OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ildefons Sunyol i Casanovas

Ildefons Sunyol i Casanovas (Barcelona, 1866 - 21 d'agost de 1913) fou un advocat i polític català.

## Trajectòria

Es llicencià en dret el 1886, assolí un gran prestigi com advocat i començà la seva activitat política amb els republicans possibilistes de l'Ateneu Barcelonès, que presidiria el 1906. El 1899 fou un dels fundadors del Centre Nacional Català i el 1901 també ho fou de la Lliga Regionalista. Fou elegit regidor de l'Ajuntament de Barcelona el novembre de 1901, però després de l'actitud de Francesc Cambó davant la visita del rei Alfons XIII a Barcelona, encapçalà amb Jaume Carner el 1904 el Centre Nacionalista Republicà, escissió esquerrana de la Lliga.
Fou un dels creadors del diari El Poble Català el novembre del 1904. El 1905 participà en la comissió de finances de l'ajuntament de Barcelona. També fou elegit diputat a les corts generals per la Solidaritat Catalana l'abril del 1907, i el 19 d'octubre de 1907 va fer un notable discurs contra el projecte de llei d'administració local d'Antoni Maura.
Partidari de bastir una força unitària catalanista, les discrepàncies que provocaren dins la Solidaritat Catalana la llei de Maura, accentuades després de la Setmana Tràgica, el tornaren pessimista i decidí renunciar a l'acta de diputat el 1908, apartant-se totalment de la vida política activa. Tot i així, fou un dels signants de les bases constitutives de la Unió Federal Nacionalista Republicana l'1 d'abril de 1910. Fou oncle de Josep Sunyol i Garriga.

## Obres

* Breves consideraciones sobre el problema social (1891)
* Barcelona. Catalunya (1910)

## Referències

* ↑ «Esquela de D.Ildefons Suñol i Casanovas». La Vanguardia, 22-08-1913, pàg. 1.
* ↑ «Ildefons Sunyol i Casanovas». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* IZQUIERDO BALLESTER, Santiago et al.: Els orígens del republicanisme nacionalista. El Centre Nacionalista Republicà a Catalunya (1906-1910). Centre d'Història Contemporània de Catalunya, Barceloan, 2009 ISBN 9788439381518 pp. 347-348.
* Ficha Arxivat 2015-07-06 a Wayback Machine. en dades.cat.
# Irakli Tsereteli

Irakli Tsereteli (georgià: ირაკლი (კაკი) გიორგის ძე წერეთელი) (Gorisa i Kutaissi, 20 de novembre de 1881 $^{(Julià)}$ - Nova York, 21 de maig de 1959), rus: Ира́клий Гео́ргиевич Церете́ли, fou un polític georgià i un dels líders del Partit Social Demòcrata de Rússia i posteriorment del partit menxevic. Després de la Revolució d'octubre i el domini dels bolxevics, tornà a la República de Geòrgia i després de la invasió de Geòrgia per part de l'Exèrcit Roig, el 1921, es va exiliar definitivament.

## Obres

* Церетели И. Г. Речи - Париж-Тифлис, 1917-18 Т. 1-2.
* Церетели И. Г. Воспоминания о Февральской революции - Париж, 1963 Т. 1-2.

## Referències

* Basil, John D. The Mensheviks In The Revolution of 1917. Columbus, Ohio: Slavica Publishers, 1983.
* Figes, Orlando. A People's Tragedy: A History of the Russian Revolution. Nova York: Viking, 1996.
* Roobol, W.H.. Tsereteli – A Democrat in the Russian Revolution: A Political Biography. The Hague: Martinus Nijhoff, 1976.

## Enllaços externs

* (French) Irakli Tsérétéli Arxivat 2017-02-19 a Wayback Machine..
* (French) Ière République de Géorgie Arxivat 2020-07-28 a Wayback Machine..
* (French) Ière République de Géorgie en exil Arxivat 2018-11-21 a Wayback Machine..
# Mario Bermejo Castanedo

Mario Bermejo (Santander, 7 d'octubre de 1978), és un exfutbolista càntabre, que ocupava la posició de davanter. Va ser internacional en les categories inferiors espanyoles, arribant a participar en l'Europeu sub-17 d'Islàndia.

## Carrera esportiva

Va sorgir del planter del Racing de Santander, debutant en lliga amb el primer equip a la campanya 95/96. Després passaria al filial de l'Athletic Club, equip amb el qual també disputaria algun encontre esporàdic a primera divisió.
En busca d'oportunitats, passa per la SD Eibar, Cultural Leonesa, la Gimnástica de Torrelavega i el CE L'Hospitalet. El 2002 fitxa pel Recreativo de Huelva, amb qui retorna a jugar a la màxima categoria, tot i que és suplent, no marca cap gol i el seu equip baixa a Segona.
La 04/05 és la campanya més destacada de la seua carrera. Juga a Segona Divisió amb el Racing de Ferrol i és el màxim golejador amb 25 dianes. Fitxa llavors per l'Albacete Balompié amb la intenció de contribuir a l'ascens a Primera, però esta vegada es queda en nou gols.
Posteriorment, militaria a l'Almeria CF, al Polideportivo Ejido i al Xerez CD, tots ells de la categoria d'argent, en la qual el càntabre suma 196 partits i 57 gols.
# Trencant les normes

Trencant les normes (originalment en anglès, Misbehaviour) és una pel·lícula de comèdia dramàtica britànica del 2020 dirigida per Philippa Lowthorpe, a partir d'un guió de Gaby Chiappe i Rebecca Frayn. La pel·lícula és protagonitzada per Keira Knightley, Gugu Mbatha-Raw, Jessie Buckley, Keeley Hawes, Phyllis Logan, Lesley Manville, Rhys Ifans i Greg Kinnear. Es va estrenar al Regne Unit el 13 de març de 2020 a càrrec de 20th Century Fox. S'ha subtitulat al català.

## Premissa

La competició Miss Món de 1970 va tenir lloc a Londres, organitzada pel còmic estatunidenc Bob Hope. En aquella època Miss Món era el programa de televisió més vist del món amb més de 100 milions d'espectadors. Argumentant que els concursos de bellesa cosifiquen les dones, el recent moviment d'alliberament de les dones va aconseguir fama de la nit al dia envaint l'escenari i interrompent la retransmissió en directe de la competició. Quan es va reprendre l'espectacle, el resultat va causar rebombori: la guanyadora no va ser la favorita sueca sinó Miss Grenada, la segona dona negra (després de Carole Crawford de Jamaica) que es va coronar Miss Món.

## Repartiment

* Keira Knightley com a Sally Alexander
* Gugu Mbatha-Raw com a Jennifer Hosten, Miss Grenada
* Jessie Buckley com a Jo Robinson
* Keeley Hawes com a Julia Morley
* Phyllis Logan com a Evelyn Alexander
* Lesley Manville com a Dolores Hope
* Rhys Ifans com a Eric Morley
* Greg Kinnear com a Bob Hope
* John Heffernan com a Gareth Stedman Jones

## Referències

* ↑ Wiseman, Andreas. «Keira Knightley, Gugu Mbatha-Raw & Jessie Buckley To Star In Miss World Film 'Misbehaviour' For Left Bank & Pathé – AFM», 17-10-2018.
* ↑ Wiseman, Andreas. «'Misbehaviour': Greg Kinnear & Lesley Manville To Play Bob & Dolores Hope In Keira Knightley Miss World Movie», 26-11-2018. [Consulta: 26 novembre 2018].
* ↑ Wiseman, Andreas. «Suki Waterhouse To Play Miss USA In Keira Knightley-Fronted Miss World Movie 'Misbehaviour'», 08-01-2019. [Consulta: 8 gener 2019].
* ↑ Wiseman, Andreas. «Scandi Actress Clara Rosager To Play Miss Sweden In Keira Knightley Pageant Protest Movie 'Misbehaviour'», 09-01-2019. [Consulta: 9 gener 2019].
* ↑ Wiseman, Andreas. «'Misbehaviour' Trailer: Keira Knightley & Gugu Mbatha-Raw Star In Comedy-Drama About 1970 Miss World Comp», 19-12-2019. Arxivat de l'original el 8 d’abril 2020. [Consulta: 16 març 2020].
* ↑ «Misbehaviour». Goita què fan, ara!. [Consulta: 18 desembre 2022].
# Joan Danés i Colldecarrera

Joan Danés Colldecarrera (La Vall del Bac, 18 de setembre de 1850 -Olot, 1914) fou un metge català.

## Biografia

Va néixer a cal Ferrer de la Vall del Bac (la Vall de Bianya) l'any 1850. El seu pare Josep Danés i Bassols, que exercia l'ofici familiar de ferrer, va voler donar una carrera als tres fills que tenia. Joan va optar pel camp de la medicina. Un cop obtinguda la llicenciatura en Medicina i Cirurgia a la Universitat de Barcelona l'any 1873, es va establir a Olot per exercir com a doctor, en plena tercera Guerra Carlina. En aquesta població, l'any 1881 va comprar i reformar una casa al carrer de la Proa, que va esdevenir la seva residència i el seu despatx com a metge, a més de constituir-se en casa pairal de la seva nombrosa descendència.
Danés va ser un dels fundadors de la Casa de Curación, la primera clínica privada d'operacions i cures de cirurgia existent a Olot. Va ser una iniciativa de curta volada, perquè va obrir les portes en una casa del carrer de les Estires el 20 de març de 1889 i les va tancar pel gener de 1893, després d'atendre quaranta-quatre pacients diferents. En aquest lapse de temps, la clínica va posar en pràctica les tècniques més innovadores en cirurgia i s'hi va utilitzar l'instrumental més modern, una part del qual va passar a formar part de la Clínica d'operacions de l'Hospital de Sant Jaume de la vila, a partir de 1916. A banda d'això, va treballar com a metge al seu despatx, atenent els particulars i fent reconeixements mèdics per a diverses companyies asseguradores. També va actuar com a metge de la companyia de bombers local.
Joan Danés va tenir una participació molt activa en la vida social i cultural de la seva època. Va ser regidor de l'Ajuntament d'Olot, president del Sindicato Médico del Partido de Olot i directiu del Col·legi de Metges provincial. Entre altres entitats, va ser membre del Centre Artístic, del Círculo Olotense, de l'Institut Olotí de les Arts, les Ciències i les Indústries i de l'Escuela de Obreros Olotenses, antecedent del Centre Catòlic. Va col·laborar en l'establiment del Museu-Biblioteca d'Olot, una institució que acabaria dirigint el seu fill Joaquim Danés i Torras. De conviccions catòliques profundes, va formar part de nombroses entitats locals de caràcter religiós. Casat amb Jerònima Torras i Diví natural d'Olot. Va morir a Olot el 26 de juliol de 1914.

## Referències

* 1 2 3 4 «Exposició 'Cent anys de la mort de Joan Danés Colldecarrera'». Web Gencat, 01-03-2014 [Consulta: 11 març 2014]. Arxivat 11 de març 2014 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-03-11. [Consulta: 11 març 2014].
# La Gineta

La Gineta és un municipi de la província d'Albacete, que es troba a 19 km de la capital de la província. El 2006 tenia 2.189 habitants.
És un poble eminentment agrícola, amb cultius de secà i, actualment també de regadiu extensiu. En el seu moment eren famoses les llentilles de La Gineta. En aquesta població es va desenvolupar des de la segona meitat del segle xx una petita activitat industrial basada en la fabricació de cadires.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 2.083 | 2.065 | 2.064 | 2.043 | 2.052 | 2.072 | 2.081 | 2.114 | 2.141 | 2.189 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | Don.Zoilo Mondéjar Medrano | (UCD) Primer Alcalde de la Democràcia | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | Marcial Hidalgo Ambrona | PP | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | Enrique Pardo López | PSOE | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | Enrique Pardo López | PSOE | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | Enrique Pardo López | PSOE | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Enrique Pardo López | PSOE | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Antonio Belmonte Moraga | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Antonio Belmonte Moraga | PSOE | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Entitats de població

La Grajuela és una aldea d'aquest municipi que es troba 5,8 km a l'est del municipi, al mig d'una zona de conreus de regadiu extensiu. Altres llocs propers són El Villar (6,1 km) i Casa Zapata (7,2 km).

## Enllaços externs

* La Grajuela, Albacete Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Hercle

A la mitologia etrusca, Hercle o també Herecle, era fill de Tínia i Uni, les divinitats supremes del panteó etrusc. S'assimila a l'heroi grec Hèracles i se'l representava com un personatge molt musculat, que portava una grossa porra i es vestia amb una pell de lleó.
Era una divinitat popular en l'art etrusc, i es representava especialment als miralls de bronze, que el mostren realitzant aventures diferents de les dels mites grecs d'Hèracles o dels romans sobre Hèrcules.
En la tradició etrusca, Uni, que es pot identificar amb la Juno romana, va concedir a Hercle un lloc entre els immortals oferint-li la seva llet materna. Hercle va ser el primer home convertit en divinitat i els aristòcrates etruscs van intentar identificar-se amb aquest ascens, com expliquen les obres d'art i la literatura.
Hercle diferia en molts aspectes del grec Hèracles. Sembla que tenia un estatus especial a tota Itàlia. Segons les representacions artístiques que han sobreviscut, es veu que era el defensor d'una deessa desconeguda contra les criatures de l'altre costat d'una frontera, mostrant la seva qualitat de divinitat situada al llindar (liminal). A Etrúria també es relacionava amb l'aigua corrent. Protegia tots els animals, i principalment els ramats i els pastors. Tenia a més un gran prestigi com a oracle.

## Referències

* ↑ Thomson de Grummond, Nancy. Etruscan myth, sacred history, and legend. Filadèlfia: Univ. of Pennsylvania Museum of Archaeology and Anthropology, 2006, p. 12-14, 83-84. ISBN 9781931707862.
* ↑ Thomson de Grummond, Nancy (ed.). The religion of the Etruscans. Austin: University of Texas Press, 2006, p. 113-117.
# Andreu Rabasa

Andreu Rabasa és el nom dels següents personatges:
* Andreu Rabasa i Negre, empresari català nascut a Mollet del Vallès el 1930.
* Andreu Rabasa i Palet, empresari català nascut a Barcelona el 1960, fill de l'anterior.
# Jocs Esportius Centre-americans

* No s'ha de confondre amb Jocs Centreamericans i del Carib.
Els Jocs Esportius Centre-americans, en espanyol Juegos Deportivos Centroamericanos, són una competició multi-esportiva que enfronta cada quatre anys a participants de tots els països d'Amèrica Central. Són organitzats per l'Organització Esportiva Centre-americana (ORDECA). No s'han de confondre amb els Jocs Centre-americans i del Carib, que van començar el 1926 amb la denominació de Jocs Centre-americans.
Els Jocs han tingut un equivalent a la Flama Olímpica, la qual és encesa a Q'umarkaj, un antic centre cultural maia, situat a El Quiché, Guatemala.

## Edicions

| Edició | Any | Seu | Països | Esports | Esportistes | Líder Medaller |
| I | 1973 | Ciutat de Guatemala | 6 | 16 | 966 | Panamà |
| II | 1977 | San Salvador | 5 | 18 | 1282 | Panamà |
| III | 1986 | Ciutat de Guatemala | 5 | 20 | 1320 | Guatemala |
| IV | 1990 | Tegucigalpa | 6 | 22 | 2082 | Guatemala |
| V | 1994 | San Salvador | 7 | 27 | 2112 | El Salvador |
| VI | 1997 | San Pedro Sula | 7 | 25 | 2290 | El Salvador |
| VII | 2001 | Ciutat de Guatemala | 7 | 29 | 2182 | Guatemala |
| VIII | 2006 | Managua | 6 | 19 | 1095 | Guatemala |
| IX | 2010 | Ciutat de Panamà | 6 | 23 | 1739 | El Salvador |
| X | 2013 | San José | 7 | 26 | 2738 | Guatemala |
| XI | 2017 | Managua | 7 | 27 | 3500 | Guatemala |
| XII | 2022 | Santa Tecla | Edició cancel·lada | Edició cancel·lada | Edició cancel·lada | Edició cancel·lada |
| XII | 2025 | | | | | |
* ↑ També es van disputar proves a Panamà, Costa Rica, Guatemala i Hondures.
* ↑ També es van disputar proves a San Salvador.
* ↑ Inicialment s'havien de disputar a la ciutat de Santa Tecla l'any 2021, però els problemes de la pandèmia de la COVID-19 provocaren la seva cancel·lació.

## Referències

* ↑ «Centroamericanos - Resultados en la historia» (en castellà). masgoles.com. Arxivat de l'original el 19 setembre 2012. [Consulta: 19 setembre 2012].
* ↑ «Comenzaron los juegos ayer en Guatemala» (en castellà). La Nación, Costa Rica, 25-11-1973.
# John Guidetti

John Alberto Guidetti, més conegut com a John Guidetti, (pronunciació en suec: [gɵdetti], pronunciació en italià: [ɡwidetti]) (Estocolm, 15 d'abril de 1992) és un futbolista suec que juga com a davanter a l'AIK.

## Referències

* ↑ Jönsson, Fredrik. «Guidetti: Nu är jag klar för City» (en suec), 15-07-2011. [Consulta: 4 octubre 2022].

## Enllaços externs

* Dades estadístiques sobre John Guidetti a soccerbase.com
* John Guidetti - Lloc web oficial
* John Guidetti a BDFutbol
* John Guidetti, Fitxa a Soccerway
* Elitefootball Profile a Wayback Machine (archived 13 de febrer de 2013)
John Guidetti amb Suècia - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol de Suècia – Eurocopa 2016
1 Isaksson •
2 Lustig •
3 Johansson •
4 Granqvist •
5 M. Olsson •
6 Forsberg •
7 Larsson •
8 Ekdal •
9 Källström •
10 Ibrahimović (c) •
11 Berg •
12 Olsen •
13 Jansson •
14 Lindelöf •
15 Hiljemark •
16 Wernbloom •
17 Augustinsson •
18 Lewicki •
19 Kujović •
20 Guidetti •
21 Durmaz •
22 Zengin •
23 Carlgren •
Entrenador: Hamrén
Selecció de futbol de Suècia – Copa del Món de futbol de 2018
1 Olsen •
2 Lustig •
3 Lindelöf •
4 Granqvist  •
5 Olsson •
6 Augustinsson •
7 Larsson •
8 Ekdal •
9 Berg •
10 Forsberg •
11 Guidetti •
12 Johnsson •
13 Svensson •
14 Helander •
15 Hiljemark •
16 Krafth •
17 Claesson •
18 Jansson •
19 Rohdén •
20 Toivonen •
21 Durmaz •
22 Thelin •
23 Nordfeldt •
Seleccionador: Janne Andersson :
# Hohenrain

Hohenrain és un municipi del cantó de Lucerna (Suïssa), situat al districte de Hochdorf.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Trichoneura

Trichoneura és un gènere de plantes de la subfamília de les cloridòidies, família de les poàcies. És originari d'Amèrica i de l'Àfrica tropical.
El gènere fou descrit per Nils Johan Andersson i publicat a Kongliga Svenska Vetenskaps Academiens Handlingar, n.s. 1853: 148. 1855.

## Etimologia

El nom del gènere deriva de les paraules gregues thrix (pèl) i neuron (nervi), referint-se als nervis ciliats de la lema.

## Taxonomia

| Trichoneura arenaria Trichoneura bontocensis Trichoneura ciliata Trichoneura elegans Trichoneura leusinoides Trichoneura formosensis Trichoneura grandiglumis Trichoneura hirtella Trichoneura hookeri Trichoneura javanensis Trichoneura lindleyana | Trichoneura madagascariensis Trichoneura madrasensis Trichoneura mollis Trichoneura munroi Trichoneura nepalensis Trichoneura schlechteri Trichoneura terebrina Trichoneura umbripennis Trichoneura umbrosa Trichoneura weberbaueri Trichoneura weberlaueri |

## Referències

* ↑ Watson L, Dallwitz MJ. «The grass genera of the world: descriptions, illustrations, identification, and information retrieval; including synonyms, morphology, anatomy, physiology, phytochemistry, cytology, classification, pathogens, world and local distribution, and references». The Grass Genera of the World, 2008. Arxivat de l'original el 2015-05-08. [Consulta: 4 març 2010].
* ↑ «Trichoneura». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 28 novembre 2014].

## Enllaços externs

* Clayton, W.D., Harman, K.T. and Williamson, H. (2006 d'ara endavant). Trichoneura. En: GrassBase - The Online World Grass Flora.
# La Giralda (l'Arboç)

La Giralda és un edifici de l'Arboç protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

L'edifici és d'estil àrab. És compost per una torre, rèplica de la Giralda de Sevilla i per una estructura quadrangular de tres plantes i oberta pel centre on es pot veure el pati dels lleons i les habitacions de la casa. A mà esquerra, comunicant amb el pati dels lleons, hi ha la rèplica del Saló dels Ambaixadors de l'Alhambra de Granada. Tot aquest conjunt és rodejat per un enorme parc natural tancat mitjançant una tanca de pedra. Pel que fa a l'habitatge cal dir que tots els baixos de l'edifici són bodegues. Damunt hi ha la planta baixa, el pis noble i per acabar, un quart pis dedicat al servei de la casa. Dins de l'edifici predominen els arcs de ferradura, els lobulats i els arabescos. Els materials són també els mateixos que s'utilitzaren per a la construcció de l'original (làmines d'or, etc.).

## Història

Les obres de l'edifici començaren l'any 1899 sobre uns solars que havien estat les hortes de la "Casa de la Pó". El constructor de l'edifici fou en Joan Roquer Marí, fill tercer de la família Roquer, que habitava davant l'església, i que tenia un negoci de licors (els Licors Roquer). J. Roquer, molt aficionat a la fotografia i arquitecte d'ofici, es casà amb una barcelonina, Sra. Negrevernis. El matrimoni heretà al cap d'uns anys la fortuna d'una tia de l'esposa. Amb els diners J. Roquer finançà part de la construcció del Teatre Romea de Barcelona. A més, com que el matrimoni havia fet el seu viatge de nuvis per Andalusia i quedà enamorat de les belleses d'aquelles terres, decidí invertir els seus diners i fer una fidel reproducció, a l'Arboç, de les meravelles que els havien impressionat més. Les obres i els plànols foren dirigits pel mateix Roquer, amb l'ajut del constructor d'obres Antoni Feliu Tetas, que havia dirigit les obres de la casa Batet. L'edifici fou acabat el 1902. El cost de les obres fou d'unes sis-centes a set-centes mil pessetes.
Durant la Guerra Civil serví de quarter pels pilots d'aviació, així com per intendència de queviures. Més endavant, l'edifici fou comprat per la família Bascompte (1941). Posteriorment fou propietat del Sr. Camino i el Sr. Molera.

## Referències

* 1 2 3 «La Giralda». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].

## Enllaços externs

* «La Giralda». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 28 agost 2014].
# Illes Vanuatu

Les illes Vanuatu (antigament Noves Hèbrides) són un grup d'illes d'Oceania localitzades a l'oceà Pacífic Sud. Administrativament tot el grup forma el país homònim de Vanuatu.

## Topografia

L'arxipèlag comprèn vuitanta-tres illes, amb 2.528km de costa i una superfície total de 14.760km², lleugerament més gran que països com Montenegro o les Bahames. Només seixanta-cinc de les illes són habitades. Catorze tenen una superfície de més de 100km²; en ordre descendent, són: Espiritu Santo, Malakula, Erromango, Efate, Ambrym, Ambae o Aoba, Tanna, Pentecostès, Epi, Vanua Lava, Gaua, Maewo, Malo i Anatom o Aneityum.
Els seus veïns immediats són l'arxipèlag de Salomó, l'illa de Nova Caledònia i Austràlia, el continent més proper. Dues de les illes, Matthew i Hunter, són també reclamades pel departament francès d'ultramar de Nova Caledònia.
Les illes Vanuatu són un arxipèlag muntanyenc d'origen volcànic, amb estretes planes costaneres. La costa és generalment rocosa, amb corall, i sense cap plataforma continental, fet que causa la ràpida desaparició en les profunditats de l'oceà. La majoria de les illes són inclinades, amb sòl inestable i poca aigua fresca permanent
La ciutat més gran del país és la capital Port Vila, a l'illa d'Efate, seguida de Luganville, a l'illa d'Espiritu Santo.
La més alta de totes les muntanyes del grup és el mont Tabwemasana, amb 1.877m, a l'illa d'Espiritu Santo, la major de l'arxipèlag.
Vanuatu és famosa per una ecorregió terrestre, anomenada les selves de Vanuatu. És part de l'ecozona d'Australàsia, que també inclou les veïnes Nova Caledònia i Salomó, i també Austràlia, Nova Zelanda i Papua Nova Guinea.

## Clima

El clima és tropical o subtropical, moderat, de maig a octubre, pels vents alisis del sud-est. Els riscs naturals inclouen els ciclons tropicals o tifons, de desembre a abril, i l'activitat volcànica de vegades causa de terratrèmols, fins al moment, sense conseqüències d'importància.

## Recursos naturals

El manganès, la fusta i el peix en són els principals recursos. El 1993, el 75% de la seva superfície estava coberta per selves i boscs, el 10% es dedicava als conreus i un 2%, cadascun, a prats permanents i altres terres de conreu. Una estimació del 2005 reflectia que només el 9% de la terra era emprada per a l'agricultura (7% permanent i 2% terra arable
La majoria de la població no té accés a un abastiment confiable d'aigua potable. La desforestació és una altra de les principals preocupacions a les illes i Vanuatu ha subscrit molts dels acords internacionals de protecció del medi ambient, àdhuc els acords sobre diversitat biològica, el canvi climàtic, la desertificació, les espècies amenaçades, els vessaments marins, la protecció de la capa d'ozó i sobre navilis anticontaminants.
En aplicació de la llei del mar, Vanuatu reclama vint-i-quatre milles nàutiques de la zona contigua, dotze milles nàutiques de mar territorial i dues-centes de plataforma continental i zona econòmica exclusiva.

## Vegeu també

* Vanuatu