OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Assumpció Nicolazzi i Rovira

Assumpció Nicolazzi i Rovira (Girona, 1922 – 2018) ha estat durant tota la seva vida la propietària i la responsable de la direcció de l'Hotel Peninsular de Girona i del cafè Savoy, dos històrics establiments de Girona, situats al carrer Nou.

## Biografia

La seva vida sempre ha estat vinculada a l'hotel familiar, l'Hotel Peninsular, l'establiment hostaler més antic de la ciutat de Girona, que havia estat creat el 1853 pel seu besavi, el piemontès Pietro Nicolazzi Primatesta, aleshores sota el nom de Fonda de San Antonio. La Fonda va ser rebatejada el 1895 amb el nom actual d'Hotel Peninsular. Tot i les dificultats existents per a les dones de l'època d'accedir a llocs de responsabilitat, es va fer càrrec del negoci, a mitjan segle xx.
El cafè Savoy va ser fundat pels seus pares la dècada del 1930 i de seguida es va convertir en un punt de trobada de la burgesia de l'època; amb el pas dels anys va passar a ser un dels cafès destacats de la ciutat de Girona.
Va ser impulsora del bar-restaurant La Rosaleda, a la devesa de Girona. Aquest establiment va esdevenir un lloc important tant pels gironins, perquè era lloc de socialització els caps de setmana, com pels turistes que començaven a arribar a la ciutat i hi feien parada per anar a la Costa Brava.
L'any 1960 la família va adquirir l'Hotel Alga, de Calella de Palafrugell. Més endavant va recuperar el restaurant L'Arcada, a la gironina Rambla de la Llibertat, va impulsar els premis literaris Prudenci Bertrana i va presidir l'Associació de Veïns del carrer Nou.
Va entrar en el món de la política gironina, essent regidora de l'Ajuntament de Girona durant el mandat 1987-1991, durant el qual va formar part, per exemple, del Consell Municipal de la Gent Gran, i va participar activament en les Comissions de Cultura i d'Educació, i en la Comissió de Promoció de la Ciutat, sobretot en l'exposició Girona, temps de flors.

## Referències

* ↑ Gay, J. Victor. El Peninsular (1853-2003), memòria d'un hotel de Girona. 2002. Girona: Península, 11-09-2002. ISBN 84-607-6898-8.
* ↑ Amargant Bosch, Jofre. «La UdG acull l'exposició «Dones Economistes»». Diari de Girona, 03-02-2022. [Consulta: 12 març 2022].
* ↑ Ribas i Mora, M. Carme «Assumpció Nicolazzi i Rovira, Adéu a un referent de l'hostaleria». El Punt Avui, 13-07-2018.
* ↑ Pla i Casadevall, Josep. Girona, un llibre de records. 1952. Girona: labutxaca.
* ↑ «Recursos | Servei de Gestió Documental, Arxius i Publicacions (SGDAP). Ajuntament de Girona». [Consulta: 12 març 2022].
# Colorisme

El colorisme és una forma de discriminació intracomunitària derivada del racisme que consisteix en el tracte diferencial, estereotipat i desigual en funció del color de pell, que generalment privilegia els qui són de pell més clara.
L'activista Alice Walker va popularitzar aquest mot en emprar-lo el 1983. Ara bé, segons Toni Morrison, el concepte del colorisme solament afecta i interpel·la els afroamericans.

## Referències

* ↑ Guéret, Tiphaine; Clavaud-Mégevand, Coline. «Qu'est-ce que le colorisme et pourquoi c’est un problème ?» (en francès), 15-11-2018. Arxivat de l'original el 18 de novembre 2018. [Consulta: 25 juliol 2022].
* ↑ Ndiaye, Pap. «Questions de couleur. Histoire, idéologie et pratique du colorisme». A: Didier Fassin, Éric Fassin. De la question sociale à la question raciale ? (en francès), 2006, p. 37-54. ISBN 9782707158512.
* ↑ Hunter, Margaret «The Persistent Problem of Colorism: Skin Tone, Status, and Inequality» (en anglès). Sociology Compass, 1, 1, 01-09-2007, pàg. 237–254. DOI: 10.1111/j.1751-9020.2007.00006.x. ISSN: 1751-9020 [Consulta: 23 març 2018].
* ↑ https://www.slate.fr/story/188469/series-televisees-afro-americaines-colorisme-casting-discrimination-peau-claire-representations
* ↑ https://www.cnews.fr/people/2019-06-22/beyonce-aurait-eu-moins-de-succes-si-elle-avait-ete-plus-noire-selon-son-pere
* ↑ https://www.mediapart.fr/journal/culture-idees/040518/toni-morrison-l-autre-et-la-race-hold-samedi-5-mai-0
# Cervatos de la Cueza

Cervatos de la Cueza és un municipi de la província de Palència a la comunitat autònoma de Castella i Lleó (Espanya).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 431 | 418 | 365 | 340 |

## Personalitats

* Isaac Viciosa, atleta.
* Juan de San Martín y Gómez, pare de José de San Martín, alliberador argentí.
# Peguera (Fígols)

Peguera és un despoblat pertanyent al municipi de Fígols, a la comarca del Berguedà. És a uns 1.600 msnm, a la capçalera de la vall de Peguera, entre els rasos de Peguera, al sud, i la serra d'Ensija, al nord.
Sobre les cases hi ha el roc de Peguera, on hi hagué el castell de Peguera, que a partir del 1390 fou el centre de la Baronia de Peguera.
L'església de Sant Miquel és d'origen romànic.
L'abandonament de les mines de Fígols contribuí al despoblament gradual de Peguera.
En aquest poble nasqué Ramon Vila Capdevila, anomenat Caracremada (1908-1963), maqui català.

## Referències

* ↑ Busquets Castellà, Josep «Discrepàncies entre Berga i el rei pel domini de Peguera» (PDF). L'Erol, revista cultural del Berguedà, 103, 2010, pàg. 39-41 [Consulta: 6 febrer 2015].
# Eleccions municipals de 1999 a Aiguamúrcia

Les eleccions municipals de 1999 a Aiguamúrcia van ser unes eleccions locals que es van celebrar el diumenge 13 de juny de 1999 a Aiguamúrcia, a l'Alt Camp, com a part de les eleccions municipals espanyoles. Es van triar els 7 regidors de l'Ajuntament d'Aiguamúrcia.

## Sistema electoral

Les eleccions als ajuntaments de l'Estat espanyol estan fixades per celebrar-se el quart diumenge de maig cada quatre anys. El sistema electoral fa servir la regla D'Hondt amb representació proporcional, llistes tancades i una barrera electoral del 5% dels vots vàlids, que inclou els vots en blanc. La votació per a l'assemblea local es basa en el sufragi universal.
En les eleccions municipals, la circumscripció electoral és el municipi i el nombre d'escons (o sigui, regidors) a triar del municipi es determina en funció del nombre d'habitants censats en aquest municipi. En el cas d'Aiguamúrcia, en tenir 520 persones censades, l'hi correspon 7 regidors.

## Candidatures

El 18 de maig del mateix any, la Junta Electoral de Zona del Vendrell va proclamar dues úniques candidatures del municipi d'Aiguamúrcia en el Butlletí Oficial de la Província de Tarragona.
* Convergència i Unió (CiU)
* PSC-Progrés Municipal (PSC-PM)

## Jornada electoral
### Constitució de les meses

En aquell moment, Aiguamúrcia tenia una població de 627 habitants, dels quals 520 persones van ser cridades a votar en una de les dues meses que es van constituir al municipi.

### Participació

La participació en aquestes eleccions va ser de 80,0%, el qual cosa implica que un total de 416 ciutadans del municipi van decidir exercir el seu dret a vot. Comparant aquesta participació amb la mitjana catalana, Aiguamúrcia va registrar una xifra molt més alta, situant-se en 24,1 punts percentuals per sobre.
A continuació, es presenta una taula amb els percentatges de participació registrats a diferents hores del dia de les eleccions:
| Hores | Aiguamúrcia |
| Participació (14h) | 35,2% ( -2,7%) |
| Participació (18h) | 56,0% ( -2,2%) |
| Participació (20h) | 80,0% ( -1,7%) |

## Referències

* 1 2 «Llei orgànica 5/1985, de 19 de juny, del règim electoral general». Portal Jurídic de Catalunya. [Consulta: 31 maig 2023].
* ↑ «Infoelectoral | Resultados electorales» (en castellà). Ministerio de Interior | Gobierno de España. [Consulta: 31 maig 2023].
* ↑ «Elecciones. Elecciones Locales. 13 de junio de 1999.» (en castellà). Junta Electoral Central. [Consulta: 17 juny 2023].
* 1 2 «Resultats electorals». Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2022-10-10. [Consulta: 4 juny 2023].
# Marquesat de la Lapilla

El Marquesat de la Lapilla és un títol nobiliari espanyol creat el 22 de juny de 1643 pel rei Felip IV de Castella a favor de Pedro Rodríguez de Fonseca y Figueroa, II marquès d'Orellana, senyor de la casa de Fonseca, senyor del mayorazgo del dipòsit dels delmes (tercias) del bisbat de Badajoz i senyor de la Lapilla. El marquesat d'Orellana va ser canviat pel de la Lapilla perquè ja existia un altre marquesat amb el mateix nom (Marquesat d'Orellana la Vieja), atorgat a Rodrigo de Orellana y Toledo, XII senyor d'Orellana la Vieja. El rei Carles III va concedir la grandesa d'Espanya a aquest títol el 25 d'abril de 1780, en la persona de Joaquín Centurión y Fonseca, VIII marquès de la Lapilla, V marquès de Monesterio y duca Centurione en el Regne de Nàpols.
La seva denominació fa referència a la devesa de la Lapilla, en el terme municipal de Badajoz, que era propietat de los Fonseca.

## Marquesos de la Lapilla

* Pedro Rodríguez de Fonseca y Figueroa, I marquès de la Lapilla (II marquès d'Orellana fins al 1643);
* María Felipa de Fonseca, II marquesa de la Lapilla;
* Gaspara María de Fonseca y Velaz de Medrano, III marquesa de la Lapilla;
* Baltasara de Fonseca y Velaz de Medrano, IV marquesa de la Lapilla;
* Fausta Melchora Barrón de Fonseca, V marquesa de la Lapilla;
* Rosa María de Fonseca Sámano y Urbina, VI marquesa de la Lapilla;
* María de la Esperanza de Gáceta Girón y Fonseca, VII marquesa de la Lapilla;
* José Joaquín Centurión y Gaceta de Fonseca, VIII marquès de la Lapilla (VII marquès de Monesterio, VI Duca Centurione);
* Nicolás Centurión y Vera de Aragón, IX marquès de la Lapilla;
* María de la Soledad Centurión y Orobio, X marquesa de la Lapilla, IX marquesa de Monesterio;
* Ferran de Fivaller i Centurión, X marquès de la Lapilla;
* Mercè Bernardina de Fivaller i Centurión, XII marquesa de la Lapilla;
* Bernardí de Martorell i Fivaller, XIII marquès de la Lapilla;
* Anna Àgueda de Martorell i Fivaller, XIV marquesa de la Lapilla;
* Francesc de Borja de Martorell i Téllez-Girón, XV marquès de la Lapilla (XXII comte d'Alba de Liste, VII duc d'Almenara Alta, VII marquès d'Albranca, X marquès de Paredes, XI marquès de Villel, XVII duc d'Escalona, XVIII marquès de Villena);
* Maria de la Pietat de Martorell i Castillejo, XVI marquesa de la Lapilla (VIII duquessa d'Almenara Alta, XVIII duquessa de Escalona, VIII marquesa de Albranca, XV marquesa de Monesterio, XI marquesa de Paredes, XIX marquesa de Villena, X comtesa de Darnius);
* Juan Pedro de Soto y Martorell, XVII marqués de la Lapilla.

## Referències

* ↑ Genealogía de los marqueses de Lalapilla.
* ↑ Sánchez Mayorro, F: Acerca de los orígenes de la propiedad nobiliaria en la Extremadura contemporánea. Norba 8-9. Revista de Historia. Cáceres 1987-88
# Cody O'Reilly

Cody O'Reilly (Santa Bàrbara, Califòrnia, 24 de gener de 1988) és un ciclista estatunidenc. Combina la carretera amb el ciclisme en pista.

## Palmarès en pista

* 2009
** Campió dels Estats Units en Òmnium
** Campió dels Estats Units en Madison (amb Iggy Silva)
* 2010
** Campió dels Estats Units en Persecució per equips

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Cervecería 100 Montaditos

La Cerveseria 100 Montaditos és una cadena de restauració internacional d'origen espanyol, pertanyent al grup Restalia, especialitzada en la venda de 100 tipus diferents de montaditos (barquetes). Actualment compta amb uns 350 locals en règim de franquícia repartits per Espanya i prop de 100 a l'estranger, amb un total d'uns 3000 treballadors. (Estats Units, Mèxic, Colòmbia, Itàlia, Xile, Guatemala, Costa Rica, República Dominicana, Paraguai, l'Equador i Portugal).

## Concepte

El concepte de "neorestauració" que desenvolupa es basa en quatre elements: els productes de qualitat, l'autodenominat "concepte eurista" (preus propers a un euro), autoservei i una temàtica determinada dels locals.
La senzillesa dels plats (barquetes) i el seu baix preu van ser part de l'èxit de la marca.

## Distribució dels locals
### Distribució a Espanya

| Lloc | Comunitat autònoma | Cerveseries |
| 1 | Comunitat de Madrid | 90 |
| 2 | Andalusia | 70 |
| 3 | Comunitat Valenciana | 47 |
| 4 | Catalunya | 24 |
| 5 | Canàries | 15 |
| 6 | Regió de Múrcia | 10 |
| 7 | Castella i Lleó | 11 |
| 8 | Castella-la Manxa | 10 |
| 9 | Extremadura | 8 |
| 10 | Galícia | 7 |
| 11 | Aragó | 6 |
| 12 | País Basc | 5 |
| 13 | Cantàbria | 4 |
| 14 | Navarra | 2 |
| 15 | Illes Balears | 2 |
| 16 | Astúries | 2 |
| 17 | La Rioja | 1 |

### Distribució fora d'Espanya

La Cerveseria 100 Montaditos compta amb prop de 100 restaurants fora d'Espanya, que són:
* 50 a Itàlia
* 12 a Portugal
* 12 a Mèxic
* 7 a Guatemala
* 5 als Estats Units
* 5 a Colòmbia
* 3 a Xile
* 2 a Equador
* 1 a Costa Rica
* 1 a República Dominicana
* 1 al Paraguai
* 1 a Panamà

## Enllaços externs

* Web oficial de la Cerveseria 100 Montaditos
# Pegusa cadenati

Pegusa cadenati és un peix teleosti de la família dels soleids i de l'ordre dels pleuronectiformes.

## Hàbitat

Viu en aigües poc fondes.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de Cap Verd.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Marquesat de la Quadra

El Marquesat de la Quadra (també: de la Cuadra) és un títol nobiliari creat el 31 de març del 1757 pel rei Ferran VI, amb el vescomtat previ de Sant Agustí, a favor de Lluís de Carbonell i de Ferràs, I baró de Guia Real i senyor de la quadra de Sant Agustí de Lluçanès.
Lluís de Carbonell i de Ferràs era cavaller de l'Orde de Sant Jaume, regidor degà de la ciutat de Barcelona i tinent coronel de Dragons. Havia obtingut anteriorment el títol de baró de Guia Real el 12 de desembre del 1752, de mans del mateix rei. Va rebre tots dos títols en atenció als seus mèrits i serveis, així com als del seu pare Josep de Carbonell i Solier, coronel d'infanteria, que va servir de guia al rei Felip V el 1706, quan es va aixecar el setge de Barcelona. El seu ascendent, Pere Carbonell, havia estat honrat per Ferran el Catòlic, el 23 de febrer del 1481, amb el Privilegi de Generós, pels seus mèrits en l'alliberament de la reina Joana Enríquez, que es trobava assetjada a Girona.
Títol caducat en l'actualitat.

## Marquesos de la Quadra

| | Titular | Període |
| Creació pel rei Ferran VI |||
| I | Lluís de Carbonell i de Ferràs | 1757-1795 |
| II | Josep d'Oliveres i de Carbonell | 1795-1796 |
| III | Josep Maria d'Oliveras i de Ros | 1796-1830 |
| IV | Joan Maria d'Oliveras i d'Estanyol | 1830-1879 |

## Història

* Lluís Carbonell i de Ferràs, I marquès de la Quadra, I vescomte de Sant Agustí, I baró de Guia Real, cavaller de l'Orde de Sant Jaume, regidor degà de la ciutat de Barcelona, i tinent coronel de Dragons. L'abril del 1795, el va succeir el seu nebot:
* Josep d'Oliveres i de Carbonell, II marquès de la Quadra. El 30 de maig del 1796, el va succeir el seu primogènit:
* Josep Maria d'Oliveras i de Ros, III marquès de la Quadra. El 1830, el va succeir el seu germà:
* Joan Maria d'Oliveras i d'Estanyol, IV marquès de la Quadra.

## Referències

* ↑ Fernández-Mota de Cifuentes, María Teresa (1984) Relacíon de títulos nobiliarios vacantes, y principales documentos que contiene cada expediente que, de los mismos, se conserva en el Archivo del Ministerio de Justicia, Ediciones Hidalguía.
* ↑ «Marquesat de la Quadra». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Ramos, Antonio (1777) Aparato para la correccion y adicion de la obra que publicó en 1769 el Dor. D. Joseph Berní y Catalá... Con el título Creacion, antiguedad y privilegios de los títulos de Castilla, Oficina del Impresor de la Dignidad Episcopal y de la Santa Iglesia, 1777.
* ↑ «Lluis de CARBONELL y de FERRAS». geneanet. Martín Rodríguez.
* ↑ «Josep de OLIVERES y CARBONELL». geneanet. Martín Rodríguez.
* ↑ «Joan Maria de OLIVERES y ESTANYOL». geneanet. Martín Rodríguez.

## Bibliogarfia

* Puigferrat i Oliva, Carles «Un noble català del segle XIX: Joan Maria d’Oliveres i d’Estanyol, Marquès de la Quadra (Vic, 1797 - Barcelona, 1879)». Ausa, Vol. 29, 185, 2020, pàg. 445-483.
# Bandai Namco Entertainment

Bandai Namco Entertainment, Inc. (NBEI) (株式会社バンダイナムコエンターテインメント, Kabushiki Gaisha Bandai Namuko Entāteinmento) és una productora de videojocs i màquines recreatives en el qual l'empresa és una fusió entre Bandai i Namco. Bandai Namco Games és completament de Bandai Namco Holdings Inc (NBHD) i s'especialitza en la producció i vendes de videojocs i màquines recreatives.

## Història

A principis de l'any 2005, Namco Ltd i Bandai Co Ltd van anunciar de combinar les seves operacions. La fusió es va fer el setembre del mateix any i ambdues empreses van començar a treballar juntes sota el nom de Bandai Namco Holdings.
El 31 de març de 2006, l'empresa de videojocs, Bandai, es va fusionar amb Namco i va canviar el nom a Namco Bandai Games. Des del gener de 2014 es coneixeria a tot el món amb el nom de Bandai Namco Games. Des de l'1 d'abril de 2015 s'anomena Bandai Namco Entertainment.

## Videojocs

* Ace Combat X: Skies of Deception.
* Ace Combat Zero
* Another Century's Episode: R
* Dark Souls
* Cross Edge
* Dragon Ball Z: Sparking Neo
* Enslaved: Odyssey to the West
* Gunpey
* Inuyasha: Secret of the Divine Jewel
* The Legend of Heroes III: Song of the Ocean
* Mario Kart Arcade GP 2
* Mobile Suit Gundam: Crossfire
* Naruto: Ultimate Ninja
* Naruto: Uzumaki Chronicles
* Pac-Man World Rally
* Ridge Racer 7
* Smash Court Tennis 3
* Tales of the Abyss
* Tamagotchi Connection: Corner Shop
* Tamagotchi Connection: Corner Shop 2
* Tekken 5: Dark Resurrection
* Tekken 6
* Trioncube
* Xenosaga Episode III: Also sprach Zarathustra

## Vegeu també

* Bandai
* Sunrise
* Namco

## Enllaços externs

* (anglès) Bandai Namco Games
* (japonès) Bandai Namco Games
* (anglès) Bandai Namco Games Arxivat 2008-11-21 a Wayback Machine.
* (anglès) Namco Networks America Arxivat 2011-01-29 a Wayback Machine. Divisió americana de telefonia
* (anglès) Bandai Namco Networks Europe Ltd Divisió europea de telefonia
Per una llista completa dels enllaços, vegeu Game Contents SBU Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine..
# Gavotí de bigotis

El gavotí de bigotis (Aethia pygmaea) és una espècie d'ocell de la família dels àlcids (Alcidae). D'hàbits pelàgics cria sobre turons rocallosos i platges de les illes del Comandant, Kurils i Aleutianes. Més tard es dispersa per zones properes.
# Comtat de Vexin

El Comtat de Vexin fou una jurisdicció feudal de França, que des del 911 va quedar dividit entre França i Normandia.

## El Vexin francès

El comtat de Vexin apareix cap a l'any 800. El primer senyor fou Nebelon, de la dinastia anomenada del Nebelons que era fill de Khildebrand de Borgonya i net de Pipí d'Heristal; el seu fill Nebelon II va portar ja el títol de comte de Vexin.

### Llista de comtes

* Romuald vers 753-764
* Regnald, ?
* Griffó, vers 790
* Riferus, vers 796
* Nebelon o Nibelung I c. 800
* Nebelon o Nibelung II (fill) c. 840
* Geilè (Geilenus) vers 850-864, comte de Meulan
* Nibelung III 864-després de 879
* Teodoric I (fill) vers 880-886
* Adelram (II) i Teororic II, defensors de Pontoise, vers 886-890, nebots
* Walerà I (fill de Nebeló), Nebeló o Nibelung IV (fill de Walerà), Walerà II, comtes a part de Vexin o prop del Vexin
* Ermenfred d'Amiens, comte d'Amiens, de Vexin i de Valois abans de 895-919
* Hildegarda 919-926? (filla)
* Raül I de Vexin (Raül I d'Ostrevant) comte de Vexin, Amiens i Valois per dret de la seva dona 919-926
* Raül II de Vexin, comte de Vexin, Amiens i Valois 926-943 (fill)
* Gualter I de Vexin vers 943-995 comte de Vexin, Amiens i Valois (germà)
* Gualter II de Vexin vers 995-després de 1017 comte de Vexin, Amiens i Valois (fill)
* Dreux de Vexin vers 1020-1035, comte d'Amiens i Vexin (fill)
* Gualter III de Vexin 1035-1063, comte d'Amiens i Vexin (fill)
* Raül III de Vexin 1063-1074, comte de Valois com Raül IV (1038) i després d'Amiens i Vexin, cosí (el seu pare Raül III fou comte de Valois; Raull III era fill de Gualter II)
* Simó de Vexin 1074-1077, comte de Vexin, Amiens i Valois
* a la corona francesa 1077, excepte la part que posseïa el duc de Normandia que li fou reconeguda.
* Lluís de França (després rei Lluís VI de França), comte del Vexin francès 1092-1108

## El Vexin normand

Una part del comtat del Vexin situada a l'oest del riu Epte, va passar a Rol·ló, duc de Normandia, el 911. El 1096 es va construir el castell de Gisors com a defensa contra el comtat francès de Vexin.
El 1149 Enric II Plantagenet el va cedir el comtat a Lluís VII de França com a pagament de la seva ajuda contra Esteve de Blois. Lluís VII el va cedir el 1160 a la seva filla Margarita, casada amb Enric el Jove, fill gran d'Enric II. El 1193 el rei Felip August el va ocupar però el va retornar el 1199 encara que va retenir el castell de Gisors. El 1204 va ser incorporat amb Normandia a la corona francesa.

### Llista de comtes

* Ducs de Normandia 911-1149
* Lluís I de Vexin 1149-1160 (Lluís VII de França)
* Margarida de França 1160-1193 (filla) (+1198)
* Enric el Jove 1160-1183 (marit)
* Felip August 1193-1199 (Felip II August de França)
* Joan sense Terra 1199-1204 (rei d'Anglaterra i duc de Normandia)
* A la corona francesa 1204.

## Vegeu també

* Casa de Vexin
# Barcelona Queens

El Barcelona Queens va ser un club de futbol americà femení de Barcelona, fundat l'any 1995, format per seguidores del Barcelona Howlers. Juntament amb aquestes, disputaren el primer partit de futbol americà femení a Catalunya el 5 d'agost de 1995. Degut a l'èxit de l'esdeveniment, l'equip va participar en la primera Lliga catalana 1996-1997, arribant a la final. Va desaparèixer al final de la temporada 1998-99.

## Referències

* ↑ «Barcelona Queens». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Palmarès LCFA Femenina». Federació Catalana de Futbol Americà. [Consulta: 23 març 2019].
# Cetopsorhamdia iheringi

Cetopsorhamdia iheringi és una espècie de peix de la família dels heptaptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 10,6 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Paranà i São Francisco al Brasil.

## Referències

* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ Eigenmann, C. H., 1916. New and rare fishes from South American rivers. Ann. Carnegie Mus. v. 10 (núms. 1-2): 77-86, Pls. 13-16.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Schubart, O. & A. L. Gomes. 1959. Descrição de Cetopsorhamdia iheringi sp. n. (Pisces, Nematognathi, Pimelodidae, Luciopimelodinae). Rev. Bras. Biol. v. 19: 1-7.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Bockmann, F.A. i G.M. Guazzelli 2003. Heptapteridae (Heptapterids). p. 406-431. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* ↑ Casatti, L. i R.M.C. Castro, 1998. A fish community of the São Francisco River headwaters riffles, southeastern Brazil. Ichthyol. Explor. Freshwat. 9(3):229-242

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de l'Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Americà d'Història Natural. Museu Americà d'Història Natural, Central Park West, NY 10024-5192 (Estats Units).
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB