OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Weimerskirch

Weimerskirch (en luxemburguès: Weimeschkierch) és un dels 24 barris de la ciutat de Luxemburg. El 2014 tenia 2.070 habitants. Està situat al nord-est de la ciutat just al nord-oest amb Kirchberg.

## Vegeu també

* Barris de la Ciutat de Luxemburg

## Referències

* ↑ «Statistiques sur la Villa de Luxembourg. Etat de la population 2014. Weimerskirch» (PDF) (en francès) p. 55-56. Ville de Luxembuourg. [Consulta: 18 agost 2015].
# Antonio Miguel Ramírez

Antonio Miguel Ramírez (Campillos, 5 de febrer de 1956 – Palafrugell, 1 d'agost de 2008) fou un ciclista actiu a Palafrugell i director esportiu del Club Ciclista Palafrugell. Treballador del ram de l'automoció (planxista i pintor) i ciclista amateur. Es va iniciar en el món de la bicicleta als 15 anys, passant per diversos equips i categories i guanyant nombrosíssimes curses. Li van oferir de fer-se professional, però va considerar que primer eren la seva feina i la seva família.
Als 32 anys va iniciar la tasca de formació de nens i nenes amb la bicicleta, que va continuar fins al final de la seva vida. Per les seves mans hi van passar molts petits ciclistes, que de 1993 a 2006 van fer possible que Palafrugell tingués els equips més competitius de Catalunya en alevins, juvenils, cadets i elits, i, a la vegada, va portar el nom de la vila de Palafrugell a la resta d'Espanya, a França i a la República d'El Salvador.
Junt amb el seu germà Paco, director titulat de ciclistes, van fer que l'equip d'elit fos de Primera Nacional durant els anys 2000 i 2001, una categoria on hi havia els 15 millors equips professionals. Va morir sobtadament el 2008, a l'edat de 52 anys.
De les noves generacions van sorgir figures destacades del ciclisme, entre ells, el seu fill Antoni Miguel Parra, ciclista d'elit i olímpic a Pequín.

## Premis i reconeixements

Té una plaça a la zona de la Bòbila Nova en nom seu, inaugurada el 2010, on també s'hi troba una escultura de ferro forjat en record seu, que va ser sufragada per subscripció popular.

## Referències

* 1 2 3 «Plaça d'Antonio Miguel Ramírez». Ajuntament de Palafrugell. [Consulta: 6 octubre 2012].
* ↑ «Miguel, la fatalitat abans dels Jocs». Diari de Girona, 03-08-2008. [Consulta: 6 octubre 2012].
* ↑ «Inaugurada la plaça Antonio Miguel Ramírez». Institut de Mitjans de Comunicació Pública de Palafrugell, 25-05-2010. Arxivat de l'original el 2011-09-27. [Consulta: 6 octubre 2012].

## Bibliografia

* Reguant, Josep M. Antonio Miguel Ramírez, Preceptor de ciclistes. Arxiu Municipal de Palafrugell (inèdit, 2010)
# Viola d'aigua de flor gran

La viola d'aigua de flor gran, Pinguicula grandiflora, és una espècie de planta dins la família lentibulariàcia.

## Descripció

Planta herbàcia de 5 a 25 cm. Corol·la de 25-35 mm, amb els lòbuls del llavi inferior suborbiculars. Fulles molt groguenques. Floreix d'abril a agost.

## Distribució i hàbitat

A Europa, oròfit atlàntic. Es troba també a Catalunya (Pirineus i Ports de Beseit, entre les 800 i 2400 m d'altitud). Viu en degotalls de les roques calcàries.

## Referències

* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països Catalans
# Knipowitschia milleri

Knipowitschia milleri és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a Grècia.

## Referències

* ↑ Iljin B. S. 1927. Keys to the gobies (Fam. Gobiidae) of the Sea of Azov and the Black Sea. Preliminary communication. Trudy Az.-Chern. Nauch. Prom. Eksp. v. 2. 128-143.
* ↑ «Knipowitschia milleri». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Crivelli, A.J. 1996. The freshwater fish endemic to the Mediterranean region. An action plan for their conservation. Tour du Valat Publication, 171 p.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Miller, P.J. 1986 Gobiidae. p. 1019-1085. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the North-eastern Atlantic and the Mediterranean. Vol. 3. UNESCO, París.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Djedkare Shemu

Djedkare Shemu (també Djedkare II, ja que a la dinastia V hi va haver un faraó del mateix nom que seria Djedkare I) fou un faraó de la dinastia VII. El seu nom Djedkare volia dir: "l'ànima de Ra és immortal"; Shemu, o Shemai, fou el nom de naixement i vol dir una cosa semblant a "nòmada" o "pastor". És esmentat només a la llista d'Abidos.

## Referències

* ↑ Lundström, Peter. «Djedkara Shemai in hieroglyphics» (en anglès). [Consulta: 3 gener 2023].
* ↑ «Egyptian Journey 2003: History: King Lists: Abydos King List». [Consulta: 3 gener 2023].
# Volgorétxensk

Volgorétxensk (en rus Волгореченск) és una ciutat de l'óblast de Kostromà (Rússia) a la riba dreta del Volga, a 39 km al sud de Kostromà. Volgorétxensk va ser fundada el 1964 pel personal de la central hidroelèctrica de Kostromà. El 1964 va rebre l'estatus de ciutat.
# Carta als Gàlates

* Epístoles Paulines
* · 1 Tessalonicencs (52)
* · 2 Tessalonicencs* (~53?)
* · 1 Corintis (56)
* · Romans (56)
* · Filipencs (56-57)
* · 2 Corintis (57-58)
* · Gàlates (57-58)
* · Colossencs (~60?)
* · Filemó (60-61)
* · Efesis* (60-62?)
* · 1 Timoteu* (~60-70?)
* · 2 Timoteu* (~60-70?)
* · Titus* (~65-70?)
* * Autoria dubtosa
La Carta als Gàlates és un llibre del Nou Testament escrit per sant Pau Apòstol a la nova comunitat cristiana de la regió de Galàcia situada a l'Anatòlia central.
Tracta de la controvèrsia sobre el fet de si els cristians conversos des del judaisme o no, havien de seguir la llei de Moisès. Junt amb la Carta als Romans és de gran significat teològic i ha tingut gran influència en el protestantisme.
Un dels punts d'interès d'aquesta carta és que Pau afirma haver conegut a "Jaume germà de Jesús", el que s'ha fet servir com prova a favor de l'existència històrica de Jesús de Natzaret.

## Datació

Fou escrita entre els anys 50 a 56 dC aproximadament després de dues visites a aquesta província i que, segons el llibre Fets dels Apòstols, Pau i Bernabé visitaren la zona entre els anys 47 i 48 dC per primera vegada i després per segona vegada quan Pau amb Silas tornaven de la reunió o concili de Jerusalem en l'any 49 dC. Pot ser que l'hagi escrit des de Corint en la seva estada de quasi dos anys, entre el 50 i el 52 dC. Altres l'ubiquen en una data més tardana, pels voltants del 56 dC.

## Canonicitat

La canonicitat d'aquesta carta ve donada pels registres més antics de què disposem, fou utilitzada per Policarp d'Esmirna al segle ii, figura en el Fragment Muratori i en els escrits d'Ireneu de Lió, a més es va trobar amb vuit cartes més en l'anomenat manuscrit de Chester Beatty de l'any 200 dC. També altres patriarques de l'església primitiva l'esmenten com Climent d'Alexandria, Tertulià i Orígenes. S'esmenta per nom en el cànon reduït de Marció. Tot el cànon anterior al Concili de Cartago l'any 397 dC l'incloïen en els escrits com autèntica. A més hi ha una clara correlació i estil amb els altres escrits de Pau.

## Referències

* ↑ Gàlates 4:3

## Enllaços externs

* Carta als Gàlates Arxivat 2014-04-07 a Wayback Machine., Bíblia Catalana Interconfessional
# Westlake (Ohio)

Westlake és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 31.719 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Westlake tenia 31.719 habitants, .12.826 habitatges, i 8.195 famílies. La densitat de població era de 770,2 habitants/km².
Dels 12.826 habitatges en un 28,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,9% hi vivien parelles casades, en un 5,8% dones solteres, i en un 36,1% no eren unitats familiars. En el 32% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,37 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,8% tenia menys de 18 anys, un 5,6% entre 18 i 24, un 26,8% entre 25 i 44, un 0% de 45 a 60 i un 2,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 64.963 $ i la renda mediana per família de 81.228 $. Els homes tenien una renda mediana de 60.429 $ mentre que les dones 36.999 $. La renda per capita de la població era de 37.142 $. Aproximadament l'1,3% de les famílies i el 2,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Westlake». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Westlake». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# La Tronca

La Tronca és una muntanya rocosa de 1.458,5 m alt del límit dels termes comunals d'Estoer i Vallestàvia, tots dos de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord.
És al sud-est de la Collada del Teixó i al nord del Roc de Cardeniu, a ponent i damunt de la Farga de la Molina, d'Estoer.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «63 - Estoer». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan. «186 - Vallestàvia». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Estoer i Vallestàvia». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ La Tronca en els ortofotomapes de l'IGN
# Dupni

Dupni (en rus: Дупны) és un poble de l'óblast de Tula, a Rússia, segons el cens del 2010 no tenia cap habitant.

## Referències

* ↑ «Закон Тульской области от 14 марта 2005 года № 555-ЗТО «О переименовании муниципального образования „город Богородицк и Богородицкий район“ Тульской области, установлении границ, наделении статусом и определении административных центров муниципальных образований на территории Богородицкого района Тульской области»». Arxivat de l'original el 2021-11-23.
* ↑ «Закон Тульской области от 27 декабря 2007 года N 954-ЗТО «Об административно-территориальном устройстве Тульской области»». Arxivat de l'original el 2017-04-27.
* ↑ ОКАТО Plantilla:ОКАТО
* ↑ «Церковь Параскевы Пятницы (1834г.) в Балахне». Arxivat de l'original el 2015-04-02.
# Malvasia de Jamaica

La malvasia de Jamaica (Oxyura jamaicensis) és una espècie d'ànec petita.
Cria en llacs pantanosos i estanyols a gran part de Nord-amèrica i a Amèrica del sud ho fa als Andes. Fa el niu en llocs de vegetació densa prop de l'aigua. La subespècie del sud, ferruginea, de vegades és considerada una espècie diferent. La subespècie andina té colors negres en la seva cara blanca.
Són migradors i hivernen en llacs i badies que no es glacin. Es capbussen i neden sota l'aigua. Principalment mengen llavors i arrels de plantes aquàtiques, crustacis i insectes.

## Espècie invasora a Europa

Vers 1940, van escapar de cria en captivitat i envair la Gran Bretanya i s'han establert a Europa. S'hibriden amb l'ànec de capblanc, amenaçat d'extinció (Oxyura leucocephala), del sud d'Europa i en algun llocs s'ha proposat erradicar-los. Fa part de la llista de les 100 espècies invasores més dolentes d'Europa i de les espècies invasores de Catalunya, on encara queda rar fora de captivitat.
Era una amenaça per a ànec capblanc, l'únic oxyura indígena europeu, i amenaçat d'extinció, amb el qual pot hibridar i els híbrids són fèrtils. El també migrador ànec de Jamaica és més promiscu i més fort en nombre el que a la fi podria contribuir a la disparició de l'ànec capblanc, que quasi extint (22 exemplars el 1977), havia començat a reviure gràcies a un programa de protecció i de restauració de l'hàbitat a Espanya i la població va pujar cap als 2200 individus l'any 2009. Una invasió del seu germanastre jamaïcà hauria, més fort i més nombrós hauria tornat a posar l'ànec europeu a risc.

## Referències

* ↑ «R.I.P. Ruddy duck». BBC News, 03-03-2003.
* ↑ «100 of The Worst» (en anglès). Daisie, 2012.
* ↑ Andreu, Jara; Pino, Joan. «Annex 1: Llista d'espècies invasores de Catalunya». A: Centre de Recerca Ecològica i Aplicacions Forestals (Creaf) (ed.). El projecte EXOCAT - Informe 2013 (pdf). Barcelona: Generalitat de Catalunya, 2013, p. 53.
* ↑ «Ruddy ducks and white-headed ducks». Royal Society for the Protection of Birds (RSPB), 06-08-2009.

## Enllaços externs

* Ruddy Duck Oxyura jamaicensis - USGS Patuxent Bird Identification InfoCenter
* Ruddy Duck Information and Photos - South Dakota Birds and Birding
* Ruddy Duck videos, photos & sounds on the Internet Bird Collection
# Artesa (desambiguació)

«Artesa» té aquests significats:
# Casa Josep Poch

La casa Josep Poch era un edifici de l'Arboç, ja enderrocat, inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Era un edifici de tres plantes separades per cornises. Els baixos presentaven una portalada d'arc de mig punt que tenia unes boniques portes de fusta. A la clau de l'arc de la porta hi havia la data de 1884 i al costat esquerre hi havia una portalada de llinda feta recentment, habilitada com a perruqueria. El pis noble presentava un gran balcó de ferro forjat a més d'una porta balconera amb barana de ferro al costat dret. La segona planta tenia tres finestres desiguals.

## Història

L'edifici era més antic que la data que s'hi trobava (1884), fet corroborat pels tres arcs ogivals que hi ha al soterrani. La data de 1884 correspon a una posterior modificació. Aquest edifici fou cremat durant els fets de la Independència. Aquí habità Josep Poch, antic alcalde de la vila. Els darrers temps de l'edifici era ocupat encara pels seus descendents.

## Referències

* 1 2 «Casa Josep Poch». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
# Weingarten (Baden)

Weingarten (Baden) és un municipi del districte de Karlsruhe. Es troba entre les ciutats de Karlsruhe i Bruchsal, a la regió de Baden-Württemberg al sud-oest d'Alemanya. El seu nom significa "jardí del vi".
La part est del terme té el punt més alt a 254 m sobre el nivell del mar, mentre que la part oest es troba a la planúria del Rin. Els boscos de la zona anomenada Kinzing-Murg-Niederung van donar lloc a l'actual regió natural protegida de Weingartener Moor, un oasi de natura verge.
Tot i que el vi és una activitat important en la vida econòmica de Weingarten, aquest és solament un component del conjunt de la seva activitat laboral i comercial, ja que aquesta vila viu fonamentalment de la indústria, tant la radicada allà mateix com la instal·lada en el polígon del Rhin-Karlsruhe, situat a pocs kilòmetres.

## Ciutats agermanades

* Olesa de Montserrat, Catalunya, des de 1984

## Enllaços externs

* Ajuntament de Weingarten (Baden)
* Ajuntament d'Olesa de Montserrat. Weingarten - Baden Arxivat 2016-02-15 a Wayback Machine.
# La Trona (Granera)

La Trona és una muntanya de 830,7 metres d'altitud que es troba a cavall dels termes municipals de Castellterçol i Granera, a la comarca del Moianès.
Està situat en el sector nord-oest del terme de Granera i al sud-oest del de Castellterçol, al sud-oest del Turó de Cisnolla i al nord-est del Castellar i de la Serra de Granera, a l'extrem de llevant de la Serra de l'Olleret. És al nord-est de les masies del Girbau de Baix i del Girbau de Dalt, al sud-est de la de Vila-rúbia i al nord-oest de la de la Manyosa.

## Enllaços externs

* La Trona en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Dolphin Telecom

Dolphin Telecom va ser un operador de xarxa mòbil utilitzant la tecnologia TETRA d'accés de ràdio. La xarxa inicial de Dolphin era al Regne Unit, sinó que també van construir xarxes a França, Alemanya i Bèlgica. Van decidir posar la tecnologia com un servei de 4-en-1 posant l'accent en la capacitat de tenir telèfon, walkie-talkie, SDS (l'equivalent a TETRA de SMS), i paquets de dades. A Espanya operava amb Teletruk. En retrospectiva, aquest enfocament va resultar desencertat perquè la qualitat de so del servei telefònic era deficient i perquè la tecnologia mai va proveir un servei de paquets de dades funcionant en qualsevol de les seues xarxes. L'1 d'agost de 2001, l'empresa va entrar en l'administració i van ser acomiadats un gran nombre de persones. Una altra sèrie d'acomiadaments es van fer més tard aquest any i la xarxa va funcionar en un mínim de personal. El juny de 2002 la xarxa va ser comprada per Inquam per uns 25m GBP. El servei encara es va comercialitzar sota la marca Dolphin Telecom. El 31 de juliol de 2004, la xarxa va ser finalment apagada.

## Referències

* ↑ Oracom. Mobiles magazine. Oracom, octubre 2002, p. 45–. ISSN 12534560.
* ↑ Oriol Sallent Roig; José Luis Valenzuela González; Ramon Agustí Comes Principios de comunicaciones móviles. Univ. Politèc. de Catalunya, 2003, p. 34–. ISBN 978-84-8301-715-9.
* ↑ CIT Publications Limited. The Yearbook of Latin American Telecommunications. CIT Publications Limited, 2002.

## Enllaços externs

* Arxiu del lloc web original de Dolphin (anglès)
* Werner, Harke «Der Stand der Dinge. Chekker und Tetra künftig unter einem Dach». Mobilfunk [Consulta: 4 juny 2015]. Arxivat 6 October 2007$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
# Max Meadows

Max Meadows és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Virgínia. Segons el cens del 2000 tenia 512 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Max Meadows tenia 512 habitants, 206 habitatges, i 154 famílies. La densitat de població era de 42,4 habitants per km².
Dels 206 habitatges en un 27,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,3% hi vivien parelles casades, en un 13,1% dones solteres, i en un 25,2% no eren unitats familiars. En el 23,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,9% tenia menys de 18 anys, un 10,5% entre 18 i 24, un 26% entre 25 i 44, un 27,7% de 45 a 60 i un 15,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.300 $ i la renda mediana per família de 36.705 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.156 $ mentre que les dones 20.398 $. La renda per capita de la població era de 14.757 $. Entorn de l'11,7% de les famílies i el 12,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Max Meadows». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Max Meadows». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
# Whittaker

Whittaker és el nom dels següents personatges:
* Edmund Whittaker (1873-1956), matemàtic britànic
* Jodie Whittaker (1982-), actriu britànica
* Joseph Whittaker (1813-1894), botànic britànic
* Robert Whittaker (1920-1980), botànic estatunidenc
# Arbre de Guernica

L'Arbre de Guernica (en euskera, Gernikako Arbola o Gernikako Zuhaitza) és un roure situat davant de la Casa de Juntes a la localitat biscaïna de Gernika.
Aquest arbre simbolitza les llibertats tradicionals de Biscaia i dels biscaïns, i per extensió les dels bascs. El Senyor de Biscaia, i posteriorment els reis de Castella, juraven respectar les llibertats biscaïnes sota aquest roure i el lloc en el qual s'emplaça és el lloc on el Lehendakari del País Basc promet complir amb el seu càrrec.
El 3 de juliol de 1875 va jurar els furs sota l'arbre el pretendent carlí Carles VII.
L'arbre actual és descendent d'un anterior (l'«arbre vell») el tronc del qual es conserva en els jardins del voltant. El 2004 va ser declarat mort, i va ser substituït per un dels seus plançons en la primavera del 2005. Hi ha diversos arbres que descendeixen d'aquest roure, els quals són disseminats per tot el món.

## Gernikako Arbola

Gernikako Arbola (trad. «L'arbre de Guernica») és també el títol d'una cançó (en forma de zortziko) escrita a Madrid pel bard basc José María Iparraguirre, música de Juan María Blas de Altuna y Mascarua, concertista d'orgue i primer organista de l'orgue romàntic de la basílica de Lekeitio, en homenatge a l'arbre i als furs bascos. La cançó és un himne no oficial per als bascos.