OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cinturó ajustat baixista

Un Cinturó ajustat baixista (en anglès: Bearish belt hold) és una espelma japonesa formada per una única espelma, un Marubozu negre, que apareix en una tendència alcista i que indica un possible final de tendència alcista; rep aquesta denominació perquè donada la força exhibida pels baixistes els alcistes hauran d'ajustar-se el cinturó dels pantalons.

## Criteri de reconeixement

* . La tendència prèvia és alcista
* . S'obre la sessió amb un fortíssim gap a l'alça
* . Immediatament els bears ataquen i el preu d'obertura queda com el high de la sessió
* . La sessió tanca prop del low formant un llarg cos negre, un Marubozu negre, que no presenta ombra superior.

## Explicació

El cinturó ajustat baixista és una espelma de canvi de tendència perquè tot i la tendència, i tot i obrir amb un fortíssim gap alcista, els bears immediatament apareixen amb molta força i porten la cotització cap avall fins a tancar prop del low, però no necessàriament en el low. Quan més llarg és el cos negre més indicatiu de la força dels bears, que han aconseguit que el high de la sessió fos tot just al preu d'obertura. Aquesta força dels bears fa que els bulls s'hagin d'ajustar els cinturons dels pantalons i preparar-se per a cobrir posicions o tancar llargs.

## Factors importants

Malgrat la força dels bears la confiança d'aquest patró és baixa i és imprescindible acompanyar el senyal amb altres confirmacions dels indicadors tècnics, d'espelmes -una llarga espelma negra l'endemà-, o de gràfics, com ara un trencament de línia de tendència, un gap baixista o un tancament inferior l'endemà.

## Bibliografia

* «Bearish Belt Hold». Candlesticker. [Consulta: 5 maig 2011].
# Chalceus fasciatus

Chalceus fasciatus és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* ↑ Cuvier, G. 1818. Sur les poissons du sous-genre Mylètes. Mem. Mus. Natl. Hist. Nat. v. 4: 444-456, Pls. 21-22.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Chalceus epakros

Chalceus epakros és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: rius Amazones, Orinoco i Essequibo.

## Referències

* ↑ Cuvier, G. 1818. Sur les poissons du sous-genre Mylètes. Mem. Mus. Natl. Hist. Nat. v. 4: 444-456, Pls. 21-22.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Zanata, A. M. & M. Toledo-Piza. 2004. Taxonomic revision of the South American fish genus Chalceus Cuvier (Teleostei: Ostariophysi: Characiformes) with the description of three new species. Zool. J. Linn. Soc. Núm. 140: 103-135.
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Christopher Billop

Christopher Billop o Billopp (c. 1738 - 29 de març de 1827) fou un lleialista britànic durant la Revolució Americana. Va comandar un destacament conservador durant la guerra que li va valer el sobrenom de «Coronel Tory». Després de la Revolució Americana, va emigrar a Nova Brunswick, al Canadà, juntament amb altres lleialistes i es va convertir en polític. Va representar Saint John a la 1a Assemblea legislativa de Nova Brunswick.

## Referències

* ↑ Barefoot, Daniel W. Spirits of '76: Ghost Stories of the American Revolution (en anglès). John F. Blair, Publisher, 2009. ISBN 978-0-89587-362-0.
* ↑ Papas, Phillip. That Ever Loyal Island: Staten Island and the American Revolution (en anglès). NYU Press, 2007-05. ISBN 978-0-8147-6724-5.
# Charles Athanase Walckenaer

El baró Charles Athanase Walckenaer (1771–1852) va ser un científic francès.

## Biografia

Walckenaer va néixer a Paris i estudià a les universitats d'Oxford i Glasgow. L'any 1793 va ser nomenat cap dels transports militars dels Pirineus, després seguí estudis tècnics a l'École Nationale des Ponts et Chaussées i l'École polytechnique. Va ser elegit membre de l'Institut de France el 1813, va ser batlle (maire) del 5è arrondissement de Paris i secretari general del prefecte del Departament del Sena 1816-1825. Va ser fet baró el 1823.
L'any 1839 va ser nomenat conservador del Department de Mapes a la Bibliothèque Nationale de París el 1840 secretari perpetu de l'Académie des Inscriptions et Belles Lettres. Va ser un dels fundadors de la Société entomologique de France el 1832.
Walckenaer va fer les biografies titulades Histoire de la vie et des ouvrages de la Fontaine (1820, 4a edició 1858), Histoire de la vie et des poésies d'Horace (1840; nova ed. 1858) i Mémoires touchent la vie et les écrits de Mme de Sevigné (6 volums, 1842–1865). En les obres de La Bruyère, que ell publicà el 1845, tornà el text original.
En geografia descobrí el mapa de Juan de la Cosa, el més antic on apareix el continent americà i publicà La monde maritime (4 volums., 1818), Histoire générale des voyages (21 volums., 1826–1831) i Géographie ancienne, historique et comparée des Gaules (3 volums., 1839, nova ed. 1862). També va ser un entomòleg i aracnòleg i publicà, entre d'altres, la Histoire naturelle des insectes (4 volums., 1836–1847) junt amb Paul Gervais.

## Enllaços externs

* Google Books Digital Version of Apteres Histoire naturelle des insectes
# Colaita

La Colaita és una muntanya del País Valencià, situada a la serra del Caballó, entre les comarques de la Canal de Navarrés, la Foia de Bunyol i la Ribera Alta; a nord del riu Xúquer, a l'est de Dosaigües, al sud del riu Magre i de Torís, i a l'oest del Matamon.
La cota més elevada arriba a 827 metres.

## Imatges

* Serra del Caballó vista des del Matamon.
* Rambla de la Colaita.

## Referències

* ↑ «Colaita». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Colaita». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Vilà i Valentí, J. [et al.].. Atles Universal Català (Gran Enciclopèdia Catalana). Barcelona: Enciclopèdia Catalana, abril de 1986. ISBN 8485194411. p. 49 H-10
# Chrysichthys duttoni

Chrysichthys duttoni és una espècie de peix de la família dels claroteids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 27,3 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: conca del riu Congo.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Bleeker P. 1858. De visschen van den Indischen Archipel. Beschreven en toegelicht. Siluri. Acta Soc. Sci. Indo-Neerl. v. 4. i-xii + 1-370.
* 1 2 BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Risch, L.M. 1986. Bagridae. p. 2-35. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 2.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916. ISBN 0-86622-131-X.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Risch, L.M., 2003. Claroteidae. p. 60-96 a C. Lévêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douce et saumâtres de l'Afrique de l'Ouest, Vol. 2. Coll. Faune et Flore tropicales 40. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica, Museum National d'Histoire Naturalle, París, França i Institut de Recherche pour le Développement, París, França. 815 p.
* Risch, L. i E.J. Vreven 2007. Claroteinae. p. 607-629. A M.L.J. Stiassny, G.G. Teugels i C.D. Hopkins (eds.) The fresh and brackish water fishes of Lower Guinea, West-Central Africa. Vol. I. Collection Faune et Flore tropicales 42. Institut de Recherche pour le Développement, París, França, Muséum National d'Histoire Naturelle, París, França, i Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica. 800 pp.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Coleraine (Minnesota)

Coleraine és una població del Comtat d'Itasca (Minnesota) Estats Units d'Amèrica. Segons el cens dels Estats Units del 2000 tenia 1.110 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Coleraine tenia 1.110 habitants, 443 habitatges, i 317 famílies. La densitat de població era de 68,9 habitants per km².
Dels 443 habitatges en un 32,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,1% hi vivien parelles casades, en un 9,9% dones solteres, i en un 28,4% no eren unitats familiars. En el 23,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,51 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,9% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 26% entre 25 i 44, un 22,5% de 45 a 60 i un 17,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.681 $ i la renda mediana per família de 52.361 $. Els homes tenien una renda mediana de 39.875 $ mentre que les dones 22.353 $. La renda per capita de la població era de 16.514 $. Entorn del 6,4% de les famílies i el 9,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Coleraine». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Coleraine». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Cidipa

Cidipa (grec antic: Κυδίππη) va ser un personatge de la mitologia grega, filla d'Òquim i d'Hegetòria.
Es va casar amb Cèrcaf, germà del seu pare, que va heretar el regne de l'illa de Rodes i va ser rei. D'aquesta unió en van néixer tres fills, Lindos, Ialis i Camir, que quan va morir el seu pare, van acordar que es dividirien l'illa en tres parts. Cadascú va fundar, a la part que li va correspondre, una ciutat a la que hi va posar el seu nom: Lindos, Ialisos i Camiros.
Una altra tradició explica que Òquim va prometre la seva filla a un home anomenat Ocridió, i quan aquest va enviar un herald a recollir a la seva núvia, Cèrcaf, que s'havia enamorat de la seva neboda, la va raptar i va fugir fora del regne. Més tard va tornar, quan el seu germà Òquim ja era vell.

## Referències

* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, V, 55
* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 98, 279, 396. ISBN 9788496061972.
# Collège Stanislas

El Collège Stanislas col·loquialment coneguda com a Stan, és una escola catòlica privada altament selectiva a París, situada a "Rue Notre-Dame-des-Champs" al districte 6. Té més de 3.000 estudiants, des de preescolar fins a classes préparatoires (classes per preparar els estudiants per ingressar a les grans ècols d'elit com École Polytechnique, CentraleSupélec, ESSEC Business School, ESCP Business School i HEC Paris), i és l'escola privada més gran de França. Stanislas és considerada una de les escoles franceses més prestigioses i d'elit. L'escola va ocupar el primer lloc el 2019 per a l'escola secundària.

## Ex-alumnes famosos

* Jules Barbey d'Aurevilly, un escriptor i periodista francès
* Jean-Michel Blanquer, un jurista, polític i professor de francès
* Jean Albert Gaudry, un geòleg i paleontòleg francès
* Claude Simon, un escriptor francés en llengua francesa de família perpinyanesa i resident a la vila rossellonesa de Salses

## Referències

* ↑ Le collège Stanislas
* ↑ Les 10 lycées d’élite les plus primés au Concours général 2018
* ↑ Découvrez le classement 2022 des meilleurs lycées du Figaro

## Enllaços externs

* Página oficial del Collège Stanislas
# Colibrí ventrenegre

El colibrí ventrenegre (Eupherusa nigriventris) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae) que habita a Costa Rica i oest de Panamà.

## Referències

* ↑ IUCN «Eupherusa nigriventris» (en anglès). The IUCN Red List of Threatened Species. BirdLife International, 01-10-2016. DOI: 10.2305/iucn.uk.2016-3.rlts.t22687640a93162030.en.
# Chabulina

Chabulina és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Chabulina putrisalis (Viette, 1958)
* Chabulina tenera (Butler, 1883)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 17 febrer 2011].
# Colombièrs (Erau)

Colombièrs (en francès Colombiers) és un municipi occità del Llenguadoc situat al departament de l'Erau, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Colombièrs (Avairon)

Colombièrs (occità) o Colombiès (francès) és un municipi francès del Districte de Rodés (departament de l'Avairon, regió d'Occitània).
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.567 | 1.657 | 1.446 | 1.234 | 1.096 | 984 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||
Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Dominique Barres | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Comarca de La Cabrera (Madrid)

Comarca de la Cabrera és una subcomarca de la comarca de Sierra Norte de Madrid, a la Comunitat de Madrid. Està situada a la Sierra de la Cabrera. Està formada pels municipis de:
* Bustarviejo
* Cabanillas de la Sierra
* La Cabrera
* Lozoyuela-Navas-Sieteiglesias
* Navalafuente
* Valdemanco
* Venturada
# Comarca de Hualien

La comarca de Hualien (en mandarí: 花蓮縣, Huālián-xiàn, en japonès: 花蓮県, Karen-ken) és una comarca de la república de la Xina localitzada a la costa oriental de l'illa de Taiwan. És la comarca més gran en superfície del país, tot i que és una de les menys poblades, degut en part al seu relleu muntanyós. La seua capital i municipi més populós és la ciutat de Huālián.
La major part de la població es troba a la vall de Huātōng, que va del nord al sud de la comarca i es troba entre la serra central de Taiwan i la serra de Hăi'àn. Degut al caràcter rural de la comarca, aquesta atrau a nombrosos turístes pel seu entorn natural, el qual inclou el congost de Taroko, el penyasegat de Txīngxuĭ i la platja de Txīxīngtán.

## Geografia

La comarca de Hualien es troba localitzada a la part oriental de l'illa de Taiwan, fent costa amb l'oceà pacífic, front a la prefectura d'Okinawa, al Japó a l'est, i limitant amb la serra central de Taiwan a l'oest, amb la ciutat de Taitxung i la comarca de Nantou, amb la ciutat de Kaohsiung i la comarca de Yílán al nord i amb la comarca de Taitung al sud. La superfície de la comarca ocupa vora el 8 percent de la superfície total de l'illa de Taiwan.
Tot i la seua considerable extensió geogràfica, només el set percent del territori de la comarca es troba habitat. La superfície restant de la comarca està ocupada per rius (7%) i muntanyes (87%).

### Municipis

La comarca està formada per una ciutat comarcal, dos viles urbanes, set viles rurals i tres viles indigenes de muntanya. La capital i seu del govern comarcal es troba a la ciutat de Huālián.

#### Ciutats comarcals

* Huālián (花蓮市)

#### Viles urbanes

* Fènglín (鳳林鎮)
* Yùlǐ (玉里鎮)

#### Viles rurals

* Fēngbīn (豐濱鄉)
* Fùlĭ (富里鄉)
* Guāngfù (光復鄉)
* Jí'ān (吉安鄉)
* Ruìsuì (瑞穗鄉)
* Xòufēng (壽豐鄉)
* Xīntxéng (新城鄉)

#### Vila indigena

* Wànróng (萬榮鄉)
* Xiùlín (秀林鄉)
* Tjuóxī (卓溪鄉)

## Referències

* ↑ https://taiwaneverything.cc/2019/11/19/hualien-county/
* ↑ «INTERVIEW: Hualien commissioner Fu targets debt». Arxivat de l'original el 2014-09-08. [Consulta: 1r setembre 2014].
# Smicrostigma

Smicrostigma és un gènere monotípic de plantes suculentes que pertany a la família de les Aizoaceae. la seva única espècie: Smicrostigma viride (Haw.) N.E.Br., és originària de Sud-àfrica.

## Descripció

Smicrostigma viride és un arbust de baix creixement de fins a 400 mm d'alçada, amb tiges suaus i suculentes que es tornen llenyoses amb l'edat. Les fulles són triangulars i enganxades (en secció transversal) i es fusionen en parells a la base, amb el revestiment de la tija de sota. Les flors són morades i tenen un diàmetre de 25 mm; i apareixen de forma individual a les puntes de les tiges de setembre a gener en el seu hàbitat natural austral. Les càpsules dels fruits són llenyosos emmagatzemen petites llavors en forma de pera, de color marró a negre i de superfície rugosa, en set a deu cambres.

## Distribució i hàbitat

El smirostigma viride creix des de Worcester a la província del Cap Occidental fins a Uniondale, a la província del Cap Oriental, a Sud-àfrica a una altitud de 250 - 1300 metres. Es troba més sovint a Little Karoo en zones àrides al nord de les muntanyes Langeberg i Outeniqua. Aquesta espècie es troba en matolls renosterveld o karroid, a les zones on la pluviositat mitjana és de més de 200 mm a l'any.

## Ecologia

Un cop s'obren les vistoses i brillants flors morades, no es tornen a tancar, per atraure el major nombre de possibles pol·linitzadors, com la vespa de sorra, els escarabats verds i els thrips. Això és inusual per a la família mesemb que les flors solen tancar de nit. Els fruits són càpsules llenyoses altament especialitzades que s'obren quan estan humides i es tanquen quan estan seques. Aquest mecanisme únic permet alliberar llavors a prop de la planta mare només quan les condicions són favorables per a la germinació i la supervivència de les plàntules. No se sap que Smrostigma sigui pasturat per les ovelles ni menjat pels estruços.

## Taxonomia

Smicrostigma va ser descrit pel taxònom i botànic anglès, Nicholas Edward Brown, i publicat a Gard. Chron., ser. 3. 87: 72 (1930), in clave. L'espècie tipus és: Smicrostigma viride (Haw.) N.E.Br. (Mesembryanthemum viride Haw.)

## Sinonímia

* Mesembryanthemum viride Haw. (1795) basiònim
* Erepsia viridis (Haw.) L.Bolus
* Ruschia viridis (Haw.) G.D.Rowley
* Ruschia integra Schwantes (1925)
* Mesembryanthemum integrum L.Bolus (1922)

## Referències

* ↑ Smicrostigma a PlantList
* 1 2 «Smicrostigma». Conservatori i Jardí Botànic de Ginebra: Flora africana. [Consulta: 27 juliol 2011].
* ↑ Smicrostigma en PlantList

## Bibliografia

* AFPD. 2008. African Flowering Plants Database - Base de Donnees des Plantes a Fleurs d'Afrique.
* Gibbs Russell, G. E., W. G. Welman, E. Reitief, K. L. Immelman, G. Germishuizen, B. J. Pienaar, M. v. Wyk & A. Nicholas. 1987. List of species of southern African plants. Mem. Bot. Surv. S. Africa 2(1–2): 1–152(pt. 1), 1–270(pt. 2).
* Fl. Pl. South Africa 7: t.270 (1927).
* Bradleya 17: 53 (1999).
* Il.Handbook succulent plants: Aizoaceae F-Z : 302 (2001).

## Enllaços externs

* http://legacy.tropicos.org/Name/703413
# Pavelló d'Arrotxapea

El Pavelló d'Arrotxapea, també conegut com a Poliesportiu d'Arrotxapea (en basc: Arrotxapeako kiroldegia; en castellà: Polideportivo de Rochapea), és l'estadi poliesportiu municipal del barri d'Arrotxapea de Pamplona. El 24 de març de 2007 fou adaptat a la pràctica de l'hoquei sobre patins, amb motiu de la celebració de la Copa espanyola femenina de 2007.
Està situat al carrer de Nazario Carriquiri, s/n, 31014, de Pamplona.

## Referències

* ↑ «Buena victoria del Iruña hockey sobre el Loyola en el pabellón Rochapea» (en castellà). Navarra.com, 03-02-2016. [Consulta: 9 febrer 2016].
* ↑ «Polideportivo Rochapea» (en castellà). Pamplona.es. Arxivat de l'original el 2014-02-21. [Consulta: 9 febrer 2016].