OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Plum

Plum és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 26.940 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Plum tenia 26.940 habitants, 10.270 habitatges, i 7.692 famílies. La densitat de població era de 363,3 habitants/km².
Dels 10.270 habitatges en un 34,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,6% hi vivien parelles casades, en un 8,5% dones solteres, i en un 25,1% no eren unitats familiars. En el 21,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,6 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,8% tenia menys de 18 anys, un 6,1% entre 18 i 24, un 31,1% entre 25 i 44, un 24,8% de 45 a 60 i un 13,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 48.386 $ i la renda mediana per família de 52.807 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.788 $ mentre que les dones 27.722 $. La renda per capita de la població era de 20.863 $. Entorn del 4% de les famílies i el 5,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Plum». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Plum». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Plumari

Plumari (plural llatí plumarii) era una persona que a l'antiga Roma s'ocupava d'una feina concreta que no es coneix amb exactitud, però que pel nom sembla que estaria relacionada amb les plomes (plumae).
William Smith suposa que eren una mena de teixidors que brodaven en l'anomenat "punt llis", en contraposició al "punt de creu". A l'opus plumatum els punts del teixit es col·locaven longitudinalment, de manera que semblaven sobreposar-se entre si, com les plomes del plomatge d'un ocell. Es podria anomenar "treball amb puntades de ploma".
Un edicte de Dioclecià parla dels plumarii i diu que teixien sobre teixits, segurament brodant-los a mà. Varró diu que brodaven quasi sembre amb fil d'or.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Plumarii». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 8 maig 2022].
# Pomacentrus sulfureus

Pomacentrus sulfureus és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Mar Roig i l'Àfrica oriental fins a Madagascar, Maurici, Comores i Seychelles.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Allen, G.R., 1991. Damselfishes of the world. Mergus Publishers, Melle, Alemanya. 271 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Chatou

Chatou és un municipi francès, situat al departament d'Yvelines i a la regió de l'Illa de França. L'any 1999 tenia 28.889 habitants.
Forma part del cantó de Chatou, del districte de Saint-Germain-en-Laye i de la Comunitat d'aglomeració Saint Germain Boucles de Seine.
# Skidmore, Owings and Merrill

Skidmore, Owings and Merrill és un estudi d'arquitectura estatunidenc, també conegut sota les sigles SOM. Va ser constituït a Chicago l'any 1936 per Louis Skidmore i Nathaniel Owings.
El 1939 es va incorporar John Merrill. SOM ha arribat a ser famós pels seus gratacels en forma de caixa de cristall, estil en el qual va ser pioner. L'estudi ha construït els gratacels més alts dels Estats Units i ha dedicat per això de forma permanent una bona part dels seus col·laboradors als càlculs d'estructures. L'arquitectura de SOM és sòbria i elegant, sense elements d'ornament innecessaris. En els seus projectes domina l'aspecte estructural dels seus edificis, sense que això els confereixi una aparença tecnificada.
Els tres socis que donen el nom a la signatura han mort. Skidmore, que havia nascut el 1897 va morir el 1962; Owings, nascut el 1903, va morir el 1984; i Merril, nascut el 1896, va morir el 1975. L'estudi estava ben organitzat i gaudia d'un elevat prestigi a nivell internacional. Tot això li ha permès seguir treballant, mantenint-se fidel als criteris arquitectònics dels tres socis inicials.
Al llarg dels seus més de 65 anys d'existència, SOM ha rebut més de 800 premis d'arquitectura i disseny. El 1961 va rebre el primer premi de l'Institut Americà d'Arquitectura concedit a un estudi d'arquitectura, i el va tornar a guanyar el 1996. Actualment, la signatura disposa d'oficines a Chicago, Nova York, San Francisco, Washington DC, Los Angeles, Londres, Hong Kong i Sao Paulo.

## Obres representatives

* Centre de Convencions i Exposicions (Hong Kong)
* Pla mestre i edificis a Canary Wharf (Londres)
* Edificis a Heathrow (Londres)
* Seu central d'IBM (Dallas, Texas)
* Torre J.P. Morgan Chase (Dallas, Texas)
* Ajuntament (Columbus, Ohio)
* Hotel Vista International (Nova York)
* Torre Fiat / Framatome a La Défense (París)
* Aeroport Internacional Rei Abdul Aziz (Jedda, Aràbia Saudita)
* Torre Sears (Chicago)
* Torre John Hancock Center (Chicago)
* Seu central de Boots Chemists (Beeston, Nova York)
* Centre Carlton (Johannesburg)
* Edifici Lever (Nova York)
* Edifici O. S. Steel (Nova York)
* Seu central del Bank of America (San Francisco)
* Seu principal del Banc Lambert (Brussel·les)
* Centre Tècnic d'Armstrong Cork Co. (Lancaster, Pennsilvània)
* Edifici Alcoa (San Francisco)
* Biblioteca per a manuscrits i llibres rars de la Universitat Yale (New Haven, Connecticut)
* Gratacels popularment anomenat Matitone, a Gènova
* Hotel Arts, Barcelona (1992)

## Referències

* ↑ «SKIDMORE, OWINGS & MERRILL» (en anglès). [Consulta: 17 setembre 2018].

## Enllaços externs

* Web oficial de l'estudi SOM
# Etheostoma moorei

Etheostoma moorei és una espècie de peix de la família dels pèrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: Arkansas.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Obata Toramori

    En aquest nom japonès, el cognom és Obata.
Obata Toramori (小 畠 虎 盛, 1491 - 14 de juliol del 1561) va ser general japonès sota el servei del clan Takeda durant el període Sengoku de la història del Japó.

## Biografia

Tomori va ser un dels principals servents de Takeda Nobutora des del primer moment en què es va allistar per servir al clan Takeda, de manera que després de molts anys de servei se li va permetre fer servir el "ra" en el seu propi nom. Després de la mort de Nobutora, Toramori va servir el seu fill Takeda Shingen, el successor del clan, com un dels seus Vint-i-quatre generals encara que va romandre sota el comandament de Baba Nobufusa. Conforme van passant les batalles en les quals va participar, l'estima que se li va tenir com a militar capaç va ser pujant: en el transcurs de 30 batalles, Toramori no va patir més de 40 ferides comptant el fet que era un Capità Ashigaru i tenia 15 elements de cavalleria i 75 ashigaru sota el seu control directe. Després de la cinquena batalla de Kawanakajima del 1561, Toramori va tornar al castell Kaizu amb una malaltia bastant avançada pel que va morir el mes de juny d'aquest mateix any.

## Referències

* Obata Toramori - SamuraiWiki Arxivat 2007-11-07 a Wayback Machine.. (Samurai Archives) FWSeal & CEWest, 2005
# Torrent dels Alous

El torrent dels Alous és un curs d'aigua del Vallès Occidental afluent per l'esquerra de la riera de Rubí. Neix al sector occidental de la Serra de Galliners a prop del turó de Can Rossell. Durant quasi tota la seva totalitat del seu curs fa de partió entre els municipis de Rubí i Sant Cugat del Vallès.

## Vegeu també

* Estany dels Alous

## Referències

* Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
# Penjat baixista

Un Penjat baixista (en anglès: Bearish hanging man) és un gràfic d'espelmes formada per una única espelma que indica un possible final de tendència alcista; rep aquesta denominació perquè la seva similitud a un penjat, per bé que és equivalent en estructura al martell. És similar a la libèl·lula baixista però en el cas del penjat aquest té cos, mentre la libèl·lua no; és un avís que la tendència alcista s'està esgotant i els bears ataquen amb força, però no un senyal de canvi per si sol.

## Criteri de reconeixement

* . Apareix al capdamunt, o molt a prop del capdamunt, d'una tendència alcista
* . Té un cos petit, i aquest està situat per damunt de la tendència alcista prèvia. El color del cos no és rellevant.
* . L'ombra de l'espelma martell ha de ser, com a mínim, el doble que el cos de l'espelma.
* . No hi ha (o és ínfima) ombra superior.

## Explicació

El penjat baixista és una espelma de canvi de tendència perquè assenyala la resistència superior del mercat. La tendència prèvia alcista ha continuat, però els bears han aparegut amb força, essent capaços de crear la llarga ombra inferior, i malgrat que al final els bulls han aconseguit tancar la sessió amb un nou màxim, la forta presència dels bears després del rally alcista s'ha fet evident, mostra que els bears estan començant a atacar amb força i que la tendència alcista està arribant, o està a punt d'arribar, a la seva fi.

## Factors importants

Idealment, el punt determinant és que l'ombra inferior sigui el doble, o el triple, del cos, que és l'evidència de la força dels bears; en el món real però, aquesta condició pot no donar-se. La libèl·lula baixista és un senyal baixista més potent que no pas el penjat, per bé que si el cos del penjat és negre és una mostra més de la força baixista que tenen els bears, doncs els bulls no han pogut recuperar el terreny perdut. Tot i així la confiança d'aquest patró és baixa i és imprescindible acompanyar el senyal amb altres confirmacions dels indicadors tècnics, d'espelmes -una llarga espelma l'endemà-, o de gràfics, com ara un trencament de línia de tendència, un gap baixista o un tancament inferior l'endemà.

## Bibliografia

* «Bearish Hanging Man». Candlesticker. [Consulta: 2 maig 2011].
* «Hanging Man». Online Trading Concepts. [Consulta: 2 maig 2011].
# Pinsà casolà

El pinsà casolà (Haemorhous mexicanus) és un ocell nord-americana de l'ordre dels Passeriformes i la família dels fringíl·lids. Va ser descrit per Philipp Statius Müller el 1776.
Mesura al voltant de 12 cm. És de color marró, amb el ventre. Els mascles es caracteritzen per tenir el pit, el front, la ratlla supraocular i color vermell, en tonalitats que varien des del vermell brillant fins a gairebé taronja. Les femelles són semblades a les femelles del pardal domèstic; igual que aquestes, el seu plomatge és castany grisenc en les parts dorsals i marró en les parts ventrals, però es distingeixen per tenir ratlles en pit i ventre i ser més esveltes. Tots dos sexes tenen el bec relativament gruixut.

## Referències

* ↑ «Pinsà casolà». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/04/2022(català)
* ↑ van Linné, Carl; Müller, Philipp Ludwig Statius. Des Ritters Carl von Linné ... Vollständiges Natursystem : nach der zwölften lateinischen Ausgabe, und nach Anleitung des holländischen Houttuynischen Werks, mit einer ausführlichen Erklärung. Nürnberg: Gabriel Nicolaus Raspe, 1773, p. 105.
# Pierre Rodocanachi

Pierre Rodocanachi (París, 2 d'octubre de 1938) és un tirador d'esgrima francès, ja retirat, especialista en floret, que va competir durant la dècada de 1960.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Tòquio, on va guanyar la medalla de bronze en la prova del floret per equips del programa d'esgrima.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles de bronze al Campionat del món d'esgrima, el 1963 i 1965, una de bronze als Jocs del Mediterrani de 1967 i una d'or i dues de bronze a les Universíades.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Pierre Rodocanachi». [Consulta: 3 agost 2023].
# Pierpaolo Ficara

Pierpaolo Ficara (Siracusa, Sicília, 16 de febrer de 1992) és un ciclista italià, professional des del 2016. Actualment milita a l'equip Amore & Vita-Selle SMP.

## Palmarès

* 2014
** 1r al Trofeu SC Corsanico
* 2015
** 1r a la Coppa Penna
** 1r al Gran Premi Ciutat de Montegranaro
** 1r al Gran Premi Colli Rovescalesi
** 1r al Trofeu Rigoberto Lamonica
** 1r al Trofeu Festa Patronale
* 2017
** 1r al Fenkel Northern Redsea
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Albània
** Vencedor d'una etapa al Tour del Jura

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo-net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Pomacentrus wardi

Pomacentrus wardi és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Austràlia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Allen, G.R., 1991. Damselfishes of the world. Mergus Publishers, Melle, Alemanya. 271 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Composició de funcions (informàtica)

La composició de funcions (no confondre amb composició d'objectes) és un acte o un mecanisme per combinar funcions simples per construir altres més complicades. Igual que la composició habitual de funcions en matemàtiques, el resultat de cada funció es passa com l'argument de la següent, i el resultat de l'última és el resultat del conjunt. Els programadors sovint apliquen les funcions de resultats d'altres funcions, i gairebé tots els llenguatges de programació permeten realitzar aquestes funcions. En alguns casos, la composició de funcions és interessant com una funció en el seu propi dret, que s'utilitzarà més endavant, aquestes funcions sempre estan definides però els llenguatges d'alt nivell ja les tenen per a fer-ho més fàcil.

## Vegeu també

* Currificació
* Herència (programació)
* Principi de composicionalitat
# Mongaguá

Mongaguá és un municipi de l'estat de São Paulo, en la Baixada Santista. El 2022 tenia 61.951 habitants i una àrea de 142,755 km², el que resulta en una densitat demogràfica de 433,97 hab/km².

## Referències

* ↑ «Mongaguá» (en portuguès). Institut Brasiler de Geografia i Estadística. [Consulta: 9 juliol 2023].
# Etheostoma microlepidum

Etheostoma microlepidum és una espècie de peix de la família dels pèrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: oest de Kentucky i nord de Tennessee.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Etheostoma pottsii

Etheostoma pottsii és una espècie de peix de la família dels pèrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al nord de Mèxic.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1991. World fishes important to North Americans. Exclusive of species from the continental waters of the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Publ. (21):243 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Etheostoma perlongum

Etheostoma perlongum és una espècie de peix de la família dels pèrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: Carolina del Nord.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Eudes d'Aquitània

«Eudes d'Aquitània» té aquests significats:
* Eudes o Odó el Gran, duc sobirà d'Aquitània 676/688-735
* Eudes o Odó de Poitiers, duc d'Aquitània i comte de Poitiers 1038-1039
# Falsistrellus tasmaniensis

Falsistrellus tasmaniensis és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. És endèmic d'Austràlia. El seu hàbitat natural són els boscos madurs humits de gran alçada. Es creu que no hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie, tot i que està afectada per la pèrdua d'hàbitat. El nom específic tasmaniensis es refereix a l'illa de Tasmània, una de les parts d'Austràlia on viu aquest ratpenat.

## Referències

* ↑ Pennay, M.; Lumsden, L. Falsistrellus tasmaniensis. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 25 maig 2014.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Falsistrellus mordax

Falsistrellus mordax és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. És endèmic d'Indonèsia. No se sap res sobre l'hàbitat i l'ecologia d'aquest ratpenat. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie, però podria estar en perill a causa de la desforestació. El seu nom específic, mordax, significa 'mossegador' en llatí.

## Referències

* ↑ Hutson, A. M.; Suyanto, A.; Kingston, T. Falsistrellus mordax. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 25 maig 2014.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Faridkot (ciutat)

Faridkot (panjabi ਫ਼ਰੀਦਕੋਟ; hindi फ़रीदकोट) és una ciutat i municipi del Panjab, Índia, capital del districte de Faridkot. Agafa el seu nom del santó sufita Baba Sheik Fariduddin Ganjshakar que vivia al segle xiii. Està situada a 30° 40′ N, 74° 45′ E﻿ / ﻿30.67°N,74.75°E﻿ / 30.67; 74.75; segons el cens del 2001 la seva població era de 71.986 habitants.

## Vegeu també

* Faridkot, principat
* Districte de Faridkot

## Enllaços externs

* Dinastia de Faridkot
# Farida Fahmi

Farida Fahmi (àrab: فريدة فهمي, Farīda Fahmī) (el Caire, Egipte, 1940) és una actriu de teatre i cinema i ballarina de dansa del ventre egípcia que va ser extremadament popular, sobretot als anys 1960 i 1970, i que té la importància d'haver revolucionat l'estil i imatge d'aquesta dansa, sabent fer-la tornar als seus orígens populars (en un moment en què estava de moda l'estil star system hollywoodià), sense treure-li el sentit de l'espectacle. Ha aconseguit elevar aquest tipus de dansa a la categoria d'art. És considerada una superestrella de la dansa del ventre. Va deixar de ballar el 1983.
Va néixer a Egipte als anys 40. Es va formar en dansa clàssica i dansa del ventre. Als disset anys va debutar com a actriu de teatre musical amb Ya Leil Ya Ein a la companyia Reda. En aquesta companyia, que va fundar el 1959 amb el seu cunyat Mahmoud Reda i que portava amb familiars seus, ella va influir enormement amb el seu estil, hi va ser la coreògrafa i directora artística, a més de vedet o primera ballarina durant vint-i-cinc anys i ella mateixa li va canviar el nom de Companyia Reda pel de Companyia Reda de dansa tradicional d'Egipte. Ha actuat a més de seixanta països amb la seva companyia, que va començar amb dotze ballarins i avui en compta amb més de cent cinquanta, i que ha format a noves estrelles de la dansa del ventre, com per exemple Raqia Hassan o Nawal Benabdellah.
Fahmi va canviar la imatge de la jove ballarina dolça per la de dona moderna, pertanyent a la societat d'un Egipte ja postcolonialista. Va fer una gran tasca de recerca buscant i recuperant danses i vestits típics als pobles, en els quals s'inspirava per a crear noves coreografies i enriquir el vocabulari de la dansa del ventre. En 2009 ha escrit Ballar és la meva vida.

## Referències

* ↑ Biografia de Farida Fahmi Famous Why (anglès)
* 1 2 3 Dansa del ventre: La bella i la bèstia Arxivat 2011-01-01 a Wayback Machine. de Fayza Hassan, publicat al setmanari Al-Ahram, al Caire, la setmana del 6 al 12 de juliol de 2000 (anglès)
* 1 2 Farida Fahmy Arxivat 2011-04-14 a Wayback Machine. Egipcian Academy of Oriental Dance (anglès)
* 1 2 Farida Fahmi, la superestrella de la dansa del ventre Arxivat 2010-11-20 a Wayback Machine. Belly Dance Museum (anglès)
* ↑ Farida Fahmi, the superstar of egyptian beledi Fkunas, (en indonesi)
* 1 2 The Reda Troupe: A dream came true Entrevista a Farida Fahmi. Per Lina El Wardani, publicat a Al masry al youm, el 16 de desembre de 2009 (anglès)

## Vegeu també

* Neima Akef
* Badia Masabni
* Tahia Carioca
* Samia Gamal

## Enllaços externs

* Entrevista a Farida Fahmi i el seu cunyat, amb motiu del 50 aniversari de la seva companyia. Per Lina El Wardani, publicat a Al masry al youm, el 16 de desembre de 2009 (anglès)
* Video de Farida Fahmi ballant a la pel·lícula Amor a Karnak (1967)