OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rubén Fernández Real

Rubén Fernández Real (Villarrica, 2 de maig de 1931 - Buenos Aires, 9 d'octubre de 2015) fou un futbolista paraguaià de la dècada de 1950.
Fou internacional amb la selecció del Paraguai amb la qual participà en el Campionat sud-americà de futbol de 1953.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Club Estero Bellaco de Villarrica (1946–1950), Club Libertad, Boca Juniors, Racing Club i San Lorenzo de Almagro.

## Referències

* ↑ Nos ha dejado un campeón de Lima 1953: Rubén Fernández Arxivat 2019-01-28 a Wayback Machine. a purodeporte.com.py
* ↑ Perfil a 11v11.com
* ↑ Avanza proceso de repatriación de los restos del ex futbolista Rubén Fernández a La Nación, 10 de desembre de 2015
* ↑ Perfil a bdfa.com.ar
# Salt amb la garrotxa

Salt amb la garrotxa és un dibuix fet amb aiguatinta al sucre, realitzat per Pablo Picasso el 1957 i que actualment forma part de la col·lecció permanent del Museu Picasso de Barcelona. Actualment no es mostra exposat per motius de conservació preventiva. L'obra va ingressar al museu el 1985, com a donatiu de Raymund Noguera.

## Descripció

El 1957 Picasso fa una sèrie de gravats dedicada al toreig, que componen un conjunt de 27 estampes per il·lustrar el llibre La Tauromaquia o arte de Torear de José Delgado, conegut com a Pepe Illo.
L'artista hi presenta tot el procés de la cursa, des dels moments previs fins a la mort del brau, amb una visió tauromàquica excel·lent de les suertes antigues, que ja no es feien al s.XX, només comparable a la de Goya.
El museu té les estampes realitzades a partir de les planxes anul·lades i també aquestes. El projecte d'edició d'un llibre de bibliòfil il·lustrat per Picasso i editat per l'editorial catalana Gustavo Gili es va iniciar l'any 1928, quan Gustavo Gili i Roig (1868-1945) va mirar de convenir amb Picasso l'edició de l'obra La Tauromaquia, abans esmentada.
Però el projecte no va ser una realitat fins a 1959 de la mà de Gustau Gili i Esteve (1906-1992), que va comptar amb la complicitat de Picasso. El llibre va ser il·lustrat amb 26 aiguatintes tirades pel taller Lacourière-Frélaut de París i una punta seca, feta el 1959, per a la coberta del llibre, tirada per Jaume Pla, de Barcelona. La papereria catalana Guarro va fer un paper especial per a l'edició amb una filigrana de l'artista. Del llibre se'n van tirar 263 exemplars.
Aquesta obra va ser presentada a la sala Gaspar de Barcelona l'11 de gener de 1960, amb exposició dels gravats i de les planxes.

## Referències

* ↑ «Fitxa de l'obra al web del museu». Museu Picasso, 2007. [Consulta: 12 juliol 2011].

## Bibliografia

* Rafart i Planas, Claustre. Guia del Museu Picasso. Barcelona: Ajuntament de Barcelona, 1998. DL B.2.887-1998. ISBN 84-7609-869-3.
# Rábano

Rábano és un municipi de la província de Valladolid a la comunitat autònoma espanyola de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 266 | 256 | 246 | 249 |
# IEEE 802.11ad

IEEE 802.11ad és una modificació de l'estàndard 802.11 per WLAN desenvolupat pel grup de treball 11 del comitè d'estàndards LAN/MAN del IEEE (IEEE 802), que opera a la banda ISM de 60 GHz, la qual cosa permet altes velocitats de transmissió de multi gigabit/s. Aquest estàndard fou creat per l'aliança Wireless Gigabit Alliance (WiGig). IEEE 802.11ad fou ratificat el 2012.
Normativa que aplica als dispositius que operen a la banda 60 GHz: ETSI EN 302 567

## Especificacions

* Velocitat de transmissió fins a 7 Gbits/s.
* Amplada de banda fins a 2160 MHz.
* Cobertura afins a 10 metres o poc més.
* Commutació entre bandes 2,4 5 i 60 GHz.
* Suporta 802.11a, 802.11b, 802.11g, 802.11n i 802.11ac.
* Fig.1 Aliança WiGigSuporta Conformació de feixos (beamforming).

## Canals i modulacions

Definició de la capa física (PHY):
| Canals | Centre (GHz) | Min. (GHz) | Max. (GHz) | Amplada de banda (GHz) |
| 1 | 58.32 | 57.24 | 59.4 | 2.16 |
| 2 | 60.48 | 59.4 | 61.56 | 2.16 |
| 3 | 62.64 | 61.56 | 63.72 | 2.16 |
| 4 | 64.8 | 63.72 | 65.88 | 2.16 |
| Tipus | Modulació | Velocitat en Mbit/s | Sensibilitat en dBm |
| Portadora única | BPSK | 1251,25 | -62 |
| Portadora única | QPSK | 2502,5 | -59 |
| Portadora única | 16-QAM | 4620 | -53 |
| OFDM | QPSK | 2079 | -60 |
| OFDM | 16-QAM | 4504,5 | -53 |
| OFDM | 64-QAM | 6756,75 | -47 |
| Portadora única baix consum | BPSK | 1112 | -57 |
| Portadora única baix consum | QPSK | 2503 | -57 |

## Vegeu també

* Conjunt de protocols IEEE 802.11
* Normativa ETSI EN 302 567

## Referències

* ↑ «¿Qué es 802.11ad? - Definición en WhatIs.com» (en castellà). SearchDataCenter en Español. Arxivat de l'original el 2017-01-13 [Consulta: 10 gener 2017].
* ↑ «IEEE 802.11ad» (en anglès). https://pdfs.semanticscholar.org.+[Consulta: 10 gener 2017].
* ↑ «802.11ad: What is it and When Will We See It? - Best 802.11ac Wireless Networks | WLAN Routers, Switches & Access Point Hardware Reviews». solutionsreview.com. [Consulta: 10 gener 2017].
* ↑ «IEEE 802.11ad capa física» (en anglès). Arxivat de l'original el 2017-01-13. [Consulta: 10 gener 2017].
# Pèlags de Vilobí del Penedès

Els Pèlags de Vilobí del Penedès, o Parc dels Talls, són un petit paratge natural a Vilobí del Penedès, a la comarca de l'Alt Penedès. Aquest espai està format per les pedreres antigues de guix del turó de Vilobí. És d'una gran bellesa paisatgística i d'un gran valor ecològic i geològic.

## Descripció

Es tracta d'una zona molt peculiar, una zona humida amb presència de moltes espècies d'ocells entre elles diverses de protegides. Els Pèlags de Vilobí tenen la interessant característica que en una mateixa zona s'apleguen quatre espais ambientals diferents: el rocam, el forestal, l'agrícola i l'aigua.

## Història

Els pèlags –anomenats també els talls– aparegueren a conseqüència de l'activitat extractiva de guix que es remunta a l'època romana i que ha estat pròpia de Vilobí fins a l'any 1993. Des que es va deixar d'extreure pedra, s'ha format un espai natural constituït per quatre pèlags. La concentració d'aigües d'escolament ha originat la seva forma característica de mitja lluna i el particular ecosistema que s'ha desenvolupat a l'entorn. Té diferents paisatges força interessants i molt peculiars com són les pedreres en si, i una fauna i una flora força peculiars. Aquest microecosistema format pels pèlags de Vilobí contrasta fortament amb el paisatge vitivinícola de la comarca de l'Alt Penedès.

## Referències

* ↑ «Parc dels Talls». Consorci de Promoció Turística del Penedès.
* 1 2 Macàrio, Romà «Els pèlags de Vilobí del Penedès». I Trobada d’Estudiosos del Foix. Diputació de Barcelona, 2005, pàg. 151-155.
# Societat Agrícola de Cabra

La Societat Agrícola de Cabra és una obra del municipi de Cabra del Camp (Alt Camp) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El conjunt està format per dos edificis de característiques formals diferents. La part del celler, que fa cantonada, és de base triangular i planta baixa. Es tracta d'una construcció molt senzilla de maó vist, on els resseguiments de les obertures i els arcs de coronament constitueixen els únics elements ornamentals. L'altre edifici és de base rectangular, i té planta baixa i pis amb coberta a dues vessants seguint l'eix paral·lel a la línia de façana. Les obertures són d'arc rebaixat en la planta baixa i rectangulars en el primer pis. Hi ha una inscripció amb la data i el nom. l'edifici és d'obra de fàbrica arrebossada.

## Història

L'edifici de la Societat Agrícola de Cabra data de l'any 1912 i és la primera de les dues edificacions que es van realitzar per aquesta funció. Estava format per dos edificis annexionats, un destinat a les funcions pròpies d'un sindicat agrícola, i l'altre allotjava les oficines i un economat. Si bé en la segona dècada del Segle XX, aquest edifici fou protagonista de greus enfrontaments per la seva utilització, que provocaren l'any 1919 la construcció d'un nou celler, en l'actualitat ha quedat vinculat en aquest darrer com a magatzem del vi.

## Referències

* 1 2 «Societat Agrícola de Cabra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 novembre 2015].

## Enllaços externs

* «Societat Agrícola de Cabra». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Cordovero

Cordovero (Cordoveiru en asturià) és una parròquia del conceyu asturià de Pravia. Té una població de 95 habitants (INE, 2011) i ocupa una extensió de 5,12 km².

## Barris

* Cordovero (Cordoveiru)
* La Castañal
* Las Piñera
* Villamondrid (Villamundriz)
# Vel·lavis

Els vel·lavis o velauns (en llatí vellavi o vellavii o velauni) eren un poble gal. Són esmentats per Plini el Vell entre els pobles que consten al Trofeu dels Alps, però el seu territori no està determinat. Juli Cèsar els anomena Velauni o Vellavi, mentre Estrabó els dona el nom de Οὐελλαΐοι (vellaioi). En temps de Cèsar estaven sotmesos als arverns juntament amb els gabals. Claudi Ptolemeu els diu Οὐέλαυνοι ("velaunoi"), però els situa prop dels ausques, cosa impossible. Altres fonts els van situar als Alps, entre els nerusis i els suetri. Nogensmenys, el seu territori era probablement l'actual Velay.
La seva ciutat principal era Revessio o Ruessio, després Civitas Vellavorum o Vallava situada al lloc de la moderna Paulhan. August els va separar de la Gàl·lia Cèltica i els va agregar a Aquitània. Civitas Vellavorum va ser seu episcopal al segle iv, però aviat fou transferida a Anicium, que Gregori de Tours anomena Anis, i és el primer que en parla, i que fou l'origen de Puy. Altres llocs del territori eren: Aquis Segete, esmentat a l'Itinerari de Teodosi, a uns 15 km de Feurs al Forez, pel costat de Saint-Didier; Icidmago, a uns 40 km de Feurs i a 25 de Saint-Paulhan o Revessione, que seria la població d'Issingeaux o Ensingeaux; i Condate, a 20 km de Revessio, del costat de Saint-Privat.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Vellavi». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 24 febrer 2021].
* ↑ Smith, William (ed.). «Revessio». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 24 febrer 2021].

## Bibliografia

* Devic, Claude; Vaissette, Joseph. Histoire générale de Languedoc (en francès). Tolosa: Édouard Privat llibreter editor, 1872 (Vegeu altres edicions a Google Books Vol. 1 (1840), Vol. 2 (1840), Vol. 3 (1841), Vol. 4 (1749), Vol. 5 (1842), Vol. 6 (1843), Vol. 7 (1843), Vol. 8 (1844), Vol. 9 (1845)).
# President d'Astúries

El President del Principat d'Astúries segons l'Estatut d'Autonomia d'Astúries, presideix el Consell de Govern del Principat d'Astúries, l'activitat del qual dirigeix, coordina l'Administració de la comunitat autònoma, designa i separa als consellers i ostenta la suprema representació del Principat i l'ordinària de l'Estat en Astúries.
És triat per la Junta General del Principat d'Astúries entre els seus membres i és nomenat pel Rei d'Espanya. La Junta General el tria per majoria absoluta en primera convocatòria i per majoria simple en les posteriors. Entre cada convocatòria han de transcórrer com a mínim quaranta-vuit hores. Si passats dos mesos des de la constitució de la Junta General, no ha estat triat cap candidat, aquesta quedarà dissolta, i es procedirà a convocar noves eleccions.
L'actual President d'Astúries és Adrián Barbón, de la FSA-PSOE.

## Llista de Presidents d'Astúries

| Núm. | Nom | Inici | Fi | Partit |
| 1. | Rafael Fernández Álvarez | 1981 | 1983 | FSA-PSOE |
| 2. | Pedro de Silva Cienfuegos-Jovellanos | 1983 | 1991 | FSA-PSOE |
| 3. | Juan Luis Rodríguez-Vigil | 1991 | 1993 | FSA-PSOE |
| 4. | Antonio Trevín Lombán | 1993 | 1995 | FSA-PSOE |
| 5. | Sergio Marqués Fernández | 1995 | 1999 | PP/URAS |
| 6. | Vicente Álvarez Areces | 1999 | 2011 | FSA-PSOE |
| 7. | Francisco Álvarez-Cascos Fernández | 2011 | 2012 | FAC |
| 8. | Javier Fernández Fernández | 2012 | 2019 | FSA-PSOE |
| 9. | Adrián Barbón Rodríguez | 2019 | en el càrrec | FSA-PSOE |

## Referències

* ↑ Pérez de Lama, Ernesto (dir.). Manual del Estado Español 1999. Madrid: LAMA, 1998, p. 524. ISBN 84-930048-0-4.
# Televisió educativa

La televisió educativa és un tipus de visions dins de la programació general televisiva, que pel seu contingut presenta possibilitats d'aplicació educativa i cultural, en les diferents modalitats de producció dels materials.
Contempla continguts d'interès formatiu i/o educatiu (temes de salut, trànsit, economia, biologia, idiomes...) però que per algun motiu no formen part del currículum escolar, i que interessen la totalitat de la població. La televisió educativa tracta d'incidir sobre la formació dels receptors, modificant-ne els coneixements, conductes i actituds, influint educativament sobre ells. La definició dels objectius no sorgeix de plantejaments estrictament pedagògics, però açò no significa que no siguen assumibles per l'ortodòxia educativa. Els criteris més generalitzats del que ha de ser una televisió educativa són:
* Predomini del disseny didàctic sobre la televisió
* Seqüenciació flexible
* L'existència de materials i mitjans complementaris que permeten a l'alumne un seguiment de l'emissió
* Difusió prèvia de la temàtica i contingut a emetre
* Que es dirigeixi a un públic concret i predefinit
Viccionari
# Tetraleurodes confusa

Tetraleurodes confusa és un hemípter del gènere Tetraleurodes de la família dels Aleiròdids.
L'espècie va ser descrita científicament per primera vegada per Nakahara el 1995.

## Referències

* ↑ Jon H. Martin & Laurence A. Mound (2007) "An annotated check list of the world’s whiteflies (Insecta: Hemiptera: Aleyrodidae)" Zootaxa 1492: 1-84 Link
* ↑ Nakahara, Sueo «[https://digitalcommons.unl.edu/cgi/viewcontent.cgi?article=1152&context=insectamundi Taxonomic Studies of the Genus Tetraleurodes (Homoptera: Aleyrodidae)]». Insecta Mundi, 01-03-1995.
# Tetsuo Sugamata

Tetsuo Sugamata (Prefectura de Tochigi, Japó, 29 de novembre de 1957) és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Tetsuo Sugamata va disputar 23 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Timergara

Timergara (o Timargarha) és una ciutat del Pakistan, a la província de la Frontera del Nord-oest, districte de Lower Dir, i capital d'aquest districte i capital provisional del districte d'Upper Dir. Està situada a 823 metres d'altitud. Està a la riba del riu Panjkora. S'han trobat restes àries datades entre 1500 i 600 aC. A l'altre costat del riu, enfront de la ciutat s'ha excavat Balambat on sd'han fet la major part de les troballes. No hi ha dades sobre la seva població.
# Teòdot d'Antioquia

Teòdot (grec antic: Θεὸδοτος, llatí: Theodotus) fou Patriarca d'Antioquia del 423 al 427. Fou elogiat per Teodoret. El seu èxit principal fou aconseguir el retorn dels sectaris apol·linaristes a l'Església Ortodoxa. Va escriure un llibre contra aquesta heretgia titulat κατὰ Συνουσιαστῶν, del qual es conserva un fragment.

## Referències

* ↑ Smith, William. «7.Theodotus». A: A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1073.
# Tomorrow (cançó de Silverchair)

Tomorrow és el primer senzill que va publicar la banda australiana de rock Silverchair. Gràcies al seu gran èxit, ràpidament es va gravar l'àlbum Frogstomp, al qual es va incloure la cançó com a primer senzill, i que es va llançar el 1995. La cançó va aconseguir el número 1 en les llistes de Modern Rock Tracks i ARIA Charts. Més endavant també va ser inclosa en la compilació The Best of Volume 1.
El grup va tocar la cançó en l'espectacle Saturday Night Live i també va aparèixer en un episodi de Beavis and Butt-head.
Silverchair va tocar la cançó en directe fins a la primera meitat de la gira de promoció de l'àlbum Neon Ballroom el 1999, des de llavors, Johns no ha volgut tocar més la cançó perquè considera que el grup ha madurat i s'ha allunyat d'aquest estil.

## Llista de cançons

CD AUS (MATTCD001) / Casset EP (MATTC001)
* "Tomorrow"
* "Acid Rain"
* "Blind"
* "Stoned"
7" AUS (MATTV001) (Limitat a 500 còpies)
* "Tomorrow"
* "Acid Rain"
* "Blind"
* "Stoned"
CD Senzill EU (Portada negra) (6614942)
* "Tomorrow"
* "Faultline (live)"
* "Stoned (live)"
7" EU Ltd. (Portada negra) (6623957)
* "Tomorrow"
* "Blind (live)"
CD Senzill UK (6623952)
* "Tomorrow"
* "Leave Me Out (live)"
* "Undecided (live)"
* "Tomorrow (demo)"
Promo US (ESK7137)
* "Tomorrow (Album Version)"
* "Tomorrow (Demo Version)"

## Referències

* ↑ «SNL Archives Detail > Episode 21.8» (en anglès), 15-12-1995. [Consulta: 14 octubre 2007].
Viccionari
# The Class of Miss MacMichael

The Class of Miss MacMichael és una pel·lícula de comèdia dramàtica britànica dirigida per Silvio Narizzano, i protagonitzada per Glenda Jackson, Oliver Reed, i Michael Murphy. Està absada en una novel·la de Sandy Hutson.

## Argument

La pel·lícula representa els intents d'una professora idealista, la senyoreta MacMichael, per inspirar els seus alumnes en una escola del centre de la ciutat de Londres. Mentre intenta ajudar els adolescents amb els que treballa, també ha de lluitar contra el director ultraautoritari, Mr Sutton.

## Repartiment

* Glenda Jackson com a Conor MacMichael
* Oliver Reed com a Terence Sutton
* Michael Murphy com a Martin West
* Rosalind Cash com a Una Ferrar
* John Standing com a Charles Fairbrother
* Phil Daniels com a Stewart
* Pamela Manson com a Sra. Bellrind

## Producció

Tot i que la pel·lícula es va rodar a la Gran Bretanya, es va finançar íntegrament pels Estats Units, cosa que el director va considerar "vergonyós".

## Recepció

Les ressenyes de la pel·lícula van ser majoritàriament negatives, considerant que la pel·lícula era rutinària i predictible, i van criticar el paper i el rendiment d'Oliver Reed.
Janet Maslin a The New York Times va escriure: "Les produccions brutes, que una vegada us van portar Glenda Jackson a 'A Touch of Class,', aquesta vegada la presenten en circumstàncies decididament fora de lloc. ... La senyoreta Jackson no fa res aquí que no ho hagi fet millor en altres llocs." Variety va criticar la pel·lícula com, "Trepitja les caracteritzacions i situacions habituals", però va afegir: "Tot i que és previsible i el guió és útil per a aquest tema tan tractat, amb una direcció mitjana, Glenda Jackson afegeix la seva presència a la part d'una professora dedicada que defuig un segon matrimoni per quedar-se amb les seves càrregues impossibles. Time Out va denunciar la pel·lícula, escrivint, "Reed, com a director neofeixista d'una escola per a delinqüents, parodia el seu personatge insensible fins a la farsa, alternativament estirant-se com un gall d'indi bullit o afalagant els visitants de l'escola, mentre Jackson compleix el seu paper de mestre compromès / solitari amic dels infants. Afegiu a aquest conflicte d'estils les confuses intencions de la pel·lícula: la comèdia negra, les terribles realitats de les escoles reformatori, la creença sentimental que superarà la comprensió, i teniu un embolic."

## Referències

* ↑ BFI.org
* ↑ PRODUCTION INCREASES: Fog Lifts on British Film Industry. Tuohy, William. Los Angeles Times 30 December 1977, p. G1.
* ↑ Crítica a Variety
* ↑ Crítica a Time Out
# The Clash

The Clash va ser una banda de rock activa des de l'any 1976 al 1986. Va ser una de les bandes més reeixides de l'ona punk a finals dels 70, i van anar incorporant al seu repertori influències de la música reggae, rockabilly, dance, jazz, ska, hip-hop, i ocasionalment altres estils musicals. Eren llegendaris pels seus directes intensos i plens d'energia. En diversos dels seus temes (per exemple: «Should I Stay or Should I Go», o en la canço sobre la Guerra Civil espanyola «Spanish Bombs») incorporen trossos cantats en castellà.
Des dels seus inicis com a banda, les lletres apassionades, plenes d'idealisme polític dels líders del grup Joe Strummer i Mick Jones contrastava amb l'anàrquic nihilisme dels Sex Pistols i de la simplicitat bàsica de The Ramones. Tot i que al Regne Unit eren un gran èxit des de l'aparició del seu primer àlbum el 1977, als Estats Units no hi van assolir la popularitat fins al 1980.
El seu tercer àlbum, publicat al Regne Unit el desembre de 1979 i titulat London Calling és considerat per molts crítics com un dels millors àlbums de la història de la música rock. Als Estats Units es va publicar el gener de 1980, i una dècada més tard la revista Rolling Stone el va nomenar com a millor àlbum de la dècada dels 80. Rolling Stone també el va situar al número 8 en la seva llista dels 500 millors àlbums de música rock publicada el 2003.
L'actitud i l'estil de The Clash, tant com la seva música, va influir en incomptables bandes. El 2003 van ingressar al Rock and Roll Hall of Fame (Saló de la Fama del Rock and Roll).

## Components

* Joe Strummer, veu i guitarra
* Mick Jones, veu i guitarra
* Paul Simonon, baix
* Topper Headon, bateria

## Discografia

| Àlbums d'estudi 1977 - The Clash 1978 - Give 'Em Enough Rope 1979 - London Calling 1980 - Sandinista! 1982 - Combat Rock 1985 - Cut the Crap Àlbums en viu 1999 - From Here to Eternity: Live 2008 - Live at Shea Stadium EPs 1977 - Capital Radio 1979 - The Cost of Living | Recopilatoris 1980 - Black Market Clash 1988 - The Story of the Clash, Volume 1 1990 - 1977 Revisited 1991 - The Singles (1991) 1993 - Super Black Market Clash 2000 - This is Dub Clash 2003 - The Essential Clash 2007 - The Singles (2007) 2013 - The Clash Hits Back |

## Referències

* ↑ Levy, Joe; Van Zandt, Steven. «London Calling – The Clash». A: Rolling Stone's 500 Greatest Albums of All Time. 3a (2006). Londres: Turnaround, 2005. ISBN 1-932958-61-4. OCLC 70672814.
* ↑ «The Clash by The Edge» (en anglès). Rolling Stone, núm 946, 15-04-2004.
* ↑ «The Clash» (en anglès). Discogs. [Consulta: 11 agost 2018].

## Enllaços externs

* theclash.com - Lloc web oficial
# The Heavenly Body

The Heavenly Body és una pel·lícula de comèdia romàntica nord-americana dirigida per Alexander Hall i protagonitzada per William Powell i Hedy Lamarr. Basada en una història de Jacques Théry, amb un guió de Michael Arlen i Walter Reisch, la pel·lícula tracta sobre la bella dona d’un professor astrònom que es convenç que la predicció del seu astròleg, que coneixerà el seu veritable amor, es farà realitat. Produït per Arthur Hornblow Jr., The Heavenly Body va ser projectada per la Metro-Goldwyn-Mayer als Estats Units el 23 de març de 1944.

## Trama

Una dona abandonada es dirigeix a un astròleg, qui li diu que coneixerà un estrany atractiu i s'enamorarà d'ell, per a consternació del seu marit astrònom.

## Repartiment

* William Powell com a William S. Whitley
* Hedy Lamarr com a Vicky Whitley
* James Craig com a Lloyd X. Hunter
* Fay Bainter com a Margaret Sibyll
* Henry O'Neill com a Professor Stowe
* Spring Byington com a Nancy Potter
* Robert Sully com a Strand
* Morris Ankrum com a Dr. Green
* Franco Corsaro com a Sebastian Melas
* Connie Gilchrist com a Beulah
* Max Willenz com a Dr. Gurtchakoff
* Earl Schenck com a Forbes
* John Elliott com a Prof. Collier (sense acreditar)
* Howard Hickman com a Scientist (sense acreditar)

## Notes de producció

* Dates de producció: 4 de maig a principis d’agost de 1943
* El títol de treball d’aquesta pel·lícula era The Stars Can Wait (Les estrelles poden esperar).
* The Heavenly Body va marcar la primera imatge de William Powell des de la pel·lícula de 1942 Crossroads . Crossroads també va ser la primera vegada que Powell va coprotagonitzar amb Hedy Lamarr i, segons fonts recents, l'èxit d'aquesta pel·lícula va provocar que MGM els tornés a reunir a The Heavenly Body.

## Enllaços externs

* The Heavenly Body a Catàleg de l'American Film Institute (anglès)