OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llengua Negra

La llengua negra és una llengua fictícia parlada a Mórdor a El Senyor dels Anells i altres obres de J. R. R. Tolkien.
És una llengua artificial creada per en Sàuron per als servidors de Mórdor, reemplaçant les diverses llengües dels orcs, entre d'altres. Tolkien descriu dues formes d'aquest llenguatge: la forma antiga "pura", utilitzada pel mateix Sàuron, els Nazgûl i els Olog-Hai, i una altra forma "degradada" usada pels soldats de Bàrad-dûr cap al final de la Tercera Edat. L'únic exemple de llengua negra "pura" que apareix en les escriptures de Tolkien és la inscripció de l'Anell Únic: el poema dels anells de poder.
    Ash Nazg durbatulûk,
    ash Nazg gimbatul,
    ash Nazg thrakatulûk,
    agh burzum-ishi krimpatul,
Traduïdes al català, aquestes paraules signifiquen:
    Un Anell per governar-los a tots
    Un Anell per trobar-los
    Un Anell per atreure'ls a tots
    I a la foscor lligar-los
Dels versos centrals del poema, els més coneguts, inscrits en l'anell, es poden concretar la següent taula:
| Llengua negra | Català |
| ash | 'un' |
| nazg | 'anell' |
| durb- | 'governar' |
| -at | sufix d'infinitiu |
| -ul- | clític de 3a plural 'a ells' |
| -ûk | 'tots' |
| gimb- | 'trobar' |
| thrak- | 'atraure' |
| agh | conjunció 'i' |
| burz- | 'fosc' |
| -um | -tat, -itat (sufix nominalitzador) |
| -ishi | 'en' (sufix de cas locatiu) |
| krimp- | 'lligar' |
| gûl | espectre |
D'acord amb la narració de Tolkien, molts dialectes dels orcs van adoptar paraules d'aquesta llengua. La llengua negra estaria basada en el Valarin, ja que Morgoth i els seus seguidors Maiar no posseïen la Flama Imperible, però podien corrompre coses perquè els servissin. És possible que estigui basat també en el quenya. S'especula que era una llengua sense escriptura, per això per al gravat de l'Anell es fa servir l'escriptura en tengwar del sindarin amb certes modificacions.
Havent-la creat de manera que resultés desagradable, Tolkien no gaudia escrivint en llengua negra. Com a resultat, és una de les llengües més fragmentàries de les novel·les. Les forces del bé es neguen a parlar-lo, ja que atreu la mirada de l'Ull d'en Sàuron. A diferència del que succeeix amb els llenguatges èlfics, no hi ha poemes ni cançons escrits en llengua negra, a part de la inscripció de l'Anell. El resultat és una col·lecció de paraules soles que són difícils d'usar en una conversa.
La inscripció de l'Anell i la seva traducció mostren que la llengua negra és una llengua aglutinant i de nucli final (el modificador precedeix el modificat). S'especula que Tolkien es pot haver basat en l'hitita i les llengües hurrito-urartianas. Per a la trilogia cinematogràfica d'El Senyor dels Anells dirigida per Peter Jackson, el lingüista David Salo va usar les poques mostres conegudes de llengua negra per crear-ne una ideollengua adequada per a la filmació.

## Referències

* ↑ http://www.uib.no/People/hnohf/orkish.htm

## Enllaços externs

* Gotkath, per Marcelo Dos Santos (publicat a Axxón).
# Lepturus

Lepturus és un gènere de plantes de la subfamília de les cloridòidies, família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* L. olanderi Thurb.
* L. gasparricensis Fosberg
# Llinda de la casa al carrer Sant Antoni, 45 (Pineda de Mar)

Llinda de la casa al carrer Sant Antoni, 45 és una obra de Pineda de Mar (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Llinda de la porta d'accés a una casa amb planta i primer pis. La llinda on hi ha gravada la data de 1748 és l'únic element originari de la façana, molt edificada arran la instal·lació d'un bar. La casa es troba en ple carrer de Sant Antoni, eix del creixement que a partir del XVIII i XIX experimentà Pineda.

## Referències

* ↑ «Llinda de la casa al carrer Sant Antoni, 45». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 agost 2021].
# Llista de governants aiúbides

La dinastia aiúbida dominà moltes parts de l'Orient Mitjà i Àfrica del Nord als segles xii i xiii. La següent és una llista de governants aiúbides per províncies.

## Soldans d'Egipte

* Saladí 1174- 1193
* Al-Aziz Uthman ibn Salah-ad-Din 1193- 1198
* Al-Mansur Muhàmmad ibn Taqí-d-Din Umar 1198- 1200
* Al-Àdil I 1200- 1218
* Al-Kàmil ibn al-Àdil 1218- 1238
* Al-Àdil II 1238- 1240
* As-Sàlih Ayyub 1240- 1249
* Turan-Xah ibn as-Sàlih Ayyub 1249- 1250
* Al-Àixraf Mussa ibn al-Mansur Ibrahim 1250- 1254 (nominalment, de fet governà el mameluc al-Muïzz Àybak)

## Soldans i emirs de Damasc

* Saladí 1174- 1193
* Al-Àfdal ibn Salah-ad-Din 1193- 1196
* Al-Àdil I 1196- 1218
* Al-Muàddham ibn al-Àdil 1218- 1227
* An-Nàssir Dawud 1227- 1229
* Al-Àixraf ibn al-Àdil 1229- 1237
* As-Sàlih Ismaïl (aiúbida) 1237- 1238
* Al-Kàmil ibn al-Àdil 1238
* Al-Àdil II 1238- 1239
* As-Sàlih Ayyub 1239
* As-Sàlih Ismaïl (aiúbida) (2a vegada) 1239- 1245
* As-Sàlih Ayyub (2a vegada) 1245- 1249
* Turan-Xah ibn as-Sàlih Ayyub 1249- 1250
* An-Nàssir Yússuf ibn al-Aziz 1250- 1260

## Emirs d'Alep

* Saladí 1183- 1193
* Adh-Dhàhir ibn Salah-ad-Din 1193- 1216
* Al-Aziz Muhàmmad 1216-1236
* An-Nàssir Yússuf ibn al-Aziz 1236- 1260

## Emirs de Baalbek

* Al-Muàddham Turan-Xah
* Farrukh-Xah
* Al-Àmjad Bahram-xah

## Emirs de Hamat

* Al-Mudhàffar Taqí-d-Din Úmar 1178 - 1191
* Al-Mansur Muhàmmad ibn Taqí-d-Din Umar 1191 - 1221
* An-Nàssir Kilij Arslan ibn Taki al-Din 1221 - 1229
* Al-Mudhàffar Sulayman ibn Taki al-Din 1229 - 1244
* Al-Mansur ibn al-Mudhàffar 1244 - 1284
* Al-Mudhàffar ibn al-Mansur 1284 - 1299
* Abu-l-Fidà 1310 - 1331
* Al-Àfdal ibn Abi-l-Fidà 1331 - 1334

## Emirs de Homs

* Al-Qàhir ibn Xírkuh 1178 - 1186
* Al-Mujàhid ibn al-Qàhir 1186 - 1240
* Al-Mansur ibn al-Mujàhid 1240 - 1246
* Al-Àixraf ibn al-Mansur 1246 - 1260
* As-Sàlih ibn al-Àixraf 1260 - 1263

## Emirs de Hisn Kayfa

* As-Sàlih Ayyub 1232- 1239
* Turan-Xah ibn as-Sàlih Ayyub 1239- 1249
* Al-Àwhad 1249- 1283
* Aquesta línia continuà al segle XVI

## Emirs de Kerak

* Saladí Yusuf ibn Nadj al-Din Ayyub 1189-1193
* Al-Àfdal ibn Salah-ad-Din 1193-1196 (de Damasc i Kerak)
* Al-Àdil I Abu Bakr ibn Nadj al-Din Ayyub 1196-1218 (de Damasc i Kerak)
* Al-Muàddham ibn al-Àdil 1218-1227 (de Damasc i Kerak)
* An-Nàssir Dawudd ibn al-Muàddham 1227-1248 (de Damasc i Kerak 1227-1229, després només de Kerak)
* Mussa al-Múghlib Fakhr-ad-Din Úmar ibn al-Muàddham (només a Kerak) 1248-1262 (executat 1263)

## Emirs de Mesopotàmia

* Saladí 1185- 1193
* Al-Àdil I 1193- 1200
* Al-Àwhad Ayyub 1200-1210
* Al-Àixraf ibn al-Àdil 1210- 1220
* Al-Mudhàffar Ghazi 1220-1245

## Emirs del Iemen i l'Hijaz

* Al-Muàddham Turan-Xah 1173 - 1181
* Tughtaguín 1181 - 1197
* Muïzz-ad-Din Ismaïl 1197 - 1202
* An-Nàssir Ayyub 1202 - 1214
* Al-Mudhàffar Sulayman 1214 - 1215
* Al-Massud Yússuf 1215 - 1229

## Referències

* Lane-Poole, Stanley. «Ayyūbids». A: The Mohammedan Dynasties: Chronological and Genealogical Tables with Historical Introductions. Westminster: Archibald Constable and Company, 1894, p. 77–79. OCLC 1199708.
# Loogootee

Loogootee és una població dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2000 tenia 2.741 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Loogootee tenia 2.741 habitants, 1.226 habitatges, i 712 famílies. La densitat de població era de 674,1 habitants/km².
Dels 1.226 habitatges en un 27,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,4% hi vivien parelles casades, en un 10,8% dones solteres, i en un 41,9% no eren unitats familiars. En el 36,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,19 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,7% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 26,6% entre 25 i 44, un 24,5% de 45 a 60 i un 18,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.492$ i la renda mediana per família de 37.625$. Els homes tenien una renda mediana de 30.660$ mentre que les dones 21.490$. La renda per capita de la població era de 17.321$. Entorn del 13,1% de les famílies i el 16,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Loogootee». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Loogootee». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# You People

You People és una pel·lícula de comèdia romàntica estatunidenca de 2023 dirigida per Kenya Barris, que la va coescriure amb Jonah Hill. La pel·lícula compta amb un repartiment coral que inclou el mateix Hill, Lauren London, David Duchovny, Nia Long, Julia Louis-Dreyfus i Eddie Murphy. La seva trama se centra en una parella interracial i interreligiosa, és a dir, un jueu secular de l'elit liberal i una nacionalista negra de la Nació de l'Islam, i com les seves famílies tracten l'amor modern enmig de xocs culturals, expectatives socials i diferències generacionals. Ambientats a la zona de Los Angeles, els dos mil·lennistes es troben per casualitat i s'endinsen en aigües desconegudes en les seves vides de cites. S'ha subtitulat al català.
Els crítics han analitzat la pel·lícula com un relat modern d'Endevina qui ve a sopar (1967), però en què els enfrontaments per les relacions afroamericans-jueus són encara més accentuades.
You People es va estrenar en una selecció de cinemes el 20 de gener de 2023, abans del seu llançament en estríming a Netflix el 27 de gener. Era la primera vegada que Barris dirigia un llargmetratge. La pel·lícula va rebre crítiques en diversos sentits i va ser acusada d'haver perdut el sentit de sàtira i, en canvi, de trivialitzar i perpetuar l'antisemitisme negre, l'esquerra caviar, la culpabilitat blanca i l'autoodi jueu.

## Referències

* ↑ «You People». Goita què fan, ara!. [Consulta: 15 setembre 2024].
* ↑ Rodriguez, Robert. «'You People' Review: Eddie Murphy and Julia Louis-Dreyfus Steal Jonah Hill's Brash 'Guess Who's Coming to Dinner' Update». Variety, January 20, 2023. Arxivat de l'original el January 20, 2023.
* ↑ Mechling, Lauren. «You People review – charmless Guess Who's Coming to Dinner update». The Guardian, January 27, 2023. Arxivat de l'original el January 27, 2023.
* ↑ Kennedy, Lisa «'You People' Review: Guess Who's Going to Roscoe's». , January 26, 2023.
* ↑ Malone, Alicia (host) «Guess Who's Coming to Dinner». . TCM Feature Presentation (Turner Classic Movies), April 28, 2024. « »
* ↑ Blum, Brian. «The antisemitism of Netflix's You People». The Jerusalem Post, February 11, 2023. [Consulta: February 12, 2023].
* ↑ Toi. «Critics pan 'painful' portrayal of Jews in race relations rom-com You People». Times of Israel, February 3, 2023. [Consulta: February 12, 2023].
# In Crescendo

In Crescendo és un grup vocal format per joves d’arreu de Catalunya però molt arrelat a la ciutat de Granollers.
El grup va néixer la primavera del 2014. Units per la il·lusió i les ganes de créixer, de seguida vam plantejar-se objectius. Com expliquen, «ens vam presentar al càsting de la segona edició del concurs de TV3 Oh Happy Day i ningú no ho hagués dit llavors: en vam resultar guanyadors!»
Després de l'èxit a Oh Happy Day van publicar el seu primer disc Som In Crescendo (2015), que els va portar de gira a Catalunya, Balears i Europa en més de cinquanta concerts, passant per cartells com el del Festival de Cap Roig i el Festival Grec de Barcelona. El disc agrupava cançons que van fer créixer al conjunt musical, emocionar-se i, com expliquen, també “viure”. La majoria d’elles les havien cantat al concurs de TV3 però també incorporava temes nous molt significatius per als components d’In Crescendo.
El segon espectacle va arribar a l’hivern de 2015, acompanyats de l’Orquestra de Cambra de Granollers. Un concert especial que reunia més de 25 músics sobre l’escenari i que al 2016 va prendre forma de DVD musical. Aquesta cursa de fons sense interrupcions va continuar amb un segon disc i espectacle: Ínfimit (2017), que definien com «un viatge a la infantesa des de la perspectiva d’un adult. Ser grans sense deixar de ser petits.» Després de tres gires de concerts arreu del país i diverses col·laboracions amb artistes (com Mishima, Damaris Gelabert, Gemma Humet, Manu Guix...), van rebre el Premi Espai Ter, gràcies al qual van gravar un tercer disc: Inesperat (2018).

## Discografia

* Som In Crescendo (2015)
* In Crescendo amb l'Orquestra de Cambra de Granollers (2016)
* Ínfimit (2017)
* Inesperat (2018)

## Referències

* 1 2 «Qui Som». In Crescendo. [Consulta: 20 desembre 2022].
* 1 2 Olivé, Marta. «In Crescendo - grup vocal». Punt Vallès, 08-01-2020. [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ «Neix el Premi Espai Ter de música». Espai Ter, 05-09-2018. [Consulta: 20 desembre 2022].

## Enllaços externs

* In Crescendo - Lloc web oficial
# La Roca Alta (Montsec)

La Roca Alta és una cinglera del municipi de Castell de Mur, a l'antic terme de Guàrdia de Tremp, del Pallars Jussà.
Està situada a l'oest-sud-oest de les Cases de l'Estació de Cellers i al sud-est del Serrat Alt. Forma el límit nord de la vall del barranc del Bosc. Sota seu, a migdia, es troba la Solana de la Roca Alta.
# La Bossa

La Bossa és una masia de la Vall de Bianya (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. La seva arquitectura demostra que possiblement el seu origen fou de casal fort. El casal va tenir al costat del riu un molí propi que rep el nom de Bossa de Baix.

## Descripció

El casal de La Bossa formava part de l'antic veïnat presidit per l'església de Sant Pere del Puig. Està situat dalt d'un pujolet i és de planta quadrada i teulat a quatre aigües. Va ser bastit amb pedra menuda, llevat d'alguns cantoners. Disposa de baixos (per acollir-hi el bestiar, amb petites finestres o espieres per la ventilació), pis d'habitatge (amb nombroses finestres d'arc de llibre, moltes de les quals avui estan tapiades; a la façana de migdia veiem un balcó central i una finestra a cada costat) i golfes (amb galeria al costat de l'est, formada per cinc arcs rebaixats, sostinguts per pilars de base rectangular). Formen part del conjunt algunes pallisses, cabanes i l'era; per accedir a la darrera hi ha un pas voltat, exprés pels carros.

## Referències

* 1 2 «Mas de la Bossa de Dalt». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 octubre 2016].
# La choca

La choca és una pel·lícula mexicana del director mexicà Emilio "Indio" Fernández estrenada en 1974. Va obtenir el Premi Ariel a la millor pel·lícula en 1975.

## Sinopsi

Martín (Gregorio Casal) és un contrabandista pròfug dels militars i fugint de la banda de contrabandistes —el líder de les quals és interpretat per Armando Silvestre i està secundat pel personatge de Salvador Sánchez— a què pertany i als qui va estafar. En la barraca on viu, perduda en la selva, l'esperen la seva dona, La Xoca (Pilar Pellicer), la seva germana Flor (Mercedes Carreño) —en etern conflicte per gelosia— i el seu fill. Quan Martín per fi arriba a la casa és protegit per la seva dona dels militars però no pot fer el mateix amb els contrabandistes, que es vengen en Martín i la seva família.

## Repartiment

* Pilar Pellicer - La Choca
* Gregorio Casal - El Guacho
* Mercedes Carreño - Flor
* Armando Silvestre - Fabiel
* Salvador Sánchez - Audias
* Chano Urueta - Don Pomposo

## Premis

| Premi | Data de cerimònia | Categoria | Nominats | Resultat |
| Ariel | 1975 | Millor Pel·lícula | Estudios Churubusco Azteca | Guanyador |
| Ariel | 1975 | Millor director | Fernandez !Emilio "El Indio" Fernández | Guanyador |
| Ariel | 1975 | Millor actriu | Pellicer !Pilar Pellicer | Guanyador |
| Ariel | 1975 | Millor actriu secundària | Mercedes !Mercedes Carreño | Guanyador |
| Ariel | 1975 | Millor actor secundari | Sanchez !Salvador Sánchez | Nominat |
| Ariel | 1975 | Millor muntatge | Bustos !Jorge Bustos | Guanyador |
| Ariel | 1975 | Millor fotografia | López !Daniel López | Guanyador |

## Referències

* ↑ La choca del sitio FilmAffinity. Consultado el 15-11-13.
* ↑ «XVII 1975 — Ganadores y nominados» (en spanish). Asociación Mexicana de Artes y Ciencias Cinematográficas [Consulta: 21 març 2016]. Arxivat 2016-06-16 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-06-16. [Consulta: 9 desembre 2020].
* Taibo I., Paco Ignacio. Emilio Fernández <1904-1986>. Universidad de Guadalajara, 1987. ISBN 968-895-016-5.

## Enllaços externs

* La choca a YouTube
# La chica de los anuncios

La chica de los anuncios és una pel·lícula espanyola de comèdia estrenada al setembre de 1968, dirigida per Pedro Lazaga i protagonitzada en els papers principals per Juan Luis Galiardo i Sonia Bruno.

## Sinopsi

Yola viu en un poble malagueny i el somni de la seva vida és convertir-se en una model famosa, i es trasllada a viure a Madrid per a aconseguir el seu objectiu. Després d'un cop de sort, Yola impedeix un atracament i el seu nom apareix l'endemà en tots els periòdics. En un tres i no res, aconsegueix ser una noia popular.

## Repartiment

* Sonia Bruno: Yola.
* Juan Luis Galiardo: Leo.
* Juanjo Menéndez: Louis Armstrong.
* Karina: Bea.
* Valeriano Andrés: Mariano.
* Rafaela Aparicio: Manuela.
* Florinda Chico: Angustias.
* Sancho Gracia: Teddy.
* Rafael Navarro: Don Andrés.
* Adriano Domínguez: agent publicitari
* Rafael Hernández: atracador.
* Jesús Álvarez: locutor de TVE.
* José Luis Uribarri: locutor TVE.
* Francisco Camoiras: empleat de l'estudi publicitari.

## Premis

Sonia Bruno va guanyar el premi a la millor actriu als Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1968.

## Referències

* ↑ «La chica de los anuncios». ABC. [Consulta: 12 novembre 2019].
* ↑ La chica de los anuncios a sensacine
* ↑ Félix Martialay El cine español durante el franquismo, p. 162-166

## Enllaços externs

* Karina cantant la cançó "Ayer soñé" a La chica de los anuncios a YouTube
# La Rectoria (Sant Pere de Vilamajor)

La Rectoria és una antiga rectoria habilitada com a centre cultural de Sant Pere de Vilamajor (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici aïllat, amb una era al davant i envoltat d'escultures de ferro formant una exposició. Edifici de baixos més pis i golfa. Embigat de fusta, interior dels murs pintat de blanc, paviment enrajolat i escala de pedra que puja al pis. Teulada a doble vessant amb ràfec a la catalana. Interior habilitat com a taller d'escultures.
A la façana es troba la porta d'arc de mig punt dovellada, alternant pedra vermella i blanca, amb dos bancs de pedra als costats i dos esglaons d'accés a l'entrada. Dos balcons al pis, amb barana de ferro, un dels quals té la part inferior de rajola de València amb motius florals sostingudes amb fusta. Finestres amb llindes de pedra, una d'elles cisellada.

## Història

Edifici datat sobre la finestra de les golfes: 1639.
Aquesta antiga rectoria ha estat habilitada com a centre d'Art Contemporani de Sant Pere de Vilamajor, en el qual hi resideixen temporalment uns quants escultors que hi viuen i hi treballen. Se subvencionen ells mateixos sense cap ajuda de l'ajuntament. Tenen contactes amb l'estranger.

## Referències

* 1 2 3 4 «La Rectoria». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 octubre 2017].
# La Forest

La Forest dau Temple (en francès La Forêt-du-Tremp) és una comuna (municipi) de França, a la regió de la Nova Aquitània, departament de la Cruesa. La seva població al cens de 1999 era de 151 habitants. Està integrada a la Communauté de communes de Marche Avenir.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 337 | 264 | 190 | 163 | 151 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Evelyne Moulin | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Bufo brongersmai

Bufo brongersmai és una espècie d'amfibi que viu a Algèria, Marroc i el Sàhara Occidental.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Salvador, A., Donaire-Barroso, D., Tahar, S., El Mouden, E.H., Slimani, T., Geniez, P. & Mateo, J. 2006. Bufo brongersmai. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 14 abril 2008.
# Šahovski klub Bosna

L'ŠK Bosna, o Šahovski klub Bosna és un club d'escacs del cantó de Sarajevo, a Bòsnia i Hercegovina. El club forma part de la Societat Universitària d'Esports USD Bosna (en bosnià: Univerzitetsko sportsko društvo Bosna). Aquest club ha aconseguit un èxit considerable en competicions de l'escenari internacional.
Cada maig el club organitza un torneig internacional d'escacs. L'any 2010 va ser la 40a vegada que ho feia.

## Història

El club es va fundar l'any 1960, sota el nom de ŠK Iskra. Després d'unir-se a l'USD Bosna, el club va canviar el seu nom a ŠK Bosna el 15 de juliol de 1976.

## Palmarès
### Competicions nacionals

* Copa de clubs d'escacs de Iugoslàvia:
** Guanyador (7) 1983, 1984, 1985, 1986, 1987, 1990, 1991

### Competicions europees

* Copa d'Europa de clubs d'escacs:
** Guanyador (4) 1994, 1999, 2000, 2002

## Jugadors destacats

* Garry Kasparov
* Predrag Nikolić
* Nebojša Nikolić
* Ivan Sokolov
* Bojan Kurajica

## Referències

* ↑ «International Chess Tournament Bosna 2010». chessdom.com. Arxivat de l'original el 2015-03-22.
* ↑ «39th International Supertournament Bosna 2009». chess.com. Arxivat de l'original el 2016-03-06.
* ↑ «Prije 32 godine: Veliki prijatelj BiH postao svjetski šahovski prvak» (en serbocroat). Radio Sarajevo. [Consulta: 7 maig 2022].
* ↑ «Legenda bh. šaha: Predrag Nikolić poklonio medalju Bakiru Izetbegoviću» (en serbocroat). Radio Sarajevo. [Consulta: 1r maig 2022].
* ↑ Shah, Sagar. «Interview with Ivan Sokolov». Chessbase. [Consulta: 1r maig 2022].

## Enllaços externs

* ŠK Bosna
# Joan Golobart Serra

Joan Golobart Serra (Barcelona, 12 de gener, 1961) fou un futbolista català que jugava com a defensa.
Va jugar durant cinc temporades al RCD Espanyol entre 1985 i 1990, any en què es retirà del futbol després d'aconseguir l'ascens a Primera divisió amb l'Espanyol. Actualment col·labora amb diversos mitjans de comunicació.
Va disputar els dos partitis de la final de la Copa de la UEFA de 1988, perdent davant el Bayer Leverkusen a la tanda de penals. Posteriorment ha escrit a diaris com La Vanguardia. Es pare de Román Golobart, jugador format a les categories inferiors del RCD Espanyol i que l'any 2009 fitxà pel Wigan Athletic Football Club.

## Referències

* ↑ «El món fosc del futbol, por Joan Golobart» (en castellà). La Vanguardia, 23-01-2014. [Consulta: 17 juny 2023].
* ↑ «'Europa a sus pies', records de la final de Leverkusen». El Periódico, 17-04-2013. [Consulta: 17 juny 2023].
* ↑ «Joan Golobart Serra» (en castellà). Autores. La Vanguardia. [Consulta: 17 juny 2023].
* ↑ «Román Golobart - Player profile» (en anglès). Transfermarkt. [Consulta: 17 juny 2023].

## Enllaços externs

* Estadístiques a Primera divisió - LFP (castellà)