OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Centre Penitenciari Quatre Camins

El Centre Penitenciari Quatre Camins és una presó de la Generalitat de Catalunya situada al municipi de la Roca del Vallès. Es va inaugurar l'any 1989. Disposa de 891 cel·les amb una capacitat total de 1.594 places.

## Història

El Centre Penitenciari Quatre Camins fou la primera presó construïda per la Generalitat de Catalunya d'ençà que assumís les competències en matèria penitenciària l'any 1984.

### Motí de 2002

El 29 de maig de 2002 un centenar de reclusos s'amotinaren per protestar contra una reforma del codi penal que suprimia la reducció de condemna per treballar a la presó. A més, els presoners exigien ser remunerats per la seva feina. La revolta fou sufocada pels Mossos d'Esquadra unes hores després. Es produïren alguns danys materials, dos funcionaris sofriren ferides lleus en ser agredits pels interns i nombrosos presos denunciaren maltractaments i tortures a partir del motí per part dels carcellers.

## Accessos

L'accés al centre penitenciari es realitza a través de l'AP-7 o la C-17. Una línia d'autobús operada per l'empresa Sagalés connecta la presó amb Barcelona.

## Interns notables

* Josep Lluís Núñez i Clemente (novembre de 2014 - desembre de 2015). Ex-president del Futbol Club Barcelona. Condemnant per suborn i falsedat documental ("cas Hisenda").
* Josep Lluís Núñez i Navarro (novembre de 2014 - desembre de 2015). Fill de l'anterior i implicat en el mateix cas.
* Gilberto Antonio Chamba Jaramillo, el "Monstre de Machala". Assassí en sèrie equatorià. Condemnat per l'assassinat d'una estudiant de la Universitat de Lleida el novembre de 2004.

## Referències

* ↑ «Els centres penitenciaris a Catalunya». Departament de Justícia de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 febrer 2017].
* ↑ «Centre Penitenciari Quatre Camins». [Consulta: 12 agost 2018].
* ↑ Albalat, J. G. «16 anys per jutjar un motí a la presó de Quatre Camins». elperiodico, 07-05-2018.
* ↑ «El motí a la presó de Quatre Camins el 2002 acaba a la pràctica sense condemnes, setze anys després». Ara.cat.
* ↑ «Familiars de presos de Quatre Camins denuncien tortures a les presons catalanes». CCMA, 19-05-2004. [Consulta: 1r maig 2019].
* ↑ «Declaracio José Solís». Youtube, 12-06-2013. [Consulta: 1r maig 2019].
* ↑ «Condemnats sis funcionaris de presons pel motí a Quatre Camins». Betevé, 02-07-2013. [Consulta: 1r maig 2019].
* ↑ «CP Quatre Camins». [Consulta: 12 agost 2018].
* ↑ «Josep Lluís Núñez ya ha cumplido la condena». Mundo Deportivo, 23-12-2015.
* ↑ «Cas Hisenda: 6 anys de presó per a Núñez i el seu fill i 13 anys per a Josep Maria Huguet». Ara.cat, 28-07-2011.
* ↑ CatalunyaDiari.cat «Isabel, la jove lleidatana de 21 anys assassinada pel seu violador». CatalunyaDiari.cat, 11-05-2018.
# Antonio Román Navarro Fuillerat

Antonio Román Navarro Fuillerat, més conegut com a Antoñito, és un futbolista andalús, nascut a San José de la Rinconada, el 20 de febrer de 1981. Ocupa la posició de migcampista.

## Trajectòria

Destaca als equips inferiors del Reial Betis. Amb el juvenil, va guanyar la Copa del Rei de la categoria. A la temporada 03/04 debuta amb el primer equip a la màxima divisió, en partit contra el RCD Mallorca.
No continua al Betis i marxa al filial del Llevant UE, amb qui disputa 22 partits de Segona B. El 2006 fitxa pel CD Badajoz. La temporada 09/10 milita al modest San José, de la regional andalusa.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
* "Antoñito: He vingut al Badajoz per aspirar al màxim"
# Thomas Malory

Thomas Malory és el nom del suposat autor o compilador de les històries recollides a La mort d'Artús, un dels títols de la matèria de Bretanya. La seva identitat ha estat objecte de controvèrsia a la tradició crítica, si bé el corrent majoritari l'identifica amb un noble del segle xv lligat a la cort, procedent d'una família culta que li hauria permès accedir a les fonts franceses sobre la llegenda del rei Artús, que apareixen a la seva obra magna i donen al personatge principal un aspecte més complex que altres fonts. Altres estudiosos li atribueixen un origen gal·lès, opció preferida pels analistes del Renaixement. La crítica tampoc no es posa d'acord sobre el grau d'incidència sobre el text final.

## Referències

* ↑ Malory, Thomas. John Matthews. Le Morte d'Arthur (en anglès). Londres: Cassell & Co, 2000. ISBN 1-84403-001-6.
# Le Monde sans fin

Le Monde sans fin és un àlbum de còmic francès de Christophe Blain i Jean-Marc Jancovici publicat l'octubre de 2021 per Dargaud. Va ser el llibre més venut a França l'any 2022.

## Argument

L'àlbum il·lustra la trobada i el llarg diàleg entre els seus dos autors –Jean-Marc Jancovici fent el paper de guia, i Christophe Blain de càndid– sobre qüestions relacionades amb l'energia: el seu ús al llarg de la història, l'augment dels combustibles fòssils, i l'impacte de la humanitat sobre el medi ambient i, en particular, sobre el clima. Les nombroses explicacions sobre aquests temes van acompanyades de metàfores diverses (Iron Man, Mare Natura, etc.) per aclarir la lectura.

## Crítica

Segons Le Monde, «amb rigor i humor es detalla l'emergència climàtica, els seus orígens i els mitjans per donar-hi resposta, resumint les tesis que l'autor ha defensat durant vint anys». La Croix va considerar-lo un «recurs dens i magistral, en tots els sentits de la paraula», encara que el mateix diari va publicar posteriorment un article d'un consultor d'energies renovables que considerava que «l'èxit de la tira còmica de Jean-Marc Jancovici, Le Monde sans fin, conté errors significatius i un biaix pronuclear evident».
Nombroses inexactituds van ser identificades per Alternatives économiques, així com per experts energètics. La secció CheckNews de Libération va posar aquestes crítiques en perspectiva: ningú contradiu les seves observacions sobre l'actual crisi climàtica i la sobrietat energètica que ens espera, són els mitjans per amortir els efectes d'aquesta crisi els que es debat, en particular el paper que podrien tenir les energies renovables i l'energia nuclear, tot i que això no és realment el tema de l'obra.

## Referències

* ↑ «La BD « Le monde sans fin » a été le livre le plus vendu de l'année 2022 en France» (en francès). francetvinfo.fr, 28-12-2022. [Consulta: 29 desembre 2022].
* ↑ «Réchauffement climatique : « L’avenir dépendra étroitement des décisions qui devront être prises dès cette année »» (en francès). Le Monde.fr, 03-01-2022 [Consulta: 11 gener 2023].
* ↑ «« Le Monde sans fin », un album sans carbone» (en francès). La Croix, 28-11-2021. ISSN: 0242-6056 [Consulta: 11 gener 2023].
* ↑ «« Contrairement aux affirmations de Jean-Marc Jancovici, le scénario 100 % renouvelables est soutenable »» (en francès). La Croix, 16-05-2022. ISSN: 0242-6056 [Consulta: 17 maig 2022].
* ↑ «La BD de M. Jancovici épinglée pour « approximations, intox et procédés rhétoriques »» (en francès). Reporterre, 23-12-2022. [Consulta: 1r gener 2023].
* ↑ ««Erreurs», «partis pris», «approximations»… Pourquoi la BD sur le climat «le Monde sans fin» de Jancovici suscite des critiques» (en francès). Libération, 11-01-2023 [Consulta: 11 gener 2023].
# Grace City

Grace City és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 71 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Grace City tenia 71 habitants, 30 habitatges, i 17 famílies. La densitat de població era de 68,5 hab./km².
Dels 30 habitatges en un 30% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,7% hi vivien parelles casades, en un 6,7% dones solteres, i en un 43,3% no eren unitats familiars. En el 36,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 20% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,37 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,29.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,6% tenia menys de 18 anys, un 9,9% entre 18 i 24, un 26,8% entre 25 i 44, un 23,9% de 45 a 60 i un 9,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.333 $ i la renda mediana per família de 43.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.321 $ mentre que les dones 20.000 $. La renda per capita de la població era de 14.789 $. Entorn del 15,8% de les famílies i el 18,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Grace City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Grace City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
# Txatxalaca capgrisa

La txatxalaca capgrisa (Ortalis cinereiceps) és una espècie d'ocell de la família dels cràcids (Cracidae) que habita en zones arbustives i boscoses d'Amèrica Central i del Sud, des de l'est d'Hondures fins al nord-oest de Colòmbia.
# Sarpsborg Stadion

El Sarpsborg Stadion és un estadi de futbol a Sarpsborg, Noruega. És l'estadi local del club de futbol Sarpsborg 08, equip que juga a l'Eliteserien.
L'anterior estadi multiusos va acollir els Campionats d'Atletisme de Noruega entre l'any 1954 i 1960. L'estadi també va acollir l'equip noruec sub-21 de futbol, on Noruega va perdre 1–3 en contra Suècia el 3 d'octubre de 1972. L'estadi ha estat modernitzat repetidament en aquests darrers anys; una modernització que va començar l'any 2000, quan una graderia principal nova va ser construïda. L'any 2009, es va canviar el sistema d'il·luminació i la gespa natural va ser reemplaçada per un terreny de gespa artificial. Es van construir noves graderies als costats nord i sud de l'estadi entre el 2010 i 2016. L'èxit del Sarpsborg 08 a la Lliga Europa de la UEFA 2018–19 va portar a més millores i ampliacions.
El rècord d'espectadors data del 14 d'octubre de 1945, quan Fredrikstad i Lyn es van trobar en la primera de les dues repeticions de la final de la Copa Noruega de futbol del 1945. 18.000 espectadors va visitar el partit que va acabar amb un empat a 1–1. Aquesta va ser la penúltima final de la Copa de Noruega que va ser jugada fora d'Oslo.

## Referències

* ↑ «Main Championships Men» (en noruec). Norwegian Athletics Association. Arxivat de l'original el 25 novembre 2011. [Consulta: 25 novembre 2011].
* ↑ «Norge Menn U21» (en noruec). Football Association of Norway. Arxivat de l'original el 26 novembre 2011. [Consulta: 26 novembre 2011].
* ↑ «S08 må betale tribunen selv» (en noruec). sa.no. Sarpsborg Arbeiderblad, 10-09-2015. [Consulta: 10 octubre 2019].
* ↑ Error: hi ha arxiuurl o arxiudata, però calen tots dos paràmetres.«Sarpsborg Stadion» (en noruec). Sarpsborg 08 FF. Arxivat de l'original el 6 maig 2015. [Consulta: 12 març 2018].
* ↑ «Norwegian cup 1945». RSSSF Norway. Arxivat de l'original el 24 maig 2008. [Consulta: 10 octubre 2019].

## Enllaços externs

* Fotografies StadiumDB
* Sarpsborg Stadion - Nordic Estadis
# Centre Penitenciari de Ponent

El Centre Penitenciari de Ponent és una presó de la Generalitat de Catalunya situada al municipi de Lleida.
L'edifici antic del Centre, de construcció radial, data de l'any 1954 i l'edifici nou, modular, és de 1984. La unificació de les antigues dues presons va donar origen al Centre Penitenciari Ponent a principis dels anys 1990. Té capacitat per a 1.059 places destinades a homes penats adults majoritàriament i també disposa d'un mòdul destinat a dones. El Centre Penitenciari Obert de Lleida, ubicat al costat de la presó Ponent, té una capacitat de 140 places.
- Superfície construïda: 30.436,85 m². Mòduls/cel·les:
* 353 cel·les residencials
* 131 cel·les singulars:
* Unitat d'infermeria
* Departament especial de règim tancat
* Unitat d'ingressos

## Referències

* ↑ «Els centres penitenciaris a Catalunya». Departament de Justícia de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 febrer 2017].
* ↑ «Centre Penitenciari Ponent». [Consulta: 10 octubre 2019].
* ↑ «Una baralla multitudinària a la presó de Ponent acaba amb l'aïllament de nou presos», 11-04-2019. [Consulta: 10 octubre 2019].
* ↑ «El interns i les internes del Centre Penitenciari Ponent fan de models». La Manyana, 23-03-2019. Arxivat de l'original el 2019-10-10. [Consulta: 10 octubre 2019].
* ↑ «Comença el curs escolar a la presó de Lleida, on estudien la meitat dels interns». TV3, 08-10-2019. [Consulta: 10 octubre 2019].
# Tidra

Tidra (en àrab: تيدرة; francès: île de Tidra) és una petita illa africana que es troba dins el Parc Nacional del Banc d'Arguin, a Mauritània. És la llar d'una comunitat de pescadors de la tribu imraguen. Fa uns 28 kilòmetres de llarg per 8 km d'ample.
Abd-Al·lah ibn Yassín hi fundà un ribat el 1035, que fou l'origen de la dinastia almoràvit.

## Referències

* 1 2 3 El pueblo imraguen, protector de la cultura y naturaleza en Mauritana a afrol.com
* ↑ Henri J. Hugot, « Mission à l'île de Tidra (Mauritanie)», Bulletin de l'IFAN, série B, tome 28, nos 1-2, janvier-avril 1966, p. 555-565
* ↑ http://www.terremauritanie.com/noticias-todas-las-informaciones-historia-historia-de-la-mauritania-news-_23.html Arxivat 2016-10-24 a Wayback Machine.
# Llei de Curie-Weiss

La llei de Curie-Weiss descriu la susceptibilitat magnètica χ d'un material ferromagnètic a la regió paramagnètica per sobre del punt de Curie:
    $\chi ={\frac {C}{T-T_{c}}}$
on C és la constant de Curie i el seu valor depèn del material, T és la temperatura absoluta mesurada en kèlvins, i T$_c$ és la temperatura de Curie també mesurada en kèlvins. La llei prediu una singularitat en la susceptibilitat a T = T$_c$. Per sota d'aquesta temperatura, el material ferromagnètic presenta magnetització espontània.
En molts de materials la llei de Curie-Weiss no és capaç de descriure la susceptibilitat a punts propers al punt de Curie, ja que està basada en una teoria del camp mitjà. En aquests punts tenim comportament crític de la forma:
    $\chi \sim {\frac {1}{(T-T_{c})^{\gamma }}}$
amb l'exponent crític γ. A temperatures T >> T$_c$, l'expressió de la llei de Curie-Weiss encara és vàlida, però amb T$_c$ substituït per una temperatura Θ que és una mica més gran que la temperatura de Curie pròpiament dita. Alguns autors anomenen Θ la constant de Weiss per distingir-la de la temperatura del punt de Curie.

## Derivació de la llei de Curie-Weiss

La llei de Curie-Weiss és una versió adaptada de la llei de Curie. La llei de Curie per a un material paramagnètic és
    $\chi ={\frac {M}{H}}={\frac {M\mu _{0}}{B}}={\frac {C}{T}}$
En aquesta expressió χ és la susceptibilitat magnètica que descriu la influència d'un camp magnètic aplicat sobre un material; M és el moment magnètic per unitat de volum, H és el camp magnètic macroscòpic, B és el camp magnètic i C és la constant de Curie que depèn del material i vé donada per:
    $C={\frac {\mu _{0}\mu _{B}^{2}}{3k_{B}}}Ng^{2}J(J+1)$
Noteu que µ$_0$ és la constant magnètica i que en unitats de CGS té com a valor u.
Per a la llei de Curie-Weiss el camp magnètic total és B+λM on λ és la constant del camp molecular de Weiss i aleshores
    $\chi ={\frac {M\mu _{0}}{B}}$ → ${\frac {M\mu _{0}}{B+\lambda M}}={\frac {C}{T}}$
que es pot reordenar per obtenir
    $\chi ={\frac {C\mu _{0}}{T\mu _{0}-C\lambda }}$
que és la llei de Curie-Weiss,
    $\chi ={\frac {C}{T-T_{c}}}$
on la temperatura de Curie T$_C$ és
    $T_{C}={\frac {C\lambda }{\mu _{0}}}$

## Vegeu també

* Llei de Curie
* Paramagnetisme
* Pierre Curie
* Pierre-Ernest Weiss

## Referències

* ↑ Hall 1994, pàg. 205–206
* ↑ Levy 1968, pàg. 201–202
* ↑ Kittel 1996, pàg. 444

## Bibliografia

* Kittel, Charles. Introduction to solid state physics. 7a ed.. New York [u.a.]: Wiley, 1996. ISBN 978-0471111818.
* Hall, J.R. Hook, H.E.. Solid state physics. 2a edició. Chichester: Wiley, 1994. ISBN 0471928054.
* Levy, Robert A. Principles of Solid State Physics. Academic Press, 1968. ISBN 978-0124457508.
# Gobiodon quinquestrigatus

Gobiodon quinquestrigatus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de les Filipines fins a les Illes de la Societat, el sud del Japó, Austràlia Occidental i Tonga.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kuiter, R.H. i T. Tonozuka 2001. Pictorial guide to Indonesian reef fishes. Part 3. Jawfishes - Sunfishes, Opistognathidae - Molidae. Zoonetics, Australia. 623 - 893.

## Bibliografia

* Cuvier, G. & Valenciennes, A. 1837. Histoire naturelle des poissons. Tome douzième. Suite du livre quatorzième. Gobioïdes. Livre quinzième. Acanthoptérygiens à pectorales pédiculées. Historie naturelle des poissons. v. 12: i-xxiv + 1-507 + 1 p., Pls. 344-368.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ulster Special Constabulary

L'Ulster Special Constabulary (USC, també coneguda, de vegades conegut com els B o B-Specials-Men, en català, Policia Especial de l'Ulster) era una força auxiliar de policia a Irlanda del Nord. Fundada el 1920, estava composta exclusivament per protestants. Els seus efectius aplegaven un total de 16.000 voluntaris, la majoria ex membres dels Ulster Volunteers (Voluntaris de l'Ulster). L'USC es va dissoldre el 1970 i va ser substituïda substituït pel Regiment de Defensa de l'Ulster, que depenia de l'exèrcit britànic.

## Referències

* ↑ Taylor, Peter. Bloomsbury. Loyalists (en anglès), p. 26. ISBN 0747545197.
# Say It Ain't So

"Say It Ain't So" és el tercer senzill del primer àlbum de la banda estatunidenca Weezer, The Blue Album. Composta per Rivers Cuomo i produïda per Rik Ocasek, la cançó es va llançar el 13 de juliol de 1995, un any després del primer senzill de l'àlbum.

## Informació

Rivers Cuomo va inspirar-se per escriure la cançó quan un dia va tornar a casa i va veure una ampolla de cervesa sobre la nevera. Els seus pares es van separar quan tenia quatre anys perquè el seu pare era alcohòlic, i aquest fet li va fer pensar que tornaria a passar el mateix amb el seu padrastre. El títol es tradueix com "digues-me que no és cert" o "digues-me que no és així".
L'any 2008, la revista Rolling Stone va situar la cançó en el lloc 72 dins la llista de les cent millors cançons de guitarra "The 100 Greatest Guitar Songs of All Time". La cançó també es va incloure en la banda sonora del videojoc Rock Band l'any 2007.
El videoclip va ser dirigit per Sophie Muller però no va tenir tant èxit com els dos senzills anteriors. En el vídeo, la banda apareix tocant la cançó en el seu garatge d'assaig.

## Llista de cançons
### Promo CD només ràdio

* "Say It Ain't So" (Remix) - 4:17

### Cassette UK Retail

* "Say It Ain't So" (Remix) - 4:17
* "No One Else" (Directe acústic) - 3:15

### CD UK Retail / Senzill 10" UK Retail (vinil negre)

* "Say It Ain't So" (Remix) - 4:17
* "No One Else" (Directe acústic) - 3:15
* "Jamie" (Directe acústic) - 3:53
Les cançons de directe acústic van ser gravades l'1 d'abril de 1995 als Cat's Paw Studios d'Atlanta, Geòrgia.

## Posicions en llistes

| Llista | Posició |
| UK Singles Chart | 37 |
| U.S. Billboard Modern Rock Tracks | 7 |

## Personal

* Rivers Cuomo – Cantant, guitarra solista
* Patrick Wilson – Percussió
* Brian Bell – Guitarra rítmica, veus addicionals
* Matt Sharp – Baix, veus addicionals

## Referències

* ↑ «The 100 Greatest Guitar Songs of All Time» (en anglès). Rolling Stone. Arxivat de l'original el 2010-04-15. [Consulta: 11 agost 2009].

## Enllaços externs

* Lletres de "Say It Ain't So" Arxivat 2011-09-28 a Wayback Machine.
* Say It Ain't So a YouTube
# Centre Penitenciari Obert 2 de Barcelona

El Centre Penitenciari Obert 2 de Barcelona és una presó de la Generalitat de Catalunya situada al municipi de Barcelona. Està situat al carrer del Pare Manjón, 2.

## Referències

* ↑ «Els centres penitenciaris a Catalunya». [Consulta: 16 juliol 2018].
# Antonio Roma

Antonio Roma (Villa Lugano, Buenos Aires, 13 de juliol de 1932 - Buenos Aires, 20 de febrer de 2013) fou un futbolista argentí que jugava de porter.

## Trajectòria

Conegut amb el sobrenom de Tarzán, començà la seva carrera professional al club Ferro Carril Oeste el 1955. Jugà al club fins a 1959, any en què fou traspassat, juntament amb el seu company Silvio Marzolini, a Boca Juniors. Romangué a Boca fins a 1972, esdevenint un gran ídol del club, amb un total de 323 partits disputats. Guanyà les lligues de 1962, 1964, 1965, i el campionat Nacional de 1969 i 1970. El 1969 romangué sense encaixar un gol a la seva porteria durant 783 minuts.
Fou internacional amb la selecció argentina entre 1956 i 1967 i disputà els Mundials de 1962 i 1966. En total disputà 42 partits amb Argentina.

## Referències

* ↑ «Argentina - Record International Players». [Consulta: 15 desembre 2017].

## Enllaços externs

* 19333/ Perfil a national-football-teams
* Estadístiques a FIFA Arxivat 2013-12-11 a Wayback Machine.
* Perfil a Futbol Factory (castellà)
# Tidili Mesfioua

Tidili Mesfioua (en àrab تيدلي مسفيوة, Tīdlī Masfīwa; en amazic ⵜⵉⴷⵉⵍⵉ ⵎⵙⴼⵉⵡⴰ) és una comuna rural de la província d'Al Haouz, a la regió de Marràqueix-Safi, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 21.706 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Giovanni Gronchi

Giovanni Gronchi (Pontedera, Toscana, 10 de setembre de 1887 – Roma, 17 d'octubre de 1978) va ser un polític italià demòcrata-cristià i tercer president de la República italiana.
Giovanni Gronchi va ser cofundador, amb Luigi Sturzo, del Partit Popular Italià el 1919 i va formar part del primer govern de Benito Mussolini el 1922. Va abandonar el govern un any després i es va integrar en l'oposició al dictador. Va ser ministre d'Indústria i Comerç entre 1944 i 1946 i president de la Càmera dels Diputats de 1948 a 1955. Des de 1955 fins a 1962 va ocupar la presidència de la República italiana.
# Urraca de Portugal

Urraca de Portugal o Urraca de Borgonya i Savoia (Coïmbra, 1151 - 1188) fou infanta de Portugal i reina consort de Lleó (~1165 - 1175).
Filla del primer rei de Portugal Alfons I de Portugal i la seva esposa Mafalda de Savoia. Era neta per línia materna del duc Amadeu III de Savoia. Vers el 1165 es casà amb el rei Ferran II de Lleó. D'aquest matrimoni tingueren: l'infant Alfons IX de Lleó (1171 - 1230), rei de Lleó i casat el 1197 amb Berenguera de Castella. Urraca fou repudiada per Ferran II i el 1175 aquest matrimoni fou anul·lat pel Papa Alexandre III.
# Casanova de Cinca

La Casanova de Cinca, dita també Casanova de Lladurs, és una masia situada al poble de Lladurs, municipi del mateix nom al Solsonès.

## Enllaços externs

   * Fototeca del Solsonès: Article referit a aquesta masia