OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lingot d'or

Un lingot d'or és un bloc d'or metàl·lic refinat sense importar la forma que tingui (una moneda, una barra) produït per un fabricant que respecti les normes de fabricació, d'etiquetatge i les administratives. Els lingots més grossos s'obtenen fent solidificar l'or fos en un motlle. Els més petits s'obtenen per estampació o matrissatge a partir de fulls d'or enrotllats.
Els lingots d'or dits « Good Delivery » (de bon lliurament) emmagatzemats com reserva d'or pels bancs centrals pesen 400 unces troy que són 12,4 kg amb una puresa superior al 95%.

## Cultura popular

Els lingots d'or – i especialment el seu transport – són una font d'inspiració pels novel·listes i els guionistes del cinema, de còmics o de jocs de video, per exemple :
* « Els Lingots d'or » (1928), une novel·la de Miss Marple d'Agatha Christie
* De l'or en barra, comèdia de Michael Crichton (1951)
* Goldfinger, aventura de James Bond realitada per Guy Hamilton (1964)
* La Soif de l'or, comèdia francesa de Gérard Oury (1993)
* Battlefield: Bad Company, joc de video dels Estats Units (2008)

## Notes i referències

* ↑ (anglès) «The International Gold Bars Collection», 14-05-1998. [Consulta: 10 març 2010].

### Bibliografia

* Daniel Zajdenweber, Les variations quotidiennes du cours du lingot d'or à la Bourse de Paris, Centre d'enseignement supérieur des affaires, Jouy-en-Josas, 1974, 2 vol., 34 + 22Plantilla:Nb p.
* Pierre-Benjamin Vigreux, Le change manuel : la thésaurisation des lingots et monnaies d'or, Dalloz, Paris, 1934, XV-208Plantilla:Nb p.

## Enllaços externs

* (anglès) Categories of gold bar
# Lisi Martín

Felicidad Martín Marqués (Barcelona, 1944) és una dibuixant catalana, més coneguda com a Lisi Martín, pseudònim amb el qual signa.

## Biografia

Nascuda a Barcelona el 1944, va formar-se com a il·lustradora a l'Escola Massana de Barcelona. Els primers anys de la seva vida professional va treballar per a l'editorial catalana Busquets Gruart, dibuixant majoritàriament postals de Nadal.
A començaments de la dècada de 1980, després d'una visita a la Fira del Llibre de Frankfurt, va començar a dibuixar per a l'editorial sueca Picture Graphica fins a la seva jubilació, per la qual cosa ha desenvolupat la major part de la seva carrera professional fora del país i és poc coneguda a Catalunya.
Si més no, durant els anys 1981 i 1982 la seva obra va estar representada a les edicions del Saló del Còmic i la Il·lustració de Barcelona.

## Obra artística

S'ha especialitzat en la il·lustració de temes infantils amb un estil delicat, femení i particularment adequat per suggerir atmosferes de somni, el qual encaixa a la perfecció amb els gustos nòrdics i centreeuropeus.
Els seus dibuixos il·lustren especialment postals de Nadal i felicitacions diverses, però també se n'han fet nines, paper de regal, edicions seriades de plats, figures de porcellana i marxandatge per al mercat europeu i nord-americà.
Tots els dibuixos expliquen una història que es va descobrint quan s'hi observen amb atenció els detalls que estan situats estratègicament per explicar que esta passant. s'aprecien escenes plenes d'activitat i simpatia; així com altres més tranquil·les i austeres, fins i tot melancòliques, envoltades d'aparent senzillesa. Les ambientacions són d'una importància cabdal, atès que dibuixa en cada moment l'entorn necessari per aconseguir endinsar-nos en el seu univers idíl·lic i romàntic, amb protagonistes majoritàriament infantils.
És una aquarel·lista d'ofici i domina aquesta complicada tècnica a la perfecció; aconsegueix transicions, formes, colors suaus, nets, majoritàriament tons pastel, molts cops combinats amb vermells potents. No utilitza mai líquid d'emmascarar per reservar blancs en els seus dibuixos, sinó que treballa directament amb el blanc del paper o amb lleugers tocs de guaix per obtenir transicions suaus. Empra amb mestria i subtilesa, només en la justa mesura, altres elements com els llapis aquarel·lables o fins i tot la sal comuna i el lleixiu per aconseguir efectes i textures que enriqueixen les seves aquarel·les.
La seva obra és fruit d'un treball meticulós, la cerca constant de la perfecció i l'amor per la feina ben feta. Se la considera versàtil, tot i que treballa en un espectre temàtic força acotat.
L'any 2018 va donar els seus dibuixos originals, nadales i felicitacions diverses a la Biblioteca de Catalunya.

## Referències

* ↑ Diccionario Ráfols de artistas contemporáneos de Cataluña y Baleares (en castellà). Barcelona: Ed. M.C. Ballester, 26/03/2019.

## Enllaços externs

* Blog de Montse Sanchiz
* Pinzellades al món (Revista d'il·lustracions al llibre infantil i juvenil)
* Fons de Lisi Martín a la Biblioteca de Catalunya
# Lisi Linder

Lisi Linder (Cadis, 15 d'abril de 1984) és una actriu espanyola coneguda en la pantalla petita principalment pel seu paper com Agneska a Mar de plástico. El 2020, el seu paper de Monica Ramala a El Oasis.Vis a vis li ha valgut gran reconeixement.

## Biografia

Lisi Linder va néixer a Cadis en 1984, de pare espanyol i mare austríaca. Als 18 anys va marxar a Sevilla per a estudiar Comunicació Audiovisual i, posteriorment, Art Dramàtic a Madrid.
Va interpretar un petit paper en Gran Hotel, sèrie que es va prolongar durant tres temporades fins a concloure en el primer trimestre de l'any 2013.
També en 2015 es va estrenar la sèrie Mar de plástico a Antena 3 de la qual és protagonista amb el personatge d'Agneska Spassy. Per aquest paper fou nominada al Premi Unión de Actores a la millor actriu de repartiment de televisió.
En 2017 l'actriu participa en la sèrie diària de sobretaula Servir y proteger, emesa a Televisión Española. El 2018 forma part del repartiment principal de La víctima número 8. En 2020 interpreta a Mónica Ramala a Vis a vis: El oasis.

## Filmografia

Televisió:
Sèries de Televisió :
| Any | Títol | Paper | Cadena | Notes |
| 2013 | Gran Hotel | Noia 2 | Antena 3 | 1 capítol |
| 2015 - 2016 | Mar de plástico | Agneska Spassy | Antena 3 | 16 capítols |
| 2017 | Servir y proteger | Sofiya Volkova | La 1 | 10 capítols |
| 2018 | La víctima número 8 | Almudena Ortiz | Telemadrid / ETB 2 | 8 capítols |
| 2020 | Vis a vis: El oasis | Mónica Ramala | FOX España | 6 capítols |

### Cinema

Pel·lícules :
| Any | Títol | Paper | Notes |
| 2014 | Historias de Lavapiés | Joana | Paper secundari |
| 2015 | Maldita venganza | Roulette Girl | Paper secundari |

## Referències

* ↑ Lisi Linder: "Medio país todavía se cree que soy rusa", Yahoo, vida y estilo (21 de septiembre de 2017).
* ↑ Lisi Linder, la gaditana fue elegida entre 300 rusas para el papel en "Mar de plástico", Madrid Diario, 21 de desembre de 2015
* ↑ Payasos una noche, mujeres mañana, diferentes y unidos siempre al web de l'AISGE
* ↑ Servir y proteger': Lisi Linder ficha por la serie para interpretar a Sofía, una rusa de mediana edad, formulatv, 13 de juliol de 2017
* ↑ Lisi Linder e Isabel Naveira: "Es deliciosa la sororidad femenina que hay en 'Vis a vis: El oasis'", formulatv, 4 de maig de 2020

## Enllaços externs

* Lisi Linder a formulatv
# Leo Sterckx

Leo Sterckx (Anvers, 16 de juliol de 1936 - 4 de març de 2023) va ser un ciclista belga que fou professional entre 1960 i 1966, dedicant-se principalment al ciclisme en pista.
Com a ciclista amateur va prendre part en els Jocs Olímpics de Roma de 1960, en què guanyà una medalla de plata en la prova de velocitat individual, per darrere Sante Gaiardoni.
Com a professional destaca el campionat nacional de velocitat de 1964.

## Palmarès

* 1959
** Campió de Bèlgica de velocitat amateur
* 1960
** Campió de Bèlgica de velocitat amateur
** Medalla de plata als Jocs Olímpics de Roma en velocitat individual
* 1963
** 1r al Gran Premi de Copenhaguen de velocitat
* 1964
** Campió de Bèlgica de velocitat

## Referències

* ↑ «L’ancien cycliste Leo Sterckx, médaille d’argent aux JO 1960, est décédé» (en francès). [Consulta: 12 març 2023].
* ↑ «STERCKX Léo». [Consulta: 12 març 2023].
* ↑ «Olympedia – Leo Sterckx». [Consulta: 12 març 2023].
* ↑ Archives, Cycling. «Léo Sterckx» (en anglès). [Consulta: 12 març 2023].
# Leo Taubmann

Leo Taubmann (Königsberg (avui Kaliningrad), 20 d'abril, 1907 - Manhattan (Nova York), el juliol de 1966), va ser un pianista i acompanyant alemany al qual se li va prohibir exercir a l'Alemanya de Hitler i va haver d'emigrar als EUA.

## Vida i treball

Com a jueu, a Taubmann se li va prohibir treballar a l'estat nazi el 1933. L'agost de 1935 va ser expulsat de la Cambra de Música del Reich. Després d'això només va poder aparèixer dins de l'escena cultural jueva, per exemple a l'Associació Cultural Jueva de Berlín i Hamburg. Un d'aquests concerts va ser una nit de cançons i àries a Hamburg el 1936 amb Sabine Kalter amb obres de Meyerbeer, Verdi, Saint-Saëns, Mendelssohn Bartholdy, Schumann i Robert Franz. El 20 de març de 1937 va acompanyar el cantant en un recital a Berlín, aquesta vegada amb obres de Verdi, Saint-Saëns, Meyerbeer i Dvořák. Ha d'haver passat molt de temps a Viena, perquè a la Informació austríaca (Volum 36, Número 7/8) figura com un destacat representant dels jueus vienesos, entre Richard Tauber i Bruno Walter. Va poder emigrar als Estats Units a temps.
Els anys 1956 i 1960 va ser contractat com a acompanyant de cançons al Festival de Salzburg, per a concerts amb Cesare Siepi i Cesare Valletti, als quals també va acompanyar en un recital al "Town Hall" de Nova York. El Concert de Cesare Siepi, també editat discogràficament, incloïa obres de Mozart, Rossini, Schumann, Verdi, Gomes, Boito i Ravel. Taubmann també va acompanyar una sèrie d'altres cantants coneguts, com George London, Birgit Nilsson, Yannula Pappas, Suzanne Sten i Lucretia West.També va ensenyar.

## Referències

* ↑ Barbara Müller-Wesemann: Theater als geistiger Widerstand, Der Jüdische Kulturbund in Hamburg 1934–1941, Springer-Verlag 2016, S. 533
* ↑ LexM: Sabine Kalter, abgerufen am 13. Juni 2020
* ↑ Robert Kriechbaumer (Hg.): Der Geschmack der Vergänglichkeit, Jüdische Sommerfrische in Salzburg, Böhlau Verlag Wien 2002, S. 354 (Beitrag von Regina Thumser)
* ↑ New York Times: LEO TAUBMAN, 59 ACCOMPANIST, DIES; Played for Top Singers Also Active as Teacher, 18. Juli 1966

## Fonts

* Regina Thumser: Vertriebene Musiker, Schicksale und Netzwerke im Exil 1933–1945, Universitat Salzburg, Diss., 1998

## Enllaços externs

* Document sonor: Respiro una olor de til·ler, interpretat per Suzanne Sten
# Llista de poblacions negades als Països Catalans

Aquestes són les poblacions dels Països de Parla Catalana que han estat negades per la construcció d'un pantà, essent posteriorment reconstruïdes o no.
| Població | Municipi actual | Comarca | Pantà |
| Aguilar de Bassella | Bassella | Alt Urgell | Pantà de Rialb |
| Aulet | Sopeira | Alta Ribagorça | Pantà d'Escales |
| la Baells | Cercs | Berguedà | Pantà de la Baells |
| Blancafort de Noguera | Os de Balaguer | Noguera | Pantà de Canelles |
| Boix | Ivars de Noguera | Noguera | Pantà de Santa Anna |
| Canelles | Os de Balaguer | Noguera | Pantà de Canelles |
| Castellnou de Bassella | Bassella | Alt Urgell | Pantà de Rialb |
| Casterner de les Olles | Tremp | Alta Ribagorça | Pantà d'Escales |
| la Clua d'Aguilar | Bassella | Alt Urgell | Pantà de Rialb |
| Faió | Faió | Ribera d'Ebre | Pantà de Riba-roja |
| Mequinensa | Mequinensa | Baix Cinca | Pantà de Riba-roja |
| Miralles de Berga | Cercs | Berguedà | Pantà de la Baells |
| Miralpeix | Tiurana | Noguera | Pantà de Rialb |
| Sant Salvador de la Vedella | Cercs | Berguedà | Pantà de la Baells |
| Sau | Vilanova de Sau | Osona | Pantà de Sau |
| Susqueda | Susqueda | Selva | Pantà de Susqueda |
| Susterris | Talarn | Pallars Jussà | Pantà de Sant Antoni |
| Tiurana | Tiurana | Noguera | Pantà de Rialb |
| Tragó de Noguera | Os de Balaguer | Noguera | Pantà de Santa Anna |

## Vegeu també

* Embassaments de Catalunya
# Llantió elegant

El llantió elegant (Ischnura elegans) és una espècie d'odonat zigòpter europeu de la família Coenagrionidae, present a Catalunya.

## Descripció

Els mascles adults tenen el cap i el tòrax amb dibuixos de color blau i negre. Tenen una gran part de l'abdomen negre amb taques pàl·lides molt estretes, on cada segment s'uneix al següent. El segment vuit, tanmateix, és enterament blau pàl·lid.
Quan es paren mantenen les ales juntes cap enrere, a diferència dels anisòpters, els quals descansen amb les seves ales obertes. El tòrax dels mascles joves té un tint verd. Un mascle pot intentar interferir en la còpula d'una parella subjectant l'altre mascle.
Les femelles presenten varietat de formes de color. Les joves poden ser de coloració rosa salmó (forma rufescens), violat (forma violacea) i una forma verda pàl·lida. Els colors enfosqueixen amb l'edat. Les femelles madures poden ser blaves com els mascles (forma typica), oliva tòrax verd i taca marró (forma infuscans) o tòrax marró pàl·lid i taca marró (forma infusca-obseleta). Les nimfes són aquàtiques i depreden insectes aquàtics petits o altres larves aquàtiques. Els adults cacen insectes petits en vol; per agafar-los utilitzen les seves cames com una cistella.

## Galeria

* Mascle immadur
* Dos mascles i femella
* Mascle i femella
* Femella forma violacea
* Femella forma rufescens
* Forma femella infuscans
* Femella forma infusca-obsoleta
* Còpula
* Nimfa
* Emergint

## Referències

* ↑ «Cercaterm | TERMCAT». [Consulta: 3 desembre 2021].
* ↑ «Oxygastra - Espècies». [Consulta: 3 desembre 2021].
* «Ischnura elegans». British Dragonfly Society. [Consulta: 10 juny 2014].Va recuperar 10 Jun 2014.
* Watson, L., and Dallwitz, M.J. «Ischnura elegans». British insects: the Odonata (dragonflies and damselflies), 2003 onwards. Arxivat de l'original el 6 de juny 2011. [Consulta: 15 octubre 2010].Va Watson, L., and Dallwitz, M.J. «Ischnura elegans». British insects: the Odonata (dragonflies and damselflies), 2003 onwards. Arxivat de l'original el 6 de juny 2011. [Consulta: 15 octubre 2010]. Watson, L., and Dallwitz, M.J. «Ischnura elegans». British insects: the Odonata (dragonflies and damselflies), 2003 onwards. Arxivat de l'original el 6 de juny 2011. [Consulta: 15 octubre 2010]. Watson, L., and Dallwitz, M.J. «Ischnura elegans». British insects: the Odonata (dragonflies and damselflies), 2003 onwards. Arxivat de l'original el 6 de juny 2011. [Consulta: 15 octubre 2010]. Valors de data del control dins: |data= (ajuda)
# Llengües balcoromàniques

Les balcoromàniques o romàniques orientals són un conjunt de llengües romàniques o neollatines parlades a la península dels Balcans, principalment a Romania i Moldàvia. La majoria són derivades del dacoromanès i, per tant, dels antics colons romans -o romanitzats- establerts a la Dàcia en temps de Trajà. Totes aquestes llengües es diferencien de la resta de les llengües romàniques per tenir una gran influència eslava tant en el lèxic com en el sistema fonològic.

## Llista de llengües balcoromàniques

Les llengües balcoromàniques són:
** Romanès-Moldau (Romania, Moldàvia i Sèrbia)
** Istroromanès (Croàcia)
** Aromanès (Grècia, Bulgària, Macedònia del Nord, Albània, Sèrbia)
** Meglenoromanès (Grècia)
Als Balcans existeix també una llengua que alguns acadèmics consideren que té una forta influència neollatina: l'albanès. La influència va poder ser recíproca, ja que moltes de les paraules preromanes del modern romanès de fet també semblen relacionades amb el protoalbanès.
# Llengües bantus meridionals

Les llengües bantus meridionals són el grup més gran de les llengües bantus, validades en gran manera per Janson (1991/92). Són gairebé sinònimes al Bantu zona S de Guthrie, a part de l'exclusió del xona i la inclusió del Makua. Inclouen totes les llengües bantus importants de Sud-àfrica, Botswana i Moçambic.

## Llengües

Els grups lingüístics són seguits pel seu codi en lal classificació de Guthrie.
* Makua (P30)
* Chopi (S60): Chopi, Tonga
* Llengües nguni (S40)
** Zunda: *Xosa, *Zulu, *Ndebele del Nord (Zimbabwe), *Ndebele del Sud
** Tekela: *Swati, Phuthi, Sumayela Ndebele (Transvaal del Nord), Lala, Bhaca, Hlubi, Nhlangwini
* Sotho–Tswana (S30 + K20): *Tswana ("Sotho occidental"), Birwa, Tswapong, Kgalagadi
** Sotho: *Sotho del nord (Pedi), *Sotho del sud (Sotho), Sotho de l'eset (Pulana, Khutswe i Pai), Lozi
* Tsonga (S50): Ronga, Tswa, *Tsonga
* *Tshivenḓa (S20)
    * Llengua oficial
Algunes classificacions anteriors a Janson mantenen el xona com una branca coordinada juntament amb les llengües nyasa o exclouen les Llengües makua.

## Sistema d'escriptura

Hi ha un sistema d'escriptura per al bantu meridional anomenat Isibheqe Sohlamvu o Ditema tsa Dinoko. És un alfabet distintiu disposat en blocs de síl·labes i que té una aparença geomètrica basada en el formes de disseny simbòlics tradicionals de la regió, com es troben en el litema sesotho o l' amabheqe isiZulu.

## Referències

* ↑ Tore Janson (1991-92) "Southern Bantu and Makua", Sprache und Geschichte in Afrika (SUGIA) Vol. 12/13: 63-106, Rüdiger Köppe Verlag, Cologne
* ↑ «IsiBheqe». isibheqe.org, 23-08-2015. Arxivat de l'original el 2016-02-08. [Consulta: 28 agost 2015].
* ↑ «Isibheqe Sohlamvu: An Indigenous Writing System for Southern Bantu Languages». linguistics.org.za, 22-06-2015. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 28 agost 2015].
# Limonium carvalhoi

Limonium carvalhoi és una saladina endèmica de les restes del prat de Magalluf, al municipi de Calvià, Mallorca, de la família Plumbaginaceae. En nom fa honor d'un des descobridors en reconeixement seu esforç en l'estudi dels Limoniums de les Illes Balears i de la península Ibèrica.
Es tracta d'un petit camèfit que creix formant poblacions denses al voltant de les illes de vegetació del salobrar, concretament de les mates de cirialeres (Sarcocornia fruticosa, Arthrocnemum macrostachyum) i en alguns punts de joncs (Juncus acutus). Forma comunitat amb d'altres saladines també endèmiques d'aquest lloc (Limonium magallufianum, Limonium inexpectans, Limonium ejulabilis i Limonium boirae), i d'altres saladines L. camposanum, L. validum i L. virgatum. Floreix entre juny i agost, i fructifica entre el setembre i l'octubre. És hermafrodita, amb pol·linització entomòfila generalista. Té 24 o 26 cromosomes. Es tracta d'una espècia apomíctica triploide, de suposat origen híbrid. La major part dels seus grans de pol·len presenten malformacions i irregularitats.
El principal factor limitant per a la supervivència és la disponibilitat d'hàbitat. Actualment aquest hàbitat es troba molt degradat. A més la zona està sotmesa a una intensa pressió antròpica, ja que està envoltada d'urbanitzacions i complexos turístics i és freqüentada per gent que les trepitja i ha obert camins sobre el matoll halòfil. Actualment només es troba en dues subpoblacions amb uns efectius inferiors als 100 individus.

## Referències

* ↑ Rosselló, J.A.; Sáez, Ll.; Carvalho, A.C «Limonium carvalhoi (Plumbaginaceae), A New Endemic Species from the Balearic Islands». Anales Jard. Bot. Madrid, 56, 1, 1998, pàg. 23-31.
* 1 2 Moragues, E. «Limonium magallufianum, L. boirae, L. carvalhoi, L. ejulabilis i L. inexpectans». A: BioAtles. Conselleria de Medi Ambient del Govern de les Illes Balears, 2013.
* 1 2 «Limonium carvalhoi». A: Ministerio de Agricultura y Medio Ambiente. Atlas y Libro Rojo de la Flora Vascular Amenazada de España (en castellà), p. 344-345. Arxivat 2012-04-13 a Wayback Machine.
# Limonium marisolii

Limonium marisolii és una saladina endèmica del Migjorn (Mallorca), de la família Plumbaginaceae. Fou descrita el 1985 pel botànic mallorquí Lleonard Llorens. És una planta perenne, glabra, de 30 cm a 100 cm d'alçada. Habita majoritàriament els penya-segats de la Marina de Llucmajor, i també s'han trobat un nombre menor d'exemplars a la Costa d'en Blanes, també al sud de Mallorca.

## Referències

* 1 2 Llorens, Ll. «Revisión sistemático-taximétrica del género Limonium en la isla de Mallorca». Lazaroa, 8, 1985, pàg. 11-68.
# Llista dels déus germànics

Els déus germànics estan dividits entre els llinatges dels Æsir i el dels Vanir, i de vegades alguns Jötun també en formen part, per tant, la línia divisòria entre aquests tres grups és, a vegades, poc clara. No obstant això, normalment s'accepta que els Æsir (entre els quals es troben els déus Odin, Thor i Týr) eren déus guerrers mentre els Vanir (Njord, Freya i Frey) eren déus de la fertilitat. Diversos grups d'éssers de la mitologia escandinava, com els elfs, el gnoms i els Jötun tenien déus menors, petits cultes i lloc sagrats dedicats exclusivament a ells tot i no formar part d'un dels dos llinatges divins:
* Ægir, Sobirà del mar i déu dels aspectes benignes d'aquest. Esposa:Ran
* Anðrimnir, Xef dels déus.
* Astrild, Deessa menor de l'amor.
* Baldr (Phol), Déu de la bellesa, la innocència i de la pau. Esposa: Nanna
* Bor, Pare d'Odin, Vili i Ve. Esposa: Bestla
* Bragi (Brego), Déus de la poesia. Esposa: Iðunn
* Buri, El primer déu i pare de Bor
* Byggvir, Déu menor de la cervesa. Esposa: Beyla
* Dagr, Deú del dia, fill de Delling i Nótt
* Delling, Déu de l'albada i para de Dagr amb la deessa Nótt
* Eir, Deessa de la curació.
* Elli, Deessa de la vellesa.
* Forseti (Forasizo), Déu de la justícia, la pau i la veritat. Fill de Baldr i Nanna
* Freia (Frowa), Deessa de l'amor, la sexualitat i la fertilitat. Marit: Ódr
* Freyr (Fro Ing), Déu de la fertilitat. Esposa: Gerd
* Frigg (Frick), Deessa del matrimoni i la maternitat. Marit: Odin]
* Fulla
* Gefjun
* Haenir
* Hel (Hellia), Sobirana del Helheim, el món subterrani nòrdic.
* Heimdall (Iring, Rigr), Guardià de l'Ásgard, el món dels déus del llinatge del Æsir
* Hermod (Hermut)
* Hlin
* Hödr
* Hönir
* Holler
* Huldra
* Iðunn, Deessa de la joventut, portadora de les pomes que permeten que els déus sobrevisqui fins al Ragnarök. Marit: Bragi
* Jord (Erda), Deessa de la terra. Mare de Thor
* Kvasir
* Laga
* Lofn
* Loki, Déu del foc i la malícia. Esposa: Sigyn
* Magni
* Mani
* Miming
* Mimir (Mime)
* Modi
* Nanna, muller de Baldr i mare de Forseti
* Nerthus, deessa esmentada per Tacitus. El seu nom té relació amb Njord
* Njord
* Nótt, deessa de la nit, filla de Narvi i mare d'Aud, Jord i Dagr, els pares dels quals són Naglfari, Annar i Delling respectivament.
* Odin (Wodan), Sobirà dels Æsir. Déu de la saviesa i la guerra. Esposa: Frigg
* Óttar
* Ran, Deessa dels aspectes malignes del mar i guardiana dels ofegats. Marit: Ægir)
* Saga, una Asynjur o Aesir femella
* Sif, Una Ásynja de la qual es creu que ajuda a fer créixer el camps. Marit: Thor
* Sigyn, Esposa de Loki, al qual li dona dos fills, Vali i Narvi
* Sjöfn
* Skírnir
* Snotra
* Sunna
* Thor (Donar), Déu de la força i el tro. Esposa: Sif
* Þrúðr
* Týr
* Ullr (Wulder)
* Vali
* Var (Wara)
* Ve Un dels tres déus de la creació. Germà d'Odin i Vili
* Vidar
* Vili Un dels tres déus de la creació. Germà d'Odin i Ve
* Vor
# Lluveras

Lluveras és una entitat de població de l'Uruguai, ubicada al nord del departament de Salto.
Es troba a 88 metres sobre el nivell del mar. Té una població aproximada de 100 habitants.

## Referències

* ↑ (anglès) Mapa, localització, clima i altres dades