OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Homes sota el Sol

Homes sota el Sol (àrab: رجال في الشمس, Rijāl fī-x-xams) és una novel·la de l'escriptor palestí i activista polític Ghassan Kanafani (1936–1972), publicada per primera vegada el 1963. Ha estat traduïda a moltes llengües; en 2009 n'aparegué la versió catalana, traduïda de l'àrab per Anna Gil Bardají. La seva descripció dels tràngols i inseguretat de la vida dels refugiats palestins i el seu rerefons polític i psicològic (criticant subtilment la corrupció, el derrotisme i la passivitat política dins de la societat àrab i palestina) va tenir un fort impacte en el debat cultural i polític àrab del seu temps. A més a més, utilitza estructures narratives modernes i metodologia de conte, poc habituals fins aleshores a la novel·lística àrab.

## Resum

Homes sota el Sol narra la història de tres refugiats palestins que estan buscant la manera de viatjar des dels camps de refugiats dins Iraq, on no poden trobar feina, a Kuwait, on esperen trobar feina com a peons en el boom del petroli. Els tres homes acorden amb l'empleat d'una botiga local ser introduïts il·legalment a Kuwait per un conductor. Els homes són tractats sense miraments i són humiliats en el procés, d'aquesta manera, una vegada tanquen el tracte, són forçats a pujar al darrere del camió a través del desert seguint el camí que els portarà a Kuwait. Per travessar els diversos punts de control que els separen del seu destí, el conductor diu al tres homes que s'amaguin al tanc d'aigua del camió cisterna, al bell mig de la calor sufocant del desert del migdia, mentre el conductor s'encarrega de la paperassa per poder passar. Finalment, després de passar per l'últim punt de control, estant ja molt a prop del seu destí, Kuwait, el conductor obre el tanc per deixar sortir els homes, amb la mala fortuna de no trobar-los vius.

## Versió cinematogràfica

Homes sota el Sol ha estat portada al cinema com Al-Makhduun (‘L'enganyat’ o ‘L'enredat’), pel director egipci Tawfiq Saleh una dècada més tard de la publicació del llibre, el 1973. La pel·lícula difereix de la novel·la en el seu final, per decisió del director, que volia mostrar que aquest s'havia d'adaptar al seu temps, mostrant que els palestins sí que van resistir, ja que en l'escena final aquests donen cops a la cisterna, mentre a la novel·la moren en silenci. «Una pel·lícula amb el desenllaç igual que el de la novel·la hagués estat incongruent en un moment en què els moviments de resistència palestins estaven ja establerts». L'Organització per l'Alliberament de Palestina (OLP) i el Front Popular per l'Alliberament de Palestina van ser fundats el 1964 i el 1967, respectivament. La pel·lícula va ser prohibida en diversos països àrabs a causa de les seves crítiques als seus governs.

## Referències

* ↑ Kilpatrick, 1999, p. 11.

## Bibliografia

* Kanafani, Ghassan. Homes sota el Sol, Retorn a Haifa. Traducció: Anna Gil Bardají. Club Editor, 2009.
* Kilpatrick, Hilary. «Introduction». A: Ghassān Kanafānī, Men in the Sun & Other Palestinian Stories (en anglès). Traducció: Hilary Kilpatrick. Boulder: Lynne Rienner, 1999.
# 1526
## Esdeveniments
### Països Catalans

La revolta de l'Espadà fou una insurrecció protagonitzada pels moriscos a la serra d'Espadà entre els mesos de març i de setembre de l'any 1526. D'entre els motius que la provocaren, hi destaquen el bateig forçat de la població musulmana durant les Germanies i la validesa que a eixe sagrament li donà l'Església després del conflicte, els plans d'unificació religiosa de la Monarquia Hispànica o l'ordre d'expulsió decretat per Carles I de tots els moriscos que continuaren fidels a l'islam.

### Resta del món

* Pau a Madrid entre França i Espanya.
* Els espanyols conquereixen Milà.
* Hongria queda absorbia per l'Imperi Otomà.

## Necrològiques
### Països Catalans
### Resta del món

* 4 d'agost - Oceà Pacífic: Juan Sebastián Elcano, navegant basc.
* Diego Colón Moniz.

## Referències

* ↑ Coll i Alentorn, Miquel. Història. Volum 2. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 1992.
# Coll Permir

El Coll Permir és un coll a 1.530,8 m. alt. del terme municipal de Sarroca de Bellera, en el Pallars Jussà.
Està situat al nord-est de Santa Coloma d'Erdo i al nord-oest de Larén, al nord-oest de Sant Bàrbara i al sud del Tossal del Portell. Queda al sud-oest de Crastes.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Codi Morse japonès

El codi Morse japonès, també anomenat codi Wabun, és el sistema de comunicació telegràfic que es feia servir amb la llengua japonesa.
En tenir un sistema d'escriptura propi, el Codi Morse es va haver d'adaptar al japonès. Lògicament, la complexitat i alt nombre dels kanjis (sinogrames) els va excloure del sistema el qual es basava exclusivament en kanes (caràcters sil·làbics). Per aquest motiu, a vegades es fa servir el nom de codi kana.
En aquest codi encara hi havia lloc per als caràcters obsolets wi (kana ゐ) i we (kana ゑ) i que per marcar el dakuten o el handakuten calia telegrafiar-los després del caràcter simple.
Quan el codi Wabun es barreja amb el Codi Internacional de Morse, el prosigne DO/ (-..---) es fa servir per anunciar l'inici del Wabun, i el prosigne SN/ (...-.) es fa servir per tornar al Codi Internacional.

## Taula d'equivalències

A sota hi ha una taula d'equivalències entre el caràcter i el codi. Els caràcters estan ordenats segons l'ordre gojūon.
| Mora | Codi | Mora | Codi | Mora | Codi | Mora | Codi | Mora | Codi | Mora | Codi | Mora | Codi | Mora | Codi | Mora | Codi | Mora | Codi | Control | Codi |
| a ア | --•-- | ka カ | •-•• | sa サ | -•-•- | ta タ | -• | na ナ | •-• | ha ハ | -••• | ma マ | -••- | ya ヤ | •-- | ra ラ | ••• | wa ワ | -•- | Dakuten ゛ | •• |
| i イ | •- | ki キ | -•-•• | shiシ | --•-• | chiチ | ••-• | ni ニ | -•-• | hi ヒ | --••- | mi ミ | ••-•- | | | ri リ | --• | wi ヰ | •-••- | Handakuten ゜ | ••--• |
| u ウ | ••- | ku ク | •••- | su ス | ---•- | tsuツ | •--• | nu ヌ | •••• | fu フ | --•• | mu ム | - | yu ユ | -••-- | ru ル | -•--• | n ン | •-•-• | vocal llarga ー | •--•- |
| e エ | -•--- | ke ケ | -•-- | se セ | •---• | te テ | •-•-- | ne ネ | --•- | he ヘ | • | me メ | -•••- | | | re レ | --- | we ヱ | •--•• | Coma 、 | •-•-•- |
| o オ | •-••• | ko コ | ---- | so ソ | ---• | to ト | ••-•• | no ノ | ••-- | ho ホ | -•• | mo モ | -••-• | yo ヨ | -- | ro ロ | •-•- | wo ヲ | •--- | Punt 。 | •-•-•• |

## Referències

* ↑ Ohta, Satoru. «The Earliest Japanese Telecommunication Technology» (en anglès). IEEE Conference Publication. Institute of Electrical and Electronics Engineers (IEEE), 01-08-2017. DOI: 10.1109/histelcon.2017.8535723. [Consulta: 4 febrer 2024].
* ↑ Millikin, Donald «The Japanese Morse Telegraph Code» (en anglès). QST. American Radio Relay League, XXVI, 9, 01-09-1942 [Consulta: 4 febrer 2024].
# Club Almagro

El Club Almagro és un club de futbol argentí de la ciutat de Buenos Aires.

## Història

El club va ser fundat el 6 de gener de 1911 al barri d'Almagro de la ciutat de Buenos Aires, malgrat el seu estadi és a la ciutat veïna de José Ingenieros, Partido de Tres de Febrero. El 1919 es fusionà amb el club Columbian Football Club esdevenint Sportivo Almagro.

## Palmarès

* Primera B: 2
** 1937, 1968
* Primera C: 1
** 1971

## Referències

* ↑ Argentina 1919 at RSSSF.com
* ↑ Historia del club Almagro
* ↑ "Una historia en tres colores" Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., Clarín, 24 Jul 2000
* ↑ "Orígenes del Club Almagro", Almagro Mi Pasión (Archivo, 23 Abr 2009)
* ↑ "Tigre Campeón Intermedia 1912 – F.A.F." (Archivo, 2011)
* ↑ 1919 en El Sitio de Almagro Arxivat 2014-10-01 at Archive.is
* ↑ Fútbol extinto: Columbian
* 1 2 Historial de Campeones de la Segunda División – AFA website Arxivat 13 August 2013$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Web oficial
* Almagro de mi Vida Arxivat 2018-04-21 a Wayback Machine.
* Azul, Blanco y Negro
# Club Alpí Núria Masella Cerdanya

El Club Alpí Núria Masella Cerdanya, conegut amb les sigles CANMC o CANM-Cerdanya, és un club d'esports d'hivern de Puigcerdà, a la Baixa Cerdanya, fundat a Barcelona el 26 de desembre de 1932 amb el nom de Club Alpí Núria (CAN).
El primer club esportiu nascut per fomentar exclusivament la pràctica del nou esport, nasqué gràcies a la inauguració del cremallera i de l'estació d'esquí de Núria, on s'inicià la pràctica de l'esquí. La mateixa empresa que gestionava el cremallera Ferrocarrils de Muntanya de Grans Pendents li va donar suport en els seus inicis, com ho demostra el fet que la primera seu social d'aquest club, fundat a Barcelona, era a les oficines de l'empresa, al número 26 del Passeig de Gràcia. Alguns dels joves fundadors procedien del CEC (Centre Excursionista de Catalunya) com el que fou el primer president del club, Josep Muntanyola Rovira, i altres del Club Muntanyenc Barcelonès. El Club es va crear uns mesos abans de la fundació de la Federació Catalana d'Esquí (1933) i de la Federació Espanyola d'Esquí (1934). En ser fundada la Federació Catalana d'Esquí el 1933, el CAN formà part de la junta directiva. Després de la Guerra Civil Espanyola de 1936-39, fou reorganitzat i, des del 1941, inicià la publicació d'una circular que aviat es convertí en un butlletí, actualment en català i en castellà.
A l'inici tingué un equip d'esquí alpí i un equip d'hoquei sobre gel. Entre els anys 1940 i 1950, organitzà diverses competicions internacionals a la vall de Núria, com ara el primer concurs internacional d'hoquei sobre gel el 1954. Posteriorment, centrà l'activitat a l'estació d'esquí de Masella, continuà en diferents estacions dels Pirineus i s'establí definitivament a l'estació andorrana del Pas de la Casa, alhora que reprenia la seva activitat a Masella.
Entre els membres del club han destacat Antoni Puig, Thomas de Morawitz (que, juntament amb Joan Poll i Puig, participà en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1948 a Saint-Moritz), Antoni Agramunt, Conxita Puig i Barata, May Luengo, Kim Carreras, Oriol Dot i Albert Rovira. Practica l'esquí alpí i ha tingut equip d'esquí artístic i acrobàtic. Disposa d'una escola d'esquí i organitza competicions d'àmbit català i estatal. El 2011 tenia uns 1.100 socis.
L'any 2014 es va proclamar club Campió del 22è Circuit Interclubs d'esquí alpí de la temporada 2013-2014, un circuit adreçat a tots els grups d'edat excepte els alevins.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «.xml Club Alpí Núria Masella Cerdanya». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Tordera, J.R. «Notes sobre més d'un segle d'esquí a La Molina». Revistes del Club. Club Esquí Alpí Pirineus, Cap. 3, Núm. 3, pàg. 62-70 [Consulta: 23 desembre 2019].
* ↑ Ribas i Comas, Miquel. «Un segle d'esquí a Catalunya». A: Turiski. Un segle de esqui 1908-2008, p. 56-61 [Consulta: 23 desembre 2019].
* ↑ Ribas, Miquel. «Vall de Núria: 70 años de la estación de esquí más auténtica». Turiski, 11-08-2018. [Consulta: 23 desembre 2019].
* ↑ «El Club Alpí Núria Masella Cerdanya, campió del 22è Circuit Interclubs». Diari de la Neu, 23-04-2014 [Consulta: 23 desembre 2019].
# Coaldale (comtat de Schuylkill)

Coaldale és una població del Comtat de Schuylkill (Pennsilvània) als Estats Units d'Amèrica. Segons el cens del 2000 tenia 2.295 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Coaldale tenia 2.295 habitants, 1.046 habitatges, i 606 famílies. La densitat de població era de 408,3 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 1.046 habitatges en un 22,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40,2% hi vivien parelles casades, en un 11,9% dones solteres, i en un 42% no eren unitats familiars. En el 38,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 24,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,14 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,84.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,2% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 25,6% entre 25 i 44, un 19,6% de 45 a 60 i un 28,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.362 $ i la renda mediana per família de 31.905 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.317 $ mentre que les dones 18.083 $. La renda per capita de la població era de 14.021 $. Entorn del 8,3% de les famílies i el 13,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Coaldale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Coaldale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Colors en sèrie

Colors en sèrie és una sèrie de deu capítols dedicada als colors creada per Televisió de Catalunya l'any 2007, dirigida i realitzada per Mai Balaguer i Òscar Lorca. L'octubre del mateix any es van editar en format DVD i es va fer una exposició al Caixafòrum de Barcelona, «un bon exemple de programa de divulgació educativa».
El 4 de gener de l'any 2008 es va estrenar un capítol especial, Colors d'Europa.

## Capítols

* Blanc, del cel a la terra.
* Groc, el camí de la contradicció.
* Taronja, moviment continu.
* Vermell, dona'm la vida.
* Rosa, enganxós o diví.
* Verd, de la vida a la mort.
* Blau, confia en mi.
* Marró, la vida secreta de la bellesa.
* Negre, el túnel al final de la llum.
* Plata, el reflex multicolor.

## Equip

Coordinació del guió per Mònica Artigas. Guió per Mònica Artigas, Raül Tidor, Ramón Piqué, Dimas Rodríguez i Chema Argente. Producció per Natàlia Cucurella, Carles Rubio, Laura Cuadrado i Hanneke Van Spaandok. Muntatge per Oriol Borbonet. Operador de càmera a càrrec d'Òscar Lorca. Auxiliar de realització a càrrec d'Eva Ferré i Matilda Vidal de Llobatera. Postproducció d'àudio per Joan Esquirol. Veus en off de Sergi Zamora (verd), Albert Mieza (groc), Cristina Mauri (blau), Isabel Valls (blanc), Txe Arana (vermell), Jordi Royo (marró) i Miquel Roldán (taronja). Muntatge musical per Aleix Sans. Disseny gràfic per Sira Viñolas. Documentació a càrrec de Cristina Borràs. Fotografies a càrrec de Francesc Fàbregas. Vestuari a càrrec de Roser Rebull. Carla d'Arnaude com a estudiant en pràctiques. Producció executiva a càrrec d'Oriol Sala-Patau. Direcció executiva a càrrec de Francesc Fàbregas. Col·laboracions de Xavi Figueras, Eva Armisén, Juanjo Saéz, Jotha, Arkham Studio i Ada Parellada.

## Referències

* 1 2 Sánchez, Miguel «El 33 estrena una sèrie que ret tribut als colors». El Periódico, 27-02-2007.
* ↑ «El Canal 33 ofereix una mirada màgica i poètica dels colors». Diari de Girona, 22-02-2007.
* ↑ Rodríguez, Eulàlia Isabel «Televisió educativa». El Punt Avui, 07-05-2014.
# Codi de línia

En telecomunicacions, un codi de línia és un patró de voltatge, corrent o fotons utilitzat per representar dades digitals transmeses per un canal de comunicació o escrites en un mitjà d'emmagatzematge. Aquest repertori de senyals se sol anomenar codi restringit als sistemes d'emmagatzematge de dades. Alguns senyals són més propensos a l'error que d'altres, ja que la física del canal de comunicació o el medi d'emmagatzematge restringeix el repertori de senyals que es poden utilitzar de manera fiable.
Les codificacions de línia habituals són el codi unipolar, polar, bipolar i Manchester.
Després de la codificació de línia, el senyal passa a través d'un canal de comunicació físic, ja sigui un mitjà de transmissió o un mitjà d'emmagatzematge de dades. Els canals físics més comuns són:
* el senyal codificat en línia es pot posar directament en una línia de transmissió, en forma de variacions de la tensió o corrent (sovint utilitzant senyalització diferencial).
* el senyal codificat en línia (el senyal de banda base) se sotmet a un model de pols addicional (per reduir l'amplada de banda de freqüència) i després es modula (per canviar la seva freqüència) per crear un senyal de RF que es pot enviar a través de l'espai lliure.
* el senyal codificat de línia es pot utilitzar per encendre i apagar una font de llum en la comunicació òptica d'espai lliure, que s'utilitza més habitualment en un comandament a distància d'infrarojos.
* el senyal codificat de línia es pot imprimir en paper per crear un codi de barres.
* el senyal codificat en línia es pot convertir en punts magnetitzats en un disc dur o unitat de cinta.
* el senyal codificat en línia es pot convertir en foses en un disc òptic.
Cada codi de línia té avantatges i desavantatges. Els codis de línia es trien per complir un o més dels criteris següents:
* Minimitzar el maquinari de transmissió.
* Facilitar la sincronització.
* Facilita la detecció i correcció d'errors.
* Aconseguir una densitat espectral objectiu.
* Eliminar un component de corrent continu.
Codis de línia comuns: codificació 6b/8b, codificació 8b/10b, codificació 64b/66b, codificació 128b/130b, codificació bipolar, codi Hamming, codificació Manchester, NRZ, modulació per posició d'impuls

## Referències

* ↑ K. Schouhamer Immink IEEE Communications Magazine, 2022 [Consulta: 5 octubre 2022].
* ↑ K. Schouhamer Immink IEEE Journal on Selected Areas in Communications, 19, 2001, pàg. 751-764 [Consulta: 5 febrer 2018].
* ↑ Karl Paulsen. "Coding for Magnetic Storage Mediums" Arxivat 2014-05-21 a Wayback Machine..2007.
* ↑ IEEE International Conference on Signal Processing and Communication.
* ↑ «Line Coding» (en anglès). https://www.geeksforgeeks.org,+31-10-2022.+[Consulta: 12 març 2023].
# Collet de la Torrentera

El Collet de la Torrentera és una collada situada a 688,1 metres d'altitud, del terme municipal de Sant Quirze Safaja, a la comarca del Moianès.
Està situat a llevant de la urbanització dels Pinars del Badó i a ponent de les Clotes, en el vessant sud-occidental del Puiggarí.

## Enllaços externs

* El Collet de la Torrentera en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Collet de les Vinyes

El Collet de les Vinyes és una collada situada a 759,1 metres d'altitud. Està situat en el terme municipal de Sant Quirze Safaja, de la comarca del Moianès.
Està situat a l'oest de la carretera C-59, molt a prop de l'angle sud-oest del terme de Sant Quirze Safaja, a prop i al nord-est del Collet dels Termes, on es troben els termes municipals de Sant Quirze Safaja, Sant Feliu de Codines, Gallifa i Castellterçol. És a ponent del Maset i al sud-oest de Pregona. Es troba en el vessant de migdia del Serrat de les Vinyes, al nord-oest del Rost de les Pinasses i al nord-est del Collet dels Termes. En el seu costat de llevant neix el torrent de les Vinyes.

## Enllaços externs

* El Collet de les Vinyes en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Conrad (Montana)

Conrad és una població dels Estats Units a l'estat de Montana. Segons el cens del 2000 tenia 2.753 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Conrad tenia 2.753 habitants, 1.154 habitatges, i 755 famílies. La densitat de població era de 900,8 habitants per km².
Dels 1.154 habitatges en un 32,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,6% hi vivien parelles casades, en un 9,4% dones solteres, i en un 34,5% no eren unitats familiars. En el 31,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,33 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,3% tenia menys de 18 anys, un 5,9% entre 18 i 24, un 25,7% entre 25 i 44, un 21,1% de 45 a 60 i un 21% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.432 $ i la renda mediana per família de 42.056 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.908 $ mentre que les dones 19.286 $. La renda per capita de la població era de 15.742 $. Aproximadament el 10,6% de les famílies i el 13,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Conrad». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Conrad». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Comissió Econòmica Nacional

La Comissió Econòmica Nacional va ser una comissió de reducció de dèficit dels EUA fallida creada pel Congrés dels EUA el desembre de 1987.

## Referències

* ↑ Bowsher, Charles A. «BUSINESS FORUM: THE NATIONAL ECONOMIC COMMISSION; A 'Talk Shop' to Decrease the Deficit». New York Times, 25-09-1988.
* ↑ Hershey, Robert D. Jr. «Judge Rules Economic Panel Can't Hold Meetings in Secret». New York Times, 06-01-1989.
* ↑ Kurtzman, Joel. «Prospects; The Budget Panel Fizzles». New York Times, 05-03-1989.
* ↑ Farnsworth, Clyde H. «Strauss's Deficit Remarks Stirring Angry Reactions». New York Times, 22-09-1988.
* ↑ Greenberg, David. «Obama's Achilles' Heel: What the deficit-commission idea says about his politics». Slate, 29-01-2010.
# Tazerka

Tazerka o Tazarka (àrab: تازركة, Tāzarka) és un poble de Tunísia a la regió del cap Bon, situat 66 km al sud-est de Tunis. El perímetre municipal s'estén per una superfície de 1.985, amb una població de 9.388 habitants el 2014.

## Economia

Les seves principals activitats econòmiques són l'agricultura (taronges, maduixots, tomàquets, pebrots, etc.) i la indústria a El Mazra (cuir, tèxtil, etc.). Tazarka també és coneguda per l'assidat zgougou i les seves figues.

## Administració

Forma una municipalitat o baladiyya, amb codi geogràfic 15 17 (ISO 3166-2:TN-12). La municipalitat fou creada per decret el 2 d'abril de de 1966.
Al mateix temps, constitueix un sector o imada (codi geogràfic 15 54 56) de la delegació o mutamadiyya de Korba (15 54).

## Agermanaments

* Frameries, Bèlgica (1985)

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 136-138. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 48-52. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].

## Enllaços externs

* Tazerka - Lloc web oficial
# Hesiod (cràter)

Hesiod és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 101 km de diàmetre. Porta el nom del poeta de l'antiga Grècia Hesíode (c. 800 a.C.), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1976.

## Referències

* ↑ «Hesiod». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 11-10-2016. [Consulta: 7 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri