OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Irqata

Irqata era una ciutat d'Amurru situada entre Sumur i Ardata, a la part sud de la plana d'Akkar, a la actual zona fronterera entre el Líban i Síria.
Ja es menciona a les fonts egípcies al voltant del 1300 aC, en temps del faraó Akhenaton, encara que s'hi han trobat restes que indiquen que estava habitada des de voltants del 5000 aC. Avui es diu Tell Arqa, és una excavació arqueològica i té properes les de Tell Kazel (l'antiga Sumur) i Tell Jamous, ambdues lleugerament al nord. Dos incendis, potser casuals o més probablement causats per algun conflicte, van destruir la ciutat al tomb del 2200 aC. Un altre incendi és de la meitat del segle xv aC en temps de Tuthmosis III i degué ser abandonada en el segle següent i no va ser repoblada fins principis del segle ix aC.
Com a lloc avançat de Sumur, era una posició forta dels egipcis i va servir de base per la conquesta de Tunip a la meitat del segle xv aC, però després la ciutat va perdre importància i va quedar en mans d'un príncep local vassall d'Egipte. Els habiru, als que dirigia Abdi-Asirta que havia reunit diversos grups de les terres altes i els havia convertit en una gran força militar, va començar la conquesta d'aquells territoris, que van posar Amurru sota el seu control. Els amorrites van matar el rei Aduna d'Irqata i la van ocupar i ningú es va oposar a la seva primera conquesta a la regió que va marcar l'inici del seu poder. Cap a l'any 1340 aC va tornar a mans d'Egipte però no la va restaurar. Abdi-Asirta va morir (no se sap com), i el va succeir el seu fill Aziru, que va continuar la política expansionista del seu pare. Va recuperar algunes ciutats que el seu pare havia conquerit però que tornaven a ser egípcies, com ara Irqata, Ampi, Sigata i Ardata, totes elles properes a Biblos,ciutat que volia conquerir. Mentrestant, el rei hitita Subiluliuma I va fer diverses incursions al territori de Síria per prevenir atacs dels egipcis, i va ocupar també diverses ciutats. Subiluliuma i Aziru van arribar a un pacte, on acordaven que l'amorreu i el rei hitita es respectarien mútuament. Subiluliuma va crear el Regne d'Amurru, amb els territoris que Aziru havia conquerit, i el va nomenar rei, vassall de l'Imperi Hitita.

## Referències

* ↑ Bryce, Trevor. El reino de los hititas. Madrid: Cátedra, 2001, p. 211, 213-215. ISBN 8437619181.
# Mormia tenebricosa

Mormia tenebricosa és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Europa (l'Estat espanyol, Itàlia i França) i l'Àfrica del Nord (el Marroc i Algèria).

## Referències

* ↑ Enderlein, G., 1935. Zur Klassifikation der Psychodinen. Sber. Ges. Naturforsch. Freunde Berlin, 1935, 248. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2014-05-25. [Consulta: 6 maig 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Vaillant, F., 1954. Trois nouveaux Psychodidae (Dipteres) d'Algerie. — Bull. Soc. Hist. Nat. Afr. N. 45: 89-94; Alger.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Catálogo de los Diptera de España, Portugal y Andorra (Insecta) (castellà)
* ↑ Muséum National d'Histoire Naturelle, 2003-2012 (francès)
* ↑ 2008-2010 Conservation-Nature Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (francès)
* ↑ TELA INSECTA - Le réseau de l'entomologie Francophone Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (francès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ A Pan-European Species directories Infrastructure (PESI) (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Duckhouse, D. A., 1995. The final-stage larvae of Brunettia (Diptera: Psychodidae: Psychodinae) and their evolutionary significance. Invertebrate Taxonomy 9: 83-105.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
* BioLib (anglès)
* Q-bank Arthropods (anglès)
# Boca de Huérgano

Boca de Huérgano és un municipi de la província de Lleó a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de la Montaña Oriental. Inclou els pobles de Villafrea de la Reina, Los Espejos de la Reina, Barniedo de la Reina, Portilla de la Reina i Llanaves de la Reina.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 724 | 663 | 583 | 571 |
# Cases Josep Planes i Pere Catasús

Les Cases Josep Planes i Pere Catasús són una obra de Sitges (Garraf) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta de dos edificis entre mitgeres, contigus. Presenten façanes idèntiques de composició simètrica, amb planta baixa, dos pisos i coberta amb terrat a la catalana. Totes les obertures dels edificis són rectangulars. Cada un d'ells presenta al primer pis tres balcons amb barana que recorre tota la façana i al segon pis tres balcons amb baranes individuals. És remarcable el coronament de les façanes, amb elements ornamentals semicirculars que s'eleven per damunt de la barana calada del terrat.
La decoració de l'edifici utilitza lliurement elements d'inspiració predominantment clàssics (capitells, motllures, mènsules, palmetes, etc)

## Història

D'acord amb la documentació existent a l'Arxiu Municipal de Sitges, el 15-10-1898 els propietaris Pere Catasús i Josep Planes van demanar permís a l'Ajuntament per efectuar la reforma de la façana de dues cases contigües. El projecte, signat pel mestre d'obres Jaume Sunyer, va ser aprovat per l'Ajuntament el 21-10-1898.
Posteriorment s'han efectuat modificacions als edificis, tot respectant-ne la façana. El 1956 es va modificar l'interior de la casa Planes, avui Casa Coll, que actualment conté tres habitatges. Can Catasús és ocupada per l'Hotel Romàntic.

## Referències

* 1 2 3 4 «Cases Josep Planes i Pere Catasús». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# Plattsburgh

Plattsburgh és una població del Comtat de Clinton a l'Estat de Nova York. Segons el cens del 2000, Plattsburgh tenia 18.816 habitants, 7.600 habitatges, i 3.473 famílies. La densitat de població era de 1.438,6 habitants per km².
Dels 7.600 habitatges en un 22,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 31,1% hi vivien parelles casades, en un 11,4% dones solteres, i en un 54,3% no eren unitats familiars. En el 40,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,1 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,83.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 16,5% tenia menys de 18 anys, un 27,7% entre 18 i 24, un 23,5% entre 25 i 44, un 18,1% de 45 a 60 i un 14,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.846 $ i la renda mediana per família de 46.337 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.429 $ mentre que les dones 26.824 $. La renda per capita de la població era de 17.127 $. Entorn del 13,6% de les famílies i el 23,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Personatges il·lustres

* Jean Arthur (1900 - 1991) actriu

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Plattsburgh». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Plattsburgh». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Berta Errando

Berta Errando (Barcelona, 1977) és una actriu catalana, coneguda pels seus papers a Laberint d'ombres i la família Super3 del Club Super3 en el qual interpreta Àlex, la inventora.

## Biografia

Berta Errando va néixer a Barcelona, de ben petita s'inicia en el món de la dansa fins que el 1995 comença els seus estudis superiors a l'Escola Superior d'Art Dramàtic (l'Institut del Teatre de Barcelona). L'any 1999 aconsegueix una beca Erasmus per a estudiar a la Rose Bruford College, Londres.
Es llicencià el 2000 sent la promotora de la companyia britànica Vacuum Activity amb la que crea cinc espectacles participant, entre d'altres, a The British Visual Theatre Festival i The Stoke Newington Festival.
El 2003 torna a Barcelona i treballa a Televisió de Catalunya i al Teatre Nacional de Catalunya.
Entre el 2004 i el 2005 passa temporades a Milà treballant amb Luca Ronconi i al Teatro di Milano. Al mateix temps participa com a actriu i dramaturga a l'espectacle de creació "Homenaje" dirigit per Simone Toni i produït per l'Orchestra Internazionale d'Italia.
Al Mono Festival 2006 de Castelldefels, estrena "Deliris", un espectacle en solitari escrit per ella mateixa, amb el que farà una petita gira, tornant el 2007 a la ciutat que la va veure néixer com a actriu, Londres, participant a Femenine Touches, un festival d'artistes femenines on estrena una peça de teatre breu dirigida per ella mateixa.
Des de fa quasi 15 anys treballa al programa de televisió Club Super3 dirigit per Gerard Hausmann i produït per Televisió de Catalunya.
El 2009 co-protagonitza l'obra "Camp de Batalla" sobre la guerra de Bòsnia, de Matéi Visniec, dirigida per Juan Carlos Martel i produïda per la Factoria Escènica Internacional. El mes d'abril guanya el I Certàmen de Textos Teatrals Vila de Gràcia amb l'obra "Xàndal" que produïda per Melanina Teatre s'estrena a Terrassa i fa temporada a la Nau Ivanow, Barcelona.
En el món del cinema, Berta Errando, ha treballat sota les ordres de Bigas Luna a Jo sóc la Juani realitzant un paper secundari, així com en algunes produccions britàniques i catalanes. Entre les seves qualitats destaca el domini del català, castellà, anglès i italià.

## Referències

* ↑ Escales, Carme «Berta Errando, actriz: "Aquí arriba en el Guinardó hay menos contaminación"» (en castellà). El Periódico, 20-12-2015 [Consulta: 31 agost 2018].
* 1 2 «Berta Errando Web». Arxivat de l'original el 2011-01-22. [Consulta: 18 maig 2011].
* ↑ Arriba el Nou Club Super3
* ↑ «Berta Errando Curriculum». Arxivat de l'original el 2011-02-06. [Consulta: 18 maig 2011].
# Casa Serra (Olot)

La Casa Serra és una obra d'Olot (Garrotxa) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici de quatre blocs. Cada bloc té quatre pisos i planta baixa. Les finestres formen triangles amb l'angle cap al carrer, que li dona una forma peculiar, la "casa dels nassos".
És, sens dubte, el millor exemple d'arquitectura racionalista d'Olot. Hi ha d'una banda, la utilització dels recursos arquitectònics més típics de l'estil, com les finestres corregudes horitzontals, les baranes d'estil vaixell i la manca d'ornamentació. De l'altra presenta un tipus de planta relativament insòlit amb la disposició de successius voladissos en diagonal respecte l'alineació del carrer.

## Referències

* 1 2 «Casa Serra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 setembre 2016].
# El Roc de Sant Gaietà

El Roc de Sant Gaietà és una entitat de població d'estil mediterrani, situada a Roda de Berà (Tarragona), davant del mar, que es va començar a construir l'any 1964 i va finalitzar l'any 1972. En actualitat és una de les principals atraccions turístiques del municipi, conegut pels seus patis granadins, andalusos i sevillans.
La idea va ser un complement entre el seu promotor, Gaietà Bori Tallada, i el seu constructor, Josep M. Fortuny Rodríguez. Una societat hispano-belga, formada por Rene Vandemeuter i Pedro Sureda, va comprar diverses finques per a construir la urbanització. La seva idea, en principi, era edificar sobre les roques un poble de pescadors.
Del Roc de Sant Gaietà hi ressalten les reixes i portes de ferro forjat, la pedra de la cantera romana del Mèdol de Tarragona dels pilars i façanes, així com els marcs dels voltants de les finestres que van ser recuperats d'antigues masies i d'altres tipus de cases abandonades. Aquests marcs, que estaven en molt mal estat pel pas del temps, van ser restaurats pel gran artista Pep Gasol.

## Llocs destacats

Com a oferta d'oci i restauració destacada a dins del Roc de Sant Gaietà, s'hi troben:
* el Museu de la Ràdio ubicat al Centre Cívic La Roca Foradada
* el Subcampió Mundial de Geladeria 2016, el Cal Sisquet
* el camí de Ronda
* Platja de la Punta Guineu
* Port Esportiu de Roda de Berà

## Referències

* ↑ «Roc de Sant Gaietà - Ajuntament Roda de Berà». [Consulta: 24 setembre 2021].
# Joan Masferrer i Sala

Joan Masferrer i Sala (Cardedeu, 14 de juny de 1976) és director general d'Estratègia Territorial al Departament de Territori de la Generalitat i va ser batlle de Cardedeu del 16 de juny del 2007 fins a l'1 d'agost del 2008.

## Biografia

En Joan Masferrer és casat i té tres fills. És enginyer de telecomunicacions per la Salle (URL). Va estudiar bona part dels seus estudis primaris i secundaris a La Residència Escolar Bell-lloc. Molt actiu en la vida social i cultural del poble, va ser un dels membres fundadors de l'entitat cultural El Garitu de Cardedeu, i va treballar durant molts anys a Radiotelevisió Cardedeu

## Carrera política

Va iniciar la seva carrera política l'any 1998 quan va començar a col·laborar amb l'agrupació local d'Esquerra a Cardedeu. L'any 2003 s'afilià al partit i dos anys més tard va prendre possessió del càrrec de regidor a l'Ajuntament de Cardedeu després de la renúncia de l'exalcalde Joaquim Om i Tubau. En el govern presidit per la socialista Montserrat Cots i Alvarez, va ser primer tinent d'alcalde i regidor d'Hisenda i Obres i Serveis.
A les eleccions de 2007 es va estrenar com a candidat d'ERC i va aconseguir mantenir els 3 regidors que ja tenia a l'Ajuntament tot i l'entrada al consistori d'una candidatura de l'Esquerra Independentista, la CUP. Accedí a l'alcaldia en virtut del pacte amb la candidata de CiU, Calamanda Vila, que encapçalà la llista més votada i el succeí en el càrrec un any més tard. Aquest pacte posà fi als 12 anys de govern del PSC, que va governar amb ERC i ICV. Ha estat l'alcalde més jove que ha tingut Cardedeu després de la recuperació dels ajuntaments democràtics. Des del 2007 també és membre del CCVO.
Des del 18 d'octubre de 2022 és director general d'Estratègia Territorial al Departament de Territori de la Generalitat.

## Referències

* 1 2 3 MQP. «Masferrer i Sala, Joan». A: Jordi Planas i Maresma. Biografia dels alcaldes del Vallès Oriental (segle xx), diccionari biogràfic. Granollers: Museu de Granollers, 2006, p. 300.
* ↑ DOGC Decret 255/2022, de 18 d'octubre, pel qual es nomena el senyor Joan Masferrer i Sala director general d'Estratègia Territorial del Departament de Territori., 18-10-2022.
# Mohammedan Sporting Club (Calcuta)

* No s'ha de confondre amb Mohammedan Sporting Club (Dhaka).
El Mohammedan Sporting Club és un club esportiu indi amb seu a Kolkata, Bengala Occidental.
L'any 1887 va ser creat un club anomenat Jubilee Club, posteriorment anomenat Crescent Club, Hamidia Club i finalment, el 22 de febrer de 1891 es convertí en Mohammedan Sporting Club. Aquest club representava els musulmans de Bengala, que vivien a Calcuta.

## Palmarès

* Copa Federació índia de futbol:
** 1983–84, 1984–85
* Copa Durand:
** 1940, 2013
* IFA Shield:
** 1936, 1941, 1942, 1957, 1971, 2014
* Copa Rovers:
** 1940, 1956, 1959, 1980, 1984, 1987
* Lliga de Calcuta de futbol:
** 1934, 1935, 1936, 1937, 1938, 1940, 1941, 1948, 1957, 1967, 1981, 2021, 2022

## Referències

* ↑ «Football in Bengal». www.ifawb.com. The Indian Football Association (West Bengal). Arxivat de l'original el 6 March 2016. [Consulta: 14 gener 2021].
* ↑ «GSA Team Info – Matches – Roster – Club History – Trophies: Mohammedan Sporting Club (Kolkata)». globalsportsarchive.com. Global Sports Archive. Arxivat de l'original el 9 July 2021. [Consulta: 1r juliol 2021].
* ↑ Banerjee, Ritabrata. «Indian football: The tale of the unbeatable Mohammedan Sporting side of 1930s». Goal.com, 30-03-2020. Arxivat de l'original el 19 April 2021. [Consulta: 1r març 2021].
* ↑ Majumdar, Rounak. «The Golden Years of Indian Football». www.chaseyoursport.com. Kolkata: Chase Your Sport, 22-04-2019. Arxivat de l'original el 7 November 2020. [Consulta: 28 gener 2022].
* ↑ Choudhury, Chandrahas. «Blame India's World Cup Drought on the Shoes». bloomberg.com. Bloomberg View, 11-06-2014. Arxivat de l'original el 6 April 2017. [Consulta: 22 novembre 2018].
* ↑ «India – List of Federation Cup Winners». RSSSF. Arxivat de l'original el 17 February 2014. [Consulta: 12 December 2021].
* ↑ «India – List of Calcutta/Kolkata League Champions». RSSSF. Arxivat de l'original el 2 August 2020. [Consulta: 26 febrer 2021].
# Boca del Río (municipi)

Boca del Río és un municipi de l'estat de Veracruz. Boca del Río és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat. Aquest municipi és a la part sud de l'estat de Veracruz. Limita al nord amb els municipis de Veracruz, al sud amb Medellín, a l'oest amb Alvarado i a l'est amb Golf de Mèxic.

## Referències

* ↑ Monografia municipal de Boca del Río Arxivat 2016-03-15 a Wayback Machine.INAFED, 2015. (castellà)
# Centre Penitenciari de Joves

El Centre Penitenciari de Joves és una presó de la Generalitat de Catalunya situada al municipi de la Roca del Vallès. Es va inaugurar l'any 2008.

## Referències

* ↑ «Els centres penitenciaris a Catalunya». Departament de Justícia de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 febrer 2017].
* ↑ «Centre Penitenciari de Joves». Departament de Justícia de la Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 24 de febrer 2017. [Consulta: 23 febrer 2017].
# Biogeografia

La biogeografia és la part de la geografia que estudia la distribució dels éssers vius sobre la Terra i les condicions en les quals aquests es desenvolupen.
La superfície de la Terra no és uniforme, ni en tota ella existeixen les mateixes característiques. L'espai isòtrop que utilitzen, o suposen, els esquemes teòrics de localització és tan sols una construcció matemàtica de l'espai.
Per començar, existeixen en el planeta tres medis en els quals es desenvolupa la vida: la terra, l'aigua i l'aire. Són tres medis radicalment distints, en els quals l'adaptació de les espècies a aquests els dona característiques especials i singulars. Però encara més, dintre de cadascun d'aquests medis, i d'acord amb les seves irregularitats geogràfiques, s'individualitzen espais amb característiques diferents, en els quals es desenvolupen formes endèmiques de vida. Aquestes formes, encara sent abundants, no són les úniques. En cadascun d'aquests espais es desenvolupen multitud d'espècies que viuen entre dos medis. A més, hi ha espècies que interaccionant les unes amb les altres, tanquen cicles en els quals es traspassa energia i matèria d'un sistema a un altre, com el cicle del sòl, la cadena tròfica o el cicle del carboni.
Cadascun d'aquests espais en què es desenvolupa la vida d'una manera equilibrada, entre animals, plantes, sòl i clima, es diu ecosistema.
Els factors que influeixen en la diversitat de la natura, i els llindars dels quals són decisius per a establir l'equilibri ecològic són: el sòl, el clima i l'associació entre espècies, o biocenosi. També hauríem de tenir en compte les modificacions antròpiques de la biocenosi.
La biogeografia es fonamenta en dues grans branques: la fitogeografia, que s'ocupa de les espècies vegetals, i la zoogeografia, que s'interessa per les espècies animals. Des d'un punt de vista més conceptual també es pot considerar formada per la biogeografia ecològica, que intenta explicar la distribució dels organismes sobre la base de les característiques ambientals actuals, i la biogeografia històrica, en la qual pren importància la història fòssil dels organismes i la paleoecologia.
En el món acadèmic existeix el debat entre geògrafs i biòlegs, sobre l'objecte d'estudi de la biogeografia. Així, els geògrafs entenen aquesta ciència com el que els biòlegs anomenen ecologia, mentre que els biòlegs entenen la biogeografia l'estudi de la distribució dels éssers vius, tenint en compte les causes d'aquesta distribució (migració, deriva genètica, extinció, canvis geològics i climàtics) i les interrelacions entre organismes, i entre aquests i el medi no biològic.

## Vegeu també

* Ecozona.
* Corologia.
* Cau del Cargol.
* Conca Indo-Pacífica.
* Regions biogeogràfiques de la Unió Europea.
* World Geographical Scheme for Recording Plant Distributions (WGSRPD).
# Centre Penitenciari de la Comella

El Centre Penitenciari de la Comella és l'única presó d'Andorra, situada a Andorra la Vella. Les noves instal·lacions van ser inaugurades el 2005, tenen una superfície de 4.800 metres quadrats, quatre plantes i capacitat per a 142 interns. L'agost del 2019 estaven ocupades 64 places.
La presó disposa de mòduls d'homes, d'un mòdul de dones i d'un de menors. Fins al 2018 les dones no estaven completament separades dels homes i hi compartien alguns espais comunitaris. També a partir del 2018, els reclusos van poder accedir a les comunicacions íntimes, complint així amb les reivindicacions dels interns, del Raonador del Ciutadà i del Comitè de Prevenció de la Tortura del Consell d'Europa. La vigilància del centre és responsabilitat del Cos Penitenciari, format per una seixantena d'agents.
L'octubre del 2019 per primera vegada es va escapar un pres de la Comella, que estava en règim de presó provisional. El pres va aprofitar l'hora de pati per escalar l'espai entre el mur i els filferros. Al cap de quatre hores la policia el va capturar.

## Referències

* ↑ Aragón, Violeta «La Generalitat acollirà els menors condemnats a Andorra a presó ferma». El Periòdic d'Andorra, 12-10-2006, p. 11.
* ↑ R. Fort, Marc «Un viatge a les entranyes de la Comella». Ara Andorra, 24-08-2019 [Consulta: 29 octubre 2019].
* ↑ «Separació total entre dones i homes al centre penitenciari». Ara Andorra, 16-01-2018 [Consulta: 29 octubre 2019].
* ↑ «Vis-a-vis a la Comella a partir del 20 de juny». Ara Andorra, 14-06-2018 [Consulta: 29 octubre 2019].
* ↑ «Els reclusos en presó preventiva reclamen millorar les condicions». El Periòdic d'Andorra, 12-10-2019 [Consulta: 29 octubre 2019].
* ↑ «La policia captura el pres fugat de la Comella». Andorra Difusió, 29-10-2019 [Consulta: 29 octubre 2019].
# Dumbría

Dumbría és un municipi de la província de la Corunya a Galícia. Pertany a la Comarca de Fisterra.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 5028 | 4928 | 4260 | 4166 |

## Parròquies

* Berdeogas (Santiago)
* Buxantes (San Pedro)
* Dumbría (Santa Baia)
* O Ézaro (Santa Uxía)
* Olveira (San Martín)
* Olveiroa (Santiago)
* Salgueiros (San Mamede)
# Jal

Jal és una població dels Estats Units a l'estat de Nou Mèxic. Segons el cens del 2000 tenia 1.996 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Jal tenia 1.996 habitants, 743 habitatges, i 560 famílies. La densitat de població era de 159,2 habitants per km².
Dels 743 habitatges en un 32,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,6% hi vivien parelles casades, en un 8,7% dones solteres, i en un 24,6% no eren unitats familiars. En el 23,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,69 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,18.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,7% tenia menys de 18 anys, un 8,3% entre 18 i 24, un 22,8% entre 25 i 44, un 23,2% de 45 a 60 i un 17% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.848 $ i la renda mediana per família de 35.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.125 $ mentre que les dones 21.250 $. La renda per capita de la població era de 14.354 $. Aproximadament el 13,8% de les famílies i el 17,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Jal». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Jal». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.