OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pfitsch

Pfitsch (italià Val di Vizze) és un municipi italià, dins de la província autònoma de Tirol del Sud. És un dels municipis del districte i vall de Wipptal. L'any 2007 tenia 2.748 habitants. Comprèn les fraccions de Kematen (Caminata), St.Jakob (San Giacomo) i Wiesen (Prati). Limita amb els municipis de Brenner, Freienfeld, Mühlbach, Mühlwald, Sterzing, Vintl, Finkenberg (Àustria), Gries am Brenner (Àustria) i Vals (Àustria).

## Situació lingüística

| Pertinença lingüística (cens 2001) | 90,38% alemany |
| Pertinença lingüística (cens 2001) | 9,29% italià |
| Pertinença lingüística (cens 2001) | 0,33% ladí |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1945-1977 | Johann Bacher | SVP |
| 1977-2000 | Johann Pupp | SVP |
| 2000- | Johann Frei | SVP |
# Pfinzgau

El Pfinzgau és una petita regió històrica d'Alemanya a l'est de Karlsruhe. Porta el seu nom pel riu Pfinz. Com a espai natural el Pfinzgau és un "lößlehmüberdecktes", un país de suaus turons ondulats.
A l'edat mitjana alta només estaven ocupats un pocs llocs al voltant de Grötzingen com a components del Pfinzgau. Les primeres colònies a l'àrea del Karlsruher actual estan testimoniades als segles IV a VII al nord de i al sud de la Pfinz. Al segle xi apareixen uns comtes al Pfinzgau que al voltant del 1100 van agafar el nom de comtes d'Hohenberg.
Modernament el concepte, oblidat durant segles, ha experimentat una reanimació. Des de 1913 se li diu a la col·lecció d'antiguitats a Durlach (des de 1924 accessible a la Karlsburg Pfinzgaumuseum.

## Bibliografia

* Günther Imm: Von badischen Gauen und deren Namen. In: Badische Heimat 49, 1969, 1, ISSN 0930-7001, S. 34-46.
* Albert Krieger: Pfinzgau und Enzgau vom 8. bis 12. Jahrhundert. In: Badische Heimat 12, 1925, ISSN 0930-7001, S. 322-339.

## Enllaços externs

* Pfinzgaumuseum Arxivat 2010-12-06 a Wayback Machine.
# Casa Martió

La Casa Martió és una obra de Gavet de la Conca (Pallars Jussà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Habitatge unifamiliar en cantonera de planta baixa i pis. A la façana principal hi ha la porta d'entrada d'arc de mig punt adovellat, amb un relleu a la clau; la porta està tapiada i dintre s'obre una porta més petita rectangular i una finestra quadrangular. La resta d'obertures de la façana són rectangular i, una d'elles, té un balcó. La coberta és de teula àrab i els murs de pedra del país.

## Referències

* ↑ «Casa Martió». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2017].
# Ignacio López Arribas

Ignacio López Arribas (Conca, 7 de juny de 1947) ha estat un sindicalista i polític valencià, diputat a les Corts Valencianes en la III Legislatura.
Ha treballat com a auxiliar tècnic mecànic en la planta industrial Proquimed, en la que ha estat delegat sindical pel sindicat Unió General de Treballadors, del que ha estat Secretari General Comarcal de la Plana Mitjana. Fou elegit diputat a les eleccions a les Corts Valencianes de 1991 pel PSPV-PSOE. Ha estat secretari de la Comissió Permanent no legislativa de Seguretat Nuclear de les Corts Valencianes de 1991 a 1995. No fou reelegit a les eleccions de 1995 i continuà amb la seva tasca sindicalista dins Proquimed.

## Referències

* ↑ «Fitxa de les Corts Valencianes». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 15 juny 2015].
* ↑ Acords del Comitè d'Empresa de Proquimed Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., 2001
# Sonna d'Osma

Sonna (en llatí Sonna) va ser bisbe d'Osma de 682 fins a després del 693.
Va ser successor de Severià a la diòcesi d'Osma. Va exercir el càrrec durant els regnats d'Ervigi i Ègica. Probablement va ser consagrat el 682, d'acord amb el que s'extreu de les llistes de bisbes que signen les actes dels concilis toledans. Va assistir primerament al XIII Concili de Toledo (683) –on els bisbes apareixen desordenats– i, després, al XIV (684), on apareix signant antepenúltim les actes, el XV (687) i XVI (693). Es desconeix la data de la seva mort, perquè no hi ha més documentació, i a partir del 711 hi ha l'entrada dels musulmans a la península, però en opinió d'Enrique Flórez, degué ser un successor de Sonna qui visqués aquests esdeveniments.

## Referències

* ↑ Loperráez Corvalán, Juan. Descripción histórica del obispado de Osma con el catálogo de sus prelados (en castellà). Madrid: Imprenta Real, 1788, p. 47-48.
* ↑ Flórez, Enrique. España Sagrada (en castellà). vol. 7. Madrid: Fontanet, 1900, p. 291-292.
# Geneva (Alabama)

Geneva és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2010 tenia 4.452 habitants. Segons el cens del 2000, Geneva tenia 1.801 habitatges, i 1.197 famílies. La densitat de població era de 113,9 habitants/km².

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
# Cynthia (cràter)

Cynthia és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 15,9 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim grec, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1991.

## Referències

* ↑ «Cynthia». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Eywiller

Eywiller (en alsacià Eiwiller) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 2004 tenia 267 habitants.
Forma part del cantó d'Ingwiller, del districte de Saverne i de la Comunitat de comunes de l'Alsace Bossue.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 330 | 341 | 352 | 311 | 259 | 239 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | François Leibel | |
# Horus Escorpí I

Horus Escorpí I, Escorpí I o Serket I fou un sobirà de l'Alt Egipte del període protodinàstic. El seu nom pot fer referència a la dea escorpí Serket.
Es creu que va viure a Tinis un o dos segles abans que el més conegut rei Escorpí de Nekhen. Segons Günter Dreyer, a ell pertany la tomba U-j del cementiri reial d'Abidos, on van soterrar els reis tinites. Aquesta tomba va ser espoliada en l'antiguitat, però s'hi han trobat moltes plaques petites d'ivori, cadascuna amb un forat per a nugar-les a alguna cosa i una o més marques jeroglífiques que podrien ser noms de ciutats, potser per a nugar-les als tributs o ofrenes de cada una d'aquestes i identificar-los. Dues d'aquestes plaques sembla que fan referència a Baset i Buto, dues ciutats del delta del Nil, cosa que demostraria que els exèrcits d'Escorpí havien penetrat al Baix Egipte.
El professor John Darnell, de la Universitat Yale, ha descobert recentment unes inscripcions amb una antiguitat d'uns 5.000 anys amb els símbols d'Escorpí en què es representa la victòria sobre altre sobirà protodinàstic, possiblement el rei de Naqada. El rei derrotat, o el lloc, és representat per un cap de bou, marca que també s'ha trobat a la tomba U-j.
Alguns autors opinen que Escorpí I i Escorpí II són la mateixa persona. El rei Escorpí hauria regnat uns 200 anys abans que Narmer.

## Referències

* 1 2 3 Documental El rey escorpión Col. "Los misterios de Egipto", dirigit per David Lee per a Atlantic Productions Ltd, ed. National Geographic, 2008 - John Darnell i Günter Dreyer, entre d'altres, presenten les conclusions de les seves investigacions sobre el rei Escorpí.
# Hipònic I

Hipònic I (en llatí Hipponicus, en grec antic Ἱππόνικος) fou un destacat ciutadà atenenc.
És el primer membre de la família Càl·lies-Hipònic. Plutarc el menciona, i diu que suposadament, ell i tres més, van rebre una confidència directament del legislador Soló el 594 aC que li va permetre comprar terres i enriquir-se fent ús d'informació privilegiada.

## Referències

* ↑ 1.Hipponicus I a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 566
# Hohoe

Hohoe és una ciutat de Ghana, capital de la muntanyosa municipalitat de Hohoe a la Regió Volta de Ghana, amb el seu bon clima i moltes atraccions turístiques com les Cataractes Wli. Hohoe és la 35è ciutat més poblada de Ghana amb 56.202 habitants i està situada entre el llac Volta i la frontera de Togo. Hohoe està connectat per carretera a Kpandu i a Ho.
# Imperial-Enlow

Imperial-Enlow és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 3.514 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Imperial-Enlow tenia 3.514 habitants, 1.418 habitatges, i 979 famílies. La densitat de població era de 335,8 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 1.418 habitatges en un 34,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51% hi vivien parelles casades, en un 13,4% dones solteres, i en un 30,9% no eren unitats familiars. En el 26,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,02.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,1% tenia menys de 18 anys, un 6,7% entre 18 i 24, un 32,1% entre 25 i 44, un 22,6% de 45 a 60 i un 12,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.668 $ i la renda mediana per família de 49.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.318 $ mentre que les dones 26.171 $. La renda per capita de la població era de 22.226 $. Entorn del 6,9% de les famílies i el 8,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Imperial-Enlow». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Imperial-Enlow». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Humason (cràter)

Humason és un petit cràter d'impacte de la Lluna ubicat a l'Oceanus Procellarum. Es tracta d'un cràter en forma de copa amb una vora exterior que s'eleva lleugerament per sobre de l'entorn de la mar lunar. A l'oest apareix un sistema de lleugeres crestes denominades Dorsa Whiston orientades cap al sud en direcció als Montes Agricola.
Aquest cràter va ser prèviament identificat com Lichtenberg G abans de ser reanomenat per la UAI. El cràter Lichtenberg es troba a més de 100 km cap a l'oest.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Hocartita

La hocartita és un mineral de la classe dels sulfurs que pertany al grup de l'estannita. Rep el nom en honor de Raymond Hocart (Kabylie, Algèria 21 de maig de 1896 - 5 de desembre de 1983), professor de mineralogia de la Universitat de París.

## Característiques

La hocartita és una sulfosal de fórmula química Ag₂(Fe$^{2+}$,Zn)SnS₄. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1967, sent publicada per primera vegada el 1968. Cristal·litza en el sistema tetragonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la hocartita pertany a «02.CB - Sulfurs metàl·lics, M:S = 1:1 (i similars), amb Zn, Fe, Cu, Ag, etc.» juntament amb els següents minerals: coloradoïta, hawleyita, metacinabri, polhemusita, sakuraiïta, esfalerita, stil·leïta, tiemannita, rudashevskyita, calcopirita, eskebornita, gal·lita, haycockita, lenaïta, mooihoekita, putoranita, roquesita, talnakhita, laforêtita, černýita, ferrokesterita, idaïta, kesterita, kuramita, mohita, pirquitasita, estannita, estannoidita, velikita, chatkalita, mawsonita, colusita, germanita, germanocolusita, nekrasovita, estibiocolusita, ovamboïta, maikainita, hemusita, kiddcreekita, polkovicita, renierita, vinciennita, morozeviczita, catamarcaïta, lautita, cadmoselita, greenockita, wurtzita, rambergita, buseckita, cubanita, isocubanita, picotpaulita, raguinita, argentopirita, sternbergita, sulvanita, vulcanita, empressita i muthmannita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a l'Escola Nacional de Mines de París (França).

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Chocaya, situada dins la localitat de Chocaya-Animas, a la província de Sud Chichas (Potosí, Bolívia). També ha estat descrita al Perú, l'Argentina, els Estats Units, França, Alemanya, Àustria, Eslovàquia, Rússia, el Kirguizstan, la República Popular de la Xina i el Japó.

## Referències

* ↑ «Hocartite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 17 desembre 2020].
# Illes Satsunan

Les illes Satsunan (薩南諸島, Satsunan shotō) o arxipèlag Satsunan és un arxipèlag que compren la part nord de les illes Nansei. Estan situades a l'oceà Pacífic occidental, on fan de frontera entre el mar de la Xina Oriental i el mar de les Filipines. Depenent de les fonts, les illes Amani poden ser considerades com a part d'aquest arxipèlag o de les illes Ryūkyū, en part pel fet que el territori de l'antic Regne de Ryūkyū les incloïa. D'accord amb Guardia Costera del Japó les illes Amani són part de les Satsunan, pel que el territori inclou totes les illes situades al sud de l'illa de Kyūshū i al nord de l'illa d'Okinawa. Administrativament, les illes Satsunan formen part la Prefectura de Kagoshima. L'illa d'Amami Ōshima és la més gran i poblada, mentre que Amami és l'única ciutat de l'arxipèlag. L'illa de Yakushima és la segona més gran i Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 1993.

## Geografia

Les illes Nansei estan formades per tres arxipèlags principals:
* Les illes Ōsumi (大隅諸島, Ōsumi shotō): 9 illes, entre elles Yakushima, Tanegashima, Kuchinoerabu-jima, Kuroshima i Iōjima.
* Les illes Tokara (トカラ列島, Tokara rettō): 12 illes, entre elles Nakanoshima i Kuchinoshima.
* Les illes Amami (奄美群島, Amami guntō): 8 illes, entre elles Amami Ōshima, Tokunoshima, Okinoerabujima, Kikaijima i Kakeromajima.

## Referències

* ↑ http://www1.kaiho.mlit.go.jp/GIJUTSUKOKUSAI/KENKYU/report/tbh27/tbh27-02.pdf
* ↑ http://whc.unesco.org/en/list/662
# Irakli Garibashvili

Irakli Garibashvili (en georgià ირაკლი ღარიბაშვილი, l'Irak'li Gharivashvili, Tiflis, 28 de juny de 1982) és un polític georgià que ha ocupat el càrrec de Primer ministre de Geòrgia des del 22 de febrer de 2021, i anteriorment des del 20 de novembre de 2013 fins al 30 de desembre de 2015.

## Carrera política

Va entrar en política amb el Somni Georgià de Bidzina Ivanishvili. Després de la victòria del seu partit en les eleccions de 2012 va ser nomenat ministre d'Interior en el govern d'Ivanishvili amb un programa de reformes en l'estructura dels serveis de seguretat i d'intel·ligència. El 2 de novembre de 2013 Ivanishvili va anunciar la seva decisió d'abandonar la prefectura del govern després de les eleccions presidencials i va designar a Garibashvili com el seu successor. D'aquesta forma va ser nomenat primer ministre després de la victòria presidencial de Guiorgi Margvelaixvill. Garibashvili es va convertir en el primer cap de govern nomenat després de la reforma constitucional que va transformar el règim presidencialista en un parlamentari. Entre 2019 i 2021 va exercir com a Ministre de Defensa. Garibashvili va assumir novament el càrrec de Primer ministre al febrer de 2021, després de la renúncia de Gueorgui Gajaria.
El dia 3 de març de 2022 va demanar formalment l'adhesió del seu país a la Unió Europea.

## Referències

* ↑ «Georgia» (en inglés). Rulers.org. Rulers.org [Consulta: 27 novembre 2013].
* ↑ «New Interior Minister Names his Deputies» (en inglés). Civil Georgia, 30-10-2012. [Consulta: 27 novembre 2013].
* ↑ «Garibashvili Named as Next PM» (en inglés). Civil Georgia, 02-11-2013. Arxivat de l'original el 2017-07-02. [Consulta: 27 novembre 2013].
* ↑ «Ivanishvili: 'I Quit Politics, But Remain Active Citizen'» (en inglés). Civil Georgia, 24-11-2013. [Consulta: 27 novembre 2013].
* ↑ «Irakli Garibashvili, nuevo primer ministro de Georgia». La Razón (Agencia EFE), 20-11-2013. [Consulta: 27 novembre 2013].
* ↑ «https://twitter.com/gharibashvilige/status/1499437390724833280». [Consulta: 6 març 2022].
# Illes Verges

Les illes Verges (en anglès Virgin Islands) són un arxipèlag de les Antilles dividit en dues administracions:
* Illes Verges Britàniques, un territori d'ultramar del Regne Unit.
* Illes Verges Nord-americanes, un territori no incorporat i organitzat dels Estats Units.
Tant la part britànica com la nord-americana comparteixen dos fets inusuals: la moneda de curs legal és el dòlar dels Estats Units i els cotxes circulen per l'esquerra.
El nom de les illes Verges prové de Cristòfor Colom que les va anomenar Santa Úrsula i les Onze Mil Verges.
# Islamisme

«Islamisme» té aquests significats:
* Islam: és una religió abrahàmica i monoteista que representa el conjunt de creences dels musulmans.
* Fonamentalisme islàmic: és una ideologia política i religiosa, que està basada en una interpretació fonamentalista de l'islam.
* Islamisme polític, conjunt d'ideologies que mantenen que l'islam és alhora una religió i el fonament d'un sistema polític.
# Isidro Gil y Gabilondo

Isidro Gil y Gabilondo (dit també Gavilondo) neix al municipi d'Azkoitia, Guipúscoa, al País Basc l'any 1843 i mor a Burgos el març del 1917.

## Biografia

Isidro Gil va ser un pintor, dibuixant, il·lustrador, historiador, advocat i escriptor espanyol. Va ser considerat un dels principals exponents de la pintura del segle xix de Burgos. Obtingué càrrecs notables a la ciutat de Burgos com a Secretari de l'Ajuntament, President de la Cambra de Comerç i Vicepresident de la Comissió provincial de Monuments. I també fou professor i director de la Academia Provincial de Dibujo entre els anys 1875 i 1896. Entre 1892 i 1897 fou director del Museo Arqueológico y de Bellas Artes. També figurà com a membre de la Reial Acadèmia de Belles Arts de San Fernando i de la Reial Acadèmia de la Història, de Burgos.

## Obra

Isidro Gil es mogué en diversos gèneres, temes i tècniques, però, la majoria de les seves obres es troben dins un estil realista i costumista. La seva obra destaca per un especial interès del gènere històric, en el que, com ja hem dit abans, serà considerat un dels màxims exponents de la pintura del XIX a Burgos, juntament amb l'artista Evaristo Barrio.

## = Dibuixos i pintures =

El 1866 presentà a l'Exposició Nacional de Belles Arts de Madrid dos dibuixos:
* Puerto de San Sebastian.
* Curso del Urola.
Va rebre un premi per un dibuix que presentà a un concurs organitzat per La Ilustración Española y Americana.
A l'exposició que es va fer l'any 1868 a Saragossa va presentar una aquarel·la titulada Una dama en su tocador. En aquestes dates també realitzà Memoria descriptiva de la cueva de Atapuerca.
* Una escalera del Renacimiento en l'exposició de 1876.
* Antes de la función de 1878.
* La visita de confianza en l'exposició oberta pel Sr. Hernandes de 1881.
Els quadres més representatius de l'artista són:
* Una dama en su tocador (aquarel·la).
* Antes de la función.
* Origen de la Independencia de Castilla.
* Apunte para un cuadro.

### Obres escrites

Isidro Gil també fou un escriptor. Destaquem tres obres:
* Iglesia y convento de San Pablo en Burgos (1878).
* El castillo de Loarre (1905). Amb dibuixos i plànols fets pel mateix Isidro.
* Burgos y su provincia (1913).

## Referències

* ↑ Bernard, por M. Ossorio y. Galería biográfica de artistas españoles del siglo XIX. Madrid: Giner], 1975. ISBN 84-7273-084-0.
* ↑ «Euskomedia». [Consulta: 4 desembre 2013].
# James Hargreaves

James Hargreaves (Blackburn, 1720 - Nottingham, 22 d'abril de 1778) fou un filador capdavanter de la Revolució Industrial de la Gran Bretanya car, vers l'any 1764, va inventar la Spinning Jenny: la primera màquina manual de filar que podia filar diversos fils alhora. Ramon Farguell, un fuster de Berga, va perfeccionar aquesta màquina donant lloc a la bergadana.
Els anys següents va construir algunes jennys, que foren destruïdes l'any 1768 durant una vaga de filadors. Hargreaves es traslladà aleshores a Nottingham, on va instal·lar una petita filatura i hi va treballar, sense gaire èxit, fins a la mort.

## Referències

* ↑ «James Hargreaves». Encyclopædia Britannica [Consulta: 26 octubre 2016].
* 1 2 «James Hargreaves». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Jabbarberdi

Jabbarberdi fou kan de l'Horda d'Or. Era fill de Toktamix i germà de Kerimberdi a qui va assassinar el 1414 i va succeir, però se li va oposar un altre germà, Kibak Khan, que també es va proclamar kan. Jabbarberdi tenia el suport lituà i s'hauria acabat imposant al seu rival, però al seu torn fou apartat del tron per Edigu, que va proclamar kan a Tjekre Khan, d'ascendència incerta.
L'únic que l'esmenta és Khuandemir que diu que fou successor de Kibak Khan. No va deixar monedes.

## Referències

Howorth, Henry Hoyle. History of the Mongols, from the 9th to the 19th Century. Part II, division I. The so-called tartars of Russia and Central Asia. Londres: Longmans, Green and Co, 1880.