OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dambadeniya

Dambadeniya és una ciutat antiga en ruïnes situada en la Província Nord-Occidental (Wayamba), Sri Lanka, a la carretera entre Kurunegala i Negombo. Va servir com la capital de Sri Lanka a la meitat del segle xiii. Molt de Dambadeniya resta enterrada en un gran roc fortificat. Dambadeniya està situada aproximadament a 31 km de Kurunegala, la capital moderna de la Província Nord-Occidental.
Es considera que el període de Dambadeniya fou l''Era Daurada' de la literatura singalesa

## Història

Dambadeniya, aproximadament a 30 km del sud-de l'oest de Kurunegala, esdevingué prominent a la meitat del segle xiii. Va ser seleccionada com a capital del regne de Sri Lanka pel rei Vijayabahu III (1232–36). La sobirania del país estava en joc arran d'invasions de l'Índia del sud, que amenaçava la capital Polonnaruwa. Vijayabahu, el rei singalès, va lluitar contra els invasors i va establir Dambadeniya com a capital. En el cim de la roca Dambadeniya va construir fortificacions, muralles i portes. La ciutat va ser assegurada per una fossa, un pantà i muralles al voltant del palau reial. Durant el regnat del rei Parakramabahu II (1236–70), Dambadeniya va assolir el zenit de la seva glòria. Parakramabahu II va crear les obres mestres poètiques "Kavisilumina" i "Visuddi Marga Sannasa" donant un gir a la literatura singalesa. L'Era Dambadeniya fou la raó per la qual la literatura singalesa no va quedar limitada a pintures i inscripcions.

## Entorn

Entre les ruïnes del palau que resten, els fonaments són bastant visibles. Les excavacions han posat a la llum restes del temple de la Relóquia de la dent del Buda, el Palau Reial, jardins, fosses, i muralles. El temple històric de la Dent te imatges de Buda, identificades com el Vijayasundararamaya. També té algunes pintures de paret interessants datant del segle xviii.

## Vegeu també

* Regne de Dambadeniya

## Referències

* ↑ Dambadeniya Període - Massa Monedes

## Bibliografia

* Amaradasa Liyanagamage, The decline of Polonnaruwa and the rise of Dambadeniya, Department of Cultural Affairs, Government Press, Colombo, Sri Lanka. 1968.
# Servitud humana

Servitud humana (títol original en anglès: Of Human Bondage) és una pel·lícula britànica dirigida per Ken Hughes, estrenada el 1964. Ha estat doblada al català.

## Argument

Mildred, una bonica cambrera cruel i voluble, gaudeix enganyant i humiliant el seu promès, un estudiant de medicina que l'estima profundament.

## Repartiment

* Kim Novak: Mildred Rogers
* Laurence Harvey: Philip Carey
* Robert Morley: Dr. Jacobs
* Siobhan McKenna: Nora Nesbitt
* Roger Livesey: Thorpe Athelny
* Jack Hedley: Griffiths
* Nanette Newman: Sally Athelny
* Ronald Lacey: Matty Mathews

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1964: Os d'Or del Festival Internacional de Cinema de Berlín per Ken Hughes i Henry Hathaway
* 1965: BAFTA al millor vestuari per Beatrice Dawson

## Bibliografia

* Monthly Film Bulletin, Número 369 (anglès)
* Sight & Sound, tardor 1964, notule p. 212 (anglès)
* Cahiers du cinéma, Número 163, febrer 1965

## Referències

* ↑ esadir.cat. Servitud humana. esadir.cat.
* ↑ «Of human bondage (1964)». ‘‘The New York Times'’.
# Chikuwa

El chikuwa (竹輪) és un producte alimentari japonès amb forma tubular i fet a base de surimi de peix, sal, sucre, midó i clara d'ou. Després de barrejar-los, s'emboliquen al voltant d'una canya de bambú o un pal metàl·lic per cuinar-los al vapor o rostits a una graella.

## Referències

* ↑ «Chicuwa» (en castellà). Cosas sobre Japón, 01-01-2021. Arxivat de l'original el 11 d’agost 2021 [Consulta: 11 agost 2021].
* ↑ «Chikuwa» (en castellà). Japón Secreto [Consulta: 11 agost 2021].
# El Soler de Gramoneda

El Soler de Gramoneda és una masia situada al municipi de Navès, a la comarca catalana del Solsonès. Molt a prop es pot trobar l'església de Sant Miquel del Soler de Gramoneda (IPA:17401).
# Estepa de mamuts

L'estepa de mamuts o estepa-tundra fou el bioma més extens de la Terra durant l'últim màxim glacial. S'estenia des de la península Ibèrica, per tot Euràsia, fins a Nord-amèrica, a través de Beríngia i el Canadà. Anava des de les illes àrtiques fins a la Xina. Era freda, seca i sense gaire relleu, tot i que la topografia i la geografia variaven considerablement d'una regió a l'altra. Algunes zones tenien rius que, mitjançant l'erosió, formaven gorges, barrancs i petites clotades. L'avenç i el retrocés del glaç al llarg dels mil·lennis contribuí de manera més significativa a la formació de valls grans i diversos accidents geogràfics. Tanmateix, en general, l'estepa era un herbassar extens i pla. La vegetació dominant eren herbes i matolls d'alta productivitat.
La biomassa animal es componia principalment d'espècies com ara el caribú, el bou mesquer, la saiga d'estepa, el bisó estepari, el cavall salvatge, el rinoceront llanut i el mamut llanut. Alhora, aquests herbívors, eren perseguits i caçats per diversos carnívors, com ara l'os bru, el lleó de les cavernes, l'homoteri, el golut i llop, entre d'altres. Aquest ecosistema, que cobria bona part de l'hemisferi nord, prosperà durant uns 100.000 anys sense canvis importants, però s'encongí fa aproximadament 12.000 anys.
Els éssers humans moderns començaren a habitar el bioma després de la seva sortida d'Àfrica i ja havien arribat al cercle polar àrtic al nord-est de Sibèria fa uns 32.000 anys.

## Referències

* ↑ Pavelková Řičánková, Věra; Robovský, Jan; Riegert, Jan «Ecological Structure of Recent and Last Glacial Mammalian Faunas in Northern Eurasia: The Case of Altai-Sayan Refugium» (en anglès). PLOS ONE, 9, 1, 2014, pàg. e85056. Bibcode: 2014PLoSO...985056P. DOI: 10.1371/journal.pone.0085056. PMC: 3890305. PMID: 24454791.
* 1 2 Guthrie, R.D.. Frozen Fauna of the Mammoth Steppe (en anglès). The University of Chicago Press, 1990. ISBN 9780226159713.
* 1 2 3 Guthrie, R.D., Origin and causes of the mammoth steppe: a story of cloud cover, woolly mammal tooth pits, buckles, and inside-out Beringia, Quaternary Science Reviews 20 (2001) 549-574.
* ↑ Kahlke, Ralf-Dietrich «The origin of Eurasian Mammoth Faunas (Mammuthus–Coelodonta Faunal Complex)» (en anglès). Quaternary Science Reviews, 96, 01-07-2014, pàg. 32-49. Bibcode: 2014QSRv...96...32K. DOI: 10.1016/j.quascirev.2013.01.012.
* ↑ Yeakel, Justin D.; Guimarães, Paulo R.; Bocherens, Hervé; Koch, Paul L. «The impact of climate change on the structure of Pleistocene food webs across the mammoth steppe» (en anglès). Proceedings of the Royal Society B: Biological Sciences, 280, 1.762, 07-07-2013, pàg. 20130239. DOI: 10.1098/rspb.2013.0239. ISSN: 0962-8452. PMC: 3673045. PMID: 23658198.
* ↑ Sikora, Martin; Pitulko, Vladimir V.; Sousa, Vitor C.; Allentoft, Morten E.; Vinner, Lasse; Rasmussen, Simon; Margaryan, Ashot; de Barros Damgaard, Peter; de la Fuente, Constanza «The population history of northeastern Siberia since the Pleistocene» (en anglès). Nature, 570, 7.760, 01-06-2019, pàg. 182-188. Bibcode: 2019Natur.570..182S. DOI: 10.1038/s41586-019-1279-z. ISSN: 0028-0836. PMID: 31168093.
# Guillem Miralles Triay

Guillem Miralles Triay (Santa Maria del Camí, 1885 - Palma, 1965) fou un sacerdot i historiador mallorquí.
Cursà estudis al seminari conciliar de Sant Pere, de Ciutat de Mallorca. Passà a residir a Sogorb, acompanyant el bisbe Antoni Maria Massanet Verd (1908-1911), on fou ordenat de prevere (1909). Va ser vicari dels Hostalets (1912-1913), rector de Deià (1913) i ecònom de Sant Nicolau (Palma) i d'Alaró. Va ser nomenat ecònom de Campanet (1921-1948), i en aquesta vila redactà "Historia de la villa de Campanet". El primer volum es publicà l'any 1935, el segon, que havia de contenir les transcripcions documentals, va restar sense publicar i, finalment, es perdé. El 1948 va ser designat ecònom de Santa Maria del Camí, càrrec que desenvolupà fins al 1950.

## Referències

* ↑ «Miralles Triay, Guillem». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 11. Palma: Promomallorca, p. 36. ISBN 84-8661702-2.
# Privolni (Novoberezanski)

Privolni - Привольный (rus) és un possiólok que pertany al possiólok de Novoberezanski (krai de Krasnodar, Rússia). Es troba a les terres baixes de Kuban-Azov, al sud del riu Beissug. És a 29 km al nord de Korenovsk i a 84 km al nord-est de Krasnodar.
# Servià

* No s'ha de confondre amb Cervià.
«Servià» té aquests significats:
* Juli Servià, cunyat de l'emperador Adrià (s. I - II dC)
* Oriol Servià i Imbers (1974, Pals), pilot d'automobilisme
* Salvador Servià i Costa (Pals, 1944), esportista, economista i polític català
Viccionari
# Comtat de Westmeath

El comtat de Westmeath (/wɛstˈmiːð/, en gaèlic irlandès An hlarmhí) és un comtat de la província de Leinster (República d'Irlanda). La ciutat més important és Athlone (15,936 habitants). El seu lema és Triath ós Triathaibh (Noble per damunt de la noblesa).

## Ciutats i viles

* Athlone
* Castlepollard, Castletown-Geoghegan, Collinstown, Coole
* Delvin
* Glasson
* Horseleap
* Kilbeggan, Killucan, Kinnegad
* Moate, Mullingar
* Rochfortbridge
* Tyrrellspass
* Raharney

## Personatges il·lustres

* Joseph Michael Curley, bisbe de Washington.
* Trevor Denis ApIvor (1916-2004), compositor musical.

## Galeria d'imatges

* Castell de Lacey
* Centre de Mullingar
* Església de St Peter's and St Paul's d'Athlone

## Enllaços externs

* Westmeath Census information
* Westmeath Community Development
* Westmeath Tourism Official Website
# Estepa de muntanya

L'estepa de muntanya, argentí, bordiol (Cistus laurifolius) és una espècie de planta del gènere de les estepes (Cistus) i de la família de les cistàcies. La seva distribució és a les muntanyes de la Conca del Mediterrani, manca al centre de al Conca, sobre terrenys silicis (de sòls àcids). Als Països Catalans (es troba a Catalunya i País Valencià) es presenta la varietat laurifolius ue es troba entre els 450 i els 1.700 metres d'altitud.
Addicionalment pot rebre els noms d'argentís, barsets, buet, búfies, bufins, estepa, estepa borda, estepa muntanyenca, estepa negra, estepó, herba llobera i llobatera. També s'han recollit les variants lingüístiques argentis, barcets, bordio, bórdol i estrepa.

## Descripció

Arbust glutinós i flairósd'1 a 2,5m d'alt. Fulles lanceolades de 3-9 x 1-3 cm, amb el pecíol ordinàriament de 0,5-2 cm; 1 a 8 flors en cima corimbiforme; sèpals coberts de pèls llargs; càpsula globosa pubescent de 9 a 12 mm amb 5 lòculs. Floreix de maig a juliol.

## Hàbitat

Brolles de terrenys silicis on sovint domina. Estatge mediterrani muntanyenc i muntanya submediterrània.

## Referències

* 1 2 «Estepa de muntanya». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 21 febrer 2023].
* ↑ Pascual, Ramon. Guia dels arbustos dels Països Catalans. Barcelona: Pòrtic, 1990, p. 121. ISBN 84-7306-407-0.
* ↑ Bolòs i Vigo, Flora dels Països catalans
# Llista de governadors espanyols de Nou Mèxic

Aquesta és la llista de governadors de la Província de Nou Mèxic sota el virregnat de Nova Espanya:
* Juan de Oñate (1598–1610)
* Pedro de Peralta (1610–1614)
* Bernardino de Ceballos (1614–1618)
* Juan de Eulate (1618–1625)
* Felipe de Sotelo Osorio (1625–1630)
* Francisco Manuel de Silva Nieto (1630–1632)
* Francisco de la Mora Ceballos (1632–1635)
* Francisco Martínez de Baeza (1635–1637)
* Luis de Rosas (1637 – assassinat en 1641)
* Juan Flores de Sierra y Valdés (mort en 1641)
* Francisco Gomes (acting, 1641 – 1642)
* Alonso de Pacheco de Herédia (1643)
* Fernando de Argüello (1644–1647)
* Luis de Guzmán y Figueroa (1647–1649)
* Hernando de Ugarte y la Concha (1649–1652)
* Juan de Samaniego y Xaca (1652–1656)
* Juan Manso de Contreras (1656–1659)
* Bernardo López de Mendizábal (1659–1660)
* Diego Dionisio de Peñalosa Briceño y Berdugo (1661–1664)
* Tomé Dominguez de Mendoza (interí, 1664)
* Juan Durán de Miranda (1664–1665)
* Fernando de Villanueva (1665–1668)
* Juan de Medrano y Mesía (1668–1671)
* Juan Durán de Miranda (1671–1675)
* Juan Francisco Treviño (1675–1679)
* Antonio de Otermin (1679 – 1680, governador titular fins a 1683)
Entre 1680 i 1692, els indis pueblo es van revoltar contra la dominació espanyola, governant-se pels seus propis caps: Popé (1680 - 1685), i Luis Tupatu (1685 - 1692). Els governadors espanyols titulars van ser Domingo Gironza Petriz Cruzate (1682 - 1686), Pedro Reneros de Posada (1686 - 1688), i Domingo Gironza Petriz Cruzate (1688).
* Diego de Vargas (titular 1688 – 1691, efectiu 1691 – 1697)
* Pedro Rodríguez Cubero (1697–1703)
* Diego de Vargas (1703–1704)
* Juan Páez Hurtado (1704–1705)
* Francisco Cuervo y Valdés (provisional, juny 1705 – agost 1707)
* Jose Chacón Medina Salazar y Villaseñor (1707–1712)
* Juan Ignacio Flores Mogollon (1712–1715)
* Felix Martínez de Torrelaguna (interí, 1715 – 1716)
* Antonio Valverde y Cosío (interí, 1716)
* Juan Páez Hurtado (acting, 1716 – 1717)
* Antonio Valverde y Cosío (interí, 1718 – 1721)
* Juan Estrada de Austria (1721–1723)
* Juan Domingo de Bustamante (1723–1731)
* Gervasio Cruzat y Gongora (1731–1736)
* Enrique de Olivade y Michelena (1736–1738)
* Gaspar Domingo de Mendoza (1739–1743)
* Joaquín Codallos (1743–1749)
* Tomás Vélez Cachupín (1749–1754)
* Francisco Antonio Marín del Valle (1754–1760)
* Domingo de Mendoza (interí, 1760)
* Manuel Portilla Urrisola (1760–1762)
* Tomás Vélez Cachupín (1762–1767)
* Pedro Fermín de Mendinueta (1767–1777)
* Francisco Trevre (interí, 1777)
* Juan Bautista de Anza (1778–1788)
* Fernando de la Concha (1789–1794)
* Fernando Chacón (1794–1804)
* Joaquín del Real Alencaster (1804–1807)
* Alberto Maynez (1807–1808)
* José Manrique (1808–1814)
* Alberto Maynez (1814–1816)
* Pedro María de Allande (1816–1818)
* Facundo Melgares (1818–1822)

## Referències

* ↑ «New Mexico Commission of Public Records – New Mexico Governors Under the Administration of the Spanish Crown». Arxivat de l'original el 2011-09-30. [Consulta: 16 novembre 2013].

## Vegeu també

* Llista de governadors mexicans de Nou Mèxic
* Llista de governadors de Nou Mèxic
# Guillem Moragues i Rullan

Guillem Moragues i Rullan (Petra, Mallorca, 1771 — Barcelona, 1836) fou un jurista i polític mallorquí. Fou Oïdor de l'Audiència de Mallorca de 1796 a 1824, i el 1797 fou soci de la Societat Econòmica d'Amics del País de Mallorca. Fou elegit diputat a les Corts de Cadis per la Junta Superior d'Observació i Defensa de Palma de Mallorca el 17 de febrer de 1811. D'ideologia liberal moderada, formà part de la comissió de Justícia i de la comissió destinada a l'examen de la Memòria de l'encarregat del Ministeri d'Hisenda d'Índies. També formà part del Tribunal de les Corts per renúncia d'altres diputats. Fou un dels signants de la Constitució espanyola de 1812.
Fou novament diputat a les Corts Espanyoles de 1820-1821. Durant el trienni liberal fou magistrat de l'Audiència de Mallorca. Quan retornaren els absolutistes es va retirar de la política, però durant la regència de Maria Cristina fou nomenat sotsdelegat del Ministeri de Foment (1833) i governador civil de les Illes Balears (1834-1835). Aprofità el càrrec per a impulsar les comunicacions entre les illes i la creació de l'Institut Balear.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Biografia Arxivat 2012-06-28 a Wayback Machine. a cadiz2012.es
* ↑ «Guillem Moragues i Rullan». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Puiggròs (Riudecols)

El Puiggròs és una muntanya de 440 metres que es troba al municipi de Riudecols, a la comarca catalana del Baix Camp.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cristina Feo i Gómez

Cristina Feo Gómez (Barcelona, 24 d'abril de 1979) és una karateka catalana, ja retirada.
Cinturó negre segon dan, va debutar en l'alta competició el 1998, proclamant-se l'ány següent campiona d'Europa i del món júnior de combat en la categoria de més de 60 kg. En la categoria absoluta, guanyà la Copa del Món de 2001, el Campionat del Món de 2002 i quatre Campionats d'Europa per equips (2005, 2007, 2008, 2009). A més, va aconseguir sis medalles de bronze individuals (2001, 2002, 2004, 2005, 2006, 2008) i cinc per equips (2001, 2002, 2003, 2005, 2006) en els Campionats d'Europa de combat, en la categoria de menys de 60 kg. D'altra banda, ha sigut campiona d'Espanya en diferents categories, tant individual com per equips.
Entre d'altres reconeixements, ha rebut el premi Esportista català de l'any 1999 i la medalla al mèrit esportiu del Consejo Superior de Deportes el 2011.

## Referències

* 1 2 «Cristina Feo i Gómez». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Sense normes

Sense normes (títol original: No Holds Barred) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Thomas J. Wright el 1989. Ha estat doblada al català.

## Argument

Rip Thomas, campió mundial de lluita lliure, gaudeix de gran prestigi entre els seus seguidors i, a més, és fidel a la cadena de televisió que l'ha contractat. Brell, director de la cadena de la competència, li proposa canviar d'aires, però Rip declina l'oferta. Brell estrena llavors un programa de televisió en el qual apareix un lluitador que desafia a Rip perquè lluiti amb ell.

## Repartiment

* Hulk Hogan: Rip
* Kurt Fuller: Tom Brell
* Joan Severance: Samantha Moore
* Tiny Llistar Jr.: Zeus
* Mark Pellegrino: Randy

## Referències

* ↑ «Sense normes». esadir.cat.
* ↑ «No Holds Barred». The New York Times.
# Energia específica

L'energia específica o energia massiva és energia per unitat de massa. De vegades també s'anomena densitat d'energia gravimètrica, que no s'ha de confondre amb densitat d'energia, que es defineix com a energia per unitat de volum. S'utilitza per quantificar, per exemple, la calor emmagatzemada i altres propietats termodinàmiques de substàncies com l'energia interna específica, l'entalpia específica, l'energia lliure específica de Gibbs i l'energia lliure específica de Helmholtz. També es pot utilitzar per a l'energia cinètica o l'energia potencial d'un cos. L'energia específica és una propietat intensiva, mentre que l'energia i la massa són propietats extensives.
La unitat SI per a l'energia específica és el joule per quilogram (J/kg). Altres unitats que encara s'utilitzen en alguns contextos són la kilocaloria per gram (Cal/g o kcal/g), principalment en temes relacionats amb els aliments, watt hora per quilogram en el camp de les bateries i la unitat imperial BTU per lliura (Btu/ lb), en alguns camps de l'enginyeria i la tècnica aplicada.
El concepte d'energia específica està relacionat però diferent de la noció d'energia molar en química, és a dir, l'energia per mol d'una substància, que utilitza unitats com ara joules per mol, o les calories més antigues però encara molt utilitzades per mol.
La taula següent mostra els factors de conversió a J/kg d'algunes unitats que no són del SI:
| Unitat | equivalent SI |
| kcal/g | 4,184 MJ/kg |
| Wh/kg | 3,6 kJ/kg |
| kWh/kg | 3,6 MJ/kg |
| Btu/lb | 2,326 kJ/kg |
| Btu/lb | 2,32444 kJ/kg |

## Referències

* ↑ «What does specific energy mean?» (en anglès). https://www.definitions.net.+[Consulta: 26 desembre 2022].
* ↑ Kenneth E. Heselton (2004), "Boiler Operator's Handbook". Fairmont Press, 405 pages. ISBN 0881734357
* ↑ Jerzy Leszczynski (2011), "Handbook of Computational Chemistry". Springer, 1430 pages. ISBN 940070710X
* ↑ «Specific energy and critical depth - Civil Engineering Terms» (en anglès). https://www.civilengineeringterms.com.+[Consulta: 26 desembre 2022].
* ↑ Using the thermochemical calorie.
* ↑ Using the definition based on the International Steam Table calorie.
* ↑ Using the definition based on the thermochemical calorie.
# Etheostoma rubrum

Etheostoma rubrum és una espècie de peix de la família dels pèrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: sud-oest de Mississipi.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Guillem Mesquida i Munar

Guillem Mesquida i Munar (Palma, 3 d'abril de 1675 - 27 de novembre de 1747) fou un pintor mallorquí, representant del tenebrisme amb els seus efectes de llum d'estil barroc. És el pintor mallorquí més important i internacional del segle xviii. Cultivà principalment el retrat, però també la pintura ornamental i la de composició. Tractà temes religiosos, bíblics i mitològics, i també natures mortes. La seva obra està repartida entre Mallorca, Bolonya, Venècia, Múnic i Colonya.
S'inicià en la pintura a Mallorca, i el 1693 se n'anà a Roma a continuar amb la seva formació, on fou deixeble de Carlo Maratta i Benedetto Lutti. El 1698 es traslladà a Venècia, on es formà en l'escola veneciana. El 1700 emprengué un viatge d'un any i mig a Bolonya amb la intenció de conèixer l'escola bolonyesa. El 1710 tornà temporalment a Mallorca, on havia arribat la seva fama de retratista i pintor de renom. Només hi va romandre fins a final de 1712, però tengué temps per realitzar 58 obres, encarregades pels Bergues, Pueyos, Puigdorfiles, Oleses, Cotoners, Dametos, Suredes i Ferrandells. Altra vegada a Venècia, contragué matrimoni amb Isabella Massoni. El 1723 acceptà la invitació de l'elector Maximilià de Baviera i es traslladà a la seva cort a Múnic com a pintor de cambra. A la mort de Maximilià tres anys més tard treballà pel seu fill Climent August en la decoració dels seus palaus a Brühl i Colonya.
El 1737 s'enfrontà amb el col·legi de pintors de Colonya, i decidí tornar a Mallorca. El 1739 instal·là el seu obrador a la seva casa pairal, Can Mesquida. Aquesta segona etapa a Mallorca fou molt prolífica, i la major part d'obres que se'n conserven a Mallorca són d'aquest període. A la seva mort fou declarat fill il·lustre de Palma. Més tard li fou dedicat també un carrer i la sala d'exposicions del palau del Consell, inaugurada el 1990. El 1976 l'Ajuntament commemorà el tercer centenari del naixement amb una exposició a Can Solleric.

## Enllaços externs

* Biografia a ciutat.es Arxivat 2009-04-30 a Wayback Machine.

## Referències

* 1 2 3 «Mesquida Munar, Guillem». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 10. Palma: Promomallorca, p. 400. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ L'entrada principal de la casa és al nombre 1 del carrer de Santa Magdalena, a la placeta que es forma davant la Rambla. L'obrador era a la part posterior de la casa, amb entrada pel carrer dels Àngels (nombre 4), devora la qual hi ha una placa commemorativa.