OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# El Tajín

El Tajín és una zona arqueològica precolombina prop de la ciutat mexicana de Papantla (estat de Veracruz), inscrita a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 1992. Es creu que Tajín, que rep el nom del déu de la pluja totonaca, va ser la capital de l'imperi Totonaca i va arribar al seu apogeu en la transició al Postclàssic conegut també com a període epiclàssic mesoamericà, entre els anys 800 i 1150, compta amb diverses pistes de pilota i basaments piramidals.
El Tajín va tenir la seva esplendor des del 600 al 1200 dC i durant aquest temps es van construir nombrosos temples, palaus, pistes de pilota i piràmides. Des de la caiguda de la ciutat, el 1230, fins al 1785, cap europeu sembla haver sabut de la seva existència, fins que un inspector del govern va trobar la Piràmide dels Nínxols.
Aquesta arquitectura inclou l'ús de nínxols decoratius i ciment en formes desconegudes a la resta de Mesoamèrica. El seu monument més conegut és la Piràmide dels Nínxols, però altres monuments importants inclouen el Grup Arroyo, les pistes de pilota nord i sud i els palaus de Tajín Chico. En total, s'han descobert 20 pistes de pilota en aquest lloc (els 3 últims es van descobrir el març de 2013). Des de la dècada de 1970, El Tajin ha estat el jaciment arqueològic de Veracruz més visitat de Veracruz pels turistes, amb 386.406 visitants el 2017.
També és el lloc del festival anual de Cumbre Tajin, que té lloc cada març amb esdeveniments culturals indígenes i estrangers, així com concerts de músics populars.

## Referències

* ↑ «El Tajin, Pre-Hispanic City». World Heritage Organization/UNESCO.
* ↑ Watson, Iain «The Art of Mesoamerica, From Olmec to Aztec (3rd Edition)2002204Mary Ellen Miller. The Art of Mesoamerica, From Olmec to Aztec (3rd Edition). London : Thames and Hudson 2001. 240 pp., £8.95 The World of Art series». Reference Reviews, 16, 4, 01-04-2002, pàg. 32. DOI: 10.1108/rr.2002.16.4.32.204. ISSN: 0950-4125.
* ↑ Wilkerson, S. Jeffery K.. El Tajin: A Guide for Visitors, 1987, p. 72–73. ISBN 968-499-293-9.
* ↑ Wilkerson, S. Jeffery K.. El Tajin: A Guide for Visitors, 1987, p. 12. ISBN 968-499-293-9.
* ↑ Wilkerson, S. Jeffery K.. El Tajin: A Guide for Visitors, 1987, p. 45. ISBN 968-499-293-9.
* ↑ Schuster, Angela M. H. «El Tajín, Abode of the Dead "The Photography of Nicolas Sapieha"». Archeology magazine, 13-02-1998.
* ↑ Various. «El Tajin, Veracruz, Mexico, Ruin Site, Pyramid of the Niches». Softseattravel.com. Arxivat de l'original el 2009-04-08.
* ↑ «El Tajín, patrimonial mundial» (en castellà). Mexico: INAH, 17-12-2007. Arxivat de l'original el 2008-08-04.
* ↑ «Estadística de Visitantes» (en castellà). INAH. Arxivat de l'original el 8 juliol 2012.
* ↑ Reyes-Heroles C, Regina «Tajín, un espacio para vivir la magia» (en castellà). CNN Expansion, 25-02-2009.
# Els Tres Avets

Els Tres Avets és una muntanya de 2.052,5 m alt del límit dels termes comunals d'Estoer i Taurinyà, tots dos de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord.
És a l'oest del terme d'Estoer i al sud-est del de Taurinyà. És a prop al nord-est del Ras dels Cortalets i al sud de la Socarrada.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «63 - Estoer». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan. «169 - Taurinyà». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Estoer i Taurinyà». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ Els Tres Avets en els ortofotomapes de l'IGN
# El Viso (Còrdova)

El Viso és un municipi de la província de Còrdova a la comunitat autònoma d'Andalusia, a la comarca de Valle de los Pedroches.
Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 3.208 | 3.153 | 3.124 | 3.071 | 2.994 | 2.955 | 2.928 | 2.885 | 2.870 | 2.849 |

## Enllaços externs

* El Viso - Sistema d'Informació Multiterritorial d'Andalusia
* http://www.cordobaturismo.es/es/contents/1590/el-viso Arxivat 2013-12-03 a Wayback Machine.
* http://www.ayto-elviso.com/
# El Virgili

El Virgili és una casa de Seva (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de petites proporcions amb teulada a dues vessants i desaigua a la façana principal. Consta de planta baixa i un pis. Portal rectangular de pedra treballada i en lloc de la llisa, trobem una biga de roure. Totes les finestres i un balcó són de pedra de color vermell treballada. Fa uns quatre anys que va estar arrebossada de color blanc i l'interior restaurat.

## Història

El Virgili, el trobem esmentat en el cens General de Catalunya de 1626, i en el nomenclàtor de la província de Barcelona del 1860.
El Virgili, junt a d'altres masos de Seva, va formar part de la Quadra de Terrassola. La qual era una quadra de domini civil del propòsits de gener de la seu de Vic, i criminal dels veguers d'Osona i algun temps de la casa de Cabrera.

## Referències

* 1 2 3 «El Virgili». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2017].
# Els Bolards

Els Bolards és un jaciment arqueològic gal·loromà situat a Nuits-Saint-Georges, a la Costa d'Or, al sud-est de la ciutat.

## Ubicació

El jaciment de Bolards es troba a 1,5 km del centre de Nuits-Saint-Georges, a la riba esquerra del Meuzin, en un revolt del riu, a l'eixida d'una vall a la plana de Saône, al país d'Hedus, no lluny de la frontera nord amb els língons.
El petit assentament (vicus) es trobava a quatre quilòmetres a l'oest de la Via Agripa. Aquesta ruta representava el principal eix de circulació entre el sud-est i el nord de la Gàl·lia romana, i connectava Lugdúnum (Lió) amb Trier i Colònia.
Tot i que es desconeix el nom antic de la ciutat, els arqueòlegs calculen que devia estendre's més de 25 ha.

## Història

El jaciment ha estat ocupat des de l'edat del bronze, però sobretot des del segle I abans de la nostra era, fins a la fi de l'Imperi romà.

## Excavacions

Els descobriments esporàdics van donar a conéixer el jaciment des del segle xix. Entre el 1964 i el 1985 s'hi va fer recerca amb la direcció del doctor Ernest Planson, després de Colette Pommeret.

## Restes

Les excavacions han tret a la llum uns santuaris, entre els quals un gran santuari en forma d'hemicicle i un temple dedicat a Mitra, una basílica, cases amb magatzems, cellers i tallers, i també una necròpoli.
El gran santuari, que va succeir a un temple gal, conté una massissa cel·la en un recinte amb voltes. No sabem quina deïtat s'honorava en aquest santuari, però n'hi ha dedicatòries a Apol·lo i Mart Segom, representacions de les dees mare, així com una estela que agrupa tres divinitats, entre les quals podem reconéixer els tres caps. el déu Cernunnos i, al centre, una divinitat hermafrodita que duu una corona mural i s'hi ha identificat com a Cíbele o un geni, en tot cas una divinitat tutelar que assegura fecunditat i protecció. A prop, i fora del seu recinte, hi ha el mithraeum.
El Museu d'Art i Història de Nuits-Saint-Georges conserva objectes descoberts durant la recerca.

## Notes i referències

* ↑ PDF Ernest Planson, Un nouveau groupe de trois divinités découvert aux Bolards (Nuits-Saint-Georges, Côte-d'Or).
* ↑ L'excavació del mithraeum ha mostrat una important sèrie d'escultures, conservades ara al Museu Arqueològic de Dijon.
# Englés

Englés (fl....1253...) és el nom d'un joglar del qual es conserva només una composició.

## Dades biogràfiques i obra

No es té cap dada sobre aquest joglar. Pel nom, sembla més un joglar que no pas un trobador. Escriu estant a la cort de Navarra, però no se'n sap el seu origen, ja que no és clar si el nom (en realitat un sobrenom) Englés indica el seu origen com a anglès o està motivat en un altre fet.
Se'n conserva només una composició, transmesa amb llacunes per l'únic cançoner (f) que la conserva, que és una tençó amb un altre trobador o joglar del qual no es diu el nom. Englés la inicia criticant el rei de Navarra per avar fent un joc de paraules amb cort ("cort" i "curt, curta"; diu que la cort és curta en cortesia i en donar, etc). L'anònim respon que Englés critica el rei navarrès perquè és francès i que és d'esperar que un francès no doni generosament a un anglès. Falta tota una estrofa que correspondria a Englés i on possiblement manifesti la intenció d'anar a la cort del rei d'Aragó. Hi ha encara una estrofa de l'anònim i una tornada on Englés envia el poema al rei d'Aragó.
S'ha conclòs que el rei navarrès esmentat deuria ser Teobald I de Navarra, ell mateix trober en llengua francesa.

## Obra

* (138,1) A la cort fuy l'autrier del rey navar

## Referències

* ↑ En els darrers anys del segle xii, Raimbaut de Vaqueiras menciona en diverses composicions a un cavaller amb el senhal d'"Englés" però es tracta, certament, d'una altra persona.
* ↑ Una explicació sobre la numeració de la poesia trobadoresca d'acord amb el repertori de Pillet i Carstens es troba a l'article Alfred Pillet.

## Bibliografia

* Martí de Riquer, Los trovadores. Historia literaria y textos. Barcelona: Ariel, 1983, vol. 2, p. 1355-1358 [Comentari i publicació de A la cort fuy l'autrier del rey navar, amb traducció al castellà]
* Alfred Pillet / Henry Carstens, Bibliographie der Troubadours von Dr. Alfred Pillet [...] ergänzt, weitergeführt und herausgegeben von Dr. Henry Carstens. Halle : Niemeyer, 1933 [Englés és el número PC 138]

## Vegeu també

* Llista de trobadors i trobairitz

## Enllaços externs

* http://trobadors.iec.cat/autors_obres_d.asp?autor=Engles
* http://troubadours.byu.edu/PC/PC-138/138%20-%20Engles.htm
# Santa Eugènia de Montner

Santa Eugènia de Montner és un antic poble i església del Rosselló (Catalunya del Nord), en el territori de l'actual comuna de Montner.
Està situat a prop i a l'est del poble de Montner, a la riba dreta del Còrrec de Santa Eugènia.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «94-Montner». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatébia-Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Montner». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.

## Referències

* ↑ Lloc on era l'església de Santa Eugènia en els ortofotomapes de l'ING
# Esfínter

Un esfínter és un múscul en forma circular o d'anell que obre o tanca un orifici. Està situat al voltant de l'orifici d'entrada o de sortida de certes cavitats naturals i, en contreure's, el tanca. L'esfínter permet el pas d'una substància d'un òrgan a l'altre alhora que impedeix la seva tornada.

## Principals esfínters

Alguns dels esfínters existents en el cos humà són:
* Esfínter del càrdies. També anomenat cardioesofàgic. Separa l'estómac de l'esòfag evitant que el bol alimentari torni. No és un veritable esfínter pel fet que no existeix cap estructura muscular que el delimiti. És més aviat un esfínter fisiològic: realitza la mateixa funció que un esfínter anatòmic, però no per l'acció d'un múscul determinat, sinó per la confluència d'una sèrie de factors fisiològics com la pressió interna, externa, i d'altres.
* Esfínter pilòric. Separa l'estómac de l'intestí prim. Impedeix que el quim retrocedeixi després d'haver passat a l'intestí prim. És l'estructura que connecta el còlon sigmoide amb el recte i permet la sortida cada 20 segons dels excrements fecals en petites porcions perquè l'organisme les rebutgi. L'estómac es buida en 2 a 6 hores. S'observa un engruiximent progressiu de les fibres musculars circulars de l'estómac i arriba a tenir uns 3 o 4 mm de gruix a nivell de l'orifici. Per la part del duodè acaba sobtadament en una superfície plana.
* Esfínter ileocecal o Vàlvula ileocecal. Separa a l'intestí gros de l'intestí prim, promovent el pas del quil cap al primer i evitant el retrocés de material fecal a l'ili.
* Esfínter anal. Està format per dos músculs concèntrics, el múscul esfínter intern de l'anus i el múscul esfínter extern de l'anus.
* Esfínter de la uretra. Controla l'excreció d'orina cap a l'exterior.
* Esfínter de l'iris o múscul esfínter de la pupil·la. També anomenat esfínter pupil·lar. És el múscul que fa possible la contracció de l'iris de l'ull.

## Referències

* ↑ «Esfínter». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Asfali

* Aquest article tracta sobre el bisbe hispanogot. Si cerqueu el déu de la mitologia grega, vegeu «Posidó».
Asfali, o també citat Afali, fou un religiós hispanovisigot, bisbe d'Àvila aproximadament entre els anys 660 i 681. El seu nom consta en el Concili Provincial Emeritense anual de l'any 666, com a bisbe sufragani de l'arquebisbat de Mèrida, amb onze prelats més. Tanmateix, el nom «Asfali», que apareix com un simple arxipreste en el VIII Concili de Toledo, pel que opina Flórez que podria ser la mateixa persona, que després fou promogut a la mitra avilesa. Va ser bisbe durant un llarg període, perquè és documentat en el XII Concili de Toledo, durant el regnat d'Ervigi. A més, és també el que ocupa la primera posició, després dels arquebisbes, entre les diòcesis sufragànies, pel que es demostra que era el que més temps ocupant un bisbat; la seva consagració s'hauria produït vint anys enrere, aproximadament. Moriria al cap de poc temps, dos anys després, en el XIII Concili de Toledo assisteix al seu successor, Unigi.
Segons el cronista Gil González Dávila, durant el seu episcopat es va donar terme i límits al bisbat d'Àvila, confirmats en un concili celebrat a Lugo, sent considerablement més gran que l'actual, car ocupava part del bisbat de Plasència, que llavors no existia.

## Referències

* 1 2 Flórez, 1786, p. 25.
* 1 2 González Dávila, 1647, p. 232.
* ↑ Flórez, 1786, p. 26.
* ↑ González Dávila, 1647, p. 233.

## Bibliografia

* Flórez, Enrique. España Sagrada: teatro geographico-historico de la Iglesia de España (en castellà). Tom XIV. Madrid: Oficina de Pedro Marín, 1786.
* González Dávila, Gil. Teatro eclesiástico de las iglesias metropolitanas y catedrales de los Reynos de las dos Castillas (en castellà). Tom II. Madrid: Imprenta de Pedro de Horna y Villanueva, 1647.
# Comtat de Boyd

El comtat de Boyd és un comtat de l'estat de Nebraska. Segons el cens dels Estats Units de 2010, la població era de 2099. La seu de comtat és Butte. El comtat es va formar el 1891 i va rebre el nom de James E. Boyd, el governador de Nebraska en aquell moment. Al sistema de matrícules de Nebraska, el comtat de Boyd està representat pel prefix 63 (tenia el 63è nombre més gran de vehicles registrats al comtat quan es va establir el sistema de matrícules el 1922).
Al cens dels Estats Units de 2010, tres pobles incorporats tenien poblacions de menys de 10 persones: Anoka, 6 persones, Gross amb 2 persones, i Monowi amb 1 persona. Monowi era l'única ciutat incorporada als Estats Units amb només un resident al cens de 2010.
Totes les terres al nord del riu Keya Paha (que inclouen la major part del comtat de Boyd i una part més petita del veí comtat de Keya Paha) no formaven part originalment de Nebraska en el moment de l'estat, però es van transferir del territori de Dakota el 1882.

## Referències

* ↑ «State & County QuickFacts». US Census Bureau. Arxivat de l'original el July 7, 2011. [Consulta: September 17, 2013].
* ↑ «Find a County». National Association of Counties. Arxivat de l'original el May 31, 2011. [Consulta: June 7, 2011].
* ↑ Fitzpatrick, Lillian L.. Nebraska Place-Names. University of Nebraska Press, 1960, p. 21. ISBN 0803250606.
* ↑ History of the Origin of the Place Names in Nine Northwestern States, 1908, p. 12.
# Malur cap-roig

El malur cap-roig (Clytomyias insignis) és una espècie d'ocell de la família dels malúrids (Maluridae) i única espècie del gènere Clytomyias Sharpe, 1879.

## Hàbitat i distribució

Habita el sotabosc de la selva humida de les muntanyes Arfak i Sudirman de Nova Guinea, les terres altes centrals i les districtes sud-orientals.

## Referències

* ↑ «Malur cap-roig». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 29/03/2021(català)
# Manchester (Pennsilvània)

Manchester és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 2.350 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Manchester tenia 2.350 habitants, 1.009 habitatges, i 664 famílies. La densitat de població era de 1.148,5 habitants/km².
Dels 1.009 habitatges en un 28,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,9% hi vivien parelles casades, en un 11,8% dones solteres, i en un 34,1% no eren unitats familiars. En el 27% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,33 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,81.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,5% tenia menys de 18 anys, un 10,3% entre 18 i 24, un 34,2% entre 25 i 44, un 21,4% de 45 a 60 i un 12,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.450 $ i la renda mediana per família de 47.845 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.219 $ mentre que les dones 22.000 $. La renda per capita de la població era de 18.700 $. Entorn del 2,4% de les famílies i el 3,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Manchester». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Manchester». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Manchester Arena

El Manchester Evening News Arena o M.I.N. Arena és un estadi cobert situat a Manchester, Anglaterra (Regne Unit). Actualment està patrocinat pel diari Manchester Evening News i té una capacitat màxima de 23.000 espectadors en funció de l'esdeveniment que se celebri, per la qual cosa és un dels majors estadis interiors d'Europa.

## Història

Fou inaugurat en 1995, i va ser patrocinat inicialment per NYNEX CableComms (un proveïdor de televisió per cable britànic, que forma part de la Corporació NYNEX, un proveïdor de servei telefònic als Estats Units) com la NYNEX Arena. La Arena va prendre el seu nom actual en 1998 després que la marca NYNEX desaparegués com a resultat d'una fusió amb Cable & Wireless Communications en 1997.
El M.I.N. Arena és un dels estadis interiors més concorreguts del món. L'estadi va ser construït per coincidir amb la candidatura de Mánchester per albergar els Jocs Olímpics en 1996 i 2000 (que va guanyar a Atlanta 1996 i Sydney 2000). Finalimente es va utilitzar en els Jocs de la Mancomunitat de 2002 per als esdeveniments de boxa i netball.
Allí es van realitzar els combats d'arts marcials mxitas UFC 70, UFC 105 i UFC Fight Night: Machida vs. Muñoz. En 2011 es va realitzar un partit de bàsquet femení entre Atlanta Dream de la WNBA i la selecció britànica, mentre que en 2012 van jugar les seleccions masculines dels Estats Units i el Regne Unit.

## Característiques

El M.I.N. Arena va ser un dels primers estadis interiors a Europa que es construís seguint el disseny d'escenari esportiu tradicional d'Amèrica del Nord amb de 360 graus de seients, i és l'únic terreny en tot el Regne Unit que posseeix aquesta característica (O2 Arena de Londres també compta amb 360 graus de seients, però només en el seu nivell més baix, mentre que el MEN Arena que explica en tots dos nivells). Altres llocs d'Europa de pista coberta construïda per al mateix concepte són el Lanxess Arena en Colònia, el Zagreb Arena de Zagreb, Spaladium Arena de Split, el Belgrad Arena de Belgrad, l'O2 Arena de Praga, O2 World de Berlín, i l'O2 de Londres.

## Atemptat de 2017

El 22 de maig de 2017, en finalitzar el concert de Ariana Grande en el Manchester Arena, un islamista es va immolar causant dues explosions al voltant de les 22:35 hora d'estiu britànica (UTC+1), causant almenys 22 morts i 60 ferits, la dona i les filles de Josep Guardiola assistiren a l'espectacle, sense rebre cap ferida, només l'ensurt.

## Referències

* ↑ «Deaths confirmed after Manchester Arena blast reports» (en anglès). BBC News, 22-05-2017. [Consulta: 22 maig 2017].
* ↑ «At least 20 killed at U.K. concert featuring Ariana Grande» (en anglès). NBC News [Consulta: 22 maig 2017].
* ↑ CBS/AP 22 de mayo de 2017, 6:46 PM. «Police: "Confirmed fatalities" after reports of explosion at Manchester Arena» (en anglès). CBS News. [Consulta: 22 maig 2017].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial Arxivat 2009-05-31 a Wayback Machine.
* Fotos del M.I.N. Arena
# Manchester City FC (femení)

El Manchester City WFC és la secció femenina del Manchester City FC, un club anglés de futbol. Va ser fundada al 1988, i en 2012 es va convertir en una secció oficial del club.
En 2014 va debutar a la WSL, i aquell mateix any va guanyar el seu primer títol, una Copa de la Lliga. Al any següent va ser subcampió de la WSL, classificant-se per la Lliga de Campions.

## Plantilla 2016

| Porteres | Defenses | Centrecampistes | Davanteres |
| Karen Bardsley Marie Hourihan — — — — | Jennifer Beattie Lucy Bronze Megan Campbell Steph Houghton Abbie McManus Demi Stokes | Isobel Christiansen Daphne Corboz Tessel Middag Jill Scott Keira Walsh — | Kosovare Asllani Toni Duggan Nikita Parris Jane Ross Georgia Stanway — |

## Palmarès

* 1 Copa de la Lliga d'Anglaterra
** 2014
Trajectòria a la Lliga de Campions de la UEFA :
| Edició | Fase previa ¹ | Setzens de final | Vuitens de final | Quarts de final | Semifinals | Final |
| 16/17 | | Pendent |
* ¹ Fase de grups. Equip classificat pillor possicionat en cas d'eliminació o equip eliminat millor possicionat en cas de classificació.

## Referències

* ↑ BBC Sport
* ↑ Manchester Evening News
# Marianopoli

Marianopoli (en sicilià Manchi) és un municipi italià, dins de la província de Caltanissetta. L'any 2007 tenia 2.143 habitants. Limita amb els municipis de Caltanissetta, Mussomeli, Petralia Sottana (PA) i Villalba.
# Mariam Budia

Mariam Budia González (Logronyo, 14 de març de 1970), és una dramaturga espanyola. És doctora en Filologia Hispànica, especialitzada en Teoria, Història i Pràctica per la Universitat d'Alcalá, a més de ser llicenciada en Art Dramàtic per la Real Escola Superior d'Art Dramàtic de Madrid (RESAD), i Diplomada d'Honor en Música pel Conservatori Professional de Música de Logronyo.
Ha treballat com a docent a la Universitat de Corea, on va impartir classes de literatura dramàtica i va rebre un premi d'excel·lència docent per elles. També va treballar a la Universitat d'Estudis Estrangers de Kobe, al Japó. En la seva faceta d'escriptora, destaca per la cerca de nous llenguatges per a uns personatges que puguin veure's lliures del seu ambient natural i del pensament col·lectiu. També realitza col·laboracions en revistes i periòdics d'àmbit nacional, així com en emissores de ràdio.

## Obres

Entre la seva obra publicada podem destacar:
* Historias del comediante fiel. Asfoli. ISBN 978-84-946246-0-5
* Teatro del desarraigo (1) Editorial Fundamentos. ISBN 978-84-245-1038-1
* Teatro del desarraigo (2) Editorial Fundamentos. ISBN 978-84-245-1065-7
* Al Soslayo
* Cancán del Moulin
* La mujer Sakura. Llibre escrit durant la seva estada al Japó.
* Prohibido autolesionarse.
* Carlaño

## Referències

* 1 2 3 «, Autor en BUSCAUTORES» (en castellà). [Consulta: 10 març 2018].
* 1 2 Rioja, La «Mariam Budia estrena monólogo en Madrid» (en castellà). [Consulta: 10 març 2018].
* ↑ «Todos los libros del autor Budia Mariam» (en castellà). [Consulta: 10 març 2018].
* 1 2 3 4 5 «Obras de Budia, Mariam» (en castellà). Biblioteca Virtual Miguel de Cervantes. [Consulta: 10 març 2018].