OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Harry Gruyaert

Harry Gruyaert (Bèlgica, 1941) és un fotògraf belga establert a París. Va estudiar a l'École de cinéma et de télévision de Brussel·les del 1960 al 1963. Durant gairebé trenta anys, fotografia les subtils variacions cromàtiques de la llum oriental i occidental, de Bèlgica al Marroc i de l'Índia a Egipte. Lluny de complaure’s en un exotisme estereotipat, la seva visió de les contrades llunyanes arrossega l'espectador a atmosferes particulars i una mica impenetrables. Vinculat al procediment cibachrome, Gruyaert ha optat recentment pel revelat digital per reproduir millor la riquesa de les ombres de les seves pel·lícules, i per acostar-se al seu principal objectiu, que és permetre que el color afirmi la seva pròpia existència. És membre de l'agència Magnum Photos des del 1981.

## selecció d'exposicions

* 2006, Fundación Caixa Galicia, Lugo i Vigo, Espanya
* 2003, Rencontres Internationales de la Photographie, Arles, França
* 1990, Canal de Isabel II, Madrid, Espanya
* 1986, Palais de Tokyo, París, França
* 1980, Palais des Beaux-Arts, Brussel·les, Bèlgica
* 1976, International Center of Photography, Nova York, Estats Units

## selecció de llibres

* TV Shots, Steidl, Alemanya, 2007
* Photo Poche, Actes Sud, França, 2006
* Rivages, Textuel, França, 2003
* Made in Belgium, Nathan/Delpire, França, 2000
* Morocco, Schirmer & Mosel, Alemanya, França, Estats Units, 1990
* Lumières Blanches, Centre National de la Photographie, França, 1986

## Referències

* ↑ «Harry Gruyaert». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 4 abril 2016].
# Togoperla perpicta

Togoperla perpicta és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Descripció

* Els adults són, generalment, de color marró i presenten una pigmentació fosca a la zona dels ocels que tenen al cap, el pronot marró i les potes amb franges.
* Les ales anteriors dels mascles fan entre 18 i 21 mm de llargària i les femelles entre 24 i 27.

## Reproducció

Els ous són ovals i fan 0,53 mm de llargada i 0,39 d'amplada.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina (incloent-hi Hong Kong) i el Vietnam.

## Referències

* ↑ Klapálek, F., 1907. Japonské druhy rodu Perla Geoffr. Rozpravy Česke Akademie cisare Frantiska Josefa, 16:1‐28.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Klapálek, 1921. Ann. Soc. ent. Belg. 61:63.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 The Genus Togoperla Klapálek (Plecoptera: Perlidae) (anglès)
* ↑ Du & Sivec, 2004. A: Anonymous. Insects from Mt. Shiwandashan Area of Guangxi. China Forestry Publishing House 43.
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Descriptions of oriental Perlini (Plecoptera: Perlidae) (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Kimmins, 1970. Bull. Br. Mus. Nat. Hist. Ent. 24(8):348.
* Sivec, Stark & Uchida, 1988. Scopolia 16:17.
* Stark & Sivec, 2008. Illiesia 4(20):215.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. Arxivat 2022-10-17 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* BioLib (anglès)
* Perlidae Species Listing (anglès)
# Quercus uxoris

Quercus uxoris és una espècie de roure que pertany a la família de les fagàcies i està dins de la secció dels roures vermells.

## Descripció

Quercus uxoris és un arbre caducifoli que pot créixer als 20-25 m d'alçada. El tronc pot arribar a fer 1 m o més. L'escorça és de color marró fosc. Les branques fan entre 2 a 4 mm de gruix, pubescent en primera groga, convertint sense pèl, de color marró vermellós, amb prominents lenticel·les pàl·lides. Les gemmes entre 2 a 4 mm de llarg, ovoides, punxegudes, sense pèl, de color cafè. De vegades, les estípules són persistents. Les fulles fan 10-25 per 4-10 cm, coriàcies, el·líptiques o ovades a obovades. L'àpex agut o acuminat, aristat, base arrodonida o atenuar subaguda, marge enrotllat gruixut, baix entre dents, 10-14 parells de pèls punxeguts. Les fulles joves amb toment groguenc i les fulles madures de color verd brillant, convertint glabres per sobre, excepte a prop de la base del nervi mitjà més pàl·lid per sota, groguenques amb flocs axil·lar, 9-14 parells de venes impressionat per sota de l'epidermis, verds pàl·lids, papiloses. El pecíol fa entre 1,5 a 3 cm de llarg, pubescent. Les flors són uns aments estaminats entre 6 a 12 cm de llarg, peludes, poques flors, flors pistilades, sols o en parelles. Les glans fan 1 cm de llarg per 1,5 cm d'ample, aplanades; tancades 1/3 o menys per una cúpula aplanada amb escates pubescents. Les glans maduren al cap de 2 anys.

## Distribució i hàbitat

Quercus uxoris és endèmic a Mèxic, als estats de Jalisco, Colima, Guerrero, Chiapas, i Oaxaca. Creix entre els 900 als 2500 m i prefereix llocs secs per créixer.

## Taxonomia

Quercus uxoris va ser descrita per Rogers McVaugh i publicat a Contributions from the University of Michigan Herbarium 9: 513. 1972.

### Etimologia

Quercus: nom genèric del llatí que designava igualment al roure i a l'alzina.
uxoris: epítet llatí que significa dona, muller.

## Referències

* ↑ «Quercus uxoris». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 8 abril 2020].

## Fonts

* Nixon, K. et al. 1998. Quercus uxoris. 2006 IUCN Red List of Threatened Species. Descarregat el 23 d'agost de 2007.
# Raimon Gili (músic)

Raimon Gili (Vilafranca del Penedès, 1815 - 1885), també conegut com a Ramon Gil, va ser un compositor i organista català. Va ser educat com a escolà a Montserrat entre els anys 1826 i 1831. En acabar va exercir en la posició d'organista a l'església dels franciscans, als trinitaris i posteriorment a la parròquia de la seva vila natal. El 1838 fou nomenat professor de solfeig de l’acabat de fundar Conservatori Isabel II de Barcelona. Més tard, en inaugurar-se el teatre del Liceu el 1847, hi va exercir com a mestre, on va actuar com a auxiliar de Marià Obiols. Baltasar Saldoni el cita també com a organista de la catedral de Barcelona el 1877.

## Referències

* ↑ Alonso, Celsa. «Gili, Raimundo». A: Diccionario de la Música Española e Hispanoamericana. Madrid: SGAE, 1999-2002, p. 613.
* ↑ «Ramon Gil». Gran enciclopèdia de la música. [Consulta: 26 maig 2024].
# Hipercromia idiopàtica de l'anell orbitari

Les ulleres, anomenades en terminologia mèdica hipercromia idiopàtica de l'anell orbitari, melanosi periorbitària, pigmentació periocular, melanosi periocular, melanosi infraorbitària o hiperpigmentació periorbitària, són una afecció que es produeix a la pell que envolta l'ull i que dona l'aparença d'una zona fosca rodejant els ulls. Qualsevol persona pot patir-la independentment del sexe i grup ètnic. La causa immediata pot ser que aquesta zona de la pell s'ompli molt de sang. La causa mediata pot ser una malaltia o el cansament. Els tractaments que s'ofereixen no tenen efectivitat provada, segons Roh i Chung. Un grup d'investigadors informaren d'un cas documentat de tractament amb efectivitat.

## Referències

* ↑ «ullera». DIEC2. Institut d'Estudis Catalans. [Consulta: 26 febrer 2017].
* ↑ Roberts, 2014, p. 472.
* 1 2 Day, 1994, p. 122.
* ↑ Roh i Chung, 2009, p. 1163.
* ↑ Freitag i Cestari, 2007, p. 211.
* ↑ Roh i Chung, 2009, p. 1165.
* ↑ Díaz, Noemí; Fariño, Gabriela; Villalta, Miriam; Durán, Sofía; Vizcaíno, Susan; Moncayo-Valencia, Carlos; Celi-Mero, Martha «Efectividad de los procedimientos estéticos en el tratamiento de ojeras y bolsas palpebrales. Reporte de caso». Revista MedPre, 1, 2, 2011, pàg. 81-86. Arxivat de l'original el 2017-02-27 [Consulta: 26 febrer 2017]. Arxivat 2017-02-27 a Wayback Machine.

## Bibliografia

* Day, Trevor. El llibre de les 1001 preguntes i resostes sobre el cos humà. Madrid: Susaeta, 1994. ISBN 84-305-8849-3.
* Freitag, Fernanda Magagnin; Cestari, Tania Ferreira «What causes dark circles under the eyes?». Journal of cosmetic dermatology, 6, 3, 2007, pàg. 211-215. DOI: 10.1111/j.1473-2165.2007.00324.x.
* Roh, Mi Ryung; Chung, Kee Yang «Infraorbital dark circles: definition, causes, and treatment options». Dermatologic surgery, 35, 8, 2009, pàg. 1163-1171. DOI: 10.1111/j.1524-4725.2009.01213.x.
* Roberts, Wendy E. «Periorbital hyperpigmentation: review of etiology, medical evaluation, and aesthetic treatment». Journal of drugs in dermatology: JDD, 13, 4, 2014, pàg. 472-482.
# Puigmoreno

Puigmoreno o Pui Moreno en aragonès és una pedania d'Alcanyís a la comarca del Baix Aragó, província de Terol, l'Aragó. El poble va ser creat per l'Institut Nacional de Colonització amb el nom de Campillo de Franco. Segons el cens de l'INE de 2013 té 366 habitants.
# Henry Wallis

Henry Wallis (Londres, 21 de febrer de 1830 - Londres, 20 de desembre de 1916) va ser un pintor prerrafaelista, un escriptor i un col·leccionista d'art britànic.
Es desconeix el nom i l'ofici del seu pare. El 1845 la seva mare, Mary Anne Thomas, es va casar amb el pròsper arquitecte Andrew Wallis, qui va concedir el cognom al seu fillastre. Henry va tenir una sòlida formació artística. Va ser admès com a aprenent en la Royal Academy de Londres i el març de 1848 es va matricular a l'Escola de Pintura. A París, entre 1849 i 1853, va estudiar al taller de Charles Gleyre i a l'Acadèmia de Belles arts d'Institut de França.
El 1856 Wallis va exhibir en la Royal Academy de Londres el seu quadre Death of Chatterton (La mort de Chatterton, actualment a la Tate), que va tenir immediatament gran èxit. En ell representa el suïcidi del poeta anglès Thomas Chatterton, qui es va suïcidar als disset anys el 1770 i es va convertir en el prototip de l'artista romàntic. Aquest quadre revela la sintonia de Wallis amb els postulats de la Germanor Prerrafaelista, tant en el vibrant ús dels colors i de la llum (que entra per la finestra del fons) com en el detallisme i simbolisme dels elements. Wallis va reproduir en aquesta obra les golfes de la posada Gray on el poeta es va suïcidar. El model que va utilitzar per a la figura de Chatterton va ser el jove escriptor George Meredith. El 1858 l'esposa de Meredith, Mary Ellen Nicolls, ho va abandonar per Wallis. Nicolls va morir tres anys després.
Wallis es va anar allunyant dels principis del Prerafaelitisme per apropar-se als del realisme social, com succeeix a la seva obra The Stonebreaker (El picapedrer, 1857, avui en el Birmingham Museum & Art Gallery).
Wallis va fer 35 exposicions a la Royal Academy. Al final de la seva carrera va mostrar gran interès per les aquarel·les. Va ser elegit membre de la Royal Watercolour Society el 1878.
Va morir gairebé cec el 20 de desembre de 1916 en el n.º 1 de Walpole Road, Croydon, Londres.

## Bibliografia

* HILTON, Timothy: Els prerrafaelitas. Títol original: The Pre-Raphaelites. Traducció: María Barberán. Destinació-Thames and Hudson, 1993.
* RAMM, John: «The Forgotten Pre-Raphaelite» en Antique Dealer & Collectors Guide. Març-abril de 2003, Vol. 56, 8&9
* VAN DE PUT, A: Henry Wallis, 1830–1916, Faenza, v (1917), pàg. 33–8
* TREUHERZ, J.: Hard Times: Social Realism in Victorian Art. Londres: 1987, pàg. 36–39

## Referències

* ↑ HILTON (1993) pág. 122.
# Henry Tuilagi

Henry Tuilagi va néixer el 12 d'agost de 1976 a Fogapoa (Samoa). És un jugador de rugbi a XV, que ocupa la posició de tercera línia centre en l'equip de l'USAP de Perpinyà i a la selecció de Samoa. Anteriorment havia jugat en l'equip dels Leicester Tigers.
El seu germà més gran, Freddie Tuilagi, també va formar part del Leicester, on actualment hi juguen els seus germans Alesana i Anitelia.

## Carrera
### En club

* Overmach Parme : 2002-2003
* Leicester Tigers: 2003-2007
* USAP: des de 2007

### En equip nacional

El seu debut internacional amb Samoa va ser l'1 de juny de 2002, en ocasió d'un partit contra l'equip de Fiji.
(A 1/01/2008)
* 6 partits amb la selecció de Samoa (4 el 2002, 2 el 2007 a la Copa del Món)

## Enllaços externs

* Estadístiques a itsrugby.com (francès)
* Fitxa als Tigers de Leicester Arxivat 2007-06-09 a Wayback Machine. (anglès)
* Estadístiques a ercrugby.com Arxivat 2008-03-19 a Wayback Machine. (anglès)
# Que Dios nos perdone

Que Dios nos perdone és una pel·lícula espanyola de 2016. Es tracta d'un thriller policíac que constitueix el tercer llargmetratge del seu director Rodrigo Sorogoyen, després de Stockholm i 8 cites.
Roberto Álamo, un dels protagonistes de la pel·lícula, va rebre el premi Goya a la millor interpretació masculina per la seva actuació i els seus guionistes Rodrigo Sorogoyen i Isabel Peña van ser guardonats, en la 64 Edició del Festival de Cinema de Sant Sebastià, amb el premi del Jurat pel guió.

## Argument

En l'estiu de 2011, dos policies busquen a contra-rellotge i de forma confidencial, a un assassí en sèrie pel centre de Madrid, amb el teló de fons de la crisi econòmica, el moviment 15-M i la visita del Papa/Papa Benet XVI.

## Repartiment

* Antonio de la Torre Martín: Velarde
* Roberto Álamo: Alfaro
* Javier Pereira: Andrés
* Luis Zahera: Alonsso
* Raúl Prieto: Bermejo
* María de Nati: Elena
* María Ballesteros: Rosario
* José Luis García Pérez: Sancho
* Mònica López: Amparo
* Rocío Muñoz-Cobo : Juana
* Teresa Lozano: Amalia
* Fran Nortes : Rafael March
* Andrés Gertrúdix : Padre Raúl
* Jesús Caba: Rubio
* Alfonso Bassave

## Producció

Céspedes Després de l'èxit de l'últim llargmetratge de Sorogoyen, Stockholm, en el Festival de Cinema de Màlaga de 2013, el productor Gerardo Herrero (Tornasol Films) es va interessar per aquest guió i va decidir accedir a la producció de la pel·lícula, explicant Sorogoyen, per a aquest projecte amb un pressupost més ambiciós que anteriorment, amb la participació dels actors Antonio de la Torre i Roberto Álamo. El rodatge es va dur a terme al centre de Madrid l'agost de 2015, a Tenerife - els interiors: les cases i la comissaria; pels avantatges fiscals que hi ha en les Illes Canàries- i l'escena final en Torrelavega (Cantàbria). La pel·lícula va passar pel Festival de Màlaga en la secció Cinc minuts de cinema i després va competir en el Festival de Sant Sebastià. Es va estrenar a Espanya el 28 d'octubre de 2016.

## Premis i nominacions
### Premis Goya

| Categoria | Nominats | Resultat |
| Millor pel·lícula | Millor pel·lícula | Nominada |
| Millor direcció | Rodrigo Sorogoyen | Nominat |
| Millor actor protagonista | Roberto Álamo | Guanyador |
| Goya al millor actor secundari | Javier Pereira | Nominat |
| Millor guió original | Isabel Peña i Rodrigo Sorogoyen | Nominada |
| Millor muntatge | Alberto del Campo i Fernando Franco | Nominat |

## Referències

* ↑ «Roberto Álamo, Goya al mejor actor protagonista por 'Que dios nos perdone'». La Vanguardia.
* ↑ «Palmarés del Fetival de Cine de San Sebastián 2016: Rodrigo Sorogoyen e Isabel Peña, premio del Jurado al mejor guion por 'Que dios nos perdone'» (en castellà). Antena3.com.
* ↑ «Antonio de la Torre y Roberto Álamo protagonizan 'Que Dios nos perdone', el tercer largo de Rodrigo Sorogoyen» (en castellà). Antena3.com.
* ↑ «May God Forgive Us (Que Dios nos perdone)» (en anglès). [Consulta: 1r octubre 2018].
* ↑ «Gamero: “El guion de ‘Que Dios nos perdone’ era uno de los mejores guiones que habíamos recibido en mucho tiempo”» (en castellà). Audiovisual451, 14-09-2016.
# Hisashi Sakaguchi

Hisashi Sakaguchi (1945 – 1995) va ser un dibuixant de manga japonès. Va tenir la sort de començar treballant als estudis d'animació del considerat “Déu del manga”, Osamu Tezuka. Per a això, va haver de deixar l'escola als 17 anys, però va confessar que mai se'n va penedir. Com a assistent d'animador va col·laborar a sèries com Astroboy o Chopy i la princesa. El 1969 va decidir dedicar-se en exclusiva a la il·lustració i el còmic, però la fama va tardar a arribar-li. El 1984 publica Ishi no Hana, el seu primer èxit, al que seguirien Version el 1990 i l'aclamada Ikkyû, la imaginària biografia d'un monjo japonès al segle xiv.

## Referències

* ↑ «Hisashi Sakaguchi (1946 - 1995, Japan)». lambiek. [Consulta: 24 maig 2022].
* ↑ «Sci-fi writer Kazumasa Hirai dies at 76». Mainichi Shimbun, 19-01-2015. Arxivat de l'original el 19 gener 2015. [Consulta: 19 gener 2015].
* ↑ Bell, Anne-Laure. «Attack on Titan's Hajime Isayama Receives Angoulême's 'Special 50th Edition' Award». Anime News Network. [Consulta: 22 abril 2023].
# Rankoth Vehera

Rankoth Vehera és una stupa situada a l'antiga ciutat de Polonnaruwa a Sri Lanka. L'stupa va ser construïda per Nissanka Malla de Polonnaruwa, que va governar el país de 1187 a 1196. El Rankoth Vehera ha estat construït segons la tradició de les stupes de l'Anuradhapura Maha Viharaya i s'assembla molt a Ruwanwelisaya. De fet, una inscripció en pedra situada prop de l'stupa fins i tot l'identifica amb el nom de "Ruwanweli". Tanmateix, més tard s'ha conegut amb el nom que s'utilitza actualment, Rankoth Vehera. En singalès, ran significa or, kotha és el nom donat al pinacle d'una stupa i vehera significa stupa o temple. Així, el nom Rankoth Vehera es pot traduir aproximadament com "Stupa amb Pinacle Daurat". Juntament amb el Kiri Vehera, és una de les stupes més venerades de Polonnaruwa.

## Descripció

Rankoth Vehera és una estructura feta totalment de maó i té una circumferència de base de 170 m i una alçada de 33 m. Tanmateix, la forma original de l'stupa, especialment la seva part superior, s'ha canviat durant els treballs de renovació fets pels governants posteriors i s'estima que l'alçada original de Rankoth Vehera podria haver estat gairebé 61 m. Malgrat això, segueix sent l'stupa més gran de l'antiga ciutat de Polonnaruwa i la quarta stupa més gran del país. L'stupa té quatre grans Vahalkadas, una estructura que s'utilitza per oferir flors i també per suportar el pes d'una stupa. Aquests també estan fets de maó. L'stupa es troba al centre d'una gran terrassa quadrada, que també està envoltada per un mur de maó. La terrassa té quatre accessos orientats als quatre punts cardinals, amb camins de sorra que hi condueixen. Una inscripció en pedra prop d'una de les entrades esmenta que el rei Nissanka Malla va observar i supervisar la construcció de l'stupa des d'allà. També s'esmenta que adorava l'stupa des d'una petita plataforma, que es troba en un racó de la terrassa.

## Referències

* ↑ Siriweera, W. I.. History of Sri Lanka. Dayawansa Jayakodi & Company, 2004, p. 303. ISBN 955-551-257-4.
* 1 2 Sarachchandra, B. S.. අපේ සංස්කෘතික උරුමය (Cultural Heritage) (en sinhala). Silva, V. P., 1977, p. 114.
* 1 2 3 Amarasinghe, Malinga. පොළොන්නරුවේ නටබුන් (The Ruins of Polonnaruwa) (en sinhala). S. Godage & Brothers, 1998, p. 75–77. ISBN 955-20-3051-X.
* 1 2 Prematilleke, P. L.. Polonnaruwa - The Silver Capital of Sri Lanka. Colombo: Central Cultural Fund, Ministry of Cultural Affairs, 2004, p. 18–19. ISBN 955-613-111-6.
* ↑ «The largest dagoba in Polonnaruwa». Sunday Observer, 08-05-2005. [Consulta: 15 gener 2010].
# Hisayoshi Harasawa

Hisayoshi Harasawa (en japonès: 原沢 久喜, Harasawa Hisayoshi) (Shimonoseki, Prefectura de Yamaguchi, Japó, 3 de juliol de 1992), és un judoka japonès.
El 2016 va participar en els Jocs Olímpics de Rio de Janeiro, en la categoria de +100 kg, on va aconseguir la medalla d'argent després de perdre la final amb el francès, dues vegades medalla d'or als Jocs Olímpics, Teddy Riner.

## Referències

* ↑ «Hisayoshi Harasawa». Arxivat de l'original el 6 d’agost 2016. [Consulta: 12 agost 2016].
# Rankinita

La rankinita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el seu nom del químic i físic George Atwater Rankin (1884-1963).

## Característiques

La rankinita és un silicat de fórmula química Ca₃Si₂O₇. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la rankinita pertany a «09.BC: Estructures de sorosilicats (dímers), grups Si₂O₇, sense anions no tetraèdrics; cations en coordinació octaèdrica [6] i major coordinació» juntament amb els següents minerals: gittinsita, keiviïta-(Y), keiviïta-(Yb), thortveitita, itrialita-(Y), keldyshita, khibinskita, parakeldyshita, barisilita, edgarbaileyita, kristiansenita i percleveïta-(Ce).

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Scawt Hill, a la localitat de Larne, al comtat d'Antrim, Irlanda del Nord. També ha estat descrita en altres indrets de la resta d'Europa, així com als Estats Units, el Japó i Nova Zelanda.

## Referències

* ↑ «Rankinite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 29 octubre 2017].
# Heterogàmia

«Heterogàmia» té aquests significats:
* En la biologia de la reproducció, heterogàmia és l'alternança de generacions organitzades de forma diferent, aplicada a l'alternança entre generació partenogenètica i generació sexual. Aquest tipus d'heterogàmia ocorre, per exemple en alguns àfids.
* En la biologia cel·lular, heterogàmia és sinònim d'anisogàmia, la condició de tenir mides diferents els gàmetes mascle i femelles produïts per diferents sexes o els tipus que s'aparellen en una espècie.
* En botànica, una planta és heterògama quan porta, com a mínim, dos diferents tipus de flors femelles respecte a les seves estructures reproductives, per exemple flors mascle i femella o flors bisexuals i femelles. Els estams i carpels no estan presents de forma regular en cada flor o flòscul..
* En sociologia, heterogàmia es refereix al matrimoni entre dos individus que difereixen en un cert criteri, i es contrasta amb l'homogàmia per matrimoni o unió entre participants d'acord amb aquest criteri. Per exemple, l'heterogàmia ètnica es refereix als matrimonis entre individus de diferents grups ètnics. L'heterogàmia respecte a l'edat implica participants dins un matrimoni amb edats significativament diferents.
Els termes heterogamètic i homogamètic estan relacionats amb l'heterogàmia, però estan diferenciats.