA LLÚCIA 2014 | Muixeranga de València a Youtube
# Muiñeira

La muiñeira (nom gallec, literalment 'molinera') és una dansa tradicional popular de Galícia i zones limítrofes de Lleó i Astúries, que es canta i balla acompanyada de la gaita, el tamborí (redobrante), la pandereta (pandeireta), el tambor, el pandero (pandeiro), el bombo, el charrasco (instrument de percussió gallec) i, de vegades, les petxines (cunchas o vieiras). Habitualment es canta; el ritme és en compàs de 6/8, tot i que algunes vegades és de 3/8.
No n'hi ha referències documentals inequívoques anteriors al segle xvi. En l'actualitat és una dansa que es balla habitualment sobre música instrumental de compàs en 6/8 com la sardana. Es diu que el nom de muiñeira ve del fet que aquesta dansa es ballava fora i dins dels molins (en gallec muíños) mentre s'esperava la molta.
L'aturuxo és un crit que s'utilitza a les festes per donar ànims als ballarins. Sol ser fort, agut i prolongat. Se sol argumentar que l'aturuxo representa el crit de guerra que proferien els antics pobles celtes de Galícia previ a les seves batalles.
L'aturuxo, juntament amb el representatiu ritme percudit de la muiñeira, és una possible herència de les bandes militars dels sueus; si fos així, la muiñeira no necessàriament tindria els orígens en les danses populars gallegues que ballaven les famílies al voltant dels molins esperant la molta.

## Referències

* ↑ «Muiñeira». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Boussu

Boussu (en picard Boussu-dlé-Mont) és un municipi belga de la província d'Hainaut a la regió valona, dins la regió natural del Borinage. Està compost per les viles de Boussu i Hornu.

## Personatges il·lustres

* Françoise Houdart, poetessa, novel·lista i escriptora en francès
* Géo Libbrecht, poeta en picard
* Marcel Moreau, escriptor en francès.
* Robert Urbain, Ministre d'Etat, antic burgmestre de Boussu, antic ministre belga de Comerç Exterior
* Antoine Ponchard (1758-1827) fou un compositor, mestre de capella i director d'orquestra.
# Hermeric II

Hermeric II fou rei dels sueus successor d'Hermingar mort el 430 ofegat al Guadiana.
El domini sueu no era ben acollit pels propietaris gallec-romans. El nou rei va trencar el pacte que el seu antecessor havia fet amb els propietaris gallec-romans i va assolar les seves viles i finques, però no va poder conquerir les fortaleses i finalment va alliberar als captius i va renovar el pacte, que aviat es va tornar a trencar. Els propietaris van enviar una ambaixada al Magister Militum Aeci el 431, demanant la seva ajuda contra ells, ambaixada que va estar presidida per l'historiador Hidaci.
Hermeric es va trobar afavorit pel fet que el vàndal Genseric, tot i haver combatut a Hermingar per retenir Lusitània, fou absorbit per la política africana, i el 432 es va retirar d'Hispània (abandonant la Bètica i Lusitània i tots els territoris que dominaven a la Cartaginense) i sembla que els romans van poder restablir el seu domini sobre la totalitat de la província Cartaginesa, i sobre la Lusitània i la Bètica, i fins i tot els habitants romans de Gal·lècia van concebre esperances de deslliurar-se del domini sueu.
Hermeric, va organitzar diverses expedicions després del 432, probablement en la seva majoria cap a Lusitània, que potser va aconseguir ocupar parcialment.
El 433 Hidaci va retornar de la seva ambaixada acompanyat del comte Censorí i es va fer un acord de pau amb Hermeric que no fou ratificat per Valentinià III. Censorí fou enviat un altre cop a Hermeric el 437 i finalment el 438 es va signar una nova pau.
Hermeric, que sembla que estava malalt, va abdicar el 438 (probablement va morir el 441) i el va succeir el seu fill Requila. Isidor de Sevilla diu que va regnar 14 anys el que ens portaria al 424, però Hermingar fou rei fins al 430 amb un molt petit marge d'error.
# Apsirt

* Per a altres significats, vegeu «Apsirt (veterinari)».
Segons la mitologia grega, Apsirt (en grec antic Ἄψυρτος) va ser un príncep de la Còlquida, fill d'Eetes i d'Idia.
Quan la seua germana Medea fugí amb els argonautes els va acompanyar, però Medea el va matar i escampà els seus membres pel mar perquè Eetes, que els perseguia, s'entretingués a recollir-los. Una altra versió afirma que el pare va enviar-lo en busca de Medea, a qui trobà a Corfú, però el rei local es negà a entregar-la i Jàson li donà mort.
Altres noms alternatius per al mateix personatge són Absirt, Absyrtos i Egialeu.

## Referències

* ↑ Parramon i Blasco, Jordi. Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 22. ISBN 8429741461.
* ↑ «Dictionary of Greek and Roman Geography (1854), ABSY´RTIDES». [Consulta: 21 juny 2021].