OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Església de Sant Just d'Ardèvol

L'església de Sant Just d'Ardèvol és la parroquial del nucli de Sant Just del municipi de Pinós (Solsonès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Situació

Sant Just i la seva església es troba a l'extrem nord-oest del municipi de Pinós, al llom de l'aplanada carena que s'aixeca entre la rasa de la Rovira, al sud i el barranc de Gangolells, al nord, a la capçalera de la riera de Llanera que s'esmuny cap a la Segarra. Les cases del poble, entre les quals hi ha cal Torra, juntament amb l'església, formen un recinte clos compacte.
Al punt quilomètric 9,6 de la carretera LV-3002 del Miracle a Su (41° 53′ 46″ N, 1° 32′ 38″ E﻿ / ﻿41.896146°N,1.543936°E﻿ / 41.896146; 1.543936) surt, cap al sud, una carretera asfaltada que s'ha de prendre i no s'ha de deixar fins a arribar a Sant Just als 3,1 km, després de passar prop de les masies del Mas i Massafreds.

## Descripció

L'església de Sant Just és un edifici de planta rectangular amb un campanar de planta quadrangular adossat a l'església. L'edifici és rematat per un presbiteri rectangular. La porta, oberta a la façana de ponent, és un exemplar amb formes ornamentals renaixentistes: frontó triangular, columnes estriades, frontis, etc.

## Història

L'església és referènciada ja al segle xii però l'obra romànica es va perdre al reconstruir-ne l'edifici al segle xvi.
En perdre el seu caràcter parroquial, l'església fou sufragània de Solsona fins a principis del segle actual. Avui l'església té culte esporàdicament.

## Referències

* 1 2 3 «Església de Sant Just d'Ardèvol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 març 2015].
# Eustache Manglé

Eustache Manglé (segle XX) fou un futbolista ivorià de la dècada de 1960.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Costa d'Ivori. Pel que fa a clubs, destacà a ASEC Abidjan, club del qual també en fou entrenador (1992-1993).

## Referències

* ↑ Els 200 millors africans Arxivat 2018-07-03 a Wayback Machine. a sport24.gr
* ↑ RÉTRO SPORT : EUSTACHE MANGLÉ, LE PREMIER BUTEUR IVOIRIEN DE LA COUPE D'AFRIQUE DES NATIONS Arxivat 2019-08-28 a Wayback Machine. a ami-sportif.ci
# Estimulació elèctrica transcutània

L'estimulació elèctrica transcutània (en anglès: Transcutaneous electrical nerve stimulation o TENS) o electroestimulació percutània (o transcutània) dels nervis és l'aplicació de corrent elèctric a través de la pell per controlar el dolor (APTA, 1990).
Consta d'una bateria, per tal de modular l'amplada de pols, la freqüència i la intensitat, i que es connecta a la pell amb dos o més elèctrodes.
Generalment la TENS aplica:
* Una alta freqüència (> 50 Hz) amb una intensitat per sota de la contracció motriu (intensitat sensorial), o
* Una baixa freqüència (<10 Hz) amb una intensitat que produeix la contracció motriu.

## Aplicacions

La TENS és un mètode no-invasiu, molt segur per reduir el dolor, tant agut com crònic. Encara que hi ha controvèrsia quant a la seva eficàcia en el tractament del dolor crònic, una sèrie de revisions sistemàtiques o meta-anàlisis han confirmat la seva eficàcia per al dolor postoperatori, l'artrosi i el dolor musculoesquelètic crònic. Per contra, els resultats de la Bone and Joint Decade 2000 - 2010 Task Force on Neck Pain no mostren un benefici clínicament significatiu per a la TENS per al tractament de la cervicàlgia en comparació amb el simulacre de tractament. Recents estudis clínics i meta-anàlisis suggereixen que és necessària una adequada intensitat d'ús en l'estimulació per obtenir l'analgèsia amb la TENS.
Estudis de ciència bàsica mostren que la TENS d'alta i baixa freqüències produeixen els seus efectes mitjançant l'activació dels receptors opioides en el sistema nerviós central.

## Vegeu també

* Encefalina
* Endorfina
* Neuroestimulació
* Gate control theory

## Referències

* ↑ Johnson M, Martinson, M «Efficacy of electrical nerve stimulation for chronic musculoskeletal pain: A meta-analysis of randomized controlled trials». Pain, 130, 1, 2006, pàg. 157-165. DOI: 10.1016/j.pain.2007.02.007.
* ↑ «The Bone and Joint Decade 2000-2010 Task Force on Neck Pain and Its Associated Disorders: Executive Summary». Spine, 33, 4S Supplement, 15-02-2008, pàg. S5–7.
* ↑ Bjordal JM, Johnson MI, Ljunggreen AE «Transcutaneous electrical nerve stimulation (TENS) can reduce postoperative analgesic consumption. A meta-analysis with assessment of optimal treatment parameters for postoperative pain». Eur J Pain, 7, 2, 2003, pàg. 181–8. DOI: 10.1016/S1090-3801(02)00098-8. PMID: 12600800.
* ↑ Rakel B, Frantz R «Effectiveness of transcutaneous electrical nerve stimulation on postoperative pain with movement». J Pain, 4, 8, Oct 2003, pàg. 455–64. PMID: 14622666.

## Enllaços externs

* medtronic.com: neurostimulators-what-is-it? Arxivat 2018-11-05 a Wayback Machine.
# Hemibrycon boquiae

Hemibrycon boquiae és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,8 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Colòmbia.

## Referències

* ↑ Günther, A. 1864. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Physostomi, containing the families Siluridae, Characinidae, Haplochitonidae, Sternoptychidae, Scopelidae, Stomiatidae in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 5: i-xxii + 1-455.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Eigenmann, C. H. 1913. Some results from an ichthyological reconnaissance of Colombia, South America. Part II. (Contrib. Zool. Lab. Ind. Univ. Núm. 131). Ind. Univ. Studies Núm. 18: 1-32.
* ↑ «Hemibrycon boquiae». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Barriga, R. 1991. Peces de agua dulce del Ecuador. Revista de Información técnico-científica, Quito, l'Equador, Politécnica, XVI(3):7-88.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Suprem Poder Executiu

El Triumvirat (Triunvirato en castellà) fou el nom de les set organitzacions de govern provisional de Mèxic creades després de l'Imperi Mexicà el 1823. El 10 d'octubre de 1824 es promulgà la primera Constitució Federal dels Estats Units Mexicans, donant-fi a aquesta forma de govern. Els Suprem Poder executiu era integrat per un triumvirat encapçalat per un president.

## Govern

* I Triumvirat: integrat per Pedro Celestino Negrete, José Mariano de Michelena i Miguel Domínguez
* II Triumvirat: integrat per Pedro Celestino Negrete, José Mariano de Michelena i Nicolás Bravo
* III Triumvirat: integrat per José Mariano de Michelena, Miguel Domínguez i Vicente Guerrero
* IV Triumvirat: integrat per Miguel Domínguez, Vicente Guerrero i Nicolás Bravo
* V Triumvirat: integrat per Miguel Domínguez, Vicente Guerrero i Guadalupe Victoria
* VI Triumvirat: integrat per Miguel Domínguez, Vicente Guerrero i Nicolás Bravo.
* VIII Triumvirat: integrat per Vicente Guerrero, Nicolás Bravo i Guadalupe Victoria.

## Notes i referències

* ↑ «INEHRM Secretaría de Gobernación». Arxivat de l'original el 2014-03-25. [Consulta: 4 octubre 2010].
# Friedrich Hauser

Friedrich Hauser (Stuttgart, 1859 - Baden-Baden, 20 de febrer de 1917) va ser un arqueòleg i historiador de l'art alemany.
Friedrich Hauser estudià arqueologia clàssica a la Universitat d'Estrasburg. Passà la seva vida a Roma. El 1903 l'Institut Arqueològic Austríac el va fer membre.
La seva obra clau és Die Neuattischen Reliefs (Stuttgart: Verlag von Konrad Wittwer, 1889) en la qual identificava l'estil que va anomenar "Neoàtic" respecte l'escultura produïda en l'hel·lenístic tardà en la Roma Imperial. El corpus que Hauser va anomenar "Neoàtic" consta de baix relleus en vasos decoratius i plaques que s'inpiren en els models "clàssics" dels segles V i IV a.C. en l'Atenes i el Àtica.

## Notes

* ↑ Beilage zur Verordnungsblatte für den Dienstbereich des Ministeriums für Kultus und Unterricht. Jahrgang 1903, Wien 1903, Stück XIII, S. 167.
* ↑ Lilly Library Arxivat 2005-11-10 a Wayback Machine. at www.lib.duke.edu

## Enllaços externs

* Duke Art Library: Friedrich Hauser Arxivat 2005-11-03 a Wayback Machine.
# Davey

Davey és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 153 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Davey tenia 153 habitants, 67 habitatges, i 44 famílies. La densitat de població era de 393,8 habitants per km².
Dels 67 habitatges en un 29,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 64,2% hi vivien parelles casades, en un 1,5% dones solteres, i en un 34,3% no eren unitats familiars. En el 31,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,28 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,9% tenia menys de 18 anys, un 5,2% entre 18 i 24, un 35,3% entre 25 i 44, un 20,9% de 45 a 60 i un 17,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.500 $ i la renda mediana per família de 52.083 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.625 $ mentre que les dones 19.375 $. La renda per capita de la població era de 21.128 $. Cap de les famílies i el 0,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Davey». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Davey». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# North Irwin

North Irwin és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 879 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, North Irwin tenia 879 habitants, 381 habitatges, i 243 famílies. La densitat de població era de 1.696,9 habitants/km².
Dels 381 habitatges en un 28,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,9% hi vivien parelles casades, en un 9,7% dones solteres, i en un 36,2% no eren unitats familiars. En el 33,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,31 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,5% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 30,8% entre 25 i 44, un 22,5% de 45 a 60 i un 16% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.750 $ i la renda mediana per família de 40.217 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.318 $ mentre que les dones 19.881 $. La renda per capita de la població era de 15.665 $. Entorn del 4,8% de les famílies i el 5,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- North Irwin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- North Irwin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Auxelles-Haut

Auxelles-Haut és un municipi francès del departament del Territori de Belfort i de la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2005 tenia 307 habitants.

## Geografia

El poble està construït en la vessant assolejasa del massís dels Vosges.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2005 |
| 301 | 256 | 228 | 220 | 252 | 305 | 307 |
# Asquenazites

Els asquenazites (hebreu: אַשְׁכֲּנָזִים, en alfabet fonètic internacional: plural- [ˌaʃkənaˈzim], singular- [ˌaʃkənaˈzi]; transcrit al català: plural- aixkenazim, singular- aixkenazí; anglès: Ashkenazim; alemany: Aschkenasim; ucraïnès: Ашкена́зі, transcrit: Aixkenazi; rus: Ашкена́зы, transcrit: Aixkenazy; etc. També es diuen יְהוּדֵי אַשְׁכֲּנָז, Yehudé Aixkenaz, "els jueus d'Aixkenaz") són els jueus descendents de les comunitats de la Renània a l'oest d'Alemanya. Aixquenaz és el nom hebreu de la regió, de manera que els asquenazites serien, literalment, els «jueus alemanys».
Entre els segles x i xix molts asquenazites van emigrar, majoritàriament cap a l'est d'Europa, formant comunitats de parla germànica on no se'n parlava. Es van establir en llocs d'Hongria, Polònia, Ucraïna, Belarús, Lituània, Rússia i altres àrees d'Europa Oriental, i hi van implantar l'ídix, una llengua germànica jueva derivada de l'alemany medieval. En aquestes zones també s'hi parlaven, minoritàriament el judeofrancès i el judeotxec. Entre els segles XIX i XX hi va haver una forta emigració asquenazita cap els Estats Units i s'hi van establir també comunitats de parla ídix. Amb l'establiment de l'estat d'Israel moltes famīlies asquenazites s'hi van establir i hi van constituir el grup majoritari de la població.
Al segle xi només el 3% de la població jueva del món era asquenazita. El 1931, el 92% dels jueus eren asquenazites, i actualment representen el 80% de la població jueva de tot el món.

## Asquenazites i l'Holocaust

Dels 8,8 milions de jueus que s´estimava que vivien a Europa al començament de la Segona Guerra Mundial, la majoria dels quals eren asquenazites, aproximadament 6 milions van ser sistemàticament assassinats a l'Holocaust.

## Asquenazites a Israel

Els asquenazites constitueixen el grup més nombrós entre els jueus d'Israel (3 milions).

## Asquenazites als EUA

Als Estats Units hi ha la comunitat més gran d'asquenazites del món (6 milions). La comunitat més nombrosa és a Nova York.

## Vegeu també

* Jueus catalans
* Jueus sefardites - els jueus de la península Ibèrica
* Jueus mizrahim - els jueus de l'Orient mitjà
* Caraïtes - jueus d'un ritu especial caraïta, originalment de Crimea
* Krymtxak - jueus de ritus especial, també originalment de Crimea
* Jueus d'Armènia
* "Grups de jueus".
# Aspàtines

Aspàtines (grec antic: Ἀσπαθίνης, llatí: Aspathines; en persa: 𐎠𐎿𐎱𐎨𐎴𐎠 Aspačana; en elamita, Ašbazana, babiloni Aspašini), fou un noble esmentat en temps de Darios I el Gran i Xerxes I de Pèrsia.
Fou un dels set nobles perses que, segons Heròdot van conspirar contra els mags amb Darios, i va resultar ferit en la lluita que es va produir al moment de matar Esmerdis de Pèrsia al castell de Sicattawati (prop de l'actual Kermanshah, 10 d'abril del 522 aC segons la data tradicional, altres autors daten el fet al setembre o octubre del mateix any).
La figura d'Aspàtines apareix a la tomba de Darios I el Gran a Naqš-e Rostam vestit com un mede i les seves funcions a la cort no són clares; sembla un camarlenc. Apareix a la llista d'Heròdot però a la inscripció de Bishutun el seu nom està substituït per Ardumanish, que probablement fou qui el va ajudar a Darios, i Aspatines fou el qui després va exercir les seves funcions, ja més tard. Aspatines apareix a diverses tauletes on es diu clarament que era fill de Praxapes que fou un conseller de Cambises II de Pèrsia i el seu missatger. Aspatines hauria servit com a alt oficial a Persèpolis als darrers anys de Darios (com a encarregat de les copes reials) i als primers tres anys de Xerxes (en el mateix càrrec).
Fou pare de Praxaspes (II) que fou almirall de Xerxes I el 480 aC.

## Referències

* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. D'Homer al segle ii dC. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 2015. ISBN 9788441224223.

## Bibliografia

* Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870, pàg. 387 (v. 1).
* «Aspacana». A: Encyclopædia Iranica.
* «Aspathines». Livius.org.
# Associazione Calcio Monza

Associazione Calcio Monza és un club de futbol professional amb seu a Monza, Llombardia, Itàlia. L'equip juga a la Serie A, la primera categoria del futbol italià, després de l'ascens la temporada 2021-22.
El club es va fundar el 1912 com a Monza FBC i en múltiples ocasions durant els anys 60 i 70 va estar a prop de l'ascens a la Sèrie A. Després de la presa de possessió del club per part de Silvio Berlusconi el 2018, Monza va tornar a la Sèrie B el 2020 després d'una absència de 19 anys i es va acostar a l'ascens a la Sèrie A el 2021. El Monza ha guanyat la Copa d'Itàlia Sèrie C quatre vegades, més que qualsevol altre club a data 2022. També han guanyat quatre campionats de la Sèrie C i una Copa angloitaliana. El club ha competit en 40 temporades de la Sèrie B fins a la temporada 2021-22.
Des de la fundació del club, els colors del Monza eren blau i blanc però es van canviar a vermell i blanc l'any 1932; com a resultat, reben el sobrenom de i biancorossi (els blancs i vermells). El Monza juga els seus partits a casa a l'Estadi Brianteo des del 1988. L'equip té rivalitats amb el Como, Pro Sesto i Pisa.

## Referències

* ↑ Bonfanti, Francesco. «Il Monza di Berlusconi torna in Serie B. Non accadeva da 19 anni» (en italià). GQ Italia, 10-06-2020. [Consulta: 24 juliol 2020].

## Bibliografia

* Camesasca, Enrico «sulla "corte" in camicia azzurra nasceva 50 anni fa il calcio monzese» (en italià). la città di Monza, 01-07-1962.
* Rocca, Lino. Bianco su rosso: la storia del calcio monza (en italià). Monza: Officina Grafica Brasca, 1977.
* Dutto, Massimo. 80 anni di Monza (en italià). Monza: Grafica Sipiel, 1992.
* (en italià) Calcio, 1961-62, 1962, pàg. 5.
* (en italià) Corriere di Monza e Brianza, 1984.
* Fontanelli, Carlo. E non andremo mai in Serie A... 100 anni di Monza. Almanacco biancorosso 1912–2012 (en italià). Geo Edizioni, 2012. ISBN 978-8869990267.

## Enllaços externs

* Associazione Calcio Monza - Lloc web oficial (in English and Italian)
# Arthur Boka

Arthur Boka (Abidjan, 2 d'abril de 1983) és un exfutbolista ivorià de la dècada de 2000.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Costa d'Ivori amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 2006, Copa del Món de futbol de 2010 i Copa del Món de futbol de 2014.
Pel que fa a clubs, destacà a VfB Stuttgart.

## Referències

* ↑ «List of Players» (PDF). Confederation of African Football (CAF). [Consulta: 24 gener 2013].
* ↑ Arthur Etienne Boka - International Appearances
* ↑ Picard, Laurent. «Stuttgart capture Boka». skysports.com. [Consulta: 31 agost 2006].
* ↑ Arthur Boka a BDFutbol
* ↑ Arthur Boka a National-Football-Teams.com (anglès)
# Bakr Sidqi

Bakr Sidqi (àrab: بكر صدقي, Bakr Ṣidqī) (Kirkuk, 1890 - Mossul, 12 d'agost de 1937) fou un general iraquià d'origen kurd que l'any 1936 va protagonitzar un cop d'estat contra la monarquia pro-britànica del rei Faisal d'Iraq. Arran d'aquest cop d'estat, es va instaurar un nou govern i l'exèrcit iraquià va passar a tenir el paper d'àrbitre polític.

## Referències

* ↑ «The National Archives of the UK, FO 406/76, p. 87», 1938. Arxivat de l'original el 2017-04-15. [Consulta: 8 març 2021].
* ↑ David McDowall, A Modern History of the Kurds, I.B.Tauris, 2000, ISBN 978-1-85043-416-0, p. 289.
* ↑ Denise Natali, The Kurds and The State: Evolving National Identity in Iraq, Turkey, and Iran, Syracuse University Press, 2005, ISBN 978-0-8156-3084-5, p. 35.
* ↑ Khadduri, Majid «The Coup D'État of 1936: A Study in Iraqi Politics». Middle East Journal, 2, 3, 1948, pàg. 270–292. ISSN: 0026-3141.
# Bakmi

Bakmi (plural al-Bukum) fou una tribu àrab d'Aràbia occidental, tradicionalment considerada descendent d'Azd. Encara que considerats habitants de l'Hedjaz els seus terrenys de pastura estaven a 'est de Taif i als camps de lava d'Harrat Hadn i Harrat al-Bakum. Al segle xx s'estimava que eren uns deu mil. Estan dividits en dues fraccions: els al-Mahamid i els al-Wazi.
Foren partidaris del xeic Ghalib en contra dels saudites. El 1813 van defensar els seus terrenys contra Muhammad Ali d'Egipte però es van haver de sotmetre el 1815 i els turc van ocupar l'oasi de Turaba, a la vall del uadi Taraba (o Turaba). Al segle xx estaven dividits entre la lleialtat als saudites (els al-Wazi) o als haiximites (els al-Mahamid). Després de la victòria saudita a Turaba (1919) tota la tribu es va declarar per Abd al-Aziz. El 1959 el xeic dels al-Mahamid era Husayn ibn Muhyi, i el dels al-Wazi era Muhammad ibn Ghannam.

## Referències

* Encyclopaedic Ethnography of Middle-East and Central Asia: P-Z, Volum 1. Editat per R. Khanam
# Baranha

Baranha (en francès Baraigne) és un municipi de França de la regió d'Occitània, al departament de l'Aude. El 2021 tenia 168 habitants.

## Referències

* ↑ «Populations légales 2021» (en francès). INSEE, 28-12-2023. [Consulta: 27 gener 2024].
# Barranc de Claverol

El barranc de Claverol és un barranc afluent de la Noguera Pallaresa. Discorre íntegrament pel terme de Conca de Dalt, al Pallars Jussà. Neix a llevant del poble de Claverol, entre els Rocs de Gairat i el Canarill de Claverol, des d'on baixa cap a ponent fins a arribar al davant i a sota del poble de Claverol (Conca de Dalt). En aquell punt torç cap al sud-oest, i davalla cap a la Noguera Pallaresa en el pantà de Sant Antoni. Poc abans d'arribar-hi rep per l'esquerra el barranc de la Font d'Artic.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya