OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Whitehouse (Ohio)

Whitehouse és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 2.733 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Whitehouse tenia 2.733 habitants, 1.036 habitatges, i 762 famílies. La densitat de població era de 305,9 habitants per km².
Dels 1.036 habitatges en un 35,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,8% hi vivien parelles casades, en un 9,2% dones solteres, i en un 26,4% no eren unitats familiars. En el 23,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,59 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,07.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,5% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 26,7% entre 25 i 44, un 27,4% de 45 a 60 i un 12,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 52.037 $ i la renda mediana per família de 66.050 $. Els homes tenien una renda mediana de 43.438 $ mentre que les dones 30.882 $. La renda per capita de la població era de 22.964 $. Aproximadament el 2,1% de les famílies i el 2,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Whitehouse». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Whitehouse». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Sant Joan del Pas

Sant Joan del Pas és un poble del municipi d'Ulldecona. La població actual és de 184 h. (INE 2006), bona part dels quals (contretament 98 respecte a 86) són disseminats. És a tocar del riu de la Sénia, entre el cap de municipi (Ulldecona) i la Sénia, entre els quilòmetres 4 i 5 de la carretera TV-3319.

## Història

D'altres topònims utilitzats són simplement el Pas o el Molí del Pas, aquest darrer relacionat amb la presència d'un molí antic de l'ordre de l'Hospital.
El seu poblament sembla estar relacionat amb la seua posició estratègica en relació al riu. Està documentat ja al segle xiv i pot identificar-se amb els Hostalets, antiga posta de camí. Per Sant Joan del Pas hi transcorria l'antiga via Augusta i, abans, la via preromana de Via Heràclia. En realitat, el riu es pot travessar fàcilment per dos llocs que coincideixen amb els dos subnuclis que formen el barri: la Raval i els Rajolars.
Hi ha l'església de Sant Joan Baptista (refeta el XVIII i restaurada el XX). El poble disposa d'un consultori mèdic, centre cívic, zona esportiva i cementeri. Disposa dels serveis d'aigua, clavegueram i parada d'autobús.
A les festes majors, cada any a finals de juny al voltant del dia de Sant Joan, se celebren campionats de guinyot.

## Referències

* ↑ Ulldecona, Història i Territori, bib. Cruïlla, eds. Onada

## Enllaços externs

* Ulldecona - Altres indrets del terme
# Whitehouse (Texas)

Whitehouse és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2006 tenia 7.327 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Whitehouse tenia 5.346 habitants, 1.819 habitatges, i 1.500 famílies. La densitat de població era de 546,1 habitants per km².
Dels 1.819 habitatges en un 50,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,2% hi vivien parelles casades, en un 13,5% dones solteres, i en un 17,5% no eren unitats familiars. En el 14,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,88 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,2.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,4% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 33,1% entre 25 i 44, un 18,8% de 45 a 60 i un 8,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 46.804 $ i la renda mediana per família de 49.393 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.891 $ mentre que les dones 22.334 $. La renda per capita de la població era de 17.489 $. Aproximadament el 6,7% de les famílies i el 8,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Whitehouse». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Whitehouse». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Santa Maria del Camí (la Garriga)

Santa Maria del Camí és una petita ermita romànica que es troba al municipi de la Garriga (Vallès Oriental). És una obra inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici religiós. Capella romànica de Santa Maria del Camí de Can Terrers, molt a prop de la vil·la romana. D'una sola nau amb planta rectangular i absis també rectangular. Reconstrucció del segle xii, sembla seguir la planta d'una antiga construcció preromànica.
De planta preromànica, a l'edifici destaca arquitectònicament la portada del segle xii, amb una arquivolta gravada amb entrellaçat de cistella que reposa sobre dues columnes amb capitells bellament esculpits. És interessant el petit retaule de Santa Maria de finals del segle xv.

## Història

Junt amb la capella de Santa Maria del Camí hi havia un antic monestir que fundà el 921 l'abadessa Emma de Sant Joan de les Abadesses per a la seva germana Cixilona de Barcelona i dins de la política repobladora que la va caracteritzar. Ambdues eren filles del comte Guifré el Pelós.
Xixilona (o Cixilona o Quíxol), la priora, 24 anys després de la creació del monestir va morir (945) i la van succeir diverses priores, de manera que el monestir seguia funcionant i fins i tot s'hi creà un hospital de donats. El segle xiv, el monestir i l'hospital foren suprimits pel bisbe de Barcelona i només roman l'ermita, al costat del Mas de Can Terrers, de construcció molt posterior.
En el seu interior es conserva un interessant document epigràfic. Al costat d'un sarcòfag del segle xiii i en l'anvers d'una placa de marbre amb una estilització vegetal d'època visigòtica es llegeix el següent epitafi (traduït del llatí): "Ací reposa Quíxol, de bona memòria, consagrada a Déu i filla de Guifré, comte. Que Déu la perdoni. Amén. La qual va morir 8 de les calendes de Març, de l'era 983; any de l'encarnació del senyor 945; anys 8, regnant Lluís, fill de Carles, rei."

## Referències

* 1 2 «Santa Maria del Camí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 juliol 2015].
* ↑ Fitxa del patrimoni de l'Ajuntament de la Garriga
* ↑ Roca i Costa, Maria Carme. Abadesses i priores a la Catalunya medieval. Barcelona: Base, octubre de 2014, p. 30. ISBN 9788416166220.
* ↑ Zaragoza Pascual, Ernesto. Catàleg dels monestirs catalans. L'Abadia de Montserrat, 1997, pàg. 204. ISBN 9788478268870 [Consulta: 14 abril 2011].
# Sant Bartomeu d'Alió

Sant Bartomeu, que dona nom a la plaça on aboca la seva entrada, és l'església parroquial d'Alió (Alt Camp), protegida com a bé cultural d'interès local.

## Arquitectura

L'església és de planta rectangular, de tres naus, amb capelletes laterals entre els contraforts. Té arcs de mig punt i voltes de canó en les naus.
La façana és simètrica amb un campanar a la dreta, de planta quadrada, un pis vuitavat i una torre circular inacabada. Està dividida horitzontalment, per impostes, en tres cossos. En l'inferior s'obre la porta, emmarcada per brancals de pedra i per un timpà trencat amb una fornícula buida; en el cos central hi ha una obertura circular, amb restes d'un esgrafiat que figura un sol. El cos superior és constituït per un timpà. L'obra és de paredat, arrebossat i imitant carreus.

## Història

La parròquia de Sant Bartomeu fou anteriorment una vicaria mitral que depenia del rector de Valls. Posteriorment es va fer independent i passà a tenir més importància. L'any 1579, l'arquebisbe Antoni Agustí va fer sufragània seva la parròquia de Santa Maria de Puigpelat, anteriorment depenent de la de Vallmoll. Actualment, la parròquia és sufragània de la Mare de Déu del Lledó (Valls), adscrita a l'arxiprestat de l'Alt Camp de l'arquebisbat de Tarragona.
La construcció de l'església actual, motivada pel creixement demogràfic i econòmic del moment, data del segle xviii, i a la llinda de la porta d'accés hi ha una inscripció on figura l'any 1767. Fou beneïda el 1769.

## Referències

* 1 2 3 4 «Església parroquial de Sant Bartomeu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 abril 2012].
* ↑ «Sant Bartomeu». Cercador de parròquies. Arquebisbat de Tarragona. [Consulta: 24 maig 2012].
# Sant Marc del Montmell

Sant Marc és una ermita al terme municipal del Montmell inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. A l'ermita de Sant Marc s'hi accedeix per un corriol que surt per la dreta de la carretera, davant una pedrera on s'exploten graves per a la construcció. L'accés és difícil, ja que es troba al cim d'una muntanya.
És una capella d'una sola nau amb volta de canó apuntada, que fou ampliada i modificada amb un absis gòtic cobert amb volta. El campanar és de cadireta i la porta, amb arquivolta, és a la façana sud, on hi ha restes d'un porxo amb una gran arcada d'additament posterior. A la dreta de l'edifici també es troben les restes de les dependències de l'ermità. Des de l'exterior es veu perfectament la diferència d'alçada que hi ha entre les dues parts de l'edifici, la romànica i la gòtica.
L'edifici es documenta ja l'any 1370. S'hi celebrava i encara s'hi celebra el tradicional aplec de Sant Marc. A causa dels fets de 1936 fou cremada i abandonada per l'ermità, amb la qual cosa avui es troba bastant enderrocada, sobretot el porxo i la casa de l'ermità.

## Referències

* 1 2 3 «Sant Marc del Montmell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Sant Marc del Montmell». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Salanca

La Salanca és un sector de la plana del Rosselló, considerada també com una subcomarca. Pren el nom dels terrenys salabrosos d'aiguamolls i llacunes litorals on destaca l'estany de Salses (antigament estava ocupada per la mar o per estanys salobres.
La Salanca se situa entre aquest estany, la Mediterrània i la subcomarca de les Corberes amb la fita al riu Ròbol, i abraça el darrer tram del riu Aglí abans de desembocar a la mar, fitant al sud amb el riu Tet i la plana de Perpinyà.

## Municipis de la Salanca

La Salanca incorpora les demarcacions administratives antigues, vigents fins al 2015, dels cantons de Sant Llorenç de la Salanca i part de Ribesaltes, i els següents municipis:
| Municipi | Habitants |
| Barcarès, el | 3.514 |
| Clairà | 2.625 |
| Òpol i Perellós | 595 |
| Pià | 5.120 |
| Ribesaltes | 7.940 |
| Salses | 2.513 |
| Sant Hipòlit de la Salanca | 1.849 |
| Sant Llorenç de la Salanca | 7.932 |
| Santa Maria la Mar | 3.452 |
| Torrelles de la Salanca | 2.072 |
| Vilallonga de la Salanca | 2.461 |

## Referències

* ↑ Becat, Joan [et al.].. «La Salanca». A: Max Cahner (ed.). Gran geografia comarcal de Catalunya. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1981, p. vol. 14. ISBN 84-85194-13-6 [Consulta: 23 desembre 2008].
# Salangana de Borneo

La salangana de Borneo (Collocalia dodgei) és una espècie d'ocell de la família dels apòdids (Apodidae)

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de Borneo.

## Taxonomia

Considerada freqüentment una subespècie de la salangana linxi (Collocalia linchi), és considerada una espècie diferent, "Bornean Swiftlet" (salangana de Borneo), per alguns especialistes, arran els treballs de Moyle et al. (2008)

## Referències

* ↑ Gill, Frank; Donsker, David; Rasmussen, Pamela. «Owlet-nightjars, treeswifts, swifts» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2.
* ↑ R. G. Moyle, P. A. Hosner, J. Nais, M. Lakim i F. H. Sheldon, (2008) Taxonomic status of the Kinabalu ' linchi' swiftlet. Bulletin of the British Ornithologists' Club, 128, 94 - 100.
# Whiteochloa

Whiteochloa és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* W. cymbiformis (Hughes) B.K.Simon
# Wang Yan

Wang Yan és el nom dels següents personatges:
* Wang Yan (1923-2003), director de cinema
* Wang Yan (1971-), atleta xinesa
* Wang Yan (1974-), ciclista xinesa
# San Bartolomé de Tirajana

San Bartolomé de Tirajana és un municipi de l'illa de Gran Canària, a les illes Canàries. Comprèn els nuclis rurals de Ayacata, Ayagaures, La Plata, El Sequero Bajo, La Culata, Risco Blanco, Lomito de Taidía, Taidía Alto, Taidía, Los Moriscos, Agualatente, La Montaña Alta, La Montaña Baja, Hoya Grande, Perera, El Trejo, Ciudad de Lima, Casas Blancas, Sitios de Arriba, Sitios de Abajo, Artedara, Fataga, El Sao, Las Crucitas, El Matorral i Juan Grande.

## Població

| Any | Població | Densitat |
| 1991 | 24.451 | - |
| 1996 | 35.443 | - |
| 2001 | 34.515 | 103,64/km² |
| 2002 | 43.403 | - |
| 2003 | 45.559 | 136,76/km² |
| 2004 | 44.115 | 132,18/km² |
| 2006 | 47.922 | 143,85/km² |
| 2007 | 49.601 | 148,89/km² |

## Vegeu també

* Dunas de Maspalomas
# San Basilio (Sardenya)

Sant Basili (català) o San Basilio (italià) (en sard, Santu 'Asili) és un municipi italià, dins de la província de Sardenya del Sud. L'any 2007 tenia 1.414 habitants. Es troba a la regió de Trexenta. Limita amb els municipis de Goni, San Nicolò Gerrei, Sant'Andrea Frius, Senorbì, Sisini, Silius i Siurgus Donigala.
El poble de Sant Basili treu el seu nom de Sant Basili de Cesarea o Basili el Gran.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2006- | Giuseppe Cogodi | Llista cívica |
# Villalet

Villalet és un municipi francès situat al departament de l'Eure i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 74 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Villalet era de 74 persones. Hi havia 32 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 47 habitatges, 33 eren l'habitatge principal de la família, 11 eren segones residències i 2 estaven desocupats. Tots els 47 habitatges eren cases. Dels 33 habitatges principals, 32 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava llogat i ocupat pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 7 en tenien tres, 4 en tenien quatre i 21 en tenien cinc o més. 24 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 16 habitatges hi havia un automòbil i a 16 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Villalet el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 4 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 8 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 51 persones, 33 eren actives i 18 eren inactives. De les 33 persones actives 30 estaven ocupades (15 homes i 15 dones) i 3 estaven aturades (1 home i 2 dones). De les 18 persones inactives 7 estaven jubilades, 7 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials, 1 d'una empresa de construcció i 1 d'una empresa d'informació i comunicació.
Dels 2 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era un taller de reparació d'automòbils i de material agrícola i 1 lampisteria.
L'any 2000 a Villalet hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Villalet a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Villalet a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# San Bartolomé de Corneja

San Bartolomé de Corneja és un municipi de la província d'Àvila, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 107 | 131 | 105 | 79 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Ávila (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 16 setembre 2021].
# Turó de Céllecs

El turó de Céllecs o Séllecs o Turó Gros és un cim de 536 m d'altitud situat entre els municipis d'Òrrius, a la comarca del Maresme, i de Vilanova del Vallès, al Vallès Oriental. Juntament amb el Turó de Mataró (506 m), situat més al nord, i el Turó Rodó (535 m), situat més al sud, forma la muntanya de Céllecs, que està constituïda per granit i sauló i forma part de la Serralada de Marina, integrada, al seu torn, en la Serralada Litoral Catalana. Al turó de Céllecs hi ha restes del Poblat Ibèric del Turó de Céllecs. El turó és un bon mirador tant del Vallès com del Maresme, ja que és un dels més alts de la zona. Les principals vies d'accés són des de la Roca del Vallès pel sender de petit recorregut PR-C 36, des de les Roquetes (Vilanova del Vallès) pel mateix sender o bé pels GR-92 des del coll de Sant Bartomeu com de la creu de Can Boquet. El cim està inclòs en els 100 cims més emblemàtics de Catalunya segons l'ICC.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
* ↑ «Turó de Céllecs». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Llista dels 100 cims més emblemàtics de Catalunya». ICGC. Arxivat de l'original el 1 d’octubre 2020. [Consulta: 24 setembre 2020].
# Villalgordo del Júcar

Villalgordo del Júcar és un municipi al nord de la província d'Albacete, a la comarca de La Mancha del Júcar-Centro i el partit judicial de La Roda.

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | | PCE | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | | PCE | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | | AP/PP | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | | PP | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | | PP | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | | PP | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | | PSOE | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |
# Campionat Europeu de Salts de 2013 – 3 metres trampolí femení

Campionat Europeu de Salts de 2013 :
| 1 m trampolí | Homes | | Dones |
| 3 m trampolí | Homes | | Dones |
| 10 m plataforma | Homes | | Dones |
| 3 m trampolí sincronitzat | Homes | | Dones |
| 10 m plataforma sincronitzat | Homes | | Dones |
| Equips | | Equips | |
La prova dels 3 metres trampolí femení dels Campionat Europeu de Salts de 2013 es va disputar el dia 22 de juny amb una ronda preliminar i una ronda final.

## Resultats

La ronda preliminar es va disputar a les 09:00 i la final a les 14:30.
En verd els finalistes
| Posició | Saltadora | País | Preliminar | Preliminar | Final | Final |
| Posició | Saltadora | País | Punts | Posició | Punts | Posició |
| 01 | Tina Punzel | Alemanya | 269.70 | 7 | 336.70 | 1 |
| 02 | Tania Cagnotto | Itàlia | 322.35 | 1 | 331.85 | 2 |
| 03 | Nadezhda Bazhina | Rússia | 318.35 | 2 | 326.10 | 3 |
| 4 | Maria Marconi | Itàlia | 261.75 | 10 | 314.50 | 4 |
| 5 | Hanna Pysmenska | Ucraïna | 246.00 | 12 | 301.95 | 5 |
| 6 | Olena Fedorova | Ucraïna | 282.30 | 5 | 288.35 | 6 |
| 7 | Hannah Starling | Regne Unit | 288.35 | 4 | 288.30 | 7 |
| 8 | Alicia Blagg | Regne Unit | 290.10 | 3 | 286.80 | 8 |
| 9 | Alena Khamulkina | Belarús | 271.70 | 6 | 249.80 | 9 |
| 10 | Sophie Somloi | Àustria | 268.65 | 8 | 227.35 | 10 |
| 11 | Inge Jansen | Països Baixos | 264.80 | 9 | 213.70 | 11 |
| 12 | Taina Karvonen | Finlàndia | 248.45 | 11 | 204.40 | 12 |
| 16.5 | H09.5 | | | | 00:55.635 | O |
| 13 | Daniella Nero | Suècia | 244.00 | 13 | | |
| 14 | Flóra Gondos | Hongria | 239.90 | 14 | | |
| 15 | Tiia Kivela | Finlàndia | 223.50 | 15 | | |
| 16 | Kristina Ilinykh | Rússia | 214.25 | 16 | | |
| 17 | Ioulianna Banousi | Grècia | 211.75 | 17 | | |
| 18 | Celine van Duijn | Països Baixos | 202.30 | 18 | | |
| 19 | Patrycja Pyrzak | Polònia | 190.70 | 19 | | |
| 20 | Eleni Katsouli | Grècia | 169.65 | 20 | | |
| 21 | Friederike Freyer | Alemanya | 161.85 | 21 | | |

## Referències

* ↑ Start list
* ↑ Preliminary round Results
* ↑ «Final Results». Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 12 juny 2015].
# Isidor Seiss

Isidor Seiss (Dresden, 23 de desembre de 1840 - Colònia, 25 de setembre de 1905) va ser un compositor, director d'orquestra, pianista, pedagog de piano i filantrop. El seu cognom també apareix com a Seiß, i el seu primer nom també apareix com a Isidore.
Fou deixeble de Friedrich Wieck (pare de Clara Schumann) i de Otto, en la seva vila natal, i després de Hauptmann a Leipzig. Als vint anys es donà conèixer com a pianista i compositor, aconseguint tant d'èxit que Hiller el contractà com a professor del Conservatori de Colònia, càrrec en el qual hi va romandre fins a la seva mort.
A banda de nombroses transcripcions d'autors clàssics, notables per la seva fidelitat, i bon gust va compondre diverses obres didàctiques, així com l'òpera Der Vierjahrige Posten; per a orquestra Feirliche Scene und Marsch; un Adagio per a violoncel, i fragments per a piano.
Isidor Seiss va morir per la seva pròpia mà a Colònia el 1905, havent sofert una ceguera creixent que l'havia obligat a retirar-se de la seva posició docent. Tot i tenir només 64 anys, havia sobreviscut a tota la seva família i, al seu testament, va dotar al Conservatori una pensió i ajuts en efectiu per als quatre professors més antics. També va rebre més de mig milió de marcs la ciutat de Colònia.

## Referències

* Enciclopèdia Espasa, vol. 54, pàg. 1580. (ISBN 84-239-4554-5)
* 1 2 3 Guy Wagner, un mestre de Liechtenstein: Josef Gabriel Rheinberger
# Valence

«Valence» té aquests significats:
* Valence (francès) o Valença (occità), municipi francès al departament de Droma (regió de Roine-Alps)
* Valence (Charente), municipi francès al departament de Charente
* Valence d'Agen, municipi francès al departament del Tarn i Garona (regió de Migdia-Pirineus)
* Valence-d'Albigeois, municipi francès al departament del Tarn (regió de Migdia-Pirineus)
* Valence-en-Brie, municipi francès al departament de Sena i Marne
* Valence-sur-Baïse, municipi francès al departament del Gers (regió de Migdia-Pirineus)
* Castelnau-Valence, municipi francès al departament del Gard (regió de Llenguadoc-Rosselló)