OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Isabel Peñarrubia Marquès

Isabel Peñarrubia Marquès (Palma, 1951) és una historiadora mallorquina. El 1976 es llicencià i el 1990 es doctorà en Història moderna i contemporània a la Universitat de Barcelona.
És catedràtica de l'Institut de geografia i història d'ençà de 1992. Està especialitzada en l'estudi del caciquisme, el feminisme i el nacionalisme a Mallorca.
L'any 1992 l'Obra Cultural Balear li atorgà el premi Miquel dels Sants Oliver dels Premis 31 de desembre.

## Obres

* Mallorca davant el centralisme (1868-1910) (Barcelona 1980)
* Els partits polítics davant el caciquisme i la qüestió nacional a Mallorca (1917-1923) (Barcelona 1991)
* La Restauració a Mallorca (1874-1923) (Palma 1997)
* Josep Maria Quadrado i el seu temps (Palma 1997) (Coautora)
* Carnaval, codolades i teatre popular (Palma 1999)
* L'origen de la Caixa de Balears. Els projectes d'una burgesia modernitzadora (Palma 2001)
* El Sexenni Democràtic (1869-1874) (Palma 2005)
* Entre la ploma i la tribuna. Els orígens del primer feminisme a Mallorca, 1869-1890 (Barcelona 2006)
* Moviment feminista i sufragi a Mallorca (segle XX) (Palma 2008).
* De mi no en fan cas ...Vindicació de les poetes mallorquines (1856-1936) (Barcelona 2010) (Coautora amb Magdalena Alomar).
* Maria Agnès Ribera Garau (Palma 1790-1861). La rebel·lió contra la família i el claustre (Tarragona 2012)
Dins la col·lecció que edita l'Ajuntament de Palma Dones de Palma. Les grans desconegudes és autora dels volums:
* Manuela de los Herreros
* Pilar Montaner i Maturana
* Magdalena Bonet Fàbregues
També va escriure el catàleg de l'exposició Dones. Reconstruïm la història. Les Illes 1880-1936. (Coautora)

## Referències

* ↑ «Isabel Peñarrubia Marquès». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 13. Palma: Promomallorca, p. 46. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ «Catàleg Documenta Balear». [Consulta: 8 març 2018].
* ↑ «La historiadora Isabel Peñarrubia presenta ´Moviment feminista i sufragi a Mallorca´ en el Casal de Dones» (en cas). Diario de Mallorca. [Consulta: 8 març 2018].
# Jacint Labaila i González

Jacint Labaila i González (València, 1833 - València, 1895) fou un poeta i escriptor valencià.
Es llicencià en dret el 1856 i fou membre d'El Liceu de València. Va escriure poesia en català i teatre en castellà, així com algun llibret de sarsuela musicat per Josep Jordà i Valor. El 1868 fou mantenidor dels Jocs Florals de Barcelona i, influït per la Renaixença catalana, el 1878 fundà la societat Lo Rat Penat amb Constantí Llombart i Teodor Llorente i Olivares. De 1880 a 1881 fou president de Lo Rat Penat, i va obtenir la flor natural als Jocs Florals de 1882.

## Obres
### Poesia

* Flors del Túria (1868)
* Flors del meu hort (1882)
* Cant a Teresa, traducció al català de José de Espronceda.
* Prech a la Verge: Salve valenciana, musicat per Asenjo Barbieri

### Teatre

* El arte de hacerse amar (1856)
* La nave sin piloto (1861)
* ¿Me entiende usted? (1867)
* ¡Ojo al Cristo! (1886)
* Los comuneros de Cataluña (1871)
* El rey se divierte traduït al castellà de Victor Hugo

## Referències

* ↑ «Jacint Labaila i González». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* «Jacint Labaila i González». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Jacobus Clemens non Papa

Jacobus Clemens non Papa o Jacob Clemens non Papa és un compositor del renaixement flamenc que va néixer el 1510, probablement a Middelburg i que va morir entre l'any 1556 i 1558 a Diksmuide.
El seu nom de naixement era Jacob (Jaume) Clement. Encara no és clar per què s'ha donat l'epítet «non papa». Segons una hipòtesi, hauria volgut distingir-se del poeta Jacobus Papa, de Ieper, o segons una altra voliar distanciar-se del papa regnant Clemens VII. La confusió amb ambdós és poc probable, Climent VII va morir abans que el compositor va començar publicant les seves obres, i el nom del poeta és força diferent, i la hipòtesi més probable és que fos un afegit humorístic.
No se sap gairebé res de la seva jovenesa. Un primer esment data del 1544 com mestrescola de la catedral de Sant Donacià de Bruges, el 1550 com a cantant i compositor de la catedral de s'Hertogenbosch. Fa part de l'escola francoflamenca. Junts amb Josquin des Prez i Giovanni Pierluigi da Palestrina és considerat com un dels mestres dels motets.
Va ser primer mestre de capella de Carles V. Se n'ha conservat una obra religiosa considerable (14 misses, un rèquiem, 15 magníficats, 210 motets, cançons, etc), com també quatre llibres intitulats Souterliedekens (salms sobre melodies populars neerlandeses). Les seves cançons figuren en nombrosos reculls de l'època, tant a França com a Alemanya i Itàlia.

## Referències

* 1 2 «Jacobus Clemens non Papa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* von Dommer, Arrey. «Clemens non Papa, Jacobus». A: Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). volum 4, 1876, p. 318.

## Enllaços externs

* Partitures de Clemens non Papa a Biblioteca Musical Petrucci (IMSLP)
* «Bibliografia relacionada amb Jacobus Clemens non Papa» (en alemany). Al catàleg de la Biblioteca Nacional d'Alemanya.
# Jacobus Gronovius

Jacobus Gronovius o Jacob Gronow (1645 – 1716) era un filòleg een neerlandès.
Era fill d'Aleyda ten Nuyl de Deventer i del filòleg alemany Johann Friedrich Gronovius i pare del botànic Jan Frederik Gronovius. La família es va establir a Leiden el 1658. Gronovius hi estudiava dret i llengües clàssics. El 1665, se'n va anar cap a un oncle a Hamburg per fugir d'una epidemia de pesta. Després va continuar els estudis a Anglaterra. El 1671 va anar a París i el 1672 amb Adriaen Paets el regent de Rotterdam i emissari extraordinari de la Generalitat dels Països Baixos cap a Espanya. El 1674 va anar cap a Itàlia on el granduc de Toscana el va nomenar catedràtic a la Universitat de Pisa. Només poques mesos després va tornar d'avui a demà, probablement perquè temia problemes amb la Inquisició. Va viure a ca l'avi a Deventer fins que el 1679 va ser nomenat catedràtic d'història, de grec antic i més tard també d'eloqüència a Leiden. Va casar Anna van Vredenburgh de Rotterdam el 1680, van tenir dos fills. Va ensenyar a la universitat de Leiden fins a la seva mort el 21 d'octubre del 1716.
Gronovius és conegut pel llibre Thesaurus antiquitatum Graecarum (1697-1702) en tretze volums. Tot i ser un treballador sense descans, les seves obres compilatòries no porten gaire lluny i no es pot comparar amb l'obra del pare. No temia la polèmica i era conegut pel seu caràcter tossut i aficionat d'intrigues.

## Referències

* ↑ Bierma, 1911, p. 986.
* 1 2 Bierma, 1911, p. 987.
* ↑ Bierma, 1911, p. 988.

## Bibliografia

* Bierma, J.W.. «Gronovius, Jacob». A: P.J. Blok & P.C. Molhuysen. Nieuw Nederlandsch biografisch woordenboek (en neerlandès). tom 1, 1911, p. 986-989.
# Jesús Eguiguren Imaz

Jesús María Eguiguren Imaz (Aizarna, Zestoa Guipúscoa, 2 de juny de 1954) és un professor universitari, jurista i polític socialista del País Basc.

## Biografia

Doctorat en Dret, és membre del Parlament Basc pel Partit Socialista d'Euskadi (PSE) des de 1982, on va arribar a ser president de 1986 a 1990.
Va ser president del Partit Socialista d'Euskadi-Euskadiko Ezkerra des del 2002 fins al 2014 i, abans, havia estat secretari general del mateix partit a Guipúscoa. També és membre del Comitè Federal del Partit Socialista Obrer Espanyol.
El 1992 va ser condemnat judicialment per haver maltractat físicament la seva dona, raó per la qual va dimitir el mateix any com a vicepresident de la Cambra basca.
Jesús Eguiguren va participar –i va ser clau– en els contactes previs que el PSE-EE va realitzar amb membres de Batasuna iniciats en 2002, sent llavors president del Govern José María Aznar i que posteriorment, amb la presidència del Govern del PSOE de José Luis Rodríguez Zapatero, van portar a la declaració d'alto-el-foc permanent d'ETA i l'anomenat procés de pau. Aquest alto-el-foc es va encallar i en la pràctica es va trencar amb l'atemptat de la Terminal 4 de Barajas, realitzat per ETA mentre mantenia la treva, i encara que després es van mantenir algunes converses més sense aconseguir canalitzar el procés, ETA va declarar, en un comunicat al juny de 2007, que reiniciava la seva activitat. Després de les Eleccions al Parlament Basc de 2009, és president del grup parlamentari socialista al Parlament Basc.

## Publicacions

Ha publicat alguns assaigs polítics: El PSOE en el País Vasco, 1886-1986, Euskadi, tiempo de conciliación, El socialismo vasco y la izquierda vasca, 1886-1994, Los últimos españoles sin patria (y sin libertad), i La crisis vasca. Entre la ruptura y el diálogo.

## Referències

* ↑ Ficha biográfica en el PSE-EE
* ↑ «El PSE suprime el cargo que ocupa el Eguiguren» (en castellà). abc.es.
* ↑ El diputado vasco Jesús Eguiguren condenado a 17 días de arresto por pegar a su esposa, a El País, 16 d'abril de 1992.
* ↑ Así fue el diálogo con ETA, a El País, 10 de juny de 2007
* ↑ Un aborigen para hablar con con ETA, a El Mundo, 29 d'octubre de 2006
# Ivànovka (Rostov)

Ivànovka - Ивановка (rus) - és un poble a l'óblast de Rostov, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 1.720 habitants, pertany al districte de Salsk.

## Referències

* ↑ Шаблевка (отселок села Екатериновского) (Медвеженский уезд)
# James Thornhill

James Thornhill (Melcombe Regis, Dorset, 25 de juliol de 1675 o 1676 - † Weymouth, 4 de maig de 1734) fou un pintor anglès de temes històrics, seguidor de la tradició barroca italiana.

## Biografia

Era fill de Walter Thornhill de Wareham i de Mary, la filla gran del coronel William Sydenham, governador de Weymouth. El 1689 fou aprenent de Thomas Highmore, un especialista en pintura decorativa no figurativa. De jove, també aprengué molt d'Antonio Verrio i de Louis Laguerre, ambdós destacats pintors decoratius estrangers que aleshores treballaven a Anglaterra. El 1696 completà el seu aprenentatge i el març del 1704 es convertí en un Freeman of the Painter-Stainer’ Company de Londres. Des del 1707, Thornhill treballà amb èxit per a persones de l'alta societat. El juny del 1718, Jordi I el nomenà pintor de la cort i el març del 1720, sergent pintor. Aquell mateix any es convertí en mestre de la Companyia de Pintors i el 1723 entrà a la Societat Reial. Del 1722 al 1734 també fou membre del Parlament britànic. El 2 de maig del 1720 el rei el nomenà cavaller.
Vers 1730, va fer construir a Stalbridge una imposant segona residència en estil pal·ladianista, que va probablement dissenyar ell mateix.

## Referències

* ↑ «Sir James Thornhill». Encyclopaedia Britannica [Consulta: 12 maig 2018].
* ↑ «Thornhill House, Stalbridge, Dorset» (en anglès). British Listed Buidings. [Consulta: 8 juny 2020].
# Joan Martí (organista)

Joan Martí va succeir a Sebastià Fuster en el magisteri de l'orgue de la catedral de Girona, càrrec que exercí entre 1600 i 1625.

## Referències

* ↑ Gregori i Cifré, Josep Maria «Inventaris dels fons musicals de Catalunya ; Volum 10: Fons de la Catedral de Girona». . Universitat Autònoma de Barcelona, Servei de Publicacions – Institut d'Estudis Catalans, 2019.
# Joan Martí Lladó

Joan Martí Lladó fou l'últim alcalde de Sant Boi de Llobregat del règim franquista, ocupant el càrrec entre 1977 i 1979, quan va ser succeït pel primer alcalde democràtic, el socialista Xavier Vila.
L'any 2008, l'ajuntament santboià va concedir a Martí el títol de Fill predilecte de Sant Boi amb els vots a favor del PSC, CiU i C's, l'abstenció d'ERC i PPC, i el vot en contra d'ICV. El vot en contra dels eco-socialistes va ser argumentat exposant que consideraven aquest nomenament com una "burla a la memòria històrica", ja que Martí "mai ha fet una revisió mínimament crítica de la seva col·laboració amb el règim franquista". La proposta de distinció l'havia realitzat una plataforma, formada per més de 50 entitats i ciutadans, defensant la trajectòria política i social de l'ex-alcalde del municipi del Baix Llobregat.

## Referències

* 1 2 «Sant Boi de Llobregat nombra al último alcalde del franquismo hijo predilecto» (en castellà). El Mundo, 19-02-2008. [Consulta: 27 setembre 2015].
* ↑ «Sant Boi nombra Hijo Predilecto a su último alcalde franquista» (en castellà). El País. [Consulta: 27 setembre 2015].
# Jaya Sri Maha Bodhi

Jaya Sri Maha Bodhi Tree és un terme en sànscrit i singalès que es pot traduir com "L'arbre sagrat de la gran victòria". Està situat al jardí de Mahamewuna a la ciutat històrica d'Anuradhapura, Sri Lanka. Aquest nom es refereix a un arbre de la figuera sagrada (Bo) que es considera un dels arbres més antics plantats per l'ésser humà i que és venerat per haver estat cultivat a partir d'un esqueix de l'arbre original sota el qual el Buda va assolir la il·luminació, anomenat Sri Maha Bodhi.
Sri Maha Bodhi va ser destruït durant l'època de l'emperador Ashoka el Gran, a Buda Gaya a l'Índia, sota el qual Siddhartha Gautama (Buda) va aconseguir la Il·luminació. L'any 236 aC, la monja budista Sangamitta Maha Theri, filla de l'emperador indi Ashoka, va portar la tala d'arbres a Sri Lanka durant el regnat del rei singalès Devanampiya Tissa.$^$
Amb més de 2.300 anys d'antiguitat, és l'arbre viu plantat per humans més antic del món amb una data de plantació coneguda. El Mahavamsa, o la gran crònica dels singalesos, proporciona un relat elaborat de l'establiment del Jaya Sri Maha Bodhi a l'illa i el desenvolupament posterior del lloc com a lloc de pelegrinatge budista important.
Avui, el Jaya Sri Maha Bodhi està situat en una terrassa alta, a uns 6,5 metres sobre el terra, i envoltat per altres 4 terrasses de nivell inferior amb arbres Bo anomenats "Parivara Bodhi" plantats per a la seva protecció. El lloc està actualment administrat pel gran sacerdot d'⁣Atamasthana i l'Atamasthana Palakasabha, l'òrgan administratiu de l'Atamasthana. Rep milions de pelegrins cada any. El lloc està obert als visitants i acull contínuament nombrosos actes de culte durant tot l'any. No obstant això, l'accés a la terrassa superior on es troba l'arbre bo està restringit a causa de la vellesa de l'arbre i de diversos actes vandàlics que ha patit al llarg de la història, inclòs un atemptat terrorista dels LTTE l'any 1985, on van ser massacrats uns 146 pelegrins.

## Referències

* ↑ «The Temple – SRI MAHA BODHI». Sri jaya maha bodhi official site. [Consulta: 9 December 2023].
* ↑ Shanika Sriyananda. «Caring for the Jaya Sri Maha Bodhi ». Sunday Observer, 03-07-2011. Arxivat de l'original el 2013-04-13. [Consulta: 8 maig 2013].
* ↑ , 11 December 2011.
* ↑ , 16-08-1998.
* ↑ «Sri Maha Bodhiya» (en anglès). Lakpura LLC. [Consulta: 21 abril 2023].
* ↑ «Oldest-known human-planted tree» (en anglès britànic). Guinness World Records. [Consulta: 21 abril 2023].
* ↑ Gunatilleke, Nadira. «The LTTE's brutal attack on Jaya Sri Maha Bodhi» (en anglès). Daily News. [Consulta: 14 octubre 2022].
# Joaquim Pujolar Pujolar

Joaquim Pujolar Pujolar (Barcelona 1917-2010), boxejador i dirigent esportiu.
Es dedicà a la boxa abans i després de la Guerra Civil, però el seu èxit més important va ser com a escriptor d'una novel·la ambientada en el món de la boxa Fantasmes en el ring, que va servir per finançar en part l'Agrupació Espanyola d'Exboxejadors, i per convertir-se en vicepresident de l'Agrupació Mundial de Boxa. Va formar part de les diferents comissions gestores de la Federació Catalana de Boxa fins que el 1981 es va presentar a les eleccions i va ser elegit president i es va mantenir en el càrrec fins al 18 de juliol de 1982, quan va dimitir. Autor de nombrosos articles periodístics sobre boxa, especialment a la revista Boxeo. Rebé la medalla Forjador de la Història Esportiva de Catalunya el 2002.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Esport Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2012. ISBN 978-84-412-2106-.
* ↑ Gallen Utset, Carles. Les Federacions Esportives Catalanes i els seus presidents. Barcelona: UFEC, 2013. ISBN Gi.1233-2013.
* ↑ Forjadors de la història esportiva de Catalunya. 7a ed.. Barcelona: Generalitat de Catalunya, 2003. ISBN B-51.809-2002.
# Joaquim Rafael Branco

Joaquim Rafael Branco (Província de São Tomé i Príncipe, 7 de setembre de 1953) és un polític que presideix el MLSTP/PSD i va ser el primer ministre de São Tomé i Príncipe del 22 de juny de 2008 al 14 d'agost de 2010.
Anteriorment fou Ministre d'Afers exteriors des de 2000 a 2001. Va ser ministre de Treball al juliol de 2003, però va ser detingut pels militars durant el fallit cop d'estat del major Fernando Pereira.
Quan el Primer Ministre Patrice Trovoada va perdre una moció de confiança proposada pel MLSTP/PSD, al maig de 2008, el President Fradique de Menezes va cridar Branco per ocupar el càrrec deixat per Trovoada. El partit d'aquest, l'Acció Democràtica Independent va denunciar la designació de Menezes perquè formés govern el MLSTP/PSD per inconstitucional. Branco va formar govern a més amb el Partit de Convergència Democràtica que ja formava part del govern de Trovoada.

## Referències

* ↑ «Líder da oposição em São Tomé Príncipe designado primeiro-ministro» (en (portuguès)), 12-06-2008. [Consulta: 24 gener 2009].
* ↑ «Partido de PM destituído contra nomeação de novo Governo são-tomense» (en (portuguès)), 16-06-2008. [Consulta: 29 gener 2009].
# Jean-Marc Guillou

Jean-Marc Guillou (20 de desembre de 1945) és un exfutbolista francès i entrenador.

## Selecció de França

Va formar part de l'equip francès a la Copa del Món de 1978.

## Referències

* ↑ «France - Trainers of First and Second Division Clubs». Arxivat de l'original el 2009-06-20. [Consulta: 6 febrer 2018].
* ↑ Profile (francès)
# Jean-Marc Lévy-Leblond

Jean-Marc Lévy-Leblond és un físic francès. És llicenciat a l'Escola Normal Superior i l'any 1965 es doctora en Ciències Físiques per la Universitat d'Orsay. De 1980 al 2002 ha estat professor a la Universitat de Niça, on ensenya als departaments de Física, Filosofia i Comunicació. Actualment és director de programes del Col·legi Internacional de Filosofia i professor emèrit de la Universitat de Niça. Ha estat membre del comitè editorial de diferents publicacions, com European Journal of Physics, Speculations in Science and Technology, Fundamenta Scientiae, Euroscientia Forum i Physics and Technology Quest. Director i creador de les col·leccions «Science Ouverte», «Points-Sciences», «Sources du Savoir» i «La Dérivée» de l'editorial Seuil (des de 1972). És fundador i director de la revista trimestral Alliage (culture, science, technique), creada el 1989. Com a assagista i divulgador de la ciència ha publicat L'esprit de sel (science, culture, politique) (1984), Mettre la science en culture (1986), Conceptos Contrarios (1996), La pierre de touche (la science à l'épreuve...) (1996) i Impasciences (2000).

## Referències

* ↑ «Jean-Marc Lévy-Leblond». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 23 març 2016].
# Jamie Rivera

Mary Jane C. Mendoza, més coneguda com Jamie Rivera, (Manila, Filipines, 29 d'agost de 1966) és una cantant de música pop filipina. Va estudiar i es va graduar a la Universitat Sant Tomás de Manila, i es va iniciar en la música a partir de 2001, amb el seu primer àlbum discogràfic titulat My Life Is in Your Hands.

## Discografia

* Feel So Right
* OPM Timeless Collection Gold Series
* Once More: Songs Of Love And Life. . .
* Second Thoughts
* Pangako
* Greatest Hits
* Jamie Rivera
* We Can Show the World!
* All Out for Love
* Hey, It 's Me
* Jubilee Song
* The Purpose Driven Life
* Jamie: At Her Best
* HOPE (Healing of Pain and Enlightenment)

## Referències

* ↑ «Jamie Rivera: New year, New home». Pep.ph, 18-10-2006 [Consulta: 24 gener 2021].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial
# John Burton (desambiguació)

«John Burton» té aquests significats:
* John Burton (1936), motociclista anglès
* John Burton (diplomàtic) (1915-2010), diplomàtic australià
* John Burton (polític canadenc) (1927), polític canadenc
# Jocs Centreamericans i del Carib

* No s'ha de confondre amb Jocs Esportius Centre-americans.
Els Jocs Centre-americans i del Carib són un competició multi-esportiva que es realitza cada 4 anys i que disputen els països de l'Amèrica Central i el Carib. Són organitzats per la Centro Caribe Sports, anteriorment anomenada Central American and Caribbean Sports Organization/Organització Esportiva Centre-americana i del Carib (CACSO/ODECABE).
Les seves primeres edicions foren denominades Jocs Centre-americans (1926, 1930 i 1935).

## Edicions

| Edició | Any | Seu | Durada | Països | Esports | Esportistes | Líder Medaller |
| I | 1926 | Ciutat de Mèxic | 12 d'octubre-2 de novembre | 3 | 8 | 269 | Mèxic |
| II | 1930 | L'Havana | 15 de març-5 d'abril | 9 | 10 | 596 | Cuba |
| III | 1935 | San Salvador | 16 de març-5 d'abril | 9 | 14 | 741 | Mèxic |
| IV | 1938 | Ciutat de Panamà | 5 de febrer-24 de febrer | 10 | 17 | 1.216 | Mèxic |
| V | 1946 | Barranquilla | 5 de març-25 de març | 13 | 18 | 1.540 | Mèxic |
| VI | 1950 | Ciutat de Guatemala | 28 de febrer-12 de març | 14 | 19 | 1.390 | Mèxic |
| VII | 1954 | Ciutat de Mèxic | 5 de març-20 de març | 12 | 19 | 1.356 | Mèxic |
| VIII | 1959 | Caracas | 6 de gener-15 de gener | 12 | 17 | 1.150 | Mèxic |
| IX | 1962 | Kingston | 15 d'agost-28 d'agost | 15 | 17 | 1.559 | Mèxic |
| X | 1966 | San Juan | 11 de juliol-25 de juliol | 18 | 17 | 1.689 | Mèxic |
| XI | 1970 | Ciutat de Panamà | 28 de febrer-13 de març | 21 | 16 | 2.095 | Cuba |
| XII | 1974 | Santo Domingo | 27 de febrer-13 de març | 23 | 18 | 1.928 | Cuba |
| XIII | 1978 | Medellín | 7 de juliol-28 de juliol | 19 | 21 | 2.605 | Cuba |
| XIV | 1982 | L'Havana | 7 d'agost-18 d'agost | 22 | 24 | 2.799 | Cuba |
| XV | 1986 | Santiago de los Caballeros | 24 de juny-5 de juliol | 26 | 25 | 2.963 | Cuba |
| XVI | 1990 | Ciutat de Mèxic | 20 de novembre-3 de desembre | 29 | 30 | 4.206 | Cuba |
| XVII | 1993 | Ponce | 19 de novembre-30 de novembre | 31 | 33 | 3.570 | Cuba |
| XVIII | 1998 | Maracaibo | 8 d'agost-22 d'agost | 31 | 30 | 5.200 | Cuba |
| XIX | 2002 | San Salvador | 19 de novembre-30 de novembre | 31 | 38 | 4.301 | Mèxic |
| XX | 2006 | Cartagena de Indias | 15 de juliol-30 de juliol | 32 | 37 | 4.865 | Cuba |
| XXI | 2010 | Mayagüez | 17 de juliol-1 d'agost | 31 | 42 | 5.204 | Mèxic |
| XXII | 2014 | Veracruz | 14 de novembre-30 de novembre | 31 | 36 | 5.707 | Cuba |
| XXIII | 2018 | Barranquilla | 19 de juliol-3 d'agost | 37 | 36 | 5.854 | Mèxic |
| XXIV | 2023 | San Salvador | 23 de juny-8 de juliol | | 38 | | Mèxic |
| XXV | 2026 | Santo Domingo | | | | | |

## Vegeu també

* Jocs Panamericans
* Jocs Bolivarians
* Jocs Esportius Centre-americans

## Referències

* ↑ (castellà) ODECABE website www.odecabe.org; retrieved 2010-03-03
* ↑ History of CACSO Arxivat July 25, 2009, a Wayback Machine. from the CACSO website (www.cacso.org); retrieved 2009-06-26.