OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Carme Guàrdia Amer

Carme Guàrdia Amer (Palma, 12 de manç de 1923 - Palma, 2007) fou una nedadora mallorquina. Filla d'Ernest Guàrdia Llaurador i Carme Amer Esteve. Els seus germans majors, Andreu i Robert Guàrdia, també eren nedadors. Carme Guàrdia començà a competir per al Club de Regates i, posteriorment, passà al Club Natació Palma. El 1934 participà amb tan sols 11 anys en el campionat de Balears i acabà imposant-se en les disciplines de 100, 200 i 400 metrres braça. També guanyà la travessada del port de Palma (1934-1935).
El seu palmarès inclou haver estat campiona de Balears (1934-1935; 1940-1941) i campiona d'Espanya (1940-1941) en les proves de 100 i 200 metres braça. La seva marca de 3:15' 6 minuts fou rècord d'Espanya durant 22 anys, fins al 1967. El primer campionat nacional l'aconseguí a la ciutat de Vigo (1940) i el segon campionat (1941) l'aconseguí a Palma, en una competició realitzada al Club Natació Palma, envoltada de molta expectació on Guàrdia hi revalidà el títol nacional i encara millorà les seves marques personals. Així, Guàrdia es va convertí en la primera dona mallorquina en guanyar un campionat d'Espanya.
Finalment, va abandonar la competició l'any 1946. El 1996 el Govern de les Illes Balears li atorgà el Premi Cornelius Aticus, principal guardó al mèrit esportiu.

## Referències

* ↑ Terrasa, Xavier. Així era el Terreno. Imatges d'ahir. Palma: Illa Edicions, 2017, p. 194 i 196.
* ↑ Gran Enciclopèdia de Mallorca. Palma: Promomallorca, 1989, p. 356, volum 6.
* ↑ La Segona República a Mallorca. Els temps, els fets i els protagonistes.. Palma: Miquel Font, editor, 2006, p. 57.
* ↑ Diario de Mallorca, 12-10-2007.
* ↑ Terrasa. Així era el Terreno. Imatges d'ahir. Palma: Illa Edicions, 2017, p. 196.
# Carles Isach Ramos

Carles Isach Ramos (Vila-real, 24 de novembre de 1978) és un futbolista valencià, que ocupa la posició de migcampista.

## Trajectòria esportiva

Format al planter del Vila-real CF, debuta amb el primer equip groguet a la temporada 95/96, tot jugant quatre partits a Segona Divisió. Posteriorment, romandria a l'equip juvenil, a l'Illueca (97/98), al CE Onda (98/99 i 00/01) i al Vila-real CF B (99/00).
A la campanya 99/00 torna a aparèixer al primer equip de Vila-real. Disputa 13 partits i marca un gol, l'any del segon ascens dels valencians a la màxima categoria.
Després de militar a l'Elx CF (2001) i RSD Alcalá (01/02), recala al Reial Múrcia. La temporada 02/03 juga 24 partits, 21 d'ells de suplent, i marca tres gols, que contribueixen a l'ascens dels murcians a primera divisió. A la màxima categoria, però, Isach no juga cap minut.
La temporada 04/05 marxa al Cartagena. La seua carrera prossegueix de nou per l'Alcalá (05/06) i el Logroñés CF (06/08).

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Casa Bonet (Guàrdia de Noguera)

La Casa Bonet és un habitatge de Guàrdia de Noguera, al municipi de Castell de Mur (Pallars Jussà) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Habitatge unifamiliar entre mitgeres de planta baixa i dos pisos. Típic habitatge antic amb murs de pedra irregulars, portal adovellat i finestres de fusta. Coberta de teula. Escut heràldic a la clau del portal.

## Referències

* ↑ «Casa Bonet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2017].
# Casa Borràs (Cardedeu)

Casa Borràs és una casa a la vila de Cardedeu (Vallès Oriental) protegida com a bé cultural d'interès local. És una casa de tipologia ciutat-jardí alineada a dos carrers amb planta baixa i golfes acabades amb torre octogonal. La façana és simètrica amb capcer triangular truncat, seguint un estil barroc. El materials són: sòcol de pedra irregular i revestiments exteriors de pedra de color rosa i ceràmica verd-groc travessant les finestres. La tanca del jardí és feta en obra i reixat. Els elements decoratius són representatius del noucentisme el qual pertany l'última etapa de Raspall. Als anys trenta del s. XX hi ha una gran activitat constructiva a la vila de Cardedeu. Raspall, que continua essent l'arquitecte municipal és l'encarregat de fer la majoria d'obres que es basteixen en aquesta època a la part nord de la vila de Cardedeu. La gran part d'aquestes obres són fetes per a famílies de Barcelona que estiuegen a Cardedeu.

## Notes

* 1 2 «Casa Borràs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
# Casa a la plaça Major, 3 (Vilaür)

Casa a la plaça Major, 3 és una obra del municipi de Vilaür (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Està situada dins del nucli urbà de la població de Vilaür, al bell mig de l'antic recinte emmurallat de la vila, a l'actual plaça Major i al costat de l'antic portal conservat del nucli fortificat.

## Descripció

És un edifici format per tres cossos adossats, que li confereixen una planta irregular. El nucli principal està format per un cos rectangular, amb coberta de dues vessants i distribuït en planta baixa i pis. Al costat sud s'ubica el portal de l'antiga muralla, mentre que pel nord se li adossa un altre cos de planta quadrada, distribuït en quatre pisos i amb terrat a la part superior. A la part posterior, fora del límits de l'antic recinte emmurallat hi ha un tercer edifici adossat al nucli arquitectònic. Totes les obertures són rectangulars, algunes d'elles bastides amb carreus de pedra als brancals i les llindes planes. A la façana principal destaca el portal d'accés i un dels balcons del primer pis, amb la llinda decorada amb un arc conopial. A la façana posterior hi ha dues finestres d'arc conopial al pis. Del cos de tramuntana destaquen els dos grans contraforts adossats a les cantonades i la barana d'obra que delimita el terrat, el qual presenta un petit porxo en un extrem, cobert a dues aigües.
Tota la construcció és bastida amb pedra lligada amb morter, amb la façana principal arrebossada i pintada.

## Història

Per a construir la casa s'aprofitaren trams de l'antiga muralla baix medieval de Vilaür, datada entre els segles xiv i xv. No s'ha trobat documentació directa sobre el bastiment de les muralles, però les primeres fonts documentals sobre indicis de fortificació ens remeten al 1299, quan el cavaller Dalmau de Creixell va fer fortificar l'església. En tot cas cal pensar que ja estarien completes el 1353, donat que es troba un document en el que Bernat Guillem de Foixà sol·licita que es declari nul·la la venda del "castell de Vilaür", feta dos anys abans per Guillerma, l'esposa de Guillem de Creixell, fill de Dalmau de Creixell. Hom pot dir que el nucli es va mantenir dins el recinte fortificat fins als segles XVI-XVII, en què va iniciar el procés d'expansió cap a la banda de ponent, ja que les grans masies de llevant limitaven el creixement cap a aquella banda. Una vegada perduda la funció defensiva, els murs van ser aprofitats, integrant-los als habitatges de Vilaür.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa a la plaça Major, 3». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 agost 2014].
# Ceioni Bas

Ceioni Bas (Ceionius Bassus) va ser un magistrat romà del segle iii.
Va ser nomenat cònsol. Podria ser el cònsol del 271 (però més probablement aquell any ho era Pomponi Bas), del 284 (cònsol sufecte) o fins i tot del 317.
Flavi Vopisc conserva una carta de Ceioni Bas enviada pel seu amic l'emperador Luci Domici Aurelià, respecte de la destrucció de la ciutat de Palmira.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/673?rgn=full+text;view=image;q1=CeioniusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 658. ]
* ↑ Flavi Vopisc. Historia Augusta: Aurelià 31
# Cassano all'Ionio

Cassano allo Ionio és una població i comuna d'Itàlia situada a la província de Cosenza, dins de la regió de Calàbria.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Gianluca Dante Gallo | Unione di Centro |
# Geddes

Geddes és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 252 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Geddes tenia 252 habitants, 122 habitatges, i 61 famílies. La densitat de població era de 162,2 habitants per km².
Dels 122 habitatges en un 22,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 41% hi vivien parelles casades, en un 4,9% dones solteres, i en un 50% no eren unitats familiars. En el 49,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 34,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,07 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,8% tenia menys de 18 anys, un 11,9% entre 18 i 24, un 20,6% entre 25 i 44, un 15,1% de 45 a 60 i un 32,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.250 $ i la renda mediana per família de 36.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 20.938 $ mentre que les dones 20.000 $. La renda per capita de la població era de 12.520 $. Entorn del 15,5% de les famílies i el 13,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Geddes». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Geddes». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Gao Xiang (Tres Regnes)

* Aquest article tracta sobre el general militar de Shu Han del període dels Tres Regnes . Si cerqueu el pintor de la dinastia Qing , vegeu «Gao Xiang».
    En aquest nom xinès, el cognom és Gao.
Gao Xiang :
| Xinès tradicional: | Xinès tradicional: | 高翔 |
| Xinès simplificat: | Xinès simplificat: | 高翔 |
Gao Xiang va ser un general militar de Shu Han durant el període dels Tres Regnes de la història xinesa.

## Biografia

Gao va servir a Shu Han com General de la Dreta (右将军). Va servir a Liu Bei en la Campanya de Hanzhong entre el 217 i el 219. Gao i Chen Shi van acampar a Yangping però van ser derrotats pel general de Cao Cao, Xu Huang. En el 228, Gao va seguir a Zhuge Liang en les seves Expedicions del Nord, servint com un subordinat de Ma Su, i ells es van estacionar a Liucheng. Quan Ma Su en fou derrotat i Liucheng va caure en mans del general enemic Guo Huai, Gao es va retirar. En el 231, Gao hi va ser nomenat Comandant del Front (前部督), dirigint un exèrcit juntament amb Wei Yan i Wu Ban, derrotant el comandant enemic Sima Yi, ells van recollir 3.000 caps d'enemics, 5.000 armadures, i 3100 ballestes. Quan l'oficial dels subministrament Li Yan en va fallar en la seva missió, Gao i Zhuge van proposar que Li fóra rellevat de les seves funcions.

## En la ficció

Gao és presentat en el capítol 91 de la novel·la històrica del Romanç dels Tres Regnes de Luo Guanzhong com un General de la Dreta i el Centre de l'Exèrcit, i ell té un paper menor durant els capítols següents, sent estacionat a prop de Liliu, s'uneix a Wei Yan i Wang Ping per tornar a prendre Jieting. Això no obstant, ells fracassen i Ma Su és ajusticiat per Zhuge Liang a causa de la derrota.
Més tard Gao participà en les Expedicions del Nord de Zhuge Liang. En el capítol 102, ell porta 500 homes disfressats de soldats de Shu. El seu propòsit hi era "capturar" els bous de fusta què formaven part del comboi de Shu i s'assemblaven als bous de bon de veres.

## Vegeu també

* Llista de persones relacionades amb els Tres Regnes
# Genil

El Genil és un riu del sud-est d'Espanya. Neix a la província de Granada (Andalusia) amb la unió del riu Real i del Guarnón. Desemboca (ja a la província de Còrdova) al riu Guadalquivir, pel costat esquerre. El Genil és el principal afluent del Guadalquivir.
Els seus afluents més importants per cabal i extensió són el riu Cubillas amb capçalera en els Manantials de Deifontes, el riu Cacín, amb capçalera a la Serra d'Almijara, i el riu Cabra. Altres afluents del Genil són els rius Beiro, Monachil, Aguas Blancas, Darro i Dílar.

## Conca hidrogràfica

La conca hidrogràfica del Genil, depenent de la conca hidrogràfica del Guadalquivir, abasta una superfície de 8.278 km² i una longitud de més de 300 km. S'estén per les províncies de Granada, Jaén, Màlaga, Còrdova i Sevilla.

## Etimologia

L'origen etimològic del seu nom deriva del llatí Singilis, que els àrabs van transcriure com Sinyil, * Sannil i Sinnil, aquest últim nom (Sin=Cent, Nil=Nil) en al·lusió als nombrosos afluents que rep de Serra Nevada i que, en la seva confluència amb la Vega de Granada, gens havia d'envejar al riu Nil. Posteriorment es va anomenar Guadalxenil 'riu Xenil' para derivar a la seva forma diminutiva actual, riu Genil.
# Gens Vocònia

La gens Vocònia fou una gens romana plebea originària d'Arícia.
Personatges destacats de la família foren:
* Quint Voconi Saxa, tribú de la plebs el 169 aC i autor de la llei Voconia.
* Quint Voconi Nasó, pretor del segle i
# Lluís III el Jove

Lluís III el Jove és el nom dels següents personatges:
* Lluís III de França el Jove
* Lluís III d'Alemanya el Jove
# Ejaculació retardada

L'ejaculació retardada, també anomenada absència d'ejaculació, anejaculació o incapacitat ejaculatòria, es tracta d'un excessiu control involuntari del reflex ejaculador, per la que el subjecte afectat no pot ejacular durant l'acte sexual fins als 30 o 40 minuts, i només ho pot fer de manera regular amb masturbació o felació.
Les causes orgàniques són degudes a l'ús de drogues i fàrmacs, així com a malalties que afecten el mecanisme de l'ejaculació. Entre les causes psicològiques destaquen sentiments de culpabilitat, por a l'embaràs, problemes maritals, etc.

## Referències

* ↑ Knowles, David R. «Delayed ejaculation». A: A.D.A.M. Medical Encyclopedia. A.D.A.M., Inc., 2005-06-01.

## Enllaços externs

* http://www.salud-sexual.org/retardada.php AESS - Ejaculació retardada i els seus tractaments
* http://www.eyaculacionprecoz.me Arxivat 2017-09-12 a Wayback Machine. Informació referida a l'ejaculació retardada
# Cent dinou

El nombre 119 (CXIX) és el nombre natural que segueix el nombre 118 i precedeix el nombre 120. La seva representació binària és 1110111, la representació octal 167 i l'hexadecimal 77. La seva factorització en nombres primers és 7×17; altres factoritzacions són 1×119 = 7×17.
Es pot representar com a la suma de cinc nombres primers consecutius: 17 + 19 + 23 + 29 + 31 = 119; és un nombre 2-gairebé primer: 7 X 17 = 119.

## En altres dominis

* És el nombre atòmic de l'ununenni
# Surrèntum

Surrèntum (en llatí: Surrentum, en grec antic: Συρρεντόν o Σούρεντον), moderna Sorrento, va ser una ciutat de la costa de Campània a la badia o golf de Nàpols, no lluny del promontori anomenat Minervae Promontorium ('Promontori de Minerva'), que forma el límit sud de la badia.
El seu nom apareix després de la conquesta romana de Campània. La tradició diu que va ser fundada pels grecs i és possible que fos una colònia de Cumes. Estrabó l'esmenta com a ciutat dels campanis. El Liber Coloniarum diu que el territori i potser la mateixa ciutat era consagrat a la deessa Minerva i que aquesta tenia un temple molt famós al promontori del seu nom.
Va rebre una colònia parcial sota August però no va adquirir el rang colonial i les inscripcions demostren que va ser un municipi ordinari. En parlen tots els geògrafs (Estrabó, Plini el Vell, Pomponi Mela, Claudi Ptolemeu...), però va tenir poc protagonisme a la història. Els romans rics hi van construir vil·les pel seu bon clima i pels seus paisatges, entre ells Pollius Felix, amic de Estaci, una casa que el poeta menciona en diversos poemes. Pòstum Agripa va ser desterrat a la ciutat per August abans de ser enviat a Planàsia.
La fama de Surrentum li ve pel seu vi, que era el principal producte i tenia molt bona reputació, però Tiberi deia que la fama la devia als metges, que el recomanaven a malalts, i que no era millor que el vinagre. El vi es deixava envellir 25 anys. Marc Valeri Marcial diu que la ciutat destacava també per la seva terrissa. La ciutat estava envoltada de petits turons (Surrentini colles, diu Ovidi) on hi havien plantades les vinyes i que la separaven del golf de Posidònia.
A la ciutat hi havia un famós santuari dedicat a les Sirenes (Surrentum podria derivar el nom de Sirene). Les illes de les Sirenes (Sirenusae Insulae) són les modernes Li Galli.
En queden força ruïnes però no de molt interès, consistents en restes d'edificis, entre ells el temple d'Hèrcules i el de Neptú, dels que se'n coneix el nom només perquè els menciona Estaci, i una piscina o cisterna de grans dimensions.

## Notes

* ↑ Segons el Diccionari llatí-català de noms propis, p. 170

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Surrentum». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 10 juny 2023].
# Super Mario World 2: Yoshi's Island

Super Mario World 2: Yoshi's Island, al Japó anomenat Super Mario: Yoshi Island (スーパーマリオ ヨッシーアイランド, Sūpā Mario Yosshī Airando), és un videojoc de plataformes, de la saga de videojocs Super Mario, desenvolupat i publicat per Nintendo per a la videoconsola Super Nintendo Entertainment System. Es tracta d'una preqüela de Super Mario World.
A diferència d'anteriors entregues de la saga, el protagonista d'aquest videojoc és en Yoshi, que duu un indefens bebè Mario a l'esquena i l'ha de dur amb el seu germà Luigi, que ha estat segrestat pel malvat Kamek. En Yoshi compta amb atacs propis com empassar-se els enemics amb la llengua, flotar una estona, saltar en picat, i pondre ous que pot llençar. Quan un enemic ataca en Yoshi, perd el control del bebè i l'haurà de tocar abans no arribi a zero un comptador que farà que els enemics se l'enduguin i el jugador perdi una vida. Els nivells no tenen temps límit, compten amb diferents ambientacions i són més complexos amb relació a anteriors entregues de Super Mario.
En comptes d'utilitzar gràfics pre-renderitzats com es va fer aleshores amb Donkey Kong Country, Super Mario World 2: Yoshi's Island utilitza un estil propi que recorda a dibuixos fets a mà. El cartutx de la SNES va incloure el xip gràfic Super FX2, que permetia mostrar sprites més detallats i efectes avançats que simulaven espai 3D.
El videojoc va rebre bones valoracions de la crítica tant per la seva jugabilitat com pel disseny, i va esdevenir l'estàndard d'una futura sèrie Yoshi, començant per una seqüela, Yoshi's Island DS, el 2006, i Yoshi's New Island, el 2014. El 2002 va ser reeditat per a la Game Boy Advance amb el nom de Yoshi's Island: Super Mario Advance 3; aquesta versió més tard va sortir en format digital per a la Wii U mitjançant la Virtual Console el 24 d'abril de 2014, i es va regalar als usuaris de Nintendo 3DS que formaven part del programa ambaixador el 16 de desembre de 2011. El joc original va ser inclòs en la Nintendo Classic Mini: Super Nintendo Entertainment System del 2017 i en el servei Nintendo Switch Online de llançament el 2019.

## Referències

* ↑ «Super Mario World 2: Yoshi's Island - Instruction Booklet» (en anglès). Nintendo.
* ↑ «Super Mario World 2: Yoshi's Island». Nintendo Acción, 36, pàg. 40-43.
* ↑ «Super Mario Advance 3: Yoshi's Island (Wii U eShop / Game Boy Advance) Review». Nintendo Life. Gamer Network, 02-05-2014. Arxivat de l'original el 4 maig 2014. [Consulta: 2 abril 2015].
* ↑ Thomas, Lucas M. «Nintendo 3DS Ambassadors, Behold Your 10 GBA Games». IGN, 16-12-2011. Arxivat de l'original el 27 febrer 2013. [Consulta: 3 abril 2015].
* ↑ «Nintendo's SNES Classic will be released with 20 vintage games». Washington Post [Consulta: 27 juny 2017].
* ↑ «NES™ and Super NES™ – Nintendo Switch Online».
# Super Monkey Ball 3D

Super Monkey Ball 3D (スーパーモンキーボール　3D) és un títol de la saga de Super Monkey Ball desenvolupat per la consola portàtil de Nintendo 3DS. El jugadors poden usar tant el Controlador cercle com el giroscopi intern de la Nintendo 3DS per navegar AiAi i amics per tal que puguen recollir tants plàtans com sigui possible dins del termini fixat en els jocs anteriors de la sèrie.

## Referències

* ↑ «Super Monkey Ball 3D's Monkey Ball Mode». andriasang.com. Arxivat de l'original el 2012-08-13. [Consulta: 25 desembre 2010].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial japonès de Super Monkey Ball 3D Arxivat 2011-07-16 a Wayback Machine. (anglès)
* Blog d'informació de Sega Arxivat 2012-07-23 a Wayback Machine. (anglès)
# Super Monkey Ball

Super Monkey Ball és un videojoc de festa de plataformes del 2001 desenvolupat per Amusement Vision i publicat per Sega. Es va publicar com a títol que es llançaria juntament amb la GameCube el 14 de setembre de 2001, despertant interès com el primer joc de Sega publicat per a una consola de televisió de Nintendo.
El joc consisteix a guiar una bola transparent que conté un dels quatre micos (AiAi, MeeMee, Baby i GonGon) per una sèrie de plataformes semblants a un laberint. El jugador ha d'arribar a l'objectiu sense caure ni deixar que el temporitzador arribi a zero per avançar al següent nivell. També hi ha diversos modes multijugador, que són minijocs independents i extensions del joc principal.
Super Monkey Ball va rebre crítiques molt positives de la crítica, que van lloar la senzillesa i la subtil profunditat del seu esquema de control, tot i que alguns van considerar que la seva presentació era massa bàsica. El joc va tenir èxit comercial i va romandre un dels més venuts de Sega als Estats Units durant gran part del 2002, i finalment va obtenir una seqüela, Super Monkey Ball 2.
L'èxit del joc va donar lloc a una franquícia, amb 16 seqüeles fins ara. A causa del seu complex motor de física i de l'abundància de dreceres, Super Monkey Ball ha estat popular entre speedrunners professionals.

## Referències

* ↑ «GameSpy.com - Reviews: Super Monkey Ball (GC)», 21-11-2001. Arxivat de l'original el 2001-11-21. [Consulta: 6 juny 2023].
* ↑ Dec 13, Matt CasamassinaUpdated:; Nov 16, 2018 4:10 amPosted:; Am, 2001 8:00. «Super Monkey Ball» (en anglès), 16-11-2001. [Consulta: 6 juny 2023].
* ↑ «Super Monkey Ball Review - Edge Magazine», 10-05-2012. Arxivat de l'original el 2012-05-10. [Consulta: 6 juny 2023].
* 1 2 «Sega's business becomes a dream», 24-06-2002. [Consulta: 6 juny 2023].
* 1 2 Jun 16, IGN StaffUpdated:; Oct 3, 2012 8:25 pmPosted:; Am, 2002 7:00. «Graphs: Sega's Year-to-Date» (en anglès), 03-10-2002. [Consulta: 6 juny 2023].
* ↑ Kent, Steven L. «Monkeys rate second look» (en anglès americà), 07-02-2002. [Consulta: 6 juny 2023].
* ↑ Feb 10, Justin DavisPosted:; Pm, 2014 11:21. «Justin Davis's Favorite Games of All Time» (en anglès), 10-02-2014. [Consulta: 6 juny 2023].
* ↑ «The 100 Best Games To Play Today - Page 7 of 11 | Features | Edge Online», 29-10-2014. Arxivat de l'original el 2014-10-29. [Consulta: 6 juny 2023].