OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# In God We Trust (àlbum de Stryper)

In God We Trust és el quart disc d'estudi de Stryper. Fou publicat el 1988. Després del so tan metàl·lic de To Hell with the Devil, Stryper decidiren gravar un disc més comercial, apte per les ràdio-fórmules i proper al Pop. Això els comportà moltes crítiques per part dels fans i la premsa especialitzada. No obstant això, el disc gaudí d'uns boníssims nivells de vendes i aconseguí la certificació de disc d'or en superar el mig milió de còpies venudes.
Com havia passat en la gravació anterior, el baixista oficial Tim Gaines es desentengué de les sessions d'estudi però retornà a la banda per sortir de gira.

## Llista de cançons

(Totes compostes per Stryper llevat que indiquem el contrari)
* "In God We Trust" (Michael Sweet, Robert Sweet)– 3:56
* "Always There for You" (Michael Sweet) – 4:09
* "Keep the Fire Burning" – 3:35
* "I Believe in You" – 3:17
* "The Writing's on the Wall" – 4:19
* "It's Up 2 U" – 3:51
* "The World of You and I" – 3:45
* "Come to the Everlife" – 4:09
* "Lonely" – 4:09
* "The Reign" – 2:50

## Músics
### Oficials

* Michael Sweet - veu, guitarra elèctrica i acústica
* Oz Fox - guitarra elèctrica i veus
* Robert Sweet - bateria

### Col·laboradors

* Brad Cobb - baix
* Billy Meyers - teclats
* John Van Tongeren - teclats
* Steve Croes - synclavier

## Producció

* Michael Lloyd i Stryper - productors
* Dan Nebanzal i Carmine Rubino - enginyers de so
# Horw

Horw és un municipi del cantó de Lucerna (Suïssa), situat al districte de Lucerna.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Horus (escriptor)

Horus, en llatí Horus, en grec antic Ὦρος, fou un escriptor i gramàtic d'Alexandria a Egipte, esmentat per Suides.
Va ensenyar a Constantinoble i va escriure nombroses obres sobre temes gramaticals, que s'han perdut. Alguns l'identifiquen amb el gramàtic Horapol·lo, però Suides atribueix obres diferents a un i altre. Macrobi menciona un filòsof cínic de nom Horus, que era de ben segur un personatge diferent. De vegades se'l confon amb Orus de Milet.

## Referències

* ↑ Horus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 528
# Hurum

Hurum és un municipi situat al comtat de Buskerud, Noruega. Té 9.413 habitants (2016) i té una superfície de 163 km². El centre administratiu del municipi és el poble de Sætre.
El municipi limita al nord amb Røyken. A l'oest es troba prop de la costa est de Vestfold, al municipi de Svelvik. Es connecta a la part oriental del fiord d'Oslo, a través del túnel del fiord d'Oslo, un dels túnels submarins més llargs del seu tipus al nord d'Europa. El túnel és de 7,2 quilòmetres de llargada i connecta Hurumhalvøya amb el comtat d'Akershus.
Hurum es troba a la part sud de Hurumhalvøya, que és la península entre el fiord d'Oslo i fiord de Drammen. El centre administratiu és el poble de Sætre, que juntament amb Tofte són una de les dues aldees més poblades de Hurum.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 28 març 2016].

## Enllaços externs

* Hurum - Lloc web oficial
# Hyperolius diaphanus

Hyperolius diaphanus és una espècie de granota de la família dels hiperòlids que viu a la República Democràtica del Congo i, possiblement també, a Burundi i Ruanda.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Schiøtz, A. 2004. Hyperolius diaphanus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 15 d'abril del 2008.
# Hohmannita

La hohmannita o castanita és un mineral de la classe dels sulfats. Anomenada així per Thomas Hohmann, enginyer de mines de Valparaíso (Xile) i descobridor de l'espècie mineral.

## Classificació

Segons la classificació de Nickel-Strunz, la hohmannita pertany a «07.DB: Sulfats (selenats, etc.) amb anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana només; octaedres aïllats i unitats finites» juntament amb els següents minerals: aubertita, magnesioaubertita, svyazhinita, khademita, jurbanita, rostita, ortominasragrita, anortominasragrita, minasragrita, amarantita, bobjonesita, metahohmannita, aluminocopiapita, calciocopiapita, copiapita, cuprocopiapita, ferricopiapita, magnesiocopiapita i zincocopiapita.

## Característiques

La hohmannita és un sulfat de fórmula química Fe₂$^{3+}$(SO₄)₂O·8H₂O. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3. Es deshidrata ràpidament a metahohmannita quan s'exposa a l'aire. Es descompon en aigua calenta i és insoluble en aigua freda.

## Formació i jaciments

La hofmannita ha estat descrita a l'Argentina, Xile, Grècia i els EUA. A la seva localitat tipus ha estat descrita juntament amb sideronatrita, copiapita i amarantita. En altres contextos s'ha descrit també associada a metahohmannita.

## Referències

* ↑ «Hohmannite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
# Hyperolius dintelmanni

Hyperolius dintelmanni és una espècie de granota de la família dels hiperòlids que viu al Camerun.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Stefan Lötters 2006. Hyperolius dintelmanni. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 15 d'abril del 2008.
# Hoher Dachstein

Hoher Dachstein és una muntanya austríaca fortament carstica, i la segona muntanya més alta dels Alps del Nord de pedra calcària. Està situat a la frontera de l'Alta Àustria i Estíria al centre d'Àustria, i és el punt més alt de cadascun d'aquests estats. Està inscrit a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 1997.

## Referències

* ↑ http://whc.unesco.org/en/list/806
# Hipònoe

Hipònoe (en grec antic Ἱππονόη) va ser, segons la mitologia grega, una de les cinquanta Nereides, filla de Nereu, un déu marí fill de Pontos, i de Doris, una nimfa filla d'Oceà i de Tetis.
La mencionen Hesíode que diu que tenia els braços de color rosat, i Apol·lodor a les seves llistes de nereides. El seu nom volia dir: la nereida que coneix els cavalls, és a dir, les onades.

## Referències

* ↑ Hesíode. Teogonia, 251
* ↑ Apol·lodor. Βιβλιοθήκη, I, 2, 7
* ↑ Bane, Theresa. Encyclopedia of fairies in world folklore and mythology. Jefferson, North Carolina: McFarland, 2013, p. 180. ISBN 9780786471119.
# Imperial (Nebraska)

Imperial és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 1.982 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Imperial tenia 1.982 habitants, 807 habitatges, i 547 famílies. La densitat de població era de 303,7 habitants per km².
Dels 807 habitatges en un 32,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,9% hi vivien parelles casades, en un 6,9% dones solteres, i en un 32,2% no eren unitats familiars. En el 29,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,38 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 24,1% entre 25 i 44, un 21,6% de 45 a 60 i un 21,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.833 $ i la renda mediana per família de 42.414 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.063 $ mentre que les dones 19.405 $. La renda per capita de la població era de 19.888 $. Aproximadament el 5,7% de les famílies i el 7,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Imperial». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Imperial». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Hohfrankenheim

Hohfrankenheim (en alsacià Huhfrànkne) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 271 habitants.
Forma part del cantó de Bouxwiller, del districte de Saverne i de la Comunitat de comunes del Pays de la Zorn.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 132 | 159 | 173 | 177 | 217 | 271 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Richard Hornecker | |
# Imperial Beach

Imperial Beach és una ciutat dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons una estimació del 2006 tenia 29.992 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Imperial Beach tenia 26.992 habitants, 9.272 habitatges, i 6.453 famílies. La densitat de població era de 2.440,7 habitants/km².
Dels 9.272 habitatges en un 40,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,2% hi vivien parelles casades, en un 18,1% dones solteres, i en un 30,4% no eren unitats familiars. En el 21,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,84 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,4% tenia menys de 18 anys, un 13,9% entre 18 i 24, un 32,3% entre 25 i 44, un 16,8% de 45 a 60 i un 7,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 29 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.882 $ i la renda mediana per família de 37.352 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.692 $ mentre que les dones 24.201 $. La renda per capita de la població era de 16.003 $. Entorn del 14,1% de les famílies i el 18,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Imperial Beach». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Imperial Beach». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Hirundinins

Els hirundinins (Hirundininae) són una de les dues subfamílies d'ocells de la família dels hirundínids.

## Llista de gèneres

Aquesta subfamília està divida en 19 gèneres i 87 espècies
* Gènere Psalidoprocne, amb 5 espècies.
* Gènere Neophedina, amb una espècie: oreneta de ribera de collar (Neophedina cincta)
* Gènere Phedinopsis, amb una espècie: oreneta de Brazzà (Phedinopsis brazzae)
* Gènere Phedina, amb una espècie: oreneta de les Mascarenyes (Phedina borbonica)
* Gènere Riparia, amb 5 espècies.
* Gènere Tachycineta, amb 9 espècies.
* Gènere Atticora, amb tres espècies.
* Gènere Pygochelidon, amb dues espècies.
* Gènere Alopochelidon, amb una espècie: oreneta cap-rogenca (Alopochelidon fucata)
* Gènere Orochelidon, amb tres espècies.
* Gènere Stelgidopteryx, amb dues espècies.
* Gènere Progne, amb 9 espècies.
* Gènere Pseudhirundo, amb una espècie: oreneta de carpó gris (Pseudhirundo griseopyga)
* Gènere Cheramoeca, amb una espècie: oreneta dorsiblanca (Cheramoeca leucosterna)
* Gènere Ptyonoprogne, amb 4 espècies.
* Gènere Hirundo, amb 15 espècies.
* Gènere Delichon, amb 4 espècies.
* Gènere Cecropis, amb 9 espècies.
* Gènere Petrochelidon, amb 11 espècies.
# Intervista

Intervista és una pel·lícula italiana de Federico Fellini, estrenada el 1987.

## Argument

Mentre Fellini roda una adaptació a la pantalla de la novel·la de Kafka Amèrica , periodistes japonesos arriben per entrevistar-lo. És el pretext per una evocació nostàlgica de Cinecittà i de l'evolució del cinema.

## Repartiment

* Anita Ekberg: ella mateixa
* Marcello Mastroianni: ell mateix
* Federico Fellini: ell mateix
* Sergio Rubini: Sergio
* Antonella Ponziani: Antonella
* Maurizio Mein: l'ajudant del director
* Paola Liguori: Katya
* Lara Wendel: l'esposa
* Antonio Cantafora: l'espós
* Nadia Ottaviani: la Vestal
* Pietro Notarianni: el dignatari feixista
* Christian Borromeo: Christian
* Adriana Facchetti: la dona que acompanya Sergio
* Eva Grimaldi: l'aspirant a actriu
* Armando Marra: el famós director

## Al voltant de la pel·lícula

* Segons Fellini, «és una pel·lícula en el qual la càmera és utilitzada com un llapis, un pinzell que traçaria jeroglífics. És una idea gràfica, pictòrica, visual, el contrari del cinema que conta una història.»
* La seqüència on Anita Ekberg i Marcello Mastroianni revisen el cèlebre passatge de La Dolce Vita a la fontana de Trevi és un exemple de pel·lícula contenint una pel·lícula.

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1988. César a la millor pel·lícula estrangera

## Referències

* ↑ Intervista (en francès).
# Humans (sèrie de televisió)

Humans (estilitzat HUM∀NS) és una sèrie de televisió britànico-estatunidenca de ciència-ficció estrenada el juny del 2015 a Channel 4 i AMC. Escrita per l'equip britànic format per Sam Vincent i Jonathan Brackley i basada en la premiada sèrie sueca Real Humans, la sèrie explora l'impacte emocional de difuminar la línia entre els humans i les màquines. La sèrie és una producció conjunta d'AMC, Channel 4 i Kudos.

## Sinopsi

La història té lloc als afores de Londres, en un present paral·lel on el dispositiu més modern que totes les famílies ocupades tenen és un Synth, un servent artificialment intel·ligent, altament desenvolupat, d'aparença semblant a la dels humans.

## Referències

* ↑ «Humans: Channel 4 and AMC's sci-fi drama releases its first image». Digital Spy, 10-01-2015. Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 19 octubre 2015].
* 1 2 «Humans: New AMC TV Show to Debut». [Consulta: 14 maig 2015].
Viccionari
# Ildefons Puigdendolas i Ponce de León

Ildefons Puigdengolas i Ponce de León, nascut a Girona el 1876 i mort a Seseña (província de Toledo) en 1936, fou un militar català, que es va destacar per la seva participació en la Guerra Civil Espanyola, durant la qual es va mantenir lleial a la República, combatent en les files de l'Exèrcit Popular Republicà. Igualment, havia participat en la guerra de Cuba i en la guerra del Marroc.

## Historial militar

A l'abril de 1931, al moment de la proclamació de la República, estava destinat a Sevilla com a cap de la Guàrdia de Seguretat, càrrec que va mantenir amb el nou règim. L'agost de 1932 es va oposar a la revolta del general José Sanjurjo Sacanell a Sevilla (la sanjurjada), sent capturat per aquest general. Durant la Republica es va afiliar a la UMRA, ascendint a coronel. Va ser baixa al capdavant del Cos de Seguretat el 27 de maig de 1936, passant a situació de reserva. En esclatar la guerra civil, es trobava en Madrid i sense destinació, i seria un dels militars professionals més actius en la defensa de la República. Manava la columna que el 20 de juliol va sortir de Madrid per a sufocar la revolta a Alcalá d'Henares (21 de juliol) i Guadalajara (22 de juliol).
Comandant militar de Badajoz des del 25 de juliol de 1936, va organitzar la defensa de la província i de la ciutat. Capturat durant unes hores el 6 d'agost de 1936 per una revolta de la guarnició de Badajoz, va ser ferit lleument per la metralla d'un bombardeig en l'avantbraç esquerre. Després de recuperar el comandament de les tropes, va continuar amb la seva labor davant l'imminent atac de l'Exèrcit d'Àfrica. El 13 d'agost de 1936 els rebels van prendre posicions pròximes a la ciutat, ocupant Badajoz l'endemà. El 14 d'agost al matí, Puigdengolas i altres caps polítics i militars van fugir a Portugal. En Portugal va romandre detingut en la Caserna del Batalló de Caçadors d'Elvas i, des del 24 d'agost, al fort de Caxias de Lisboa. A l'octubre de 1936, els refugiats espanyols que volien tornar a l'Espanya republicana, entre ells Puigdengolas, van ser embarcats en el vaixell Nyassa i traslladats a Tarragona, on van arribar el 13 d'octubre.
El 26 d'octubre Puigdengolas va ser nomenat cap de l'agrupació de columnes d'Illescas en substitució de Ramiro Otal Navascués. Va participar en l'atac a Seseña, on va morir, pel que sembla víctima dels seus propis milicians quan intentava frenar una desbandada, el 29 o el 31 d'octubre, segons comenta un oficial d'Estat Major que l'acompanyava, Ángel Lamas Arroyo, en un relat publicat en 1972, Unos y otros, que suscita reserves als historiadors. Segons una altra versió, va morir en un bombardeig aeri dels rebels.

## Referències

* ↑ Thomas, Hugh. La guerra civil española: 1936-1939 (en castellà). 9a ed.. Grijalbo, 1985, p. 405. ISBN 8425306930.
* ↑ Madridejos, Mateo (febrer de 2006), Flor del Viento Ediciones, Diccionario onomástico de la guerra civil, 1a edició, pp. 292-293.
# Ildefons Par i Pérez

Ildefons Par i Pérez (Barcelona, 1826 - 11 d'agost de 1894) fou un jurista i polític català.

## Biografia

Era fill de Joan Pau Par i Voltà natural de Martorell i de Teresa Pérez. Casat amb Dolors Tusquets i Maignon foren pares de l'escriptor Alfons Par i Tusquets i de Ramon Par i Tusquets, president de la Cambra de Comerç de Barcelona. Llicenciat en dret, fou secretari de la Universitat de Barcelona i militant del Partit Liberal, del que n'arribaria a ser vicepresident a Barcelona i amb el que fou regidor a l'ajuntament de Barcelona el 1868 i de 1868 a 1871 i diputat de la diputació de Barcelona de 1864 a 1866.
El 1877 assolí ser degà del Col·legi d'Advocats de Barcelona i en aquesta condició fou novament regidor de l'ajuntament de Barcelona pel districte III en 1877 i pel districte I en 1881. Alhora fou financer d'empreses del sector ferroviari, de tal manera que el 1890 assoliria la presidència de la Societat Econòmica Barcelonesa d'Amics del País i de la Junta Inspectora de Catalana de Gas. Fou membre del Foment del Treball Nacional, del Centre Excursionista de Catalunya, de l'Ateneu Barcelonès i membre de la junta de govern de la Caixa d'Estalvis de Barcelona en 1892.

## Obres

* Redención de censos enfitéuticos (1880)
* Laudemios (1889)

## Referències

* ↑ «Ildefons Par i Pérez». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Julià Cèlia Canyelles. Els governs de la ciutat de Barcelona (1875-1930). Ajuntament de Barcelona, 2013, p.221. ISBN 978-84-9850-461-3.
# Illes Samoa

Les illes Samoa són un arxipèlag de l'oceà Pacífic sud. Formen part de la Polinèsia i són considerades el seu centre cultural. Políticament estan dividides en:
* Estat de Samoa, abans Samoa occidental i Samoa alemanya.
* Samoa nord-americana, territori dels Estats Units.
Van ser anomenades illes dels Navegants, nom donat pel francès Louis Antoine de Bougainville, el 1768 (Îles des Navigateurs). Abans, el 1722, el neerlandès Jakob Roggeveen havia descobert l'apartat atol Rose.
Les rivalitats internacionals entre les potències colonitzadores van acabar amb un tractat, el 1899, en el qual Alemanya i els Estats Units es dividien l'arxipèlag de Samoa. Els nord-americans van ocupar les illes orientals, i els alemanys les illes occidentals. La Samoa alemanya va passar després a ser un protectorat neozelandès i, finalment, es va independitzar el 1962 amb el nom de Samoa occidental (en samoà, Samoa i Sisifo). El 1997, va canviar el nom a Estat Independent de Samoa (Malo Saʻoloto Tutoʻatasi o Samoa) com a mostra de rebuig de la divisió.
# Indústria de la boda

La indústria de la boda és el conjunt de negocis que s'especialitzen en productes i serveis utilitzats a la cerimònia del casament. Aquests negocis són: fotografia, salons, roba, regals, maquillatge i altres. Una dels productes d'aquesta indústria són les revistes nupcials, les quals tenen la funció d'animar a cometre actes de consum romàntic.
La sociòloga Sharon Boden deconstruí la identitat de la persona consumidora anomenada la "supernúvia" mostrant com es basa en una estratègia de màrqueting que consisteix en la manipulació per part de les empreses (tant dels mitjans de comunicació com d'altres) per formar una imatge que respon a un autoengany que soles persegueixen el plaer en la cerimònia i no amb el temps per passar estant casats.
La indústria del casament als Estats Units d'Amèrica tenia el valor de 55 milions de milions de dòlars americans el 2015. Allí, és una indústria robusta.
L'efecte de la legalització del matrimoni entre homosexuals es creu beneficiosa en termes econòmics d'aquest negoci.
A Corea del Sud aparegué a finals de la dècada del 1980 aquesta indústria a causa del creixement econòmic alhora que la celebració dels Jocs Olímpics d'Estiu de 1988 arribant a celebrar-se uns 350.000 casaments l'any 1999. Des d'aleshores fins al 2008 hi hagué un decreixement estable que es quedà en una mitja de 300.000 el 2008. A aquests negocis s'han incorporat grans empreses a més d'unes noves portant que cap al 2008 la competència es tornara molt alta suposant l'aparició de la professió del planificador de bodes. Totes aquestes empreses tenien la característica de no disposar d'una base de dades sobre el sector i tampoc disposaven d'anàlisis de mercat, de manera que les empreses tenien grans dificultats per a dirigir els seus esforços. Kyeong-Seob Shin publicà el 2008 una base de dades pretenent remeiar-ho.

## Referències

* ↑ Howard, 2008, p. 1.
* 1 2 Boden, Sharon «'Superbrides': Wedding Consumer Culture and the Construction of Bridal Identity». Sociological Research Online, 6, 1, 2001.
* ↑ Neil, Shane Paul «5 Startups Disrupting the Wedding Industry». Hufington Post, 13-08-2015 [Consulta: 1r abril 2016].
* ↑ Hall, Michelle; Jury, Lizzie «I do ... cost a lot: Weddings by the numbers». CNN, 09-08-2013 [Consulta: 2 juny 2018].
* ↑ Kaufman, Alexander C. «Why Marriage Equality Is Great For The Economy». Hufington Post, 29-06-2015 [Consulta: 1r abril 2016].
* ↑ Shin, Kyeong-Seob «Research on the Status of Domestic Wedding Industry-Focusing on Dress, Studios, Makeup Firms». Fashion business, 12, 3, 2008, pàg. 153-166.

## Bibliografia

* Howard, Vicki. Brides, Inc.: American weddings and the business of tradition. University of Pennsylvania Press, 2008.
# Humayd ibn Abd al-Hamid al-Tusi

Humayd ibn Abd-al-Hamid at-Tussí o, senzillament, Humayd ibn Abd-al-Hamid (en àrab Ḥumayd ibn ʿAbd al-Ḥamīd) (? - 825) fou un general abbàssida. Estava al servei del califa al-Mamun que va dominar el califat el 813. La dominació d'al-Mamun no va agradar a Bagdad i la població es va revoltar el 816/817. Llavors el visir del derrocat al-Amin, al-Fadl ibn al-Rabi, va sortir del seu amagatall i l'oncle d'al-Mamun, Ibrahim ibn al-Mahdi fou proclamat califa (816/817). Humayd ibn Abd al-Hamid al-Tusi va derrotar els rebels. Quan Al-Mamun va entrar a Bagdad, al-Fadl fou perdonat; Ibrahim va viure a la clandestinitat i fou perdonat un temps després. Va morir enverinat.

## Bibliografia

* Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. «Ḥumayd b. ʿAbd al-Ḥamīd».
# Humayd al-Àrqat

Humayd al-Àrqat fou un poeta àrab de la meitat del període omeia (vers 715).
Va escriure poemes en diversos metres, entre els quals un dedicat a al-Hajjaj.

## Referències

Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "Ḥumayd al-Arḳaṭ".
# Hochfelden

«Hochfelden» té aquests significats:
* Hochfelden (Baix Rin): municipi francès del departament del Baix Rin
* Hochfelden (Zuric): municipi suís de cantó de Zuric