OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Victory (cràter)

Victory és un petit cràter d'impacte de la Lluna, situat a la vall Taurus-Littrow. Els astronautes Eugene Cernan i Harrison Schmitt el van visitar el 1972, a la missió Apollo 17, formant part de l'EVA 2. Els astronautes es van aturar a la vora sud de Victory en el seu camí de tornada al Mòdul lunar des del cràter Shorty.
* Localització de Victory, al centre dreta de la imatge (Lunar Topophotomap 43D1S1)
* Imatge panoràmica des de l'Apollo 17
A l'oest de Victory es troba el cràter Shorty, i a l'est apareixen Camelot i Horatio, així com també el punt d'allunatge de l'Apollo 17. Cap al sud se situa Brontë.

## Denominació

El cràter va ser nomenat pels astronautes com a homenatge a Winston Churchill, qui va pronunciar el famós Discurs de la Victòria el 1940.
La denominació té el seu origen en els topònims utilitzats en el full a escala 1/50.000 del Lunar Topophotomap amb la referència 43D1S1 Apollo 17 Landing Area.
* Victory en un mosaic d'imatges de l'Apollo 17 (el nord, mirant cap al centre)

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Carmel

«Carmel» té aquests significats:
* Toponímia:
** Mont Carmel, muntanya a la costa mediterrània d'Israel.
** Turó del Carmel o turó d'en Móra, muntanya del municipi de Barcelona.
** El Carmel, barri del districte d'Horta-Guinardó de la ciutat de Barcelona
** Carmel (Indiana), població dels Estats Units a l'estat d'Indiana.
** Carmel (Maine), població dels Estats Units a l'estat de Maine.
** Carmel-by-the-Sea, població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia.
** Carmel Valley Village, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia.
** Daliyat el-Carmel, poble que forma part del municipi de Ciutat de Carmel, al districte de Haifa d'Israel.
** Lake Carmel, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York.
** Gath-Carmel, ciutat cananea propera al mont Carmel a l'actual Haifa.
** Tirat Carmel, ciutat del districte de Haifa d'Israel
** Estació del Carmel, estació de la Línia 5 del metro de Barcelona sota el barri del Carmel
* Biografies:
** Carmel Giner i Bolufer (1901 - 1974), cronista oficial de Pego (Marina Alta)
** Carmel Mòdol i Bresolí (Montoliu de Lleida, 1958), polític català
** Carmel Rosa Baserba (Barcelona, 1912 - Banyuls de la Marenda, 2007), activista polític català
* Miscel·lània:
** Costa del Carmel, consell regional del districte de Haifa d'Israel.
** Plataforma Carmel, plataforma de la marca Centrino
# Bartim

Bartim - Бартым (rus) - és un poble del krai de Perm, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 55 habitants.

## Referències

* ↑ «ВПН-2010. Численность и размещение населения Пермского края» (en rus). Arxivat de l'original el 2013-07-10. [Consulta: 10 setembre 2014].
# Karim Ziani

Karim Ziani (àrab: كريم زياني) (Sèvres, 17 d'abril de 1982) és un exfutbolista algerià de la dècada de 2000.
Fou internacional amb la selecció d'Algèria amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 2010.
Pel que fa a clubs, destacà a Olympique de Marseille i VfL Wolfsburg.

## Referències

* ↑ «List of Players» (PDF). FIFA. Arxivat de l'original el 17 de maig 2020. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ «Inscription - Connexion».
* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 9 agost 2011. [Consulta: 11 gener 2011].
* ↑ Karim Ziani - International Appearances
* ↑ «Algeria's Ziani joins Marseille». BBC Sport, 29-06-2007 [Consulta: 30 juny 2007].
* ↑ Karim Ziani, Fitxa a Soccerway
* ↑ «Player profile».
# Districte de Gäu

El districte de Gäu és un dels deu districtes del cantó de Solothurn (Suïssa). Té una població de 17515 habitants (cens de 2007) i una superfície de 62.02 km². Està format per 8 municipis i el cap del districte és Oensingen.

## Municipis

* CH-4622 Egerkingen
* CH-4624 Härkingen
* CH-4703 Kestenholz
* CH-4623 Neuendorf
* CH-4626 Niederbuchsiten
* CH-4625 Oberbuchsiten
* CH-4702 Oensingen
* CH-4628 Wolfwil

## Vegeu també

* Districtes del Cantó de Solothurn
# Martí Tarrés i Puigpelat

Martí Tarrés i Puigpelat, conegut com a fra Frederic de Berga (Berga, Berguedà, 8 d'octubre de 1877 – Barcelona, 16 o 17 de febrer de 1937) fou un frare predicador caputxí. És venerat com a beat per l'Església Catòlica.
Es va fer caputxí el 21 de novembre de 1886 al noviciat d'Arenys de Mar. Tingué diversos càrrecs dins l'orde, però sobretot es recorda per ser un dels predicadors més preuats del seu temps. Fou superior provincial i guardià dels convents d'Igualada i d'Arenys de Mar, com també visitador de l'Amèrica Central. Destacà com a guia de la província de Catalunya durant la represa cultural. Fou detingut a Barcelona el 16 de febrer de 1937, no va tenir dubtes en confessar que era sacerdot i el mataren la mateixa nit. Al centre urbà de Berga hi ha un carrer que porta el seu nom.
El papa Francesc n'aprovà la beatificació el 5 de juny de 2015: la cerimònia té lloc el 21 de novembre del mateix any a les 11,30 h, a la Catedral de Barcelona en una cerimònia presidida pel cardenal Angelo Amato. Amb ell, hi foren beatificats 25 frares caputxins més, també màrtirs entre juliol de 1936 i febrer de 1937, en plena Guerra Civil espanyola.

## Referències

* ↑ «El Papa de Roma beatificarà el frare de Berga Fra Frederic». Nació Digital, 29-06-2015 [Consulta: 23 juliol 2015].
* 1 2 «El Papa aprueba la beatificación de 26 nuevos mártires españoles». Infocatolica, 07-06-2015 [Consulta: 23 juliol 2015].
* ↑ «El 21 de novembre fra Frederic de Berga i 25 companys caputxins més seran beatificats a la catedral de Barcelona». , 22-07-2015 [Consulta: 23 juliol 2015].
* ↑ Els altres màrtirs són: Joan Bover i Teixidor (Modest de Mieres), Sebastià Sonet i Romeu (Zacaries de Llorenç), Esteve Santacana Armengol (Remigi del Papiol), Laurentí Basil Matas (Anselm d'Olot), Miquel Sagré Fornaguera (Benigne de Canet de Mar), Joan Vila Colomé (Josep de Calella de la Costa), Jaume Bogunyà Casanovas (Martí de Barcelona), Soteras Culla (Rafael Maria de Mataró), Josep Alsina i Casas (Agustí de Montclar), Jordi Sampé Tarragó (Doroteu de Villalba dels Arcs), Jaime Nájera Gherna (Alexandre de Barcelona), Pelagi Ayats Vergés (Miquel de Bianya), Manel Collellmir Senties (Jordi de Santa Pau), Joan Ayats Plantalech (Eloi de Bianya), Tomás Díaz Díaz (Bonaventura d'Arroyo Cerezo), Carles Canyes Santacana (Marçal de Vilafranca del Penedès), Lluís Estruch i Vives (Eudald d'Igualada), Francesc Maria Colomer Presas (Pacià Maria de Barcelona), Julià Gibrat Marcé, (Vicenç de Besalú), Josep Vilalta Saumell (Tarsici de Miralcamp), Jesús Miquel Girbau (Timoteu de Palafrugell), Josep Martí Coll (Àngel de Ferreries), Gregorio Chárlez Ribera (Prudenci de Pomar de Cinca), Ramón Gros Ballbé (Cebrià de Terrassa) i Joan Bonavida Dellà (Fèlix de Tortosa).
* ↑ Pilar, Màrquez «"Fra Frederic de Berga serà beatificat enguany després d'un procés que ha reconegut el martiri de fins a 25 caputxins més". Aquí Berguedà». , 26-06-2015 [Consulta: 23 juliol 2015].
# Venice (Los Angeles)

Venice és un districte de Los Angeles, Califòrnia, Estats Units d'Amèrica conegut pels seus canals, platges, zona residencial i pel passeig marítim. És una de les zones més vibrants de Los Angeles. Al contrari que la major part de Los Angeles, és una zona de vianants (moltes cases tenen la porta principal en els carrers de vianants i l'entrada del cotxe als carrerons de la part de darrere).

## Enllaços externs

* Deener, Andrew. Venice: A Contested Bohemia in Los Angeles. University of Chicago Press, 10 juliol 2012. ISBN 978-0-226-14000-1.
* Maynard, John Arthur. Venice West: The Beat Generation in Southern California (en anglès). Rutgers University Press, 1993 [Consulta: 4 febrer 2017].
# Arcesilau (poeta)

Arcesilau (en llatí Arcesilaus en grec antic Ἀρκεσίλαος "Arkesílaos") fou un poeta grec. Se l'adscriu a l'anomenada vella comèdia. No s'ha conservat cap dels seus escrits i la seva personalitat és coneguda únicament perquè en parla Diògenes Laerci.

## Referències

* ↑ Arcesilaus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 259
# Venicons

* No s'ha de confondre amb Vennicnii.
Els venicons (en llatí: venicones, en grec antic Οὐενίκωνες) eren un poble celta de la costa oriental del nord de Britànnia (l'anomenada Britànnia Bàrbara) al sud de l'estuari del Tuaesis (Murray Frith) a la regió d'Aberdeen. Només els menciona Claudi Ptolemeu l'any 150. Va explicar que la ciutat més important d'aquest poble era Orrea, que s'ha identificat amb el fort romà Horrea classis, situat, sembla, a uns 10 quilòmetres de la ciutat de Dundee.

## Referències

* ↑ Claudi Ptolemeu. Geografia, II, 3, 14
* ↑ Rivet, A.L.F. The place-names of Roman Britain. Princeton, N.J.: Princeton University Press, 1979, p. 372-373. ISBN 9780691039534.
# Avencó

Avencó és un disseminat del municipi d'Aiguafreda (Vallès Oriental) i no consta com a nucli de població el 2020, Està situat al marge dret de la riera de l'Avencó, entre la Bauma i l'església de Sant Salvador de l'Avencó, molt a prop del nucli urbà i del límit amb el terme municipal de Tagamanent. De fet, la riera de l'Avencó separa, en una i l'altra llera, els dos municipis. El carrer Avencó, al llarg de la riera, uneix les diverses cases amb el centre del poble.

## Referències

* ↑ «Nomenclàtor estadístic d'entitats de població de Catalunya (a 01-01-2020)». IDESCAT, 2020. [Consulta: 25 octubre 2021].
* ↑ «Avencó». enciclopèdia.cat, GEC, 2021. [Consulta: 25 octubre 2021].
* ↑ «Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya, 2017. Arxivat de l'original el 2021-10-25. [Consulta: 25 octubre 2021].
* ↑ «Mapa topogràfic, base 1:5.000». ICGC, 2021. [Consulta: 25 octubre 2021].
# Karaindaix

Karaindaix o Karaindaš va ser un rei cassita de Babilònia, de part d'Accàdia, de Khana i del País de la Mar. Se l'anomena en algunes inscripcions "rei de Karduniaix", la primera vegada que apareix aquest nom a les fonts per referir-se a la part central del regne de Babilònia. Va regnar cap a la meitat del segle xv aC. Segons la Llista dels reis de Babilònia, va ser probablement el successor d'Agum III.
Va construir a Uruk un temple decorat d'una manera nova amb rajola cuita emmotllada. Al fons d'uns nínxols fondos es trobava la imatge d'una deessa i d'un deu barbut i entre ambdós motius geomètrics, un sistema que es va fer servir amb posterioritat. Altres construccions del seu temps són a Eridu i a Ur. Probablement va iniciar la construcció de la nova capital Dur-Kurigalzu, propera a Bagdad. Durant el seu regnat van continuar les lluites amb Assíria, fins que va signar un tractat reconeixent les fronteres amb el rei assiri Aixurbelnixeixu. Va mantenir relacions diplomàtiques amb Egipte, i es conserven cartes dirigides al faraó Tuthmosis III
Kadaixmankharbe, el seu successor (antecessor segons altres) podria haver estat el seu fill.

## Referències

* ↑ Brinkman, J. A. Materials and studies for Kassite History: vol. I. Chicago: The Oriental Institute of the University of Chicago, 1976, p. 169-170.
# Districte de Mossurize

El districte de Mossurize és un districte de Moçambic, situat a la província de Manica. Té una superfície de 5.096 kilòmetres quadrats. En 2007 comptava amb una població de 198.094 habitants. Limita al nord amb el districte de Sussundenga, a l'oest amb Zimbabwe, al sud i est amb el districte de Machaze i al nord-est amb el districte de Chibabava de la província de Sofala.

## Divisió administrativa

El districte està dividit en tres postos administrativos (Chiurairue, Dacata i Espungabera), compostos per les següents localitats:
* Posto Administrativo de Chiurairue:
** Chicaluete
** Chirera
** Chiurairue
* Posto Administrativo de Dacata:
** Macuvo
** Mowe
* Posto Administrativo de Espungabera:
** Espungabera

## Referències

* ↑ «Instituto Nacional de Estatística». Arxivat de l'original el 2008-03-08. [Consulta: 8 març 2008].
# María

* Aquest article tracta sobre el municipi andalús. Vegeu-ne altres significats a «Maria (desambiguació)».
María és una localitat de la província d'Almeria, Andalusia. L'any 2010 tenia 1.455 habitants. La seva extensió superficial és de 225 km² i té una densitat de 6,47 hab/km². Les seves coordenades geogràfiques són 37° 42′ N, 2° 09′ O. Està situada a una altitud de 1.194 metres i a 185 quilòmetres de la capital de la província, Almeria.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |
| 1.658 | 1.635 | 1.685 | 1.654 | 1.643 | 1.634 | 1.595 | 1.575 | 1.565 | 1.532 | 1.504 | 1.484 | 1.464 | 1.455 |
# Anesi

Anesi o Anià fou bisbe de València. Se sap que ocupava aquest càrrec el 646, quan va participar en el VII Concili de Toledo convocat pel rei Khindasvint. Es conserva una inscripció atribuïda a Anesi, tot i que també ha estat atribuïda a Justinià. La inscripció es conserva al Museu de Belles Arts Sant Pius V de València.

## Referències

* ↑ Descripció de la inscripció PDF (castellà)

## Enllaços externs

* Fitxa a l'episcopologi de la web de l'Arquebisbat de València Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (castellà)
# Venice Gardens

Venice Gardens és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 7.466 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Venice Gardens tenia 7.466 habitants, 3.528 habitatges, i 2.342 famílies. La densitat de població era de 1.153,1 habitants/km².
Dels 3.528 habitatges en un 16,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,7% hi vivien parelles casades, en un 8,1% dones solteres, i en un 33,6% no eren unitats familiars. En el 28,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,12 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,52.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 14,5% tenia menys de 18 anys, un 3,9% entre 18 i 24, un 19,1% entre 25 i 44, un 25,3% de 45 a 60 i un 37,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 55 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.807 $ i la renda mediana per família de 45.911 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.790 $ mentre que les dones 26.000 $. La renda per capita de la població era de 21.440 $. Entorn del 3,3% de les famílies i el 5,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Venice Gardens». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Venice Gardens». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Caramel·lització

Caramel·lització és el procés d'enrossiment dels sucres, usat en cuina amb l'obtenció d'un color que va del daurat al bru i una aroma que recorda les nous. Durant el procés, s'alliberen substàncies volàtils, produint l'aroma característic del caramel.
Igual que la reacció de Maillard, la caramel·lització és un tipus d'enrossiment no-enzimàtic. A diferència de la reacció de Maillard en la que els sucres reaccionen amb les proteïnes, la caramel·lització és una piròlisi.
Quan la caramel·lització involucra el disacàrid sacarosa, aquest es trenca en els monosacàrids fructosa i glucosa.

## Procés

La caramel·lització és un complex i no completament conegut procés que produeix centenars de productes químics, i que inclou els següents tipus de reaccions:
* equilibri de formes anomériques i anells
* inversió de la sacarosa a fructosa i glucosa
* reaccions de condensació
* enllaços intramoleculars
* isomerització d'aldoses a cetoses
* reaccions de deshidratació
* reaccions de fragmentació
* formació de polímers insaturats.

## Efectes de la caramel·lització

El procés és temperatura-depenent. Cada sucre té el seu propi punt a partir del qual les reaccions s'esdevenen amb rapidessa.
Temperatures de caramel·lització :
| Sucre | Temperatura |
| Fructosa | 110 °C, 230°F |
| Galactosa | 160 °C, 320°F |
| Glucosa | 160 °C, 320°F |
| Sucrosa | 160 °C, 320°F |
| Maltosa | 180 °C, 356°F |
Les reaccions de caramel·lització són sensibles a l'entorn químic. Controlant l'acidesa (pH), el ritme de la reacció o la temperatura amb la que la reacció s'esdevé poden ser alterades. El ritme és més lent amb una acidesa a prop de la neutralitat (a prop de pH= 7), i accelerada en medi àcid (especialment per sota de pH= 3) i bàsic (especialment per sobre de pH= 9).

## Referències

* ↑ Food-Info on caramelization
* ↑ Villamiel, M.; del Castillo, M. D.; Corzo, N.. «4. Browning Reactions». A: Hui, Y. H.; Nip, W-.K.; Nollet. L. M. L.; Paliyath, G.; Simpson, B. K.. Food biochemistry and food processing. Wiley-Blackwell, 2006, p. 83–85. ISBN 978-0-8138-0378-4.

## Enllaços externs

* Sugar in food management Arxivat 2003-12-22 a Wayback Machine.
# Avene

* Aquest article tracta sobre el cràter de Venus. Si cerqueu el municipi francès, vegeu «Avène».
Avene és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 10 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim àkan, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1997.

## Referències

* ↑ «Avene». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Kolbasov

Kolbasov és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1548.
# Vicenta Pallarès i Castelló

Vicenta Pallarès i Castelló és una activista cultural i cívica catalana.
És presidenta d'Acció Cívica Calderina i de la Federació d'Associacions de Caldes. La seva dedicació continuada al manteniment de les tradicions i a la promoció de la cultura l'ha dut a presidir la Federació Catalana de Catifaires, organitzadora, el 2012, del IV Congrés Internacional d'Art Efímer. El 2015 li fou concedida la Creu de Sant Jordi "per una destacada tasca de dinamització duta a terme des de Caldes de Montbui i estesa al conjunt de Catalunya".

## Referències

* 1 2 3 «El Govern distingeix amb la Creu de Sant Jordi 27 personalitats i 15 entitats». Gencat, 14-04-2015 [Consulta: 15 abril 2015].
# Anestable

En electrònica, un anestable o astable és un multivibrador que no té cap estat estable, el que significa que posseeix dos estats "quasi-estables" entre els que commuta, romanent en cada un d'ells un temps determinat. La freqüència de commutació depèn, en general, de la càrrega i descàrrega de condensadors. Entre les seves múltiples aplicacions es compten la generació d'ones periòdiques (generador de rellotge) i de trens d'impulsos.

## Funcionament

En aplicar la tensió d'alimentació (Vcc), els dos transistor és iniciar la conducció, ja que les seves bases reben un potencial positiu a través de les resistències R-2 i R-3, però com que els transistors no seran exactament idèntics, pel mateix procés de fabricació i el grau d'impureses del material semiconductor, un conduirà abans o més ràpid que l'altre. Suposem que és TR-1 el que condueix primer. En aquestes condicions el voltatge en la seva col·lector estarà prop de 0 volts, de manera que el C-1 començarà a carregar-se a través de R-2. Quan el voltatge en C-1 assoleixi els 0,6 V, TR-2 començarà a conduir, passant la sortida a nivell baix (tensió propera a 0V). C-2, que s'havia carregat via R-4 i unió base-emissor de TR-1, a baixar ara provocant el bloqueig de TR-1. C-2 comença a carregar-se via R-3 i en arribar a la tensió de 0,6 V provocarà novament la conducció d'TR-1, la descàrrega de C-1, el bloqueig de TR-2 i el pas a nivell alt (tensió propera a Vcc (+) de la sortida Y). A partir d'aquí la seqüència es repeteix indefinidament, segons els temps de conducció i bloqueig de cada transistor de les relacions R-2/C-1 i R-3/C-2. Aquests temps no són necessàriament iguals, de manera que es poden obtenir diferents cicles de treball actuant sobre els valors d'aquests components.

## Vegeu també

* Monoestable
Viccionari
# Vicenta Martí Nebot

Vicenta Martí Nebot (l'Alcora, Alcalatén, 1919 - ?) fou una miliciana anarquista.

## Biografia

Afiliada a la Confederació Nacional del Treball i a les Joventuts Llibertàries, va marxar al front com a miliciana. També va formar part d'una companyia de teatre, on els beneficis anaven destinats al Socors Roig Internacional, que era un servei humanitari de caràcter internacional creat per la Internacional Comunista el 1922, per ajudar els presoners i ferits mitjançant la recaptació recursos materials i humans.
Després de la Guerra Civil i quan Vicenta Martí tenia 22 anys, va ser empresonada en Girona i sotmesa al Consell de Guerra Permanent de Castelló. Se la va acusar d'autora d'un delicte d'adhesió a la rebel·lió militar, de ser anarquista i d'intervindre en saquejos, detencions, destrucció i incendi d'una església, a més d'haver participat en el registre d'una casa, on posteriorment el propietari fou assassinat. Per tot això es va dictar la sentència per la qual va ser condemnada a la pena de reclusió perpètua.

## Referències

* 1 2 3 «Vicenta Martí Nebot». Diccionari Biogràfic de Dones. Barcelona: Associació Institut Joan Lluís Vives Web (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 17 agost 2015].