OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Schizothorax ninglangensis

Schizothorax ninglangensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 16,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Yunnan (Xina).

## Referències

* ↑ Heckel J. J. 1838. Fische aus Caschmir gesammelt und herausgegeben von Carl Freiherrn von Hügel, beschrieben von J. J. Heckel. Wien. Fische Caschmir. 1-112.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Wu, Y. i C. Wu, 1992. The fishes of the Qinghai-Xizang Plateau. Sichuan Publishing House of Science & Technology, Chengdu, Xina. 599 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Seabra

Seabra és un municipi brasiler de l'estat de Bahia, és localitzat en el centre de l'estat. Seva població d'acord amb el cens 2020, és estimat en 44.230 persones. El municipi mesura 2.402,170 km².
El municipi és un dels ponts turístics per ser localitzat en la regió de la Chapada Diamantina i per a les varietats festives. En el municipi, passa la BR 242, una de les autopistes més importants de l'estat.

## Referêncies

* ↑ «Seabra (BA) | Cidades e Estados | IBGE». [Consulta: 10 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Web de l'ajuntament (portuguès)
# Sebastapistes tinkhami

Sebastapistes tinkhami és una espècie de peix pertanyent a la família dels escorpènids.

## Descripció

* Fa 8 cm de llargària màxima.
* Té taques fosques, sobretot a la part posterior del cos i a les aletes posteriors.

## Hàbitat

És un peix marí, associat als esculls de corall i de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-àfrica, la Reunió, l'illa Christmas, les illes Ogasawara i Nova Caledònia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Streets T. H., 1877. Ichthyology. A: Contributions to the natural history of the Hawaiian and Fanning islands and Lower California, made in connection with the United States North Pacific surveying expedition, 1873-1875. Bull. U. S. Natl. Mus. Núm. 7. 43-102.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Fowler, H. W., 1946. A collection of fishes obtained in the Riu Kiu Islands by Captain Ernest R. Tinkham, A.U.S. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 98: 123-218.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Fricke, R., 1999. Fishes of the Mascarene Islands (Réunion, Mauritius, Rodriguez): an annotated checklist, with descriptions of new species. Koeltz Scientific Books, Koenigstein, Theses Zoologicae, Vol. 31: 759 p.
* ↑ Allen, G.R. i R.C. Steene, 1988. Fishes of Christmas Island Indian Ocean. Christmas Island Natural History Association, Christmas Island, Indian Ocean, 6798, Austràlia. 197 p.
* ↑ Randall, J.E., H. Ida, K. Kato, R.L. Pyle i J.L. Earle, 1997. Annotated checklist of inshore fishes of the Ogasawara Islands. Nat. Sci. Mus. Monogr. (11):1-74.
* ↑ Kulbicki, M., J.E. Randall i J. Rivaton, 1994. Checklist of the fishes of the Chesterfield Islands (Coral Sea). Micronesica 27(1/2):1-43.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* ↑ Kulbicki, M. i J.T. Williams, 1997. Checklist of the shorefishes of Ouvea Atoll, New Caledonia. Atoll Res. Bull. 444:26 p.
* ↑ Letourneur, Y., P. Chabanet, P. Durville, M. Taquet, E. Teissier, M. Parmentier, J.-C. Quéro i K. Pothin, 2004. An updated checklist of the marine fish fauna of Reunion Island, south-western Indian Ocean. Cybium 28(3):199-216.

## Bibliografia

* Anònim, 2000. Base de dades de la col·lecció de peixos del J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Secció crítica

En programació concurrent, una secció crítica és una part del codi de programació que accedeix a un recurs compartit (per exemple una estructura de dades o un dispositiu), que no pot ser accedit de forma concurrent per més d'un fil d'execució. Mentre s'executa la secció crítica, altres fils d'execució poden executar altres seccions de codi però no la secció crítica.
Per garantir exclusió mútua dels fils d'execució que volen accedir a una secció de codi, és necessari disposar de mecanismes per senyalitzar l'entrada i la sortida d'aquesta secció. Una forma habitual és per mitjà de semàfors. Per entrar a la secció crítica, el fil d'execució obté possessió de semàfor, que ha d'alliberar quan surt de la secció.

## Referències

* ↑ «Managing Lock Contention: Large and Small Critical Sections | Intel® Software» (en anglès). [Consulta: 10 setembre 2018].
# Seiland

Seiland (en sami septentrional: Sievju) és la vuitena illa més gran de la Noruega continental, situada en el comtat de Finnmark. Amb una superfície de 559 quilòmetres quadrats, l'illa està dividida entre els municipis d'Alta, Hammerfest i Kvalsund.
Les excavacions arqueològiques han demostrat que l'illa ha estat habitada durant més de 7.000 anys. Avui, però, els únics assentaments habitats a l'illa són poblets de pescadors relativament aïllats, sent el més gran Kårhamn. El 2006, la majoria de la Seiland central va ser designada com a Parc Nacional.
Hi ha dues glaceres a Seiland: la Seilandsjøkelen i la Nordmannsjøkelen. Amb 1.078 metres, la muntanya Seilandstuva és la més alta de l'illa. La costa de l'illa és molt escarpada amb molts fiords.

## Referències

* ↑ «Seiland». Arxivat de l'original el 2011-07-28. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Parc Nacional Seiland». VisitNorway.com. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ Store norske leksikon. «Seiland» (en noruec). [Consulta: 15 gener 2013].
# Seiling (Oklahoma)

Seiling és una ciutat dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 875 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Seiling tenia 875 habitants, 362 habitatges, i 228 famílies. La densitat de població era de 422,3 habitants per km².
Dels 362 habitatges en un 26,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,4% hi vivien parelles casades, en un 7,2% dones solteres, i en un 37% no eren unitats familiars. En el 35,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,07.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,7% tenia menys de 18 anys, un 9,5% entre 18 i 24, un 21,5% entre 25 i 44, un 23,3% de 45 a 60 i un 19% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.087 $ i la renda mediana per família de 28.333 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.917 $ mentre que les dones 19.063 $. La renda per capita de la població era de 13.561 $. Entorn del 17,5% de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Seiling». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Seiling». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Sensor intel·ligent

Els sensors intel·ligents es tracten d'un conjunt en el que un o diversos elements sensors i algun altre instrument d'acondicionament del senyal es disposen en una mateixa unitat física, és a dir, la combinació d'un sensor analògic o digital amb un processador, una memòria i un controlador de xarxa en una mateixa placa. Un sensor intel·ligent aporta informació a les dades obtingudes per a donar suport a la presa de decisions i al processament distribuït.

## Funcions

A l'interior de cada sensor intel·ligent hi ha un o més sensors bàsics i la circuiteria de suport. El concepte de sensor "intel·ligent" s'aconsegueix gràcies a l'electrònica complementària, amb ajuda d'això, els sensors són capaços de realitzar funcions com les següents:
* Pre-processar les dades mesurades.
* Notificar les mesures amb senyals digitals i protocols de comunicació.
* Presa de decisions basant-se en les condicions enregistrades de forma independent al microcontrolador.
* Recordar el calibratge o la configuració dels seus paràmetres.

## Tècniques de compensació integrables

És important compensar les interferències i/o pertorbacions que afecten a la sortida, per això s'utilitzen tècniques de compensació integral com per exemple amb l'ajuda d'un microprocessador que s'encarrega d'emmagatzemar en memòria una sèrie de paràmetres de referència que permetin corregir el valor de sortida del sensor.

## Sistema de comunicació per a sensors

Un cop acondicionades els senyals obtinguts amb els sensors, s'han de transmetre a un receptor o dispositiu de presentació. És important acondicionar els senyals dels sensors per a poder adaptar-les a les característiques del mitjà de comunicació que es desitgi utilitzar.
Després de l'acondicionament amb el circuit immediat al sensor, el senyal es modula o codifica, depenent si la sortida és analògica o digital, perquè sigui possible la seva combinació amb altres que comparteixin el mateix mitjà de transport o perquè el modulador de transmissió pugui processar-la.
D'aquesta manera, un sensor intel·ligent pot acoblar-se a un bus digital, permetent una millor i més ràpida transferència d'informació.

## Aplicacions

Xarxes de sensors intel·ligents per a facilitar el monitoratge de paràmetres en humans, mesures de sensors de llum i temperatura en edificis per a determinar si les llums haurien d'apagar-se automàticament, ajustar la temperatura o sensors de pressió, entre d'altres.

## Referències

* ↑ http://www.investigacion.frc.utn.edu.ar/sensores/Tutorial/TECNO7.pdf Arxivat 2013-06-26 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.dtic.ua.es/grupoM/recursos/articulos/JDARE-06-H.pdf Arxivat 2012-07-05 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Sensors intel·ligentes
* Sensors intel·ligents en l'automatització.
* framework for smart transducer interface systems Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Serrat de Cal Poca

El Serrat de Cal Poca és una serra situada al municipi de Lladurs (Solsonès), amb una elevació màxima de 1.036 metres.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Servi Sulpici Rufus (militar)

Servi Sulpici Rufus (llatí: Servius Sulpicius Rufus) va ser un militar romà. Era fill o net de Servi Sulpici Rufus i formava part de la gens Sulpícia.
En esclatar la Segona guerra civil l'any 49 aC es va unir al seu pare al partit de Juli Cèsar. Ciceró, amb qui va estudiar oratòria i filosofia, parla d'ell sovint a la seva correspondència. Encara consta que vivia l'any 43 aC quan el seu pare va morir.

## Referències

* ↑ Ciceró. Epistulae ad familiares IV,3,6. Epistulae ad Atticum V,4,21. IX,18
* ↑ Ovidi Tristia II
# Sintractriu

Un sintractriu és una corba de la forma
    $x+{\sqrt {b^{2}-y^{2}}}=a\ln {\frac {b+{\sqrt {b^{2}-y^{2}}}}{y}}.$
És el lloc geomètric traçat per un punt sobre la tangent d'una tractriu a una distància constant del punt de tangència, quan el punt de tangència es mou al llarg de la corba.

## Referències

* ↑ George Salmon (1879). A Treatise on the Higher Plane Curves: Intended as a Sequel to A Treatise on Conic Sections. Published by Hodges, Foster, and Figgis. Page 290.
* ↑ Dionysius Lardner, A system of algebraic geometry 1823, p. 261–263
# Sintonitzador de ràdio

Un sintonitzador de ràdio és un circuit electrònic que rep l'entrada d'una antena, usa filtres electrònics per separar el senyal de ràdio desitjat de la resta de senyals captats des d'aquesta antena, l'amplifica a un nivell adequat per a un posterior processament, i finalment el converteix mitjançant la demodulació i la descodificació del senyal en algun tipus de forma adequat per a l'ús del consumidor, com so, imatges, dades digitals, valors mesurats, posicions de navegació, etc.

## Utilització

Els sintonitzadors estan presents en molts dispositius AV com ara receptors de ràdio i TV. També es troben als ordinadors (integrats o com un maquinari extern) per permetre la visualització de la televisió o escoltar la ràdio directament des de l'ordinador.
En els sintonitzadors moderns existents normalment es pot emmagatzemar la configuració d'una sèrie de canals de ràdio o televisió en forma de preseleccions.
Hi ha dos tipus de sintonitzadors:
* Sintonitzadors per sintonitzar els senyals analògics (que es transmeten de forma analògica).
* Sintonitzadors de sintonitzar senyals digitals (que es transmeten de forma digital).
També hi ha dispositius híbrids que tenen ambdós tipus de sintonitzadors.
La recepció en equips mòbils requereix un sintonitzador dual.

## Rang de freqüències d'un sintonitzador

* TV (40 a 860 MHz);
* TNT (170 a 860 MHz);
* Sintonitzador de satèl·lit (950 a 2150 MHz);
* AM (526,5-1.606,5, MW (ona mitjana) i 148,5 - 283,5 kHz en OL (LW) a Europa i Àfrica);
* Sintonitzador freqüència modulada (87,5 - 108 MHz);

## Receptor de ràdio vs. sintonitzador de ràdio

Un aparell rep el nom de receptor de ràdio (o simplement ràdio) si el dispositiu inclou un sistema de so i un o més altaveus. Se l'anomena sintonitzador en el cas d'un dispositiu d'hi-fi que només permet sintonitzar el senyal i cal connectar-lo a un amplificador per a poder escoltar-lo.

## Referències

* ↑ «What does radio receiver mean?» (en anglès). [Consulta: 17 maig 2019].
* ↑ «Radio and digital radio | How it works | AM and FM compared». [Consulta: 17 maig 2019].

## Vegeu també

* Ona llarga
* Ràdio de galena
* Targeta sintonitzadora de televisió
# Sintominis

Els sintominis (Syntomini) són una tribu de lepidòpters ditrisis de la família dels erèbids (Erebidae), subfamília Arctiinae.

## Taxonomia

Aquesta tribu abans era classificada com la subfamília Ctenuchinae de la família Arctiidae.

## Gèneres

La tribu Syntomini inclou els següents gèneresː
* Anapisa Kiriakoff, 1952
* Apisa Walker, 1855
* Auriculoceryx
* Automolis Hübner, 1819
* Balacra Walker, 1856
* Bergeria Kiriakoff, 1952
* Caeneressa
* Ceryx
* Collartisa Kiriakoff, 1953
* Collocaliodes Kiriakoff, 1957
* Dysauxes Hübner, [1819]
* Eressa
* Gippius
* Hippurarctia Kiriakoff, 1953
* Meganaclia Aurivillius, 1892
* Melisa Walker, 1854
* Metamicroptera Hulstaert, 1923
* Microbergeria Kiriakoff, 1972
* Nacliodes Strand, 1912
* Neobalacra Kiriakoff, 1952
* Neophemula Kiriakoff, 1957
* Oligamatites
* Owambarctia Kiriakoff, 1957
* Pachyceryx Kiriakoff, 1957
* Paramelisa Aurivillius, 1906
* Pseudmelisa Hampson, 1910
* Pseudodiptera Kaye, 1918
* Rhipidarctia Kiriakoff, 1953
* Streptophlebia
* Syntomoides
* Trichaetoides
* Takwa Kiriakoff, 1957
* Thyretarctia Strand, 1912
* Thyretes Boisduval, 1847

## Galeria

* Amata phegea
* Auriculoceryx pterodactyliformis
* Dysauxes ancilla

## Enllaços externs

* Biodiversidad Virtualː Syntomini. (castellà).
# Sipihr

Sipihr (esfera celeste) fou el pseudònim de l'historiador persa Mirza Muhammad Taki (Kashan, ? - març del 1880). Va viure a Teheran i fou panegirista del xa Muhammad Xah Qajar (1834) i li va encarregar una història universal, que després el va encoratjar a continuar el xa Nàssir-ad-Din Xah Qajar, que el 1855 li va donar el títol de Lisan al-Mulk (llengua de l'estat). Va escriure una obra de poesia i l'esmentada història que va seguir el seu fill Abbas Kuli mentre ell es dedicava a la part de la història de la dinastia qajar que és la millor part de l'obra; va fins al 1857.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Islam, IX, 683
# Siewiller

Siewiller (en alsacià Seewiller) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 2008 tenia 398 habitants.
Forma part del cantó d'Ingwiller, del districte de Saverne i de la Comunitat de comunes de l'Alsace Bossue.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 426 | 461 | 464 | 473 | 455 | 391 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Marcel Gosse | |
| 2008- | René Burr | |
# Sidi Bibi

Sidi Bibi (en àrab سيدي بيبي, Sīdī Bībī; en amazic ⵙⵉⴷⵉ ⴱⵉⴱⵉ) és una comuna rural de la província de Chtouka-Aït Baha, a la regió de Souss-Massa, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 39.042 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Sistema (geologia)

Un sistema en les ciències naturals i l'estratigrafia és una unitat composta idealitzada del registre geològic feta amb la successió de capes de roques (estrats) que es varen dipositar juntes dins el seu corresponent lapse de temps geològic, i es fan servir per datar coses en un cert període geològic corresponent. El sistema és doncs una unitat del registre geològic o columna de roca posat junt seguint la Llei de la Superposició i cartografiat en el seu període corresponent. Un sistema és una unitat de cronoestratigrafia no relacionada amb la litoestratigrafia, la qual subdivideix les capes de roques respecte a la seva litologia. Els sistemes són subdivisions d'eratems i ells mateixos estan dividits en sèries, èpoques i estatges.
Un sistema és un terme que defineix una unitat de capes de roques formades en un cert interval de temps; en teoria equival al terme període que defineix l'interval de temps en ell mateix, però al contrari que el sistema de les unitats de temps, un sistema en moltes localitats pot estar interromput i incomplet perquè les forces geològiques alternativament aixequen o deprimeixen una regió. Per aquesta raó els dos termes de vegades es confonen en la bibliografia informal.

## Sistemes en l'escala de temps geològica

Els sistemes de l'eonotem Fanerozoic van ser definits durant el segle xviii, començant pel Cretaci (per Jean d'Omalius d'Halloy a la Conca de París) i el Carbonífer (per William Conybeare i William Phillips) el 1822. Els eratems Paleozoic i Mesozoic es van dividir en els sistemes actualment usats abans de la segona meitat del segle xix excepte per una revisió menor del sistema Ordovicià afegida el 1879.
Recentment el Cenozoic ha tingut algunes revisions per part de l'International Commission on Stratigraphy; probablement es dividirà en tres sistemes (Paleogen, Neogen i Quaternari) mentre que els vells sistemes (Paleocè, Eocè, Oligocè, Miocè i Pliocè) passaran a ser sèries estratigràfiques o s'abandonaran (Terciari).
Un altre desenvolupament recent és la divisió oficial de l'eonotem Proterozoic en sistemes, que es va decidir l'any 2004.

## Referències

* ↑ «Sistema (geologia)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Gehling, James; Jensen, Sören; Droser, Mary; Myrow, Paul; Narbonne, Guy «Burrowing below the basal Cambrian GSSP, Fortune Head, Newfoundland». Geological Magazine, 138, 2, 01-03-2001, pàg. 213–218. Arxivat de l'original el 2008-10-19. DOI: 10.1017/S001675680100509X. 1 [Consulta: 16 agost 2012].
* Hedberg, H.D., (editor), International stratigraphic guide: A guide to stratigraphic classification, terminology, and procedure, New York, John Wiley and Sons, 1976

## Enllaços externs

* The Global Boundary Stratotype Section and Point (GSSP): overview
* Chart of The Global Boundary Stratotype Sections and Points (GSSP): chart
Viccionari
# Simó d'Egina

Simó d'Egina (grec antic: Σίμων, llatí: Simon) fou un escultor grec nascut a l'illa d'Egina.
Va florir entorn del 475 aC, a l'olimpíada 76. Va esculpir un cavall, un carro i un dels aurigues en el grup dedicat a Olímpia per Formis, el contemporani de Geló I i Hieró I. L'altre cavall i carro els va fer Dionís d'Argos, segons Pausànias. Plini el Vell diu que va fer un gos i un arquer en bronze (Naturalis Historia XXXIV, 8). També el menciona Diògenes Laerci.
A part d'aquestes figures, alguns autors, com ara Polemó, n'hi atribueixen d'altres, per exemple un Dionís a Atenes fet d'una pedra tova anomenada φελλείτης.

## Referències

* ↑ Simon of Aegina a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 831
# Setge de Girona de 793

El setge de Girona de 793 tingué lloc com a resposta de l'emir Hixam I a la conquesta de Girona de 785 per part dels francs en el context de la conquesta carolíngia d'Hispània. L'atac fou dirigit per Abd-al-Màlik ibn Abd-al-Wàhid ibn Mughith, les forces del qual foren rebutjades per la defensa de la ciutat.

## Antecedents

El 785, les mateixes elits locals que set dècades abans havien capitulat als musulmans lliuraren la ciutat de Jarunda, que estava governada pel valí de Madínat Barxiluna, Matruh ibn Sulayman, a les tropes de Carlemany, que no va intervenir en la campanya.
La debilitat musulmana a la regió, la proximitat carolíngia i la defecció de les ciutats de la Septimània en pro dels francs precipitaren el canvi de bàndol de Girona. Segons l'Alterum Rivipullense hi hagué intervenció divina en suport dels cristians. Carlemany creà el comtat de Girona.

## Setge

La presa de Girona de 785 per part dels francs provocà diverses expedicions musulmanes al territori perdut, entre elles la del 793 dirigida per Abd-al-Màlik ibn Abd-al-Wàhid ibn Mughith, en la que s'assetjà Girona usant trabuquets. L'atac del cabdill àrab fou rebutjat per la defensa de la ciutat.

## Conseqüències

Després d'atacar Girona, Hixam I va assetjar Narbona, vencent a Guillem I de Tolosa a la batalla d'Orbieu, retirant-se a continuació a la Cerdanya. Un nou intent d’apoderar-se de les terres de Girona tingué lloc tres anys més tard, el 796.

## Referències

* 1 2 3 «Setge de Girona de 793». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Segons Antoni Rovira i Virgili, el governador Mohamet és un personatge llegendari
* ↑ Rovira i Virgili, Antoni. Història Nacional de Catalunya, volum II. Edicions Pàtria, 1920, p. 442-446.
* ↑ Diversos autors, La catedral i Girona:L'entrada del complex episcopal dins els murs entre els segles X-XI
* ↑ Ibn Idhari, Al-Bayan al-Mughrib
* ↑ (anglès) William W. Kibler i Grover A. Zinn, Medieval France, Guillaume d'Orange Cycle, p. 427-43

## Bibliografia

* Rovira i Virgili, Antoni. Història Nacional de Catalunya, volum II. Edicions Pàtria, 1920.
* Hernàndez Cardona, Francesc Xavier. Història militar de Catalunya, vol. I, dels íbers als carolingis. Rafael Dalmau Editor, 2001. ISBN 84-232-0639-4.

## Enllaços externs

* Joan Amades, La conquesta de Girona per Carlemany. El monjo Mer
# Slančík

Slančík és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1270.