OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# El Dot (l'Esquirol)

El Dot és una masia de l'Esquirol (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta quadrada (11x11) coberta a dues vessants amb el carener perpendicular a la façana situada a migdia. Consta de planta i primer pis. Presenta un annexa recent a la façana principal; s'accedeix pel portal d'entrada situada al primer pis, a través d'una escala. Dos annexes més a les façanes N i O. L'edifici és molt modest i no presenta cap eix de composició en les seves obertures. Totes les obertures tenen els emmarcaments de totxo. Gran part de l'aparell arquitectònic és de tàpia i totxo.

### Cabana

Cabana de planta rectangular i coberta a dues vessants amb el carener perpendicular a la façana orientada a ponent. En aquest sector presenta un gran arc de pedra picada, actualment tapiat amb pedra i uns grans ràfecs que sobresurten més d'un metre del mur. Els escairats són de pedra picada i la resta de pedra sense pica unida al morter de calç. És una antiga cabana que servia per guardar les garbes, davant l'era, i construïda amb rajols de terrissa. Els cavalls que sostenen la coberta són de roure i amb els caps de biga ben treballats a sota del ràfec. S'hi veuen indicis de diversos incendis. L'estat de conservació és bo.

## Història

Masia que pertany al terme de Sant Martí Sescorts, vinculat religiosament a Manlleu i civilment a la senyoria de Cabrerès. La seva demarcació forma part de la batllia de Cabrarès des del segle xv. Ara bé la parròquia de St. Martí Sescorts no es refon definitivament amb el municipi de l'Esquirol fins al 1824, quan el Consell de Castell va denegar l'existència de les "Masies de Santa Maria de Corcó", que havia funcionat entre el 1814 i el 1824, amb la capitalitat a Sant Martí Sescorts.

## Referències

* 1 2 3 «El Dot». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2017].
# Crocidura ninoyi

Crocidura ninoyi és una espècie d'eulipotifle de la família de les musaranyes. És endèmica de l'illa de Sibuyan (Filipines). Es tracta d'una espècie de Crocidura de mida mitjana, amb una llargada de cap a gropa de 84–97 mm, una cua de 66–75 mm i un pes de 9,5–13,5 g. El pelatge, que és de color marró grisenc, és una mica més fosc al dors que al ventre.
L'espècie fou anomenada en honor del periodista i polític filipí Benigno «Ninoy» Aquino Jr.

## Referències

* 1 2 Esselstyn i Goodman, 2010.

## Bibliografia

* Esselstyn, J. A.; Goodman, S. M «New species of shrew (Soricidae: Crocidura) from Sibuyan Island, Philippines» (en anglès). Journal of Mammalogy, 91, 2010, pàg. 1.467-1.472.
# Gabriel Yoly

Gabriel Yoly (Noyon? - Terol, 19 de març de 1538), va ser un escultor francès, que va viure a la corona d'Aragó, des del 1515.
Va residir a Saragossa, i va passar els seus últims anys a Terol. Es conserva la seva lauda sepulcral, contenint la imatge jacent i la inscripció, «Gabriel Yoly, imatger». Se li atribueix una primera formació gòtica francesa i completa la seva formació en l'escola florentina. A Espanya es veu influït per Damià Forment i, a l'última etapa, per Alonso Berruguete, qui li transmet el seu dramatisme.
El 1520 signa un contracte amb Gil Morlanes el Jove, per executar a mitges les obres que concertessin en quatre anys. A la seva primera etapa s'uneix a Damià Forment, pel que es deixa influir. Però alhora afavoreix la conversió de Forment al renaixement. Algun autor considera segura la intervenció de Yoly al retaule de Sant Miquel dels Navarresos a Saragossa. De 1520 data el retaule de Santiago, a la Seo de Saragossa, fet amb Gil Morlanes. Juan de Moreto dirigeix l'execució del retaule de Sant Miquel, a la catedral de Jaca, on l'escultura és obra de Yoly i de Juan de Salas.
Al retaule major de la parròquia de Tauste (1521), l'arquitectura és de Gil Morlanes el Jove, i l'escultura de Yoly i Salas. Al retaule d'Aniñón (Saragossa) ressorgeix la col·laboració de Morlanes i Yoly. El retaule de la Catedral de Roda d'Isàvena fet el 1533,i destruït el 1936, acredita l'influx de Berruguete. El retaule del bisbe Conchillos a la catedral de Tarazona és contractat el 1535 per Juan de Moreto; l'escultura és obra de Yoly.
A l'etapa de Terol corresponen el retaule major de l'església de Sant Pere, el retaule de Sant Cosme i Sant Damià a la mateixa església, i el retaule major de la catedral de Terol, del tipus de custòdia i sense policromar, el que permet d'acusar millor la força expressiva, plena d'accents de Berruguete.

## Enllaços externs

* Gabriel Yoly Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine. a la Gran Enciclopedia Aragonesa Arxivat 2007-04-27 a Wayback Machine.
# Illa Tobi

Tobi és una illa en l'estat d'Hatohobei de la República de Palau. Amb una població d'uns 30 habitants, alberga a tota la població de l'estat, amb l'excepció d'una base meteorològica en una altra illa. La majoria dels habitants viuen en el costat oest de l'illa i parlen tobi. Tobi, Helen Reef (Hotsarihie), Transit Reef (Pieraurou), i les illes de l'estat de Sonsorol conformen la República de les Illes del Sud-oest de Palau. L'illa de Tobi té 1,6 km de llarg i 0,8 km d'ample, i una superfície d'uns 0,85 km quadrats.
Tobi va pertànyer a la colònia alemanya de Nova Guinea des de 1901 fins a la Primera Guerra Mundial.

## Referències

* ↑ Tobi Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine., in: Heinrich Schnee (Hrsg.): Deutsches Kolonial-Lexikon. Band III, Quelle & Meyer, Leipzig 1920, S. 496.

## Vegeu també

* Illa Hellen
# Rei Zhou de Shang

L'Emperador Xin de Shang (xinès tradicional: 帝辛, xinès simplificat: 帝辛, pinyin: Dì Xīn; nascut: xinès tradicional: 子受, xinès simplificat: 子受, pinyin: Zǐ Shòu o xinès tradicional: 受德, xinès simplificat: 受德, pinyin: Shòudé) fou l'últim rei de la Dinastia Shang. Se li va donar més tard el sobrenom pejoratiu de Zhòu (紂). També se li deia Zhou Xin (纣辛/紂辛; Zhòu Xīn) o Rei Zhou (紂王; Zhòu Wáng). També és referit afegint el "Shang" (商 Shāng) davant de cap dels seus noms. Tingueu en compte que Zhou (紂) és un caràcter completament diferent del de "Zhou" (周) usat per la posterior Dinastia Zhou. En xinès, 紂 també es refereix al crupper d'un cavall, la part d'una cadira o arnès amb més probabilitats de ser danyada amb el cavall.

## Inicis del seu regnat

En els Registres del Gran Historiador, Sima Qian va escriure que Di Xin, en la primera part del seu regnat, tenia habilitats que superaven a les de l'home comú, era agut i irascible. En la llegenda, ell era prou intel·ligent com per guanyar a tots amb els seus arguments, i era prou fort per caçar animals salvatges amb les seves pròpies mans. Ell era el germà menor de Wei Zi (微子) i Wei Zhong (微仲) i el pare de Wu Geng (武庚). El seu pare Di Yi tenia dos germans, Ji Zi i Bi Gan. Di Xin afegí territori als Shang lluitant contra les tribus que l'envoltaven, incloent els dongyi a l'est.

## Referències

* Wu, K. C. (1982). The Chinese Heritage. New York: Crown Publishers. ISBN 0-517-54475X.
* ↑ Wu, 220.
* ↑ Plantilla:Unihan
* ↑ Wu, 220-221, referenciant al capítol Yin Benji de Sima Qian (史记 · 辛本纪).
* ↑ Lüshi Chunqiu (吕氏春秋·仲冬纪第十一)
Rei Zhou de Shang Dinastia Shang :
| Precedit per: Di Yi | Rei de la Xina 1075-1046 aEC | Succeït per: Wu de Zhou |
# NGC 2027

NGC 2027 (també conegut com a ESO 86-SC13 ) és un cúmul obert de magnitud 12 situat a la constel·lació de l'Orada. A més forma part del Gran Núvol de Magallanes. Fou descobert per James Dunlop el 6 de novembre de 1826. El seu diàmetre aparent és de 0,7 minuts d'arc.

## Referències

* ↑ Afirmat a: SIMBAD.
* 1 2 Dennis Zaritsky «The star clusters of the Large Magellanic Cloud: structural parameters». Astronomical Journal, 2011, pàg. 48. DOI: 10.1088/0004-6256/142/2/48.
* ↑ «NGC 2027 (= an OCL in the Large Magellanic Cloud)». cseligman. [Consulta: 13 octubre 2017].
# Campionat del món d'escacs femení de 2022

El Campionat del món d'escacs femení de 2023 és un matx d'escacs per determinar la Campiona del món d'escacs. El disputen la campiona regnant, Ju Wenjun, (guanyadora del matx de 2020) i l'aspirant, Lei Tingjie, guanyadora del Torneig de Candidates de 2022.

## Torneig de Candidates

La segona edició del torneig de candidates femení es va jugar durant el darrer quart de 2022. A diferència de l’edició anterior, es va realitzar en un format eliminatori. S'ha especulat que es van fer els aparellaments per evitar-ne fer coincidir Rússia contra Ucraïna abans de la final. Va comptar amb vuit jugadores, entre elles tres antigues campiones del món. A la final, Lei Tingjie i Tan Zhongyi va jugar un encontre de sis partides. Lei Tingjie va guanyar en 5 partides.

## Referències

* ↑ «FIDE Council meeting: List of decisions».
* ↑ West (NM_Vanessa), Vanessa. «FIDE Announces New Knockout Format for Women's Candidates» (en anglès americà), 01-07-2022. [Consulta: 15 juliol 2023].
* ↑ «FIDE Council meeting: List of decisions» (en anglès). [Consulta: 15 juliol 2023].
* ↑ «Qualification for FIDE Women's Candidates Tournament 2022 announced» (en anglès). [Consulta: 6 maig 2021].
* ↑ «FIDE Women's World Championship. Cycle 2020-2022».

## Vegeu també

* Torneig de Candidats de 2022
# Can Tàpies (Sant Antoni de Vilamajor)

Can Tàpies és una masia de Sant Antoni de Vilamajor (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una construcció de bones dimensions, de planta basilical, amb el cos central més elevat, i els laterals desiguals. El que més destaca és una finestra doble conopial, de traceria simple, però elegant, molt motllurada, i amb baixos relleus acompanyats d'inscripcions. La porta té tretze dovelles i un escut sobre la clau.

## Història

La convivència de la finestra goticitzant al cos central i de finestres allindades als laterals, que no semblen excessivament posteriors, més el fet que els actuals habitants recorden, o saben, que abans s'apreciava una data, la qual tenia com a les dues primeres xifres 15..., fan versemblant que aquesta masia sigui del segle XVI.

## Referències

* 1 2 «Can Tàpies». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Daniel David Palmer

Daniel David Palmer o D.D. Palmer (7 de març de 1845 – 20 d'octubre de 1913) va ser el fundador de la Quiropràctica.
Palmer nasqué a Pickering, Ontario al Canadà. Als 20 anys es traslladà amb la seva família als Estats Units, allí va tenir diversos treballs per exemple com apicultor, professor i propietari d'una botiga de queviures. Mostrà interès per diversos corrents alternatius de guariment com el magnetisme, que practicà a Iowa, i els moviments espiritualistes.
Sostingué que tornar les vèrtebres mogudes al seu lloc natural podia restaurar la salut dels malalts.
El 1897 fundà una escola de quiropràctica. El 1906 va ser acusat de practicar la medicina sense llicència i escollí anar a la presó en comptes de pagar una multa, encara que després de 17 dies a la presó acabà pagant-la. Morí atropellat per un automòbil i el seu fill, també quiropràctic, en va ser acusat però resultà absolt.

## Referències

* ↑ Ancestry of Daniel David Palmer

## Enllaços externs

* Chiropractic History Archives: D.D. Palmer
* D.D. Palmer's Lifeline
# Frederic II Eugeni de Württemberg

Frederic II Eugeni de Württemberg (Stuttgart, 21 de gener de 1732 - Hohenheim, 1797) va ser duc de Württemberg des de 1795 fins a 1797.
Nascut a la capital de Württemberg, era fill del duc Carles I Alexandre de Württemberg i de la princesa Maria Augusta de Thurn und Taxis, Frederic II Eugeni era germà del duc Lluís Eugeni de Württemberg.
El 29 de novembre de 1753 contragué matrimoni a Schwedt amb la marcgravina Frederica de Brandenburg-Schwedt, filla del marcgravi Frederic Guillem de Brandenburg-Schwedt i de la princesa Sofia Dorotea de Prússia. La parella tingué una dotzena de fills, dels que només un no arribà a fer la majoria d'edat:
* SM el rei Frederic I de Württemberg, nat a Treptow el 1754 i mort a Stuttgart el 1816. Es casà en primeres noces amb la princesa Augusta de Brunsvic-Wolfenbüttel el 1780 a Brunsvic. En segones núpcies es casà amb la princesa Carlota del Regne Unit a Londres el 1797.
* SAR el príncep Lluís de Württemberg, nat a Treptow el 1756 i mort a Kirchheim unter Teck el 1817. Es casà en primeres núpcies amb la princesa Maria Anna Czartoryska el 1784 a Polònia. En segones núpcies es maridà amb la princesa Enriqueta de Nassau-Weilburg el 1797.
* SAR el príncep Eugeni de Württeberg, nat a Schwedt el 1758 i mort a Meiningen el 1822. Es casà a Meiningen el 1787 amb la princesa Lluïsa zu Stolberg-Gedern.
* SAR la princesa Sofia de Württemberg, nada a Stettin el 1759 i morta a Pavlovsk el 1828. Es casà a Sant Petersburg el 1776 amb el tsar Pau I de Rússia.
* SAR el príncep Guillem de Württemberg, nat a Stettin el 1761 i mort a Stetten el 1830. Es casà a Coswig amb la baronessa Guillemina von Tunderfeldt-Rhodis.
* SAR el príncep Ferran August de Württemberg, nat a Treptow el 1763 i mort a Wiesbaden el 1834. Es casà a Sondershausen el 1795 amb la princesa Albertina de Schwarzburg-Sondershausen de qui es divorcià el 1801. En segones núpcies es casà amb la princesa Paulina de Metternich-Winneburg el 1817 a Marseilles.
* SAR la princesa Frederica de Württemberg, nada a Treptow el 1765 i morta a Viena el 1785. Es casà el 1781 amb el gran duc Pere I d'Oldenburg.
* SAR la princesa Elisabet de Württemberg, nada a Treptow el 1767 i morta a Viena el 1890. Es casà amb l'emperador Francesc I d'Àustria el 1788 a Viena.
* SAR la princesa Frederica de Württemberg, nada a Treptow el 1768 i morta dies després a Treptow.
* SAR el príncep Carles Frederic de Württemberg, nat a Mömelgard el 1770 i mort a Galatz el 1791.
* SAR el príncep Alexandre de Württemberg, nat a Mömelgard el 1771 i mort a Gotha el 1833. Es casà a Coburg el 1798. amb la princesa Antònia de Saxònia-Coburg-Saafeld.
* SAR el príncep Carles Enric de Württemberg, nat a Mömelgard el 1772 i morta a Ulm 1833. Es casà el 1798 amb Karoline Alexei, creada baronessa von Hachberg und Rottenburg i duquessa von Urach.
Frederic II Eugeni dirigí el ducat de Württemberg des de 1795 i fins al 1797 que passà el testimoni al seu fill primogènit, el rei Frederic I de Württemberg.
# Jan Vermeer van Haarlem

Jan Vermeer van Haarlem (Haarlem, 1628 - Haarlem, 22 d'octubre del 1691) va ser un pintor barroc neerlandès especialitzat en la pintura de paisatges.
Fill de Jan Vermeer van Ham, un comerciant d'obres d'art flamenc i de Janneke Knijff, va ser batejat el 22 d'octubre de 1628. Cap al 1638 va entrar com a aprenent al taller de Jacob de Wet i el 1654 va ingressar al gremi de Sant Lucas de Haarlem. El mateix any va contreure matrimoni amb Aeltje Bosvelt amb qui va tenir dos fills també pintors: Jan van der Meer II (1656-1705) i Barend van der Meer (1659-c.1703), especialitzat en la pintura de bodegons.
Va ser gairebé exclusivament pintor de paisatges dins un estil proper al de Jacob Van Ruysdael. Va exercir els càrrecs de degà i administrador de la guilda de Sant Lucas a diferents anys entre el 1663 i el 1678 i va actuar com a perit taxador en la fallida de Jan de Bray, a més a més de col·laborar a operacions de restauració i venda de diverses col·leccions de pintura, sota el nom de Jan Jansz. van der Meer II.

## Bibliografia

* Biesboer, Pieter; Luna, Juan J. La pintura holandesa del Siglo de Oro. Frans Hals y la escuela de Haarlem (en castellà). Barcelona, Madrid: BBV, 1994. ISBN 84-604-9248-6.

## Vegeu també

* Barend van der Meer

## Referències

* 1 2 Biesboer & Luna, 1994, p. 175.
* ↑ Jan Vermeer van Haarlem (I) a Rijksbureau voor Kunsthistorische Documentatie (RKD)
# Resclosa del Molí d'en Sala

La Resclosa del Molí d'en Sala és un embassament que pertany a la riera de Sant Joan, creat per una petita presa d'obra, situada en el terme municipal de Monistrol de Calders, al Moianès.
Fou construïda a darreries del segle xviii per tal de dur aigua al Molí d'en Sala, per tal de fer de força motriu de la mola i aprofitar els excedents per regar els horts dels voltants del Molí (sobretot al nord i nord-oest, on hi havia una conducció, en part conservada, per fer travessar l'aigua a l'altra banda de la riera.
Des dels anys vuitanta del segle xx, l'antiga resclosa s'aprofita com a lloc per a passar-hi hores d'esbarjo, sobretot per visitants ocasionals de Monistrol de Calders, ja que és un lloc agradable per la temperatura que hi ha i per la fredor de l'aigua. Això darrer fa que algunes persones, sobretot aliens a Monistrol de Calders, l'anomenin la bassa freda.

## Bibliografia

* ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006
* PERARNAU I LLORENS, Jaume i PIÑERO I SUBIRANA, Jordi. Monistrol de Calders. La seva història i el seu patrimoni. Monistrol de Calders: Ajuntament de Monistrol de Calders, 1993. Sense ISBN.
# NGC 2082

NGC 2082 és una galàxia espiral intermèdia a la constel·lació de l'Orada. Hom va pensar que originalment era part del grup de galàxies de l'Orada, però posteriorment es va eliminar. Va ser descoberta el 30 de novembre de 1834 per John Herschel.
La supernova de tipus II 1992ba, un II de Tipus, va ser descoberta per Robert Evans en NGC 2082.

## Referències

* ↑ Paul Crowther «On the association between core-collapse supernovae and HII regions» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 2013, pàg. 1927–1943. DOI: 10.1093/MNRAS/STS145.
* ↑ Karen Masters «Groups of Galaxies in the Two Micron All Sky Redshift Survey» (en anglès). Letters of the Astrophysical Journal, 2, 01-02-2007, pàg. 790–813. DOI: 10.1086/510201.
* ↑ «Southern Sky Redshift Survey: The catalog». The Astrophysical Journal Supplement Series, 1991, pàg. 935–964. DOI: 10.1086/191555.
* ↑ R. Brent Tully «Galaxy groups: a 2MASS catalog». Astronomical Journal, 5, 2015, pàg. 171. DOI: 10.1088/0004-6256/149/5/171.
* 1 2 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ «Revised NGC Data for NGC 2082». Spider.seds. [Consulta: 22 juny 2013].
* ↑ «Wikisky». Wikisky. [Consulta: 22 juny 2013].
* ↑ Huchra, J. P.; Geller, M. J. Astrophysical Journal, 257, Part 1, 15-06-1982, pàg. 423–437. Bibcode: 1982ApJ...257..423H. DOI: 10.1086/160000.
* ↑ Maia, M. A. G.; da Costa, L. N.; Latham, David W. Astrophysical Journal Supplement Series, 69, 01-04-1989, pàg. 09–829. Bibcode: 1989ApJS...69..809M. DOI: 10.1086/191328. ISSN: 0067-0049.
* ↑ «List of Supernovae». IAU Central Bureau for Astronomical Telegrams. Arxivat de l'original el 11 juliol 2015. [Consulta: 11 juliol 2015].

## Enllaços externs

* NGC 2082 a WikiSky: DSS2, SDSS, GALEX, IRAS, Hydrogen α, X-Ray, Astrophoto, Sky Map, Articles i imatge (anglès)
* SEDS
# Elgin (comtat de Lancaster)

Elgin és una concentració de població designada pel cens del Comtat de Lancaster (Carolina del Sud) als Estats Units d'Amèrica. Segons el cens dels Estats Units del 2000 tenia 2.426 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Elgin tenia 2.426 habitants, 926 habitatges i 725 famílies. La densitat de població era de 191,2 habitants/km².
Dels 926 habitatges en un 39,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,9% hi vivien parelles casades, en un 15,6% dones solteres, i en un 21,6% no eren unitats familiars. En el 18,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,62 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,9% tenia menys de 18 anys, un 8% entre 18 i 24, un 32,7% entre 25 i 44, un 24,6% de 45 a 60 i un 7,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90 homes.
La renda mediana per habitatge era de 45.391 $ i la renda mediana per família de 48.485 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.893 $ mentre que les dones 21.512 $. La renda per capita de la població era de 16.576 $. Entorn del 6,5% de les famílies i el 9,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Elgin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Elgin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Resclosa de les Goles de la Masada

La Resclosa de les Goles de la Masada són els vestigis d'una antiga resclosa a l'indret de les Goles de la Masada, a la Riera de Merlès. Pertany al municipi de Borredà (Berguedà) i està inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Restes de la resclosa del molí fariner de les Goles de la Masada. Actualment només conservem els forats circulars excavats a la roca on s'encastava una resclosa de busca que embassava aigua i la portava al rec que menava al molí fariner del que no queda cap vestigi arquitectònic. Els forats tenen un diàmetre de 12 a 18 cm. i una profunditat de 20 a 25 cm.

## Història

Aquests forats de la resclosa semblen correspondre a un molí fariner de finals del s. X o començaments del s. XI.

## Referències

* 1 2 «Resclosa de les Goles de la Masada». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 setembre 2015].
# Nagod (ciutat)

Nagod o Nagode és una ciutat i nagar panchayat (equivalent a municipi) el districte de Satna a Madhya Pradesh a uns 25 km de Satna. És capçalera del tehsil de Nagod. Es creu que la població fou capital d'un estat dirigits pel poble dels teli dedicat a premsar oli, que foren expulsats pels parihars del clan Agnikula dels rajputs que van fundar l'estat d'Unchahra, nom de la primera capital que el 1720 fou traslladada a Nagod agafant l'estat aquest nom. El nom de Nagod derivaria de "naga vadha" (la matança dels naga) als que els parihars haurien arrabassat la ciutat.
La ciutat està situada a 24° 34′ N, 80° 36′ E﻿ / ﻿24.57°N,80.6°E﻿ / 24.57; 80.6. Consta al cens del 2001 amb una població de 19.474 habitants. Fou campament militar del 1857 fins al 1876 i llavors va perdre importància: el 1881 tenia 4.428 habitants, uns quants menys que deu anys abans; el 1901 eren 3.887 habitants. Els rages hi tenien un fort a la vora del riu Amram afluent del Tons. El raja es va traslladar a Unchahra (vers 1879) però més tard hi van tornar.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.