OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Burnettita

La burnettita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al subgrup dels clinopiroxens. Rep el nom en honor de Donald S. Burnett, cosmoquímic de l'Institut Tecnològic de Califòrnia.

## Característiques

La burnettita és un silicat de fórmula química CaVAlSiO₆. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2013. Cristal·litza en el sistema monoclínic. És l'anàleg amb vanadi de la davisita (Sc), l'esseneïta (Fe$^{3+}$), la grossmanita (Ti3 +) i la kushiroïta (Al). Conté barreja de titani trivalent i tervalent. És químicament similar a la beckettita i la mukhinita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al meteorit Allende, trobat a la localitat de Pueblito de Allende, a l'estat de Chihuahua, Mèxic. Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Burnettite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 4 maig 2019].
# Can Tacó

Can Tacó és una casa de Montmeló (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És una casa amb carener paral·lel a la façana. És una construcció molt senzilla. La façana només destaca els pintats dels marcs de portes i finestres de color vermell. L'interior ha estat adequat per tenir-hi bestiar, convertint l'espai en grans quadres. La casa ha quedat envoltada per fàbrica dins d'una zona molt deteriorada.

## Referències

* 1 2 «Can Tacó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 setembre 2015].
# Can Vila (Esponellà)

Can Vila és una obra d'Esponellà (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular amb un pont que travessa el carrer i comunica amb uns annexes agrícoles. El pont presenta volta de creueria i dos arcs de pedra. La façana té una porta dovellada, balcons al pis i una galeria superior amb arcs de mig punt. La façana és arrebossada. La planta baixa guarda espitlleres a façanes. Sostre amb voltes de rajol a la planta baixa i coberta de teula àrab.

## Referències

* ↑ «Can Vila». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 13 març 2019].
# Cantó d'Esch-sur-Alzette

Cantó d'Esch-sur-Alzette (luxemburguès Esch Uelzecht) és un cantó situat al sud-oest de Luxemburg, al districte de Luxemburg. Té 243 kilòmetres quadrats i 189.540 habitants. La capital és Esch-sur-Alzette.
El cantó es divideix en 14 comunes:
* Bettembourg
* Differdange
* Dudelange
* Esch-sur-Alzette
* Frisange
* Kayl
* Leudelange
* Mondercange
* Pétange
* Reckange-sur-Mess
* Roeser
* Rumelange
* Sanem
* Schifflange
# Cantó de Mont-Saint-Aignan

El cantó de Mont-Saint-Aignan és un cantó francès del departament del Sena Marítim, situat al districte de Rouen. Té 2 municipis i el cap és Mont-Saint-Aignan.

## Municipis

* Déville-lès-Rouen
* Mont-Saint-Aignan

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1982-2004 | Gérard Simon | RPR |
| 2004- | Pierre Léautey | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 18.632 | 25.653 | 30.891 | 30.872 | 30.482 | 31.706 | 29.752 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Capelleta votiva de Sant Cristòfol

La Capelleta votiva de Sant Cristòfol és una obra de l'Espluga de Francolí (Conca de Barberà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Per la decoració s'inscriu plenament en el segle xix. L'ús de la rajola colorada en blanc i marró (precedent del que ja a finals del segle passat suposarà la seva reutilització extensiva i conseqüent amb més possibilitats), i dels guardapols, a sota dels quals hi podem veure les restes d'una pintura mural. La seva actual disposició ornamental fa suposar que es bastí sobre una altra capella, aprofitant la fornícula, d'origen més antic.

## Referències

* ↑ «Capelleta votiva de Sant Cristòfol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 febrer 2019].

## Enllaços externs

* «Capelleta votiva de Sant Cristòfol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Consell Comarcal Conca de Barberà.
# Cantó de Montfaucon-d'Argonne

El cantó de Montfaucon-d'Argonne és un cantó francès del departament del Mosa, situat al districte de Verdun. Té 17 municipis i el cap és Montfaucon-d'Argonne.

## Municipis

* Bantheville
* Brabant-sur-Meuse
* Cierges-sous-Montfaucon
* Consenvoye
* Cuisy
* Cunel
* Dannevoux
* Épinonville
* Forges-sur-Meuse
* Gercourt-et-Drillancourt
* Gesnes-en-Argonne
* Montfaucon-d'Argonne
* Nantillois
* Regnéville-sur-Meuse
* Romagne-sous-Montfaucon
* Septsarges
* Sivry-sur-Meuse

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1955 | Jean Vuillaume | MRP |
| 1955-1986 | André Beauguitte | RGR, després CNI, després RI, després UDF |
| 1986- | Denis Cordonnier | RPR, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 3.177 | 2.986 | 2.605 | 2.440 | 2.324 | 2.227 | 2.329 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Monestir del Reboster

El monestir del Reboster (en grec: Μονή Δοχειαρίου, Moní Dokhiariu) és un monestir ortodox del mont Atos, a Grècia. És el desè monestir de la jerarquia dels monestirs de la Muntanya Sagrada. Està situat al mig de la península de l'Atos, a tocar de la badia de Sigitikos. Fundat en el segle x per Efthymios, deixeble de sant Atanasi. La celebració del monestir està dedicada als arcàngels Miquel i Gabriel, i se celebra el 8 de novembre segons el calendari gregorià (el 23 de novembre segons el calendari julià). El monestir acull la icona de la Verge «que escolta ràpid [les pregàries]» (Gorgoipíkoos). La biblioteca conté 545 manuscrits, 62 dels quals són pergamins, i més de 5.000 llibres impresos.

## Enllaços externs

* (anglès) El monestir del Reboster a la web del Mont Atos Arxivat 2008-12-05 a Wayback Machine..
# Molí de vent i d'aigua

El Molí de vent i d'aigua és una obra de Fontanilles (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Molí de vent de secció circular d'uns vuit metres d'alçada, construït a principis del segle XX per aprofitar l'aigua que queda embassada en aquesta zona, anomenada també zona de l'estany d'Ullastret,(quan plou queden tots aquests terrenys inundats d'aigua), i convertir-la en electricitat.
Actualment està en desús, àdhuc li manquen els braços que el feien funcionar.
Està construït amb totxos massissos.

## Referències

* 1 2 3 «Molí de vent i d'aigua». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 gener 2019].
# Mirgissa

Mirgissa fou una fortalesa egípcia a Núbia creada vers el 1850 aC, però potser ja iniciada abans. Estava situada a la riba oest del riu Nil, enfront d'algunes illes a la segona cascada del Nil. Tenia un lloc d'observació uns 3 km més avall en un racó del riu, i uns altres 5 km més amunt, entre Mirgissa i Kor, al lloc anomenat Abu Sir. L'excavació de Jean Vercoutter del 1959 al 1964 va descobrir una estela amb la inscripció "Hathor, senyora d'Ikn", que estableix que el nom de la fortalesa en antic egipci fou Iken. La fortalesa era un dipòsit comercial amb guarnició militar a la zona. Fou evacuada després del 1700 aC amb la invasió dels hicsos.
Més tard, amb l'Imperi nou, es van construir edificacions en aquest lloc i, entre aquestes, un temple a Hathor, potser aprofitant l'estructura anterior.
La fortalesa i la resta de construccions de la zona van quedar inundades després de la construcció de la presa d'Assuan i la pujada del llac Nasser. Una campanya internacional organitzada per la UNESCO (1960-1972) va intentar excavar la zona i salvar part dels monuments.

## Galeria fotogràfica

Fotografies (i esquemes) preses durant la campanya de la UNESCO per a salvar els monuments nubians abans de la inundació de la zona pel llac Nasser:
* Bastions a la zona nord del recinte
* Rampa per a transportar barques durant la baixada del Nil
* Interior de la porta nord
* Mapa de Mirgissa. Detall de la porta nord
* En primer pla, restes de la muralla nord-est, al fons la fortalesa i el Nil

## Referències

* 1 2 UNESCO CAMPAIGN - 1960 TO 1972 (anglès) i (francès)
* ↑ LA SECONDE CATARACTE (anglès) i (francès)

## Vegeu també

* Fortaleses de l'antic Egipte a Núbia.
# Molí de Dalt (Bellveí)

Molí de Dalt és un molí d'aigua als afores del nucli de Bellveí, al municipi de Torrefeta i Florejacs.
Es conserva la part baixa del molí, hi ha una entrada amb arc rebaixat a la part dreta, i a l'esquerra en un nivell inferior, hi ha la sortida de l'aigua. L'interior del s'observa que la coberta és de volta apuntada. A l'exterior, encara es pot observar la bassa i el cacau per on vessava l'aigua. Tot el molí està rodejat de vegetació. Travessant el poble per la part esquerra, s'arriba a uns prats i per allí es localitza el molí.

## Referències

* 1 2 «Molí de Solsona». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 gener 2017].
# Molí de Dalt (Cases Noves)

El Molí de Dalt és una obra de Querol (Alt Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Conjunt de ruïnes que corresponen a dos molins, el de Dalt i el de Baix, i són coneguts com Els Molinots. El de Dalt tot ell derruït, llevat de dues petites estances d'uns dos metres d'ampla cobertes amb volta de canó, que corresponen al lloc on hi anaven els rodets i per on desguassava el molí, pel damunt s'hi veu la bassa i dos cacaus.

## Història

Al mateix lloc on desguassen els dos rodets referits s'inicia la bassa del molí de Baix. Sembla una construcció bastant antiga que bé podria correspondre al segle xiv.

## Referències

* 1 2 «Molí de Dalt». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 agost 2018].
# Monarca plumbi

El monarca plumbi (Myiagra rubecula) és un ocell de la família dels monàrquids (Monarchidae).

## Hàbitat i distribució

Habita sabanes de les terres baixes al nord-est i sud de Nova Guinea, arxipèlags Louisiade i D'Entrecasteaux, illa Conflict. També habita boscos i manglars al nord, est i sud-est d'Austràlia des del nord-est d'Austràlia Occidental, cap a l'oest fins King Sound, cap a l'est, a través del nord del Territori del Nord fins nord i est de Queensland i, cap al sud, a través de l'est de Nova Gal·les del Sud fins al sud-est de Victòria, Tasmània i illes a l'estret de Bass.

## Referències

* ↑ «Monarca plumbi». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
# Moorburger Landscheide

El Moorburger Landscheide (en baix alemany De Spliet o De Landschee) és un wettern a Moorburg a l'estat d'Hamburg a Alemanya. Neix a Heimfeld i desemboca al llac Mahlbusen Hohenwisch, abans de vessar al Moorwettern que desguassa via l'Hohenwischer Schleusenfleet i l'Alte Süderelbe a l'Elba.
És un romanent d'una llarga xarxa de priels de l'Elba que separaven tota una sèrie d'illes fluvials. Des de l'edat mitjana l'home va començar la pòlderització dels prats humits i dels aiguamolls entre el geest i el lit dels múltiples braços de l'Elba, els quals va aprofitar per fer-ne weterings.
El seu nom Landscheide significa separació de terres i prové del fet que formava la frontera estatal entre les terres dels ducs de Brunsvic-Lüneburg (més tard del Regne de Hannover) d'un costat i el barri de Moorburg, l'única possessió al marge esquerre de l'Elba de la ciutat hanseàtica d'Hamburg de l'altre costat.
El riu va adverar-se com un biòtop ideal per a acollir el gobi, la madrilleta vera, la perca de riu, el pungitius pungitius, el misgurnus i el leucaspius delineatus.
* De Spliet al carrer Moorburger Bogen
* El sobreeixidor a Heimfeld
* El riu cobert de llentilles d'aigua
* Pont per a vianants i ciclistes
* La fàbrica de Noblee al Port d'Harburg, vist des del Landscheide

## Afluents

* Forstheilgraben
* Nordlicher Kretorgraben
* Minnerweggraben
* Südlicher Kretorgraben
* Westlicher Wiesengraben
* Neuwiedenthaler Graben
* Östlicher Wiesengraben
* Gehegegraben
* Bostelbek
* Westlicher Schwarzer-Weg-Graben
* Östtlicher Schwarzer-Weg-Graben
* Dubbengraben

## Referències

* ↑ Stadtatlas-Großraum Hamburg, Hamburg, Editorial PAS Verlags GmbH, 2009, pàgina 61, ISBN 978-3-934272-92-7
* ↑ Umsetzung der EG-Wasserrahmenrichtlinie (WRRL) Landesinterner Bericht zum Bearbeitungsgebiet Moorburger Landscheide Bestandsaufnahme und Erstbewertung, 20 de setembre de 2004, (en català: Aplicació de la directiva europea de l'aigua
# Moviment Educatiu del Maresme

El Moviment Educatiu del Maresme (MEM) és una associació pedagògica.
Amb seu al casal de barri de Les Esmandies, fou constituïda en assemblea el 25 de novembre de 1982, sorgida arran del col·lectiu de mestres organitzador de les primeres edicions de l'Escola d'Estiu del Maresme que organitzava anualment des de l'any 1980 a Mataró amb l'Ajuntament de Mataró, la comissió de pedagogia de la USTEC del Maresme i la Coordinadora de Grups d'Esplai. Forma part de la Federació de Moviments de Renovació Pedagògica de Catalunya en defensa de la qualitat de l'escola pública de Catalunya.

## Referències

* 1 2 «El MEM, una educació eficient dins i fora les aules». Tot Mataró, 17-04-2008. [Consulta: 18 gener 2021].
* 1 2 «L'Escola d'Estiu del Moviment Educatiu del Maresme arriba a la 40a edició». Mataró Audiovisual, 01-07-2019. Arxivat de l'original el 2021-01-22. [Consulta: 15 gener 2021].
* ↑ «De les "Jornades Pedagògiques" al "Moviment Educatiu del Maresme"». Punxa, Full Informatiu de l'Escola d'Estiu del Maresme, 5, 20-11-1982.

## Vegeu també

* Escoles d'estiu de renovació pedagògica a Catalunya
# Morralla

La morralla és el conjunt de peixos petits de platja que se solen barrejar i menjar fregits. Es poden usar també per a fer fumets, brous i sopes. Gastronòmicament, el conjunt format pels peixos de roca i la morralla formen els peixos per sopa. També es coneixen com a raballa o cria de peix.
Alguns dels peixos que inclou la morralla són el moll de roca, el llucet, la cinta, els tríglids o la palaia.

## Referències

* 1 2 Classes de peix: el peix blanc, el peix de roca i altres Jaume Fàbrega, Vilaweb, 4 maig 2007
Viccionari
# Camps

«Camps» té aquests significats:
* Biografies:
** Albert Camps i Armet (Figueres, 1849 – Barcelona, 1923), hisendat i polític català
** Antoni Camps, diversos personatges
** Carles de Camps i d'Olzinellas (Barcelona, 1860 - Sant Sebastià, 1939), polític i escriptor català
** Ferran Camps i Vallejo (Barcelona, 1945 - 2002), advocat i polític català
** Francesc Camps, diversos personatges.
** Gaspar Camps i Junyent (Igualada, 1874 - Barcelona, 1942), dibuixant, il·lustrador i pintor.
** Gerardo Camps Devesa (Barcelona, 1963), polític valencià.
** Guillem Camps Coll (Ciutadella, 1946), polític menorquí del PP de Menorca.
** Josep Maria Camps i Arnau (Sarrià, 1879 - 1968), escultor imatger.
** Jaume Camps i Rovira (Barcelona, 1994), polític català
** Manuel Camps i Castellví (Vilafranca del Penedès, 1772 - Barcelona, 1842), tenor i organista català
** Maria Camps Rosselló, religiosa de les Illes Balears, Premi Ramon Llull.
** Marta Camps i Torrens (Lleida, 1970) política catalana.
** Nicasi Camps i Pinós (Terrassa, 1931) escriptor català
** Salut Camps i Russinés, activista social catalana.
** Pacífic Camps Coll (Ciutadella, 1949), pintor menorquí.
** Pere Camps i Marsans (Granollers, 1908 - Cassà de la Selva, 1976), instrumentista de tible i compositor de sardanes
** Sara Camps i Mora
** Victòria Camps i Cervera (Barcelona, 1941) filòsofa i catedràtica universitària catalana.
* Toponímia:
** Camps d'Aglin, vila occitana del departament francès de l'Aude.
** Camps (Bages), poble català pertanyent al municipi de Fonollosa, al Bages.
** Camps Elisis (desambiguació), diversos llocs.
** Tossal dels Camps (la Baronia de Rialb), muntanya de la Baronia de Rialb (la Noguera)
** Turó de Can Camps, muntanya de Sant Cugat del Vallès (Vallès Occidental)
Viccionari
# Can Creus (Premià de Dalt)

Can Creus és una masia barroca de Premià de Dalt (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Masia de grans dimensions de planta baixa, pis i golfes. Coberta per una teulada de dues vessants amb el carener perpendicular a la façana. Presenta un cos lateral adossat a la banda esquerra, amb una galeria de vuit arcs que recorren tota la llargada de l'edifici. A la façana es conserva el portal rodó dovellat. Destaquen els balcons del primer pis i, molt especialment, el coronament de l'edifici que combina les línies corbes concavoconvexes típiques del barroc. Decoren les façanes una sèrie d'esgrafiats de garlandes amb motius vegetals.
Hi ha un ampli jardí al davant de la casa, amb una part central tancada amb balustrades i una pèrgola amb columnes toscanes.
El jardí i la pèrgola van ser reformats el 1925 pel constructor Joan Comes.

## Referències

* 1 2 3 «Can Creus». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 agost 2017].
# Paul Caligiuri

Paul Caligiuri (Westminster, 9 de març de 1964) és un exfutbolista estatunidenc de la dècada de 1980.
Va jugar a nombrosos clubs dels Estats Units i Alemanya com Hamburger SV, Hansa Rostock, Columbus Crew i Los Angeles Galaxy.
Fou 110 cops internacional amb els Estats Units, amb la qual participà en els Mundials de 1990 i 1994.
Un cop retirat fou entrenador. Clubs entrenats:
* 2002-2005: California State Polytechnic University, Pomona (femení)
* 2002-2008: California State Polytechnic University, Pomona (masculí)
* 2017-: Orange County FC

## Referències

* ↑ «Video of goal versus Trinidad and Tobago». Arxivat de l'original el 2010-07-18. [Consulta: 3 abril 2019].
* ↑ National Soccer Hall of Fame bio
* ↑ Robledo, Fred J. «Kick Start; Ten years later, one goal still means a lot». The Daily News of Los Angeles, 19-11-1999 [Consulta: 1r desembre 2007]. Arxivat 18 August 2016$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-08-18. [Consulta: 3 abril 2019].
* ↑ «SPORTS PEOPLE: SOCCER; U.S. Federation Signs 2». The New York Times, 15-03-1990. [Consulta: 20 febrer 2011].
* ↑ Kennedy, Paul «Caligiuri quits as Cal Poly Pomona coach». Sports Illustrated. Soccer America, 05-11-2008 [Consulta: 5 novembre 2008].
# Eudòcia

«Eudòcia» té aquests significats:
* Antroponímia:
** Eudòcia, prenom femení
* Geografia històrica: ciutats de l'Àsia Menor que van portar aquest nom:
** Eudòcia de Frígia
** Eudòcia de Pamfília
** Eudòcia de Lícia
** Eudòcia de Capadòcia
Vegeu també: Eudòxia.
# Nacha Pop

Nacha Pop va ser un grup musical espanyol dels anys 1980, format enmig de la llavors anomenada moguda madrilenya. En la seva formació més coneguda van participar Antonio Vega i Nacho García Vega (guitarres i veus), Carlos Brooking (baix) i Ñete (bateria). Format el 1978, després de desintegrar-se el grup Uhu Helicopter, es va dissoldre deu anys més tard, encara que el 2007 van tornar a reunir-se per a una gira.

## Membres
### Membres oficials

* Antonio Vega†: Veu, Guitarra (1978-1988/2007-2009)
* Nacho Garcia Vega: Veu, Guitarra (1978-1988/2007-2009/2010/2012)
* Carlos Brooking: Baix (1978-1988/2010)
* Ñete: Bateria (1978-1985/2010)

### Músics d'estudi

* Sergio Castillo: Bateria (1986-1988)
* Teddy Bautista: Teclats (1980)
* Ana Curra: Teclats en "Reflex de tu" (1982)
* Agustín Segarra: Teclats en "Lluerna" (1982)
* Paco Musulén: Teclats en "No puc mirar" i "Com fins avui" (1983)
* Esteban Hirschfeld: Teclats (1983-1984)
* Teo Cardalda: Teclats en el EP "Una decima de segon" (1984)
* Mike Herting: Teclats (1987)
* Manolo Villalta: Teclats (1988)
* Marco Rosa: Baix en "Enganxat a un senyal de bus" i "Sense conversa" (1983)
* Fernando Illán: Baix (1988)
* Arturo Soriano: Saxofon (1988)

### Tour 80-08 Reiniciando

* Goar Iñurrieta: Guitarra, Cors (2007-2009)
* Basilio Martí: Teclats, Organo, Piano (2007-2009)
* Nacho Lesco: Teclats, Percussió, Cors (2007-2009)
* Fernando Illán: Baix (2007-2009)
* Anye Bao: Bateria (2007-2009)

## Discografia
### Discos d'estudi

* Nacha Pop (EMI-Hispavox, 1980)
* Buena disposición (EMI-Hispavox, 1982)
* Más números, otras Letras (DRO-Warner, 1983)
* Dibujos animados (Polydor-Universal, 1985)
* El momento (Polydor-Universal, 1987)
* "Efecto Inmediato" (Cera Real Discos, 2017).

### EP

* Una décima de segundo (DRO-Warner, 1984)

### Discos en directe

* 80-88 (Polydor-Universal, 1988)
* Tour 80-08 Reiniciando (2008)

### Recopilacions

* Bravo (1996). Editado sólo en México
* Lo mejor de Nacha Pop, Rico y Antonio Vega (1997)
* Un día cualquiera. Colección de canciones (2003)
* La más completa colección (2005)

## Filmografia

* A tope (Ramón Fernández, 1984)
* Un día cualquiera: visiones del ayer (DVD, 2003)
* 80-88 (DVD, 2004)
* Tour 80-08 Reiniciando (DVD, 2008)

## Bibliografia

* Fernández de Castro, Álex: Nacha Pop. Magia y precisión, Milenio, Lleida, 2002.

## Enllaços externs

* http://www.facebook.com/nachapopoficial
* Nacha Pop Pàgina Oficial de Nacha Pop.
# Màlik ibn Nuwayra

Abu-l-Mighwar Màlik ibn Nuwayra ibn Jamra ibn Xaddad ibn Ubayd ibn Thàlaba ibn Yarbú o, més senzillament, Màlik ibn Nuwayra —en àrab مالك بن نويرة, Mālik ibn Nuwayra— fou un poeta àrab i cap dels Banu Yarbú, secció de la tribu dels Banu Tamim del nord-est d'Aràbia.
Per la proximitat a Pèrsia alguns membres dels Banu Tamim van adoptar el zoroastrisme, però la majoria eren pagans fins que es van fer musulmans. El centre del clan de Màlik estava a Butah.
Fou famós per la seva generositat i hospitalitat; es diu que tenia una llum a casa seva tota la nit per si passava algun viatger sabés que podia trobar menjar i refugi. Fou un home de gran bellesa, cavalleresc, guerrer coratjós i poeta (fou d'altra banda germà del poeta Mutammin). La seva dona era Layla bint al-Minhal considerada una de les dones més maques d'Aràbia.
Pels seus talents Mahoma el va nomenar al front del clan Banu Handhalah amb l'encàrrec de recaptar taxes i enviar-les a Medina. Quan va morir Mahoma, les taxes recaptades que no havien estat enviades, foren retornades als que les havien pagat.

## Bibliografia

* Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "Mālik ibn Nuwayra".
# Màlik Kutb al-Din Muhàmmad

Màlik Kutb al-Din Muhàmmad fou un malik (rei) xansabànida dels gúrides, famós com a fundador de la ciutat de Firuzkuh, que no va acabar. Sayf al-Din Suri va assolir el poder territorial i familiar el 1146 i poc després va repartir el país entre els seus germans. A Kutb al Din Muhammad li va correspondre la regió de Warshad (o Warshada) o Warshar. Kutb al-Din aspirava al poder al Ghur i va agafar el títol de Malik al-Djibal (Rei de la Muntanya; el títol malik apareix per primer cop entre els gúrides). Va iniciar la construcció de la ciutat-fortalesa de Firuzkuh per servir de capital al districte de Warshada. Es va enfrontar als seus germans, havent de fugir a la cort Gazni (1149). El sultà gaznèvida Bahram Shah el va fer empresonar i tot seguit el va enverinar (1049).

## Bibliografia

* M. A. Ghafur, The Ghurids, Hamburg, 1959