OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tros de la Borda

El Tros de la Borda és un indret del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, al Pallars Jussà, en l'àmbit de l'antic poble de Perauba.
És just al nord de la Borda del Músic, al nord-oest de la Solana de les Feixes, al sud-oest de l'Obaga del Portal, al nord-est del Mal Graó i de les Costes de Baiarri.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Txassador

Txassador (en rus: Часадор) és un poble de la República de Komi, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 14 habitants.

## Referències

* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010. Итоги переписи по Республике Коми. Том 1 Численность, размещение, возрастно-половой состав населения». Комистат, 2018. Arxivat de l'original el 2021-07-11. [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ Коряков Ю.Б.. «База данных "Этно-языковой состав населённых пунктов России"». Arxivat de l'original el 2017-11-16. [Consulta: 6 juliol 2021].
# Txatxalaca ala-roja

La txatxalaca ala-roja (Ortalis garrula) és una espècie d'ocell de la família dels cràcids (Cracidae). Aquest txatxalaca habita boscos, matolls i encara manglars a les terres baixes del nord de Colòmbia, entre l'àrea de distribució d'Ortalis cinereiceps, a l'oest i la d'Ortalis ruficauda a l'est.
# Gai Cepasi

Gai Cepasi (en llatí Caius Caepasius) va ser un magistrat romà contemporani de l'orador Hortensi que va exercir la magistratura de qüestor juntament amb el seu germà Luci Cepasi. Eren coneguts com els Cepasis, llatí Caepasii. Encara que van exercir el càrrec correctament, la seva oratòria no era prou polida.

## Referències

* ↑ Ciceró. Brutum continens (en llatí). Halis, 1838, p. 199.
# Capelleta de carrer neogòtica (Calella)

La capelleta de carrer neogòtica és una obra del municipi de Calella (Maresme) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Està situada a l'edifici conegut com a Can Quadras.

## Descripció

Capelleta de carrer neogòtica amb la imatge de Sant Josep i el nen Jesús. Probablement l'actual escultura no correspon a la capelleta, ja que el conjunt queda desproporcionat. La capelleta es troba en un edifici de mitjans del s.XIX, decorat amb elements historicistes. La mènsula de la capelleta respon al neogòtic més afí al modernisme, degut principalment a la barreja d'elements simbòlics: la senyera i les armes de l'escut de la Corona d'Aragó. Cal destacar també el disseny del drac en ferro forjat a la part superior, que servia de corriola i fanalet.

## Referències

* ↑ «Capelleta de carrer neogòtica». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 juny 2015].

## Enllaços externs

* Capelleta de carrer neogòtica Arxivat 2015-02-23 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Allibereu Willy 3: El rescat

Allibereu Willy 3: El rescat (títol original: Free Willy 3: The Rescue) és una pel·lícula de 1997 dirigida per Sam Pillsbury i protagonizanda per Keiko, Jason James Richter i August Schellenberg. Llançada per la Warner Bros sota el seu lema de diversió familiar, la pel·lícula és la segona seqüela de la primera pel·lícula Allibereu Willy (1993) i la seva primera seqüela, Allibereu Willy 2 (1995). Ha estat doblada al català.

## Argument

Jesse té setze anys i treballa com a investigador d'orques en un vaixell de recerca anomenat Noah al costat del seu vell amic Randolph. Sospiten que Willy i la seva família estan sent il·legalment caçats pels baleners que comercien al mercat negre.

## Repartiment

* Keiko: Willy
* Jason James Richter: Jesse Greenwood
* August Schellenberg: Randolph Johnson
* Annie Corley: Drew Halbert
* Vincent Berry: Max Wesley
* Patrick Kilpatrick: John Wesley
* Tasha Simms: Mary Wesley
* Peter LaCroix: Sanderson
* Stephen E. Molinero: Dineen
* Ian Tracey: Kron
* Matthew Walker: Capità Drake
* Roger R. Cross: 1r company de Stevens
* Rick Burgess: Smiley
* Romà Danylo: el repartidor de pizzes

## Rebuda

La pel·lícula va tenir una rebuda majoritàriament mixta. La pel·lícula té una puntuació de 44% a Rotten Tomatoes, basat en 16 ressenyes.

## Referències

* ↑ «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > Allibereu Willy 3: El rescat». Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals,. [Consulta: 23 abril 2017].
* ↑ Plantilla:Ref-webFree Willy 3: The rescue
* ↑ «Free Willy 3: The Rescue». Rottentomatoes.
# Sanat Naft Abadan FC

El Sanat Naft Abadan Football Club (en persa نفت تهران) és un club de futbol iranià de la ciutat d'Abadan.

## Futbolistes destacats

* Behnam Seraj

## Enllaços externs

* Web oficial
# Txatxalaca de Jalisco

La txatxalaca de Jalisco (Ortalis poliocephala) és una espècie d'ocell de la família dels cràcids (Cracidae). Aquest txatxalaca habita boscos decidus de les terres baixes de l'oest i sud-oest de Mèxic.
# Fundació Europea per a la Millora de les Condicions de Vida i de Treball

La Fundació Europea per a la Millora de les Condicions de Vida i de Treball (en anglès: Eurofound) és una agència de la Unió Europea (UE) que vetlla per unes bones condicions de vida i treball en tota la Unió.

## Història

Aquesta agència fou creada el maig de 1975 pel Consell Europeu, sent ratificat posteriorment pel Parlament Europeu. Des dels seus orígens té la seu a la ciutat irlandesa de Dublín.

## Funcions

La Fundació se centra a proporcionar informació, assessorament i coneixements especialitzas, en condicions de vida i treball, les relacions laborals i la gestió del canvi a Europa, per als principals actors en l'àmbit de la política social de la UE sobre la base de la informació comparativa, la recerca i l'anàlisi.
Manté una sèrie d'operacions especialitzades de vigilància i mesurament de les condicions a Europa, en particular mitjançant:
* L'Observatori Europeu de Relacions Laborals (EIRO)
* L'Observatori Europeu de Condicions de Treball (EWCO), que realitza enquestes periòdiques sobre les condicions de treball, la qualitat de vida
* L'Observatori Europeu del Canvi (EMCC)

## Enllaços externs

* (anglès) Portal de la Fundació
# Capelleta de la Mare de Déu de Montserrat

La Capelleta de la Mare de Déu de Montserrat és una obra de la Ràpita (Montsià) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Està a una tribuneta sortida del parament, acabada en arc de mig punt i emmarcada amb fusta. Conté la imatge de la moreneta en guix i policromada. Està una mica alçada, a sota mateix del balcó corregut del primer pis.

## Referències

* ↑ «Capelleta de la Mare de Déu de Montserrat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 3 juny 2020].
# Amblydoras nauticus

Amblydoras nauticus és una espècie de peix de la família dels doràdids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Sabaj, M.H. i C.J. Ferraris, Jr., 2003. Doradidae (Thorny catfishes). p. 456-469. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* ↑ Ortega, H. i R.P. Vari, 1986. Annotated checklist of the freshwater fishes of Peru. Smithson. Contrib. Zool. (437):1-25.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Kerivoula lenis

Kerivoula lenis és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. Viu a l'Índia, Indonèsia i Malàisia. El seu hàbitat natural són boscos. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie.

## Referències

* ↑ Chiozza, F. Kerivoula lenis. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 4 gener 2009.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# SI-35

Aquest subfusell era una arma dissenyada i produïda en la Segona República Espanyola durant la dècada de 1930, i que va començar la seva producció en 1935. Disparava la munició de 9 x 23 mm Largo.

## Història

Aquest subfusell va ser un dels primers que va fabricar STAR, juntament amb les seves variants: la RU 35, la TN 35 i la ATLANTIC. Aquestes tres armes eren gairebé idèntiques, amb l'única diferència rellevant sent la cadència de foc, que era de 300 RPM en el cas de la RU i de 700 en els altres dos casos. La SI-35 tenia una característica que la feia fàcilment diferenciable de les seves germanes: que disposava de foc en semiautomàtic, i d'automàtic ràpid (700 RPM) i lent (300 RPM). La SI-35, tenia una palanca seleccionadora que permetia el canvi de mode de foc. Aquesta variant, junt amb la RU-35 van ser utilitzats en la Guerra Civil Espanyola, i les altres dues variants (TN 35 i ATLANTIC) es van reservar per a comissions de proves en França, el Regne Unit, Alemanya i els Estats Units, encara que mai van ser utilitzades per culpa dels sues mecanismes massa complicats i el seu preu molt alt. Tots els models disposaven d'un riell per afegir una baioneta. Tota la serie va estar inspirada en grans quantitats per la MP 28 de disseny alemany / espanyol. Aquestes versions, al contrari que la MP 28, tenien el carregador en la part inferior de l'arma. Però també disposaven d'un canó que es refredava amb l'aire, amb sis barres cap a la dreta.

## Referències

* ↑ http://www.star-firearms.com/firearms/guns/smg35/
* ↑ http://modernfirearms.net/smg/sp/star-ru-35-si-1935-e.html
* ↑ https://historiayguerra.net/2016/02/05/subfusiles-ru-35-y-si-35-espana/ Arxivat 2017-10-17 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.forgottenweapons.com/wp-content/uploads/2016/09/Small-Arms-of-the-Spanish-Civil-War.pdf

## Vegeu també

* Subfusell
* Guerra Civil Espanyola
* STAR, Bonifacio Echeverría S.A.
# Urraca de Castella (reina de Portugal)

Urraca de Castella (1186/1187- Lisboa, 3 de novembre de 1220) fou una infanta de Castella i reina consort de Portugal (1211-1220).

## Orígens

Va néixer el 1186 o el 1187, en tot cas, abans del 28 de maig del darrer, data en què se'n té constància documental. Va ser la segona de les filles del rei Alfons VIII de Castella i la seva muller Elionor d'Anglaterra.
Era neta per línia paterna de Sanç III de Castella i Blanca Garcés de Navarra, i per línia materna d'Enric II d'Anglaterra i Elionor d'Aquitània. Era germana, entre d'altres, de Berenguera de Castella, Blanca de Castella, Elionor de Castella i d'Enric I de Castella.

## Reina de Portugal

Inicialment, el seu pare va oferir-la en matrimoni al rei de França, Lluís VIII, però va ser menyspreada a causa del seu nom. El 1208 es casà amb l'hereu al tron portuguès, l'infant Alfons, que el 1211 va rebre va ser rei amb el nom d'Alfons II de Portugal.
Va ser designada regent en el testament del rei, en cas que a aquest li sobrevingués la mort deixant els fills en minoria d'edat. La reina Urraca va morir a Coïmbra pocs anys després, el 30 de novembre de 1220. Va ser enterrada al monestir d'Alcobaça.

## Descendència

Del matrimoni amb Alfons II van néixer:
* Sanç II de Portugal (1207-1248). Rei de Portugal.
* Alfons III de Portugal (1210-1279). Rei de Portugal.
* Elionor de Portugal (1211-1231). Reina consort de Dinamarca.
* Ferran de Portugal (1217-1246). Senyor de Serpa.
* Vicenç de Portugal (1219).

## Referències

* 1 2 Baquero Moreno, Humberto. «Urraca de Castilla» (en castellà). Diccionario biográfico electrónico. Reial Acadèmia de la Història. [Consulta: 15 febrer 2023].
* 1 2 3 «Urraca de Castilla (1186-1220, reina consorte de Portugal)» (en castellà). Portal de Archivos Españoles. Ministeri de Cultura i Esport. [Consulta: 15 febrer 2023].
* 1 2 3 Romey, Carlos. Historia de España, desde el tiempo primitivo hasta el presente (en castellà). Barcelona: Imprenta de A. Bergnes y C.ª, 1841, p. 87.
* ↑ Salazar y Acha, Jaime de «Urraca. Un nombre egregio en la onomástica altomedieval». En la España Medieval, 2007, pàg. 39.
* ↑ «Urraca de Castella». Gran Enciclopèdia Catalana. enciclopedia.cat. [Consulta: 15 febrer 2023].
* ↑ Shadis, Miriam. Berenguela of Castile (1180–1246) and Political Women in the High Middle Ages (en anglès). Palgrave Macmillan, 2010, p. 4. ISBN 978-0-312-23473-7.
* ↑ Casado Giraldes, Joaquim. Tratado completo de cosmographia e geographia historica physica e commercial antiqua e moderna (en portuguès). París: Fantin, Rey et Gravier i Aillaud, 1825, p. 93.
# Ganivet ceràmic

El ganivet de ceràmica o ceràmic és un tipus de ganivet que té una fulla que, en comptes de ser d'acer, és d'un material ceràmic (sovint elaborat a base de diòxid de zirconi). Els ganivets ceràmics són no porosos, fet que els dona la propietat de poder tallar diferents aliments sense transferir el sabor d'uns a uns altres.

## Característiques

El ganivets de diòxid de zirconi són molt durs, arribant aquest material ceràmic, al grau 8.5 de l'Escala de Mohs, mentre que els de acer no solen passar del grau 6. Aquest tipus de ganivet manté el seu tall durant molt més temps que els de fulla d'acer carboni o d'acer inoxidable. Per aquesta raó se sol dir que no necessiten ser esmolats. Però tenen com a característica negativa que són extremadament fràgils i es trenquen quan cauen a terra. Aquests ganivets no són el 100% de ceràmica, ja que s'introdueix en la seva composició la suficient quantitat de metall per no passar desapercebuts per els detector de metalls en els controls de seguretat (aeroports, etc..) i poder evitar així el seu ús com a arma amagada.

## Vegeu també

* Fulla (tallant)
* Suavitzador
* Xeire
* Esmolada

## Referències

* ↑ «Best Ceramic Knives, Cutlery, & Kitchenware - Kyocera Knives». Arxivat de l'original el 21 de desembre 2012. [Consulta: 5 maig 2018].
* 1 2 «cuchillos de cerámica». Arxivat de l'original el 2018-06-13. [Consulta: 13 juny 2018].

## Enllaços externs

* NIOSH Pocket Guide to Chemical Hazards
# Cantó de Montflanquin

El cantó de Montflanquin és un cantó francès del departament d'Òlt i Garona, situat al districte de Vilanuèva d'Òlt. Té 12 municipis i el cap és Montflanquin.

## Municipis

* Gavaudun
* La Capèla Biron
* La Caussada
* Laussou
* Montflanquin
* Montsegur
* Montanhac de Lèda
* Paulhiac
* Sant Aubin
* Salas
* La Sauvetat de Lèda
* Savinhac

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1973-1985 | Yves Balségur | UDF |
| 1985-2004 | Daniel Soulage | UDF |
| 2004- | Marcel Calmette | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 5.388 | 5.722 | 5.539 | 5.583 | 5.818 | 5.677 | 5.988 |
# The Loves of Carmen (pel·lícula de 1927)

The Loves of Carmen és una pel·lícula muda romàntica dramàtica estatunidenca del 1927 dirigida per Raoul Walsh. La pel·lícula, basada en la novel·la Carmen de Prosper Mérimée, és protagonitzada per Dolores del Río al paper principal, i Don Alvarado com a José. La pel·lícula va ser restaurada pel Museum of Modern Art i The Film Foundation.

## Repartiment

* Dolores del Río com a Carmen
* Don Alvarado com a José
* Victor McLaglen com Escamillo
* Mathilde Comont com a Emilia
* Fred Kohler com a cap gitano
* Nancy Nash com a Michaela
* Jack Baston com a Morales
* Carmen Costello com a Teresa
* Rafael Valverde com a Miguel

## Referències

* ↑ The Loves of Carmen a silver.afi.com

## Enllaços externs

* The Loves of Carmen a YouTube
* The Loves of Carmen a TCM Movie Database (anglès)
* The Loves of Carmen a silenthollywood.com
# Keritot

Keritot (plural de karet, en hebreu: כריתות), és el setè tractat de l'ordre de Kodaixim, de la Mixnà i el Talmud babilònic. El tractat té sis capítols i tracta sobre les transgressions per les quals el càstig és el karet.

## Definició

Keritot tracta sobre les transgressions per les quals els pecadors són castigats amb ser separats de la comunitat del poble jueu, si el seu pecat és comès deliberadament. Tracta igualment sobre el tipus de sacrifici que ha de ser ofert per a l'expiació d'aquest pecat, si la transgressió va ser comesa per error.
Hi ha diversos exemples de pecats relacionats amb el karet que inclouen: trencar el dejuni en el dia de Yom Kipur, els pecats sexuals, i la impuresa ritual. Segons el judaisme, l'home jueu que no desitja unir-se al pacte d'Abraham, Isaac i Jacob, i es nega a ser circumcidat com a senyal del pacte fet per Elohim amb Abraham i els seus descendents, ha de ser separat del poble jueu.

## Referències

* ↑ Mechon Mamre. «Four major authoritative sources of the Oral Law (Mishnah, Tosefta, Yerushalmi, and Bavli): Keritut». Full Hebrew text of Tractate Keritut: מסכת כרתות. Mechon Mamre. Arxivat de l'original el 3 de novembre 2018. [Consulta: 31 agost 2012].
* ↑ «La Bíblia: Gènesi 17:14».
# Sant Martí de Sobremunt

Sant Martí de Sobremunt és una església obra de Sobremunt (Lluçanès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici religiós orientat a ponent amb teulada de dues vessants. L' envolten un grupet de cases formant el nucli rural de Sobremunt. La part davantera, està formada per un campanar de planta quadrangular de tres sostres i cobert de teules. A la part superior, s'hi observen quatre obertures semi- circulars, on es troben les campanes. A sota, el portal d' entrada, amb una llinda de pedra treballada datada de l'any 1890. Les cantoneres són de pedra i té adossada una capella al cantó dret, rematada amb un petit absis. Al cantó esquerra, un gran pati dona accés a la rectoria. Aquesta, amb teulades de dues vessants es troba orientada al sud.

## Història

L' església de Sant Martí de Sobremunt, al sector més septentrional del terme, existia ja al 1094; fou totalment transformada el 1620, bé que aprofitant una bona part dels murs romànics.
El 1760 fou ampliada i decorada amb elements barrocs, i el 1890 li fou afegida una espaiosa capella del Santíssim.

## Referències

* 1 2 3 «Sant Martí de Sobremunt». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 agost 2017].
# Urrea de Gaén

Urrea de Gaén és un municipi d'Aragó situat a la província de Terol i enquadrat a la comarca del Baix Martín. Com molts dels altres pobles de la comarca forma part de la Ruta del Tambor y del Bombo.
# Cantó de Montfermeil

El cantó de Montfermeil és un antic cantó francès del departament de Sena Saint-Denis, que estava situat al districte de Le Raincy. Comptava amb 3 municipis i el cap és Montfermeil.
Al 2015 va desaparèixer i el seu territori va passar a formar part del cantó de Tremblay-en-France.

## Municipis

* Coubron
* Montfermeil
* Vaujours

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1967-1979 | Michel Rosenblatt | PCF |
| 1979-1992 | Jean Corlin | Divers droite |
| 1992-1998 | Pierre Bernard | Divers droite |
| 1998- | Raymond Coënne | Divers droite, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 17.791 | 27.990 | 31.348 | 32.107 | 35.554 | 33.303 | 36.454 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Tinció negativa

Tinció negativa és una tècnica de microscòpia que permet contrastar les mostres mitjançant una substància opaca als fotons (microscòpia òptica) o als electrons (microscòpia electrònica). En el primer cas, s'empra nigrosina o tinta xinesa; per al cas de bacteris que esporulan, aquesta tècnica permet visualitzar les espores com a ens refringents sobre un camp de fons fosc. En el cas de microscòpia electrònica de transmissió, s'empren substàncies d'alt nombre atòmic que, per tant, resulten opaques als electrons transmesos. Típicament, aquestes substàncies són acetat d'uranil, citrat de plom o molibdat d'amoni. Amb el microscopi electrònic, aquesta tècnica permet visualitzar virus, flagels, bacteris i altres ens d'escassa grandària.

## Referències

* ↑ S. Woeste and P. Demchick (1991). Appl Environ Microbiologia.57 (6): 1858-1859 http://aem.asm.org/cgi/content/abstract/57/6/1858 Arxivat 2011-09-27 a Wayback Machine.
# L'Affiche rouge

L'Affiche rouge és el títol d'una cançó de Léo Ferré feta a partir de poema de Louis Aragon Strophes pour se souvenir escrit el 1955 en homenatge als 23 resistents del grup Manouchian executats per l'afer de l'Affiche rouge. Aquest poema va ser escrit per la inauguració del carrer del "Groupe Manouchian", situat al districte 20 de París. Per escriure el poema, Aragon es va inspirar en l'última carta que Missak Manouchian va escriure a la seva dona abans que de ser afusellat. Fou publicat l'any 1956 dins de le Roman inachevé.
La cançó de Leó Ferré va ser enregistrada en l'àlbum que Ferré dedica al poeta: Léo Ferré chante Aragon (1961).
L'Affiche rouge ha estat interpretada per Catherine Sauvage, Isabelle Aubret, Leny Escudero, Manu Lann Huel, Marc Ogeret, Monique Morelli.
Xavier Ribalta en té una versió en català: El cartell vermell.

## Enllaços externs

* Monique Morelli canta L'Affiche rouge
# Tyrannochthonius chelatus

Tyrannochthonius chelatus és una espècie d'aràcnid de l'ordre Pseudoscorpionida de la família Chthoniidae.

## Distribució geogràfica

Es troba de forma endèmica a l'Índia.

## Referències

* ↑ «Texas A&M University». Arxivat de l'original el 2014-10-13. [Consulta: 11 novembre 2016].
# Capatárida

Capatárida és una població veneçolana capital del municipi Buchivacoa de l'estat Falcón. L'any 2011 la seva població era de 8.052 persones.

## Història

Capatárida va ser un antic assentament d'indis caquetíos. El 1664 sorgeix com a "poble de doctrina". Segons les cròniques Índies, el 1525, dos anys abans de la fundació de Coro, Juan d'Ampíes va visitar aquest llogaret a la seva primera expedició a terra ferma. Va ser declarada per Reial Cèdula poble d'indis lliures aliats i exempts de pagar tributs. Els anys de la colònia va pertànyer al curat independent del Vicariat de la Ciutat de Coro. Durant els anys 1882-1890 va ser capital de l'estat Falcón-Zulia, període en què va tenir una gran activitat industrial i comercial. En aquesta població està situat el Camp Buchivacoa on el 1862 es va lliurar la batalla decisiva de la Federació. A Capatárida també va pernoctar el 1826 el militar Simón Bolívar. A 4 km d'aquesta població es troba "Poble Vell de Capatárida", lloc considerat pels historiadors com el poble caquetío més antic de Falcón. Alguns afirmen que allà va néixer el cacic Manaure.

## Economia

Capatárida basa la seva economia fonamentalment en la cria de bestiar boví i caprí, l
que complementa amb l'activitat pesquera i el teixit d'hamaques i chinchorros. Al nord de Capatárida es troben Port Gutiérrez i la Badia de Miramar, amb una àrea d'influència de 20 km de costa. Aquesta és una de les platges més visitades de l'estat; ocupa una plana àrida-costera, el color de les seves aigües varia del verd al blau i constitueix un atractiu recreatiu d'excel·lència.
Els Carnestoltes Turístics són un dels principals atractius del poble, en aquest hi participen l'Alcaldia del Municipi, els organismes de salut, i tots els centres educatius (no només de Capatárida sinó també de totes les parròquies del Municipi Buchivacoa).
També gaudeixen de les fires patronals en honor de la Mare de Déu Inmaculada, la Fira del Pessebre, i La Crema de Judes.

## Educació

La població de Capatárida, té com a centres educatius: C.I.I.S "Leonidas Bermudez", Escola Primària "Leonidas Bermudez", Liceu Nacional "Esther de Añez"
En l'àmbit de l'educació superior, les universitats i missions que fan vida són la Universidad Nacional Abierta (UNA), Universitat Nacional Experimental "Francisco de Miranda" (UNEFM), Universidad Bolivariana de Venezuela (UBV), Missió Sucre.

## Creences religioses

La major part de la població és cristiana catòlica, poble creient que s'aboca a les celebracions realitzades a l'Església Immaculada Concepció. La patrona de Capatárida és la Mare de Déu de la Immaculada Concepció.