OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Erwin Weber

Erwin Weber (Múnic, 12 de juny de 1959) és un enginyer i un pilot de ral·li actualment retirat, guanyador del Campionat d'Europa de Ral·lis l'any 1992 i del Campionat d'Alemanya de Ral·lis dels anys 1983 i 1991. També ha participat en el Campionat Mundial de Ral·lis, on ha aconseguit diversos podis, i al Ral·li Dakar, on finalitzà segon a l'edició de 1992.

## Trajectòria

Erwin Weber debuta als ral·lis l'any 1979 disputant l'Opel Kadett Cup a Alemanya. Posteriorment, com a pilot d'Opel, l'any 1983 guanya el Campionat d'Alemanya de Ral·lis amb un Opel Manta 400. L'any 1985 debuta al Campionat Mundial de Ral·lis disputant el Ral·li Safari i el RAC Ral·li amb el Opel Manta 400.
La temporada 1986 disputa tres ral·lis amb el Toyota Team Europe, aconseguyint un tercer lloc al Ral·li Costa d'Ivori del Campionat Mundial amb un Toyota Celica.
A partir de 1987 es converteix en pilot de Volkswagen Motorsport, aconseguint dues terceres posicions al Ral·li Costa d'Ivori i al Ral·li de l'Argentina, ambdós puntuables pel Mundial de Ral·lis. Posteriorment, al 1990, també acabaria al podi en tercera posició al Ral·li de Nova Zelanda. La temporada 1991 guanya per segona vegada el Campionat d'Alemanya, en aquesta ocasió amb un Volkswagen Golf G60 Rallye.
L'any 1992 s'incorpora a Mitsubishi Alemanya, guanyant el Campionat d'Europa de Ral·lis amb un Mitsubishi Galant VR-4, aconseguint imposar-se en sis ral·lis al llarg de l'any, com el Ral·li d'Alemanya o el Ral·li Barum. A la següent temporada ja disputa menys ral·lis, encara en Mitsubishi, finalitzant segon al Campionat d'Alemanya i vuitè al Campionat d'Europa.
L'any 1993 s'incorpora a SEAT Sport, disputant un sol ral·li en tot l'any, el Ral·li de Catalunya amb un Seat Ibiza GTi 16v de la categoria 2 Litres. A les següents temporades, disputarà a la categoria 2 litres, diferents proves amb SEAT, aconseguint la victòria dins la categoria al Ral·li Acròpolis de 1995, finalitzant en un tercerc lloc absolut. Finalment, Weber es retirarà en finalitzar la temporada 1997, havent ajudat a SEAT a guanyar els campionats mundials de la categoria 2 litres dels anys 1996 i 1997.
En paral·lel a la seva activitat als ral·lis, també disputà en diverses ocasions el Ral·li Dakar, finalitzant en segona posició l'any 1992 amb un Mitsubishi Pajero.

## Referències

* ↑ Shacki. «Erwin Weber - rally profile eWRC-results.com» (en anglès). [Consulta: 5 juny 2023].
* ↑ coches, Revista de. «Vigésimo quinto aniversario del primer Mundial del Seat Ibiza Kit Car» (en castellà). [Consulta: 5 juny 2023].
* ↑ «1992 | Dakar Rally | MOTOR SPORTS | Innovation» (en japonès). [Consulta: 5 juny 2023].
# Llac Kawaguchi

El llac Kawaguchi (河口湖) es troba al nord del mont Fuji a l'illa japonesa de Honshu. Situat a la prefectura de Yamanashi, que és la més coneguda i més al nord de Fujigoko. Forma part del Parc Nacional Fuji-Hakone-Izu.
Es troba a una altitud aproximada de 800 metres, el que explica els estius frescos i hiverns relativament freda sovint.

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2009-02-12 a Wayback Machine.(japonès)
# Montfaucon (Gard)

Montfaucon és un municipi francès, situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans del Gard
# Agustín Ferrer Casas

Agustín Ferrer Casas (Pamplona, 1971) és un dibuixant de còmic. Cas atípic en la indústria, treballava com a docent a la Universitat de Navarra, activitat que va estar compaginant amb el còmic, activitat que no realitzaria a nivell professional fins que el 2014 va publicar Las apasionantes aventuras del Sr Smith, publicat via crowfunding després de guanyar un certamen. Per aquelles dates, ja havia guanyat uns 30 premis a diferents concursos de còmic.
El seu segon treball, publicat per Grafito Editorial va ser Cazador de sonrisas, un còmic de suspense protagonitzat per un dentista i ambientat en els Estats Units de principis dels anys 60.

## Referències

* ↑ Agustín Ferrer Arxivat 2015-04-19 a Wayback Machine. al web de Grafito Editorial [Consulta:19 d'abril de 2015] (castellà)
* 1 2 Cómic, literatura y humor: 'Las apasionantes lecturas del Sr. Smith' notícia al web d'RTVE del 21 de març de 2014 (castellà)
* ↑ El pamplonés Agustín Ferrer debuta con un cómic sobre suspense notícia a Diario de Navarra del 7 de febrer de 2015 (castellà)
# Acquanegra sul Chiese

Acquanegra sul Chiese és un municipi situat al territori de la província de Màntua, a la regió de la Llombardia, (Itàlia).
Acquanegra sul Chiese limita amb els municipis de Asola, Bozzolo, Calvatone, Canneto sull'Oglio, Marcaria, Mariana Mantovana i Redondesco.
Pertanyen al municipi la frazione de Mosio.

## Galeria

* Església de S. Tomàs Apòstol
* Localització d'Acquanegra sul Chiese a la província de Màntua
# Cal Ribas (el Prat de Llobregat)

Cal Ribas és una masia del Prat de Llobregat (Baix Llobregat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta baixa i pis, amb mòdul lateral segons la tipologia 1 (subgrup indeterminat) de Danés i Torras. La coberta és a dues vessants en el cos central i a una vessant al cos lateral. Té la façana orientada a mar i perpendicularment a l'eix de la teulada. El seu estat és lamentable, trobant-se deshabitada i en runes part de la teulada. Els camps propers es cultiven i deuen ser arrendats a algun pagès.

## Història

Cal Ribas apareix a la Consueta Parroquial de principis del segle xix, encara que la família Ribas (de mal nom "Quintana") ja apareix documentada al Prat el 1650.

## Referències

* 1 2 «Cal Ribas». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 agost 2018].

## Enllaços externs

* Cal Ribas, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Llac Khanka

El llac Khanka o Xingkai (rus: о́зеро Ха́нка, ózero Khanka; (xinès): 興凱湖, xinès simplificat: 兴凯湖, pinyin: Xīngkǎi Hú) és un gran llac asiàtic d'aigua dolça localitzat a la frontera entre la província xinesa de Heilongjiang i el krai de Primorie de Rússia. L'aigua del llac és tan neta i el cel d'aquesta regió tan blava, que aquest llac és conegut com «la maragda del Nord».

## Geografia

El llac té una superfície de 4.190 km², dels quals 3.030 km² pertanyen a Rússia. Les ribes del llac són pantanoses excepte en el nord-oest. La conca hidrogràfica del llac té una superfície de 16.890 km² (el 97% a Rússia). El llac s'abasteix gràcies a 23 rius (8 en la riba xinesa i 15 en la russa) però l'únic desguàs del llac és el riu Songacha, que forma frontera entre Xina i Rússia, i té una longitud de 180-210 km (té un curs amb molts meandres, sent difícil estimar la seva longitud). El llac forma part de la conca del riu Ussuri, que, al seu torn, pertany a la gran conca del riu Amur. La seva profunditat mitjana és de 4,5 m (amb un màxim de 10,6 m), el seu volum és de 18,3 km³ i està situat a una altitud de 69 m. El llac s'estén 90 km en direcció NS i 60 km EO.
La temperatura màxima anual és de 21,2 °C i la mínima de -19.2 °C. Les precipitacions es donen principalment a l'estiu, arribant als 750 mm anuals.
El llac acull 60 espècies de peixos i més de 450 espècies de plantes precioses, sent el pi del llac Xingkai una espècie única al món. La reserva russa de Khankaiski és una reserva de la biosfera des de 2005 i des de 2007 la reserva xinesa del llac Xingkai. El Anser erythropus (una espècie d'oca) és una de les espècies més destacades que habiten en el llac.
Una part de la regió russa (310.000 hectàrees) va ser declarada l'11 d'octubre de 1976 com «water and wetlands areas of international significance» (àrea aquàtica i d'aiguamolls de rellevància internacional) segons el Conveni de Ramsar (nº. ref. Ramsar 112).

## Història

El llac Khanka es va formar després de l'erupció d'un volcà, fa 6.800 anys. Durant el neolític, es va desenvolupar als voltants del llac el poble balhae. Els avantpassats dels nuzhen i els manxús vivien en les seves ribes. En idioma manxú «Xingkai» significa «l'aigua que passa de dalt a baix».

## Referències

* 1 2 «Experience and Lessons Learned Brief for Lake Xingkai/Khanka». Jin Xiangcan, Jiang Xia, Status and Prospects of the Russian-Chinese Cooperation in Environment Conservation and Water Management. Materials of the international conference, Moscow, MNR of Russia, 2007, pàg. 84. Arxivat de l'original el 30 de maig 2009 [Consulta: 20 novembre 2016]. Arxivat 30 de maig 2009 a Wayback Machine.
* ↑ «LakeNet - Lakes». www.worldlakes.org. [Consulta: 20 novembre 2016].
* ↑ «Lake Khanka». Russian Federation 2RU003. wetlands.org. Arxivat de l'original el 2012-02-12. [Consulta: 20 novembre 2016].
* ↑ «Ramsar List». Ramsar.org. [Consulta: 20 novembre 2016].

## Enllaços externs

* LakeNet profile (anglès)
* Fitxa de la reserva de la biosfera russa a la web de la UNESCO (anglès)
* Fitxa de la reserva de la biosfera xina a la web de la UNESCO (anglès)
# Montfaucon

«Montfaucon» té aquests significats:
* Montfaucon (Aisne), municipi francès al departament de l'Aisne
* Montfaucon (Alts Pirineus), municipi francès al departament dels Alts Pirineus i a la regió de Migdia-Pirineus
* Montfaucon (Doubs), municipi francès al departament del Doubs
* Montfaucon (Gard), municipi francès al departament del Gard, regió de Llenguadoc-Rosselló
* Montfaucon (Òlt), municipi francès al departament de l'Òlt, regió de Migdia-Pirineus
* Montfaucon-d'Argonne, municipi francès al departament del Mosa
* Montfaucon-Montigné, municipi francès al departament de Maine i Loira
* Montfaucon de Velai o Montfaucon-en-Velay (francès), municipi francès al departament de l'Alt Loira
* Cantó de Montfaucon-Montigné, cantó francès del departament de Maine i Loira, al districte de Cholet
* Cantó de Montfaucon de Velai, cantó francès del departament de l'Alt Loira, al districte de Sinjau
* Senyoria de Montfaucon, jurisdicció feudal del Franc Comtat, al modern departament del Doubs, vassalla de l'arquebisbe de Besançon
# Alberto Todolí Momparler

Alberto Todolí Momparler (Aielo de Rugat, 24 d'agost de 1971), més conegut com a Alberto, és un pilotaire valencià professional, mitger en la modalitat de raspall.
Té trofeus al seu palmarés que només els té ell i Gorxa, com és Trofeu President de la diputació de l'any 2000. En 45 anys continua sent un referent entre els mitgers de la nòmina profesional i un dels millors com resa el premi al millor jugador profesional de raspall 2014-15 que li atorga la federació de pilota valenciana.

## Palmarés

* Campió per equips de raspall: 1992, 2000, 2007, 2008, 2014 i 2015
** Subcampió per equips de raspall: 2010, 2011 i 2012.
* Campió del Trofeu Mancomunitat de municipis de la Safor: 2004, 2005
** Subcampió del Trofeu Mancomunitat de municipis de la Safor: 2006, 2007 i 2012
* Campió per equips juvenils: 1986
* Campió Trofeu President de la Diputació: 2000
* Campió Trofeu Bancaixa de Raspall: 2001
** Subcampió I Copa Diputació de raspall: 2015
* Premi Millor jugador Raspal:l 2014-2015

## Referències

* 1 2 3 «Alberto de Aielo de Rugat se convierte en el “mitger” con más títulos en la Liga». El Periodic, 06-08-2014. [Consulta: 11 febrer 2015].

## Enllaços externs

* La final más grande en el 'raspall'. Notícia a Levante-EMV
# Borrell I d'Urgell-Cerdanya

Borrell I d'Urgell-Cerdanya o Borrell I d'Osona (? - 820) fou un noble visigot que esdevingué comte d'Urgell i de Cerdanya (788/798-820) i d'Osona (c. 799-820).

## Denominació

Durant la seva vida fou anomenat de vàries formes segons s'esdevenien les seves victòries militars. Primer ajudà als francs amb Urgell i Cerdanya i fou nomenat comte sota el nom de Borrell I d'Urgell-Cerdanya, cap al 788. No fou fins cap al 799 que aconseguí dominar totalment el comtat d'Osona i adjudicar-se el títol (cedit pels francs). Com que ajudà en el domini de la zona, cap al final de la seva vida, se'l conegué com a Borrell I d'Osona.
Tanmateix el seu nom i títol principal fou Borrell I d'Urgell-Cerdanya. Títol que segueix el seu descendent:
* Sunifred I d'Urgell-Cerdanya, fill que tingué com a títol principal el comtat d'Urgell i Cerdanya (834 - 848) i més tard incorporà Barcelona, Girona, Osona, Besalú, Narbona, Agde, Besiers, Lodeva, Melguelh i Nimes (844-848); i comte de Conflent durant un breu període abans del 848.

## Biografia

Era d'origen visigot, probablement de l'antiga Cerretana, esdevinguda Cerdanya. Sotmesos els comtats d'Urgell i Cerdanya pels francs cap al 788, el magnat got Borrell en va ser nomenat comte. Devia tenir una forta intervenció en les lluites subsegüents, que van consolidar el domini franc a Ausona (nom llatí d'Osona) cap al 799 i a Barcelona el 801. Potser com a premi se li va reconèixer el comtat d'Osona cap al 799.
El territori del comtat comprèn la Cerdanya (repartida bàsicament entre els pagi de Bar, de Talló i de Llívia) i també alguns sectors del Ripollès (Vall de Ribes) i del Berguedà (valls de Brocà i de Lillet). També comprèn la zona de l'Alt Urgell o Urgellet que esdevé el comtat d'Urgell.
Va participar en l'expedició a Tortosa ocorreguda entre el 804 i el 806, segons els diferents autors, però no apareix pas a les subsegüents del 807 o 808 i la del 809.
Un got com ell, Sunifred I d'Urgell-Cerdanya, esdevingué l'any 834 comte d'Urgell i Cerdanya. Abans però, els comtats foren atorgats a Asnar I Galí i al seu fill Galí I Asnar, respectivament.
Va morir el 820. El comtat d'Osona va unir-se a les honors (territoris) concedits al comte Rampó de Barcelona i Girona, i els d'Urgell i Cerdanya foren lliurats a Asnar I Galí, que poc abans havia estat expulsat del comtat d'Aragó per la facció contrària als francs i aliada als vascons.

## Vegeu també

* Invasió musulmana de la Gàl·lia
* Conquesta carolíngia de Catalunya

## Referències

* ↑ «Territoris de Borrell I». Arxivat de l'original el 2019-04-21. [Consulta: 26 gener 2019].
* ↑ d'Abadal i de Vinyals, Ramon. El domini carolingi a Catalunya. Institut d'Estudis Catalans, 1986, p.86-92. ISBN "84-7283-082-9.
# Colònia Pernau

La Colònia Pernau és un nucli de població i una colònia tèxtil del municipi de Campdevànol (el Ripollès).
La colònia es troba al costat de la carretera N-152, al quilòmetre 112, al nord de Càmpdevànol, entre les colònies Molinou i l'Herand. En el seu origen era una colònia petita, poc desenvolupada i amb un conjunt força pobre. En la dècada dels 50 del segle xx s'hi van construir tres grups d'habitatges plurifamiliars per als obrers, la majoria dels quals actualment són habitats i de propietat particular. La fàbrica continua en funcionament sota la propietat de Tèxtil Viladecans SA.
La fàbrica ja estava en funcionament des de 1872. Al llarg del segle xix fou llogada a diferents industrials. El 1899, Salvador Julià, fabricant de Barcelona, després d'adquirir l'aprofitament a Lluís i Eusebi Baluis, va sol·licitar autorització per construir una nova resclosa. L'autorització va arribar el 1900 per a l'aprofitament d'un cabal de 2000 l/s, amb una resclosa de 38 m de llargada. L'aiguat del 1940 va malmetre la resclosa i no va ser fins tres anys més tard que l'empresa Algodones Creixell, SA, establerta a Pernau, va demanar autorització per reconstruir la resclosa i la casa comporta, segons projecte de Millet Maristany. El 1982 un altre aiguat va malmetre part del canal.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ «Fàbrica Pernau». Consorci del Ter. [Consulta: 28 gener 2015].
* ↑ Serra, Rosa; Casals, Lluís (fotografies). Colònies Tèxtils de Catalunya. Barcelona: Angle Editorial i Caixa de Manresa, 2000. ISBN 8488811594.
# Agustín Eyzaguirre

Agustín Eyzaguirre (Santiago de Xile, 3 de maig de 1768 - Santiago de Xile, 19 de juliol de 1837) va ser un polític xilè, president interí de Xile entre el 9 de setembre de 1826 i el 25 de gener de 1827.

## Joventut

Va néixer a Santiago de Xile, fill del basc Domingo Eyzaguirre Escutasolo i de María Rosa de Aretxabala y Alday. Va estudiar dret i teologia a la Real Universidad de San Felipe, on es va graduar el 1789. Originàriament, volia fer de capellà, però després va canviar d'opinió i va decidir fer-se càrrec de la finca familiar de Calera de Tango. Es casà amb María Teresa de Larraín i Guzmán Peralta el 13 de setembre de 1808. Durant tota la resta de la seva vida es va dedicar al comerç i a la gestió de les seves terres.

## Carrera política

Durant els primers dies de la revolta de Xile contra la dominació espanyola el 1810 va ser membre de la corporació municipal de Santiago, i es va unir amb entusiasme a la causa revolucionària. Va començar la seva carrera política l'any 1812, quan va ser elegit diputat al primer congrés. Quan, l'any 1813, el general José Miguel Carrera va marxar per enfrontar-se a la invasió del brigadier Antonio Pareja, el senat va nomenar un govern provisional, i Eyzaguirre va ser elegit membre de la Junta de Govern establerta el març de 1813, juntament amb José Miguel Infante i José Ignacio Cienfuegos, i que va durar fins al 7 de març de 1814.
Va participar activament en la fundació de l'acadèmia nacional i de moltes escoles, i en la promulgació de la llibertat de premsa; i durant aquesta administració es va imprimir a Santiago el primer paper republicà. Després de la batalla de Rancagua, l'octubre de 1814, ell, juntament amb altres patriotes, va ser empresonat a l'illa de Juan Fernández, i tots els seus béns van ser confiscats. Va tornar després de la batalla de Chacabuco, (12 de febrer de 1817) que va restituir els exiliats a les seves famílies.
Durant la presidència de Bernardo O'Higgins, Eyzaguirre es va retirar a la vida privada i es va dedicar als seus interessos comercials. Durant aquest temps va organitzar la famosa Companyia de Calcuta, per al comerç directe entre Valparaíso i les Índies Orientals, i així va ser la primera que va fer flotar la bandera xilena als mars asiàtics.
El 28 de gener de 1823 tornà a ser membre, juntament amb José Miguel Infante y Rojas i Fernando Errázuriz Aldunate, de la Junta de Govern governant que va prendre el relleu del dimitit Director Suprem Bernardo O'Higgins, i va durar fins al 4 d'abril de 1823, quan Ramón Freire va assumir com a nou Director Suprem.
El 8 de juliol de 1826 Manuel Blanco Encalada va ser elegit President, mentre que va ser elegit Vicepresident. Van prendre possessió el 14 d'agost de 1826. Amb la dimissió del president Blanco Encalada, va assumir el càrrec de president l'11 de setembre de 1826.

## Referències

* ↑ Memoria Chilena Sobre Agustín Eyzaguirre A.
* ↑ Icarito sobre Agustín Eyzaguirre A.
* ↑ «18». Arxivat de l'original el 2008-06-10. [Consulta: 2 agost 2009].
# Campionat d'Espanya de motocròs 1997

La temporada de 1997 del Campionat d'Espanya de motocròs fou la 39a edició d'aquest campionat, organitzat per la Reial Federació Motociclista Espanyola.

## Classificació final
### 125cc

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Moisés Bernárdez | Honda | ? |
| 2 | Abel Bernárdez | ? | ? |
| 3 | Aarón Bernárdez | ? | ? |
| 4 | ? | ? | ? |
| 5 | ? | ? | ? |
| 6 | ? | ? | ? |
| 7 | ? | ? | ? |
| 8 | ? | ? | ? |
| 9 | ? | ? | ? |
| 10 | ? | ? | ? |

### 250cc

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Javier García Vico | Yamaha | ? |
| 2 | Josep Alonso | ? | ? |
| 3 | Óscar Lanza | ? | ? |
| 4 | ? | ? | ? |
| 5 | ? | ? | ? |
| 6 | ? | ? | ? |
| 7 | ? | ? | ? |
| 8 | ? | ? | ? |
| 9 | ? | ? | ? |
| 10 | ? | ? | ? |

## Categories inferiors

Font:
| Campionat | Guanyador | Motocicleta |
| Júnior 250cc | Álvaro Lozano | Suzuki |
| Trofeu Júnior 125cc | Antonio Paricio | Yamaha |
| Cadet 80cc | Román Pérez | Kawasaki |
| Juvenil 80cc | Jonathan Barragán | Kawasaki |
| Trofeu Alevins 60cc | Julián Simón | Kawasaki |

## Referències

* ↑ «RFME Campeonatos de España de Motocross / Supercross / Freestyle» (PDF) (en castellà). rfme.com. RFME, 10-11-2022. [Consulta: 12 desembre 2022].
* Pi, Pere. «62. Els rivals del motocròs». A: No tinc 200 anys. Les vivències de Pere Pi. Barcelona: Autoeditat (Service Point), juliol 2012, p. 103-105. ISBN 9788461590353.
# Escola de supervivència

Escola de supervivència (títol original: Survival Quest) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Don Coscarelli, estrenada l'any 1988. Ha estat doblada al català.

## Argument

Un grup d'estudiants s'internen en la selva per a una classe de supervivència. Quan el professor és assassinat, els nois s'adonen que hauran d'usar l'ensinistrament per tornar a la civilització abans que els trobi el dolent de torn.

## Repartiment

* Lance Henriksen: Hank
* Mark Rolston: Jake
* Steve Antin: Raider
* Michael Allen Ryder: Harper
* Paul Provenza: Joey
* Traci Lind: Olivia
* Dermot Mulroney: Gray
* Catherine Keener: Cheryl

## Referències

* ↑ «Escola de supervivència»». esadir.cat.
* ↑ «Survival Quest». IMDb.
# Ligue 1 2008-09

El 9 d'agost del 2008 tenia lloc la primera jornada de la Ligue 1 2008-09. Els últims partits del campionat es disputaren el 30 de maig del 2009.
En l'última jornada, el Girondins de Bordeaux guanyà el seu sisè títol, acabant amb l'hegemonia de l'Olympique de Lió que havia durat set anys.

## Ascensos i descensos
### Equips ascendits de la Ligue 2 2007-08

* 1r Havre AC
* 2n FC Nantes
* 3r Grenoble Foot 38

### Equips descendits de la Ligue 1 2007-08

* 18è RC Lens
* 19è RC Strasbourg
* 20è FC Metz

## Classificació

J = Partits jugats; G = Partits guanyats; E = Partits empatats; P = Partits Perduts; GF = Gols favor; GC = Gols contra; Dif = Diferència gols; Pts = Punts; Notes = Apunts posició
* Campió Ligue 1 2008-09
* Girondins de Bordeaux 6è Títol

## Màxims golejadors

| Jugador | Gols | Equip |
| André-Pierre Gignac | 24 | Toulouse FC |
| Karim Benzema | 17 | Olympique de Lió |
| Guillaume Hoarau | 17 | Paris Saint-Germain |
| Ireneusz Jeleń | 14 | AJ Auxerre |
| Steve Savidan | 14 | SM Caen |

## Referències

* ↑ «Classificació Ligue 1 2008/09» (en francès). Web de la Ligue 1.
* ↑ «Golejadors Ligue 1 2008/09» (en francès). Web de la Ligue 1.
# Al-Mansuriyya

Al-Mansuriyya o Sabra o Sabra al-Mansuriyya (àrab: المنصورية, al-Manṣūriyya, o صبرة, Ṣabra, o صبرة المنصورية, Ṣabra al-Manṣūriyya) fou una ciutat residència reial fatimita i zírida d'Ifríqiya fundada al sud de Kairuan per Ismaïl al-Mansur. Va ser la capital del Califat Fatimita al segle x.
La va fundar l'agost del 946 quan va veure imminent la seva victòria sobre el rebel Abu-Yazid i va substituir Mahdia com a capital. La ciutat, rodejada d'una rasa, fou planejada en forma circular, segons el model de Bagdad, amb el palau dels fatimites al centre. Molts materials foren portats de l'antiga capital aglàbida de Raqqada. Al-Mansur hi va instal·lar 14.000 famílies d'amazics kutames que va portar al final de la seva campanya contra Abu-Yazid, però la ciutat no fou acabada fins al regnat del seu fill iniciat el 953, el qual va assegurar el subministrament d'aigua mitjançant un aqüeducte.
Quan els fatimites es van traslladar al Caire (fundada poc després de la conquesta de Fustat el 969), al-Mansuriya fou capital dels zírides, però fou destruïda en una revolta el 1016 i durant la invasió hilàlida la capital fou definitivament traslladada a Mahdia el 1053. La ciutat fou saquejada i després va servir de pedrera als habitants de Kairuan.
Les primeres excavacions les van començar els francesos el 1921. A partir del 1972 es va iniciar un projecte conjunt franco-tunisià.

## Referències

* Cressier, Patrice; Rammah, Mourad «Première campagne de fouilles à Ṣabra al-Manṣūriya (Kairouan, Tunisie)» (en francès). Mélanges de la Casa de Velázquez, 34/1, 2004, pàg. 401-409.