OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ferricatoforita

La ferricatoforita és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup del nom arrel catoforita.

## Característiques

La ferricatoforita és un silicat de fórmula química Na(CaNa)(Mg₄Fe$^{3+}$)(AlSi₇O$_{22}$)(OH)₂. Es tracta d'una espècie aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional i redefinida el 2012. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la ferricatoforita pertany a «09.DE - Inosilicats amb 2 cadenes dobles periòdiques, Si₄O$_{11}$; clinoamfíbols» juntament amb els següents minerals: antofil·lita, cummingtonita, clinoholmquistita, grunerita, manganocummingtonita, manganogrunerita, permanganogrunerita, ferrofluoropedrizita, ferrifluoroleakeïta, actinolita, ferritschermakita, ferroactinolita, ferrohornblenda, ferrotschermakita, joesmithita, magnesiohornblenda, tremolita, tschermakita, cannilloïta, fluorcannilloïta, parvomanganotremolita, fluorotremolita, potassicfluoropargasita, edenita, ferroedenita, ferrokaersutita, ferropargasita, hastingsita, kaersutita, magnesiohastingsita, pargasita, sadanagaïta, fluoroedenita, potassicferroferrisadanagaïta, potassicsadanagaïta, potassicpargasita, potassicferrosadanagaïta, magnesiofluorohastingsita, potassicfluorohastingsita, potassicclorohastingsita, fluoropargasita, parvomanganoedenita, potassiccloropargasita, potassicferrocloroedenita, potassicmagnesiohastingsita, potassicferropargasita, cromiopargasita, ferro-taramita, barroisita, ferroferribarroisita, ferroferriwinchita, ferribarroisita, ferroferritaramita, ferroferricatoforita, ferrobarroisita, ferrorichterita, ferrowinchita, ferrokatophorita, ferritaramita, magnesiotaramita, richterita, winchita, taramita, fluororichterita, katophorita, potassicfluororichterita, potassicrichterita, ferrighoseïta, ferriwinchita, fluorotaramita, arfvedsonita, eckermannita, ferroeckermannita, ferroglaucòfan, glaucòfan, potassicmanganileakeïta, manganoarfvedsonita, ferrileakeïta, magnesioriebeckita, magnesioarfvedsonita, nyboïta, riebeckita, manganomanganiungarettiïta, ferroferrinyboïta, clinoferroferriholmquistita, ferrinyboïta, ferroferrileakeïta, ferroferrifluoroleakeïta, sodicferriclinoferroholmquistita, magnesiofluoroarfvedsonita, ferripedrizita, potassicferrileakeïta, fluoronyboïta, manganidellaventuraïta, fluoropedrizita, potassicarfvedsonita, ferriobertiïta, potassicmagnesiofluoroarfvedsonita, ferroferripedrizita, potassicmagnesioarfvedsonita, pedrizita, ferropedrizita, fluoroleakeïta i ferroferriobertiïta.

## Formació i jaciments

Tot i tractar-se d'una espècie no gaire habitual ha estat descrita en tots els continents del planeta a excepció de l'Antàrtida.

## Referències

* ↑ «Ferri-katophorite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 21 setembre 2021].
# Open Métropole de Lyon

El Torneig de Lió, conegut oficialment com a Open 6ème Sens – Métropole de Lyon per raons de patrocini, o Open Métropole de Lyon, és una competició tennística professional que es disputa en la categoria WTA International Tournaments sobre pista dura interior al Halle Tony Garnier de Lió, França.
El torneig es va crear l'any 2020.

## Palmarès
### Individual femení

| Any | Campiona | Finalista | Resultat |
| WTA 250 ||||
| 2023 | Alycia Parks | Caroline Garcia | 7−6(7), 7−5 |
| 2022 | Zhang Shuai | Daiana Iastremska | 3−6, 6−3, 6−4 |
| 2021 | Clara Tauson | Viktorija Golubic | 6−4, 6−1 |
| International ||||
| 2020 | Sofia Kenin | Anna-Lena Friedsam | 6−2, 4−6, 6−4 |

### Dobles femenins

| Any | Campiones | Finalistes | Resultat |
| WTA 250 ||||
| 2023 | Cristina Bucșa Bibiane Schoofs | Olga Danilović Alexandra Panova | 7−6(5), 6−3 |
| 2022 | Laura Siegemund Vera Zvonariova | Alicia Barnett Olivia Nicholls | 7−5, 6−1 |
| 2021 | Viktória Kužmová Arantxa Rus | Eugenie Bouchard Olga Danilović | 3−6, 7−5, [10−7] |
| International ||||
| 2020 | Laura Ioana Paar Julia Wachaczyk | Lesley Pattinama Kerkhove Bibiane Schoofs | 7−5, 6−4 |

## Enllaços externs

* Web oficial (francès)
* Perfil del torneig a la WTA (anglès)
Lió :
2020
2021
2022
2023 :
# Societat Agrària de Transformació

Una Societat Agrària de Transformació (SAT) és en el Dret espanyol una societat civil de finalitat econòmic-social constituïda per a la producció, transformació i comercialització de productes agrícoles, ramaders o forestals, la realització de millores en el medi rural, la promoció i desenvolupament agrari i la prestació de serveis comuns que serveixin a aquesta finalitat.
Les principals diferències amb les cooperatives es deriven que a les Societats Agràries de Transformació no els afecten com a les primeres els principis de lliure adhesió i baixa voluntària dels socis, portes obertes o variabilitat del nombre de socis i del capital social.També es diferencien en els acords econòmics en els quals els socis es comprometen estatutàriament, ja que a les SAT es pot utilitzar el vot proporcional a la participació individual de capital social subscrit pels socis, a diferència de les cooperatives, que estan afectades per la regla de un soci, un vot.

## Referències

* ↑ «Información sobre las Sociedades agrarias de transformación» (en castellà). Ministerio de Agricultura, Alimentación y Medio Ambiente del Gobierno de España. Arxivat de l'original el 2016-10-22. [Consulta: 28 juny 2018].
* ↑ Carrizo Sainero, Gloria «Diferencias entre SAT y Sociedad cooperativa según la» (en castellà). Consejería Agricultura, Desarrollo Rural, Medio Ambiente y Energía del Gobierno de Extremadura, 36, 0, 13-01-2014. DOI: 10.5209/rev_dcin.2013.v36.41412. ISSN: 1988-2890.
# Pecan Plantation

Pecan Plantation és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 3.544 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pecan Plantation tenia 3.544 habitants, 1.475 habitatges, i 1.299 famílies. La densitat de població era de 195,8 habitants/km².
Dels 1.475 habitatges en un 22,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 84,7% hi vivien parelles casades, en un 2,6% dones solteres, i en un 11,9% no eren unitats familiars. En el 10,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,4 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,55.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,2% tenia menys de 18 anys, un 2,3% entre 18 i 24, un 17,7% entre 25 i 44, un 36% de 45 a 60 i un 25,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 53 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 75.145 $ i la renda mediana per família de 77.752 $. Els homes tenien una renda mediana de 68.036 $ mentre que les dones 37.188 $. La renda per capita de la població era de 38.968 $. Aproximadament l'1,1% de les famílies i el 2,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pecan Plantation». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pecan Plantation». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Guacamai de Lear

El guacamai de Lear (Anodorhynchus leari) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita zones més o menys àrides del nord-est del Brasil.

## Referències

* ↑ Guacamai de Lear al TERMCAT Rev. 05/08/2012
# Carcanada de cetaci

Les carcanades de cetacis són les carcanades de cetacis que s'encallen a les costes, es descomponen flotant a la superfície del mar o, en la majoria de casos, cauen al fons marí. En aquest últim cas, l'equivalent de 2.000 anys d'aportació en carboni orgànic es concentra en aproximadament 50 m² de sediments. A la dècada del 1980, l'exploració submarina amb robots demostrà que la descomposició d'aquestes enormes carcanades a la plana abissal dona peu a l'aparició d'ecosistemes que poden durar un segle.
Feia temps que la comunitat científica pensava que les carcanades de cetacis que cauen a les profunditats constituïen un recurs alimentari considerable per a alguns animals que viuen a gran profunditat, però no s'esperava descobrir una fauna tan rica i amb animals que no es troben enlloc més. En total, hi hauria més de 400 espècies d'animals que s'alimenten de les carcanades de grans cetacis.
Aquestes carcanades tenen un paper important en la dispersió de les espècies a la zona abissal i la bomba de carboni oceànica. Tanmateix, entre el segle xviii i el final del segle xix, la caça de balenes a escala industrial reduí considerablement les poblacions de balenes amb, com a resultat, una menor quantitat de carcanades al fons marí i la probable desaparició d'espècies altament especialitzades.
# Sociedade de Geografia de Lisboa

La Societat de Geografia de Lisboa és una societat científica creada a Lisboa l'any 1875 amb l'objectiu de promoure i ajudar l'estudi i progrés de les ciències geogràfiques i correlativas de Portugal. La Societat va ser creada en el context del moviment europeu d'explotació i colonització, donant emfasi en l'explotació del continent africà.

## Història

El 10 de novembre de 1875, un grup de 74 subscritors va requerir al rei D. Lluís I de Portugal, la creació d'una societat, a designar per la Reial Societat de Geografia de Lisboa, amb l'objectiu de promoure i ajudar l'estudi i progrés de les ciències geogràfiques i correlatives en el país.
Entre els promotors es trobaven António Augusto Teixeira de Vasconcelos, António Enes, Eduardo Coelho, Luciano Cordeiro, Manuel Joaquim Pinheiro Chagas, Sousa Martins, António Cândido de Figueiredo, António Lino Netto i Teófilo Braga, entre d'altres intel·lectuals, periodistes i polítics de l'època.
La Societat es proposava realitzar sessions, conferències, cursos lliures, concursos i congressos científics i concedir subsidis d'investigació destinats a viatges d'explotació i investigació científica. Les informacions obtingudes serien publicades i disseminades en arxius, biblioteques i museus. Es proposava també establir relacions permanents amb altres institucions europees amb les quals pogués intercanviar informacions i col·laboracions.
A partir de Desembre de 1876 la Societat va iniciar la publicació del Boletim da Sociedade de Geografia de Lisboa, que encara subsisteix.
Encara que l'actuació de la Societat no tingués com ambit d'actuació exclusiu el continent africà, en els primers anys de la seva existència va ser creada la Comissió Nacional Portuguesa d'Explotació i Civilització d'Àfrica, més coneguda per Comissió d'Àfrica, amb l'objectiu de donar suport científic a l'esforç colonial portuguès a Àfrica, particularment en el context de la creixent competició europea en la apropiació de territoris en aquell continent.

## Referències

* 1 2 José Timoteo Montalvão Machado. «Luciano Cordeiro» (PDF), 1981. Arxivat de l'original el 2010-08-08.
* ↑ «Ordens Honoríficas Portuguesas». Presidência da República Portuguesa.
# Solaria

Solaria Energía y Medio Ambiente és una empresa especialitzada en el desenvolupament i la generació d'energia solar fotovoltaica a Europa. Des dels seus inicis, l'any 2002, s'ha especialitzat en les energies renovables i, més específicament, en la implantació i el desenvolupament de tecnologia solar fotovoltaica, passant des de la fabricació de panells fotovoltaics fins al desenvolupament i la gestió de plantes solars.
Cotitza a la borsa espanyola des del 2007. El 2020 va entrar a formar part de l'índex borsari IBEX 35, reemplaçant MasMóvil.

## Referències

* ↑ «El BEI finançarà amb 1.700 milions d'euros plantes fotovoltaiques de Solaria a Espanya, Itàlia i Portugal», 25-09-2023. [Consulta: 26 agost 2024].
* ↑ Zunzunegi, Emilio. «Enkarterri y Meatzaldea se oponen en bloque al proyecto energético de una línea de alta tensión de Solaria» (en castellà), 07-06-2024. [Consulta: 26 agost 2024].
* ↑ Jiménez, Gema Escribano, Virginia Gómez. «Solaria entra en el Ibex para ocupar el puesto dejado por MásMóvil» (en castellà), 07-10-2020. [Consulta: 26 agost 2024].
# Solar edificable

En urbanisme, solar o solar edificable és un terreny que reuneix unes condicions mínimes per ser edificat i en el qual posteriorment el seu ús pugui desenvolupar-se adequadament. Aquestes condicions es refereixen fonamentalment a les dotacions d'aigua i energia elèctrica, l'evacuació o depuració d'aigües residuals, i l'accés rodat. Les característiques concretes que ha de reunir un terreny per a ser considerat "solar" s'estableixen per cada comunitat autònoma basant-se en aquests criteris. Solars: (Concepte segons Art 11 Llei Urbanística Valenciana del 2005)
* Són solars les parcel legalment dividides o conformades que, tenint característiques adequades per a servir de suport a l'aprofitament que els assigne l'ordenació urbanística, estiguin, a més, urbanitzades d'acord amb les alineacions, rasants i normes tècniques establertes pel planejament.
* Perquè les parcel tinguin la condició de solar s'exigirà la seva dotació, almenys, amb aquests serveis:
* Accés rodat fins a elles per via pavimentada, havent d'estar obertes a l'ús públic, en condicions adequades, totes les vies a les quals donin. No justifiquen la dotació d'aquest servei ni les rondes perimetrals dels nuclis urbans, respecte de les superfícies confrontants amb els marges exteriors, ni les vies de comunicació d'aquests nuclis entre si, excepte en els seus trams de travessia ia partir del primer encreuament d'aquesta amb carrer propi del nucli urbà, cap a l'interior d'aquest.
* Subministrament d'aigua potable i energia elèctrica amb cabals i potència suficients per a l'edificació prevista.
* Evacuació d'aigües residuals a la xarxa de clavegueram. No justifica la dotació d'aquest servei l'evacuació a séquies o fosses sèptiques, llevat que el planejament autoritzi aquestes últimes en casos excepcionals i en condicions adequades, per a zones de molt baixa densitat d'edificació.
* Accés per a vianants, encintat de voreres i enllumenat públic, en almenys, una de les vies a què front la parcel·la.
* Les parcel subjectes a una actuació integrada adquireixen la condició de solar quan, a més de comptar amb els serveis expressats en l'apartat anterior, tinguin executades les infraestructures mínimes d'integració i connexió de l'actuació amb el seu entorn territorial, aprovades en programar aquella.

## Notes

* ↑ Fernando Romero; José Antonio Ivars Bañuls & Fernando Romero Saura & Enrique Sanchez Goyanes. Derecho urbanístico de la Comunidad Valenciana. EL CONSULTOR, 2006, p. 837–. ISBN 9788470524011 [Consulta: 2 maig 2011].

## Vegeu també

* Via pública
# Spielberg

* Aquest article tracta sobre el municipi austríac. Si cerqueu el director de cinema, vegeu «Steven Spielberg».
Spielberg és una ciutat al bezirk Murtal a Estíria, Àustria. La ciutat de Spielberg, amb una població d'uns cinc mil habitants al nord del riu Mur a l'est d'Aichfeld, entre les ciutats de Zeltweg i Knittelfeld. L'àrea municipal de Knittelfeld ha augmentat juntament amb una part del municipi. Entre 1986 i 2009 Spielberg era un Marktgemeinde. L'1 d'octubre, 2009 es convertí en "Stadtgemeinde". El municipi es compon de 9 katastralgemeinden (comunitats cadastrals): Einhörn, Laing, Lind, Maßweg, Pausendorf, Sachendorf, Schönberg, Spielberg i Weyern. Pausendorf és el major katastralgemeinde amb 1.500 habitants. El katastralgemeinde de Spielberg és només una petita part del municipi però dona el seu nom al municipi sencer. El Partit Socialdemòcrata d'Àustria (SPÖ) ha estat la posició dominant del municipi des de 1960. Spielberg és a la seu del Red Bull Ring (anteriorment conegut com A-1 Ring i Österreichring). Des de 1970 fins a 1987 i des de 1997 fins a 2003 era la seu del Gran Premi d'Àustria.

## Referències

* ↑ «Einwohnerzahl nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand». Statistics Austria, 01-01-2018. [Consulta: 2 gener 2022].
* ↑ «ésAdir > Noms propis > Spielberg». [Consulta: 2 gener 2022].
* ↑ «ATB: In Spielberg bleibt nur mehr Forschung und Entwicklung» (en alemany). Industrie Magazin, 28-10-2020. [Consulta: 2 gener 2022].

## Enllaços externs

* Spielberg - Lloc web oficial
# Son Fortesa

Son Fortesa és una barriada de Palma que es troba entre les vies del tren, la carretera d'Inca, el Torrent d'en Barberà i els Hostalets. Està partit en dos per la Via de Cintura, que forma dos barris separats: Son Fortesa Nord i Son Fortesa Sud.
La barriada es troba sobre les antigues terres de la possessió de Son Fortesa, que va pertànyer als Safortesa. El 1715 el general francès François Bidal, marqués d'Asfeld, cap de l'expedició borbònica que ocupà Mallorca durant la Guerra de Successió Espanyola, es va instal·lar en aquesta possessió durant el setge de la ciutat. Una inscripció a la tapadora del pou de les cases recorda aquest fet. La possessió es començà a urbanitzar el 1927 per la part dels Hostalets i va anar avançant cap amunt. Es tracta d'un barri de cases baixes amb uns blocs de pisos primerencs, llevat de la part dellà de la Via de Cintura, on hi ha més blocs de pisos. Les cases foren esbucades el 1994 sense tenir-ne en compte el valor patrimonial que tenien, i només se'n conservà el pou.
El 2007 tenia una població de 2.097 habitants a la zona nord i 3.468 a la zona sud.

## Referències

* 1 2 Bibiloni, Gabriel. Els carrers de Palma. Palma: Gabriel Bibiloni, 2012, p. 749-750. ISBN 978-84-616-2222-1.
# Son Ferretjans

Son Ferretjans és una possessió del terme de Llucmajor, Mallorca, situada al llevant del municipi, que confronta amb les possessions de So n'Eixida, Ses Seguí i Son Mesquida. Es troba documentada el 1573, any en el qual n'era propietari l'honor Jaume Ferretjans, de la família del qual prengué nom la possessió. Es dedicava al conreu de cereals, a la ramaderia porquina i ovina (150 ovelles el 1573) i a la producció de mel (5 cases d'abelles el 1573).

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 5. Palma: Promomallorca, p. 285. ISBN 84-8661702-2.
# Spencerville

Spencerville és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 2.235 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Spencerville tenia 2.235 habitants, 845 habitatges, i 599 famílies. La densitat de població era de 948,3 habitants/km².
Dels 845 habitatges en un 35,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,4% hi vivien parelles casades, en un 13,1% dones solteres, i en un 29,1% no eren unitats familiars. En el 25,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 13% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,54 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,5% tenia menys de 18 anys, un 7,2% entre 18 i 24, un 27,2% entre 25 i 44, un 20,4% de 45 a 60 i un 16,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.619 $ i la renda mediana per família de 40.625 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.701 $ mentre que les dones 22.708 $. La renda per capita de la població era de 17.140 $. Aproximadament el 12,3% de les famílies i el 13% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Spencerville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Spencerville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Societat Coral Obrera la Glòria Sentmenatenca

Societat Coral Obrera la Glòria Sentmenatenca és una entitat coral fundada el 1895 a Sentmenat (Vallès Occidental) i que du a terme una tasca social i cultural a partir dels ideals del músic Josep Anselm Clavé amb l'objectiu de divulgar i potenciar l'associacionisme a través del cant coral, i de qualsevol altra activitat representativa de la cultura popular catalana.
El seu local fou confiscat per les autoritats franquistes un cop acabada la guerra civil espanyola i no fou tornat fins després de les gestions dutes a terme pel diputat Carlos Navarro i Gómez. Té uns 750 socis i hi ha constituïdes 11 seccions, i el 1995 va rebre la creu de Sant Jordi.
L'any 2015 va guanyar el Premi Ateneus de votació popular, per les tasques que darrerament hi venia fent setmanalment un grup de voluntaris per tal de reconstruir l'edifici de l'entitat, i el 2016 aquest edifici va ser declarat Bé Cultural d'Interès Local per l'Ajuntament de Sentmenat. Des del 2017 és membre de la Federació d'Ateneus de Catalunya (FAC), de la qual des de maig de 2019 n'és president Pep Morella, secretari de la Societat Coral Obrera la Glòria Sentmenatenca.

## Referències

* 1 2 La Societat Coral, declarada Bé Cultural d'Interès Local al web de l'Ajuntament de Sentmenat
* ↑ Llista de Creus Sant Jordi a la GEC
* ↑ «La Societat Coral Obrera La Glòria Sentmenatenca guanya el premi Ateneus de votació popular». Ara, 16-12-2015 [Consulta: 22 setembre 2019].
* ↑ 'El Coro Sentmenatenc guanya el “Premi Votació Popular 2015” al web de la FAC, 15/12/2015
* ↑ Lliurament de plaques a entitats federades al Maresme i Vallesos al web de la FAC
* ↑ Entitats federades al web de la FAC
* ↑ Pep Morella és escollit president de la Federació d'Ateneus de Catalunya al web de la FAC

## Vegeu també

* Federació de Cors de Clavé

## Enllaços externs

* Societat Coral Obrera la Glòria Sentmenatenca - Lloc web oficial
* Història de la coral al bloc Conèixer Catalunya
# Svaïno

Svaïno (en rus: Сваино) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 68 habitants. Pertany al districte municipal de Iúriev-Polski.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Stintino

Stintino (en sasserès, Isthintini) és un municipi italià, dins de la Província de Sàsser. L'any 2007 tenia 1.570 habitants. Es troba a la regió de Nurra. Limita amb el municipi de Sàsser, del que es va independitzar el 1988.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2006- | Antonio Diana | Llista cívica |
# Síndrome de Chilaiditi

La síndrome de Chilaiditi és, un trastorn rar, la presència de dolor a causa de la transposició d'un tros de l'intestí gros (normalment el còlon transvers) entre el diafragma i el fetge, visibles a la radiografia abdominal o radiografia de tòrax.
Normalment això no causa símptomes, i això s'anomena signe de Chilaiditi. El signe pot estar present permanentment, o esporàdicament. Aquesta variant anatòmica de vegades es confon amb un trastorn més greu: la presència d'aire sota el diafragma (pneumoperitoneu) que sol ser un signe de perforació intestinal.
La síndrome de Chilaiditi només es refereix a les complicacions en presència del signe de Chilaiditi. Aquests inclouen dolor abdominal, torsió de l'intestí (vòlvul de còlon transvers) o sensació falta d'aire.

## Referències

* ↑ «Chilaiditi's syndrome: what should every surgeon know?». Am Surg, 71, 3, 01-03-2005, pàg. 261–3. PMID: 15869145.
* ↑ «Severe Recurrent Abdominal Pain: An Anatomical Variant of Chilaiditi's Syndrome». MedGenMed, 9, 2, 2007, pàg. 67. PMC: 1994890. PMID: 17955121.
* ↑ «Transverse colon volvulus and associated Chilaiditi's syndrome: case report and literature review». Am. J. Gastroenterol., 91, 12, 01-12-1996, pàg. 2613–6. PMID: 8946999.
* ↑ «Chilaiditi syndrome as a cause of respiratory distress». Eur. J. Pediatr., 165, 6, 01-06-2006, pàg. 367–9. DOI: 10.1007/s00431-005-0077-9. PMID: 16489467.