OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Partit Demòcrata (Tailàndia)

El Partit Demòcrata (Tailandès: พรรคประชาธิปัตย์; RTGS: Phak Prachathipat) és un partit polític tailandès. El partit més antic de Tailàndia, es va fundar com a partit reialista; ara manté una posició conservadora i favorable al mercat.
El Partit Demòcrata va fer les seves millors actuacions al parlament el 1948, el 1976 i el 1996. Mai no ha aconseguit una majoria parlamentària absoluta. Les bases de suport electoral del partit són el sud de Tailàndia i Bangkok, tot i que els resultats electorals a Bangkok han fluctuat molt. Des del 2004, els candidats demòcrates van guanyar tres eleccions per a la governació de Bangkok. Del 2005 al 2019, el Partit Demòcrata va ser liderat per Abhisit Vejjajiva, antic primer ministre.

## Referències

* ↑ «Democrat Party (DP) / Phak Prachathipat». GlobalSecurity.org. [Consulta: 16 maig 2020]. «Of the four ruling coalition parties in 1987, the Democrat Party was considered to be somewhat liberal, despite its beginning in 1946 as a conservative, monarchist party.»
* ↑ «Demise of the Democrat Party in Thailand».
* ↑ «Thailand's main political parties». Al Jazeera, 03-07-2011. [Consulta: 16 maig 2020]. «Prime Minister Abhisit Vejjajiva's ruling Democrat Party was founded in 1946. It is conservative, pro-monarchy and establishment, backed by the military and most of the Bangkok-based elite.»
# Panethita

La panethita és un mineral rar de la classe dels fosfats que va ser descobert en un meteorit, el meteorit Dayton, a Ohio, Estats Units. Rep el seu nom en honor de Friedrich Adolf Paneth (1887-1958), químic britànic d'origen austríac que va ser considerat l'autoritat més gran del seu temps en hidrurs volàtils i també va fer importants contribucions a l'estudi de l'estratosfera.

## Característiques

La panethita és un fosfat de fórmula química (Na,Ca)₂(Mg,Fe$^{2+}$)₂(PO₄)₂. Segons la font, la seva fórmula empírica canvia, però sempre el sodi i el magnesi són els cations de major contingut. Cristal·litza en el sistema monoclínic i en cristall anèdrics de fins a 1 mm de llarg. És de color groc-ambre clar i la seva densitat és de 2,9 g/cm³. La seva duresa no ha estat determinada.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la panethita pertany a «08.AC: Fosfats, etc. sense anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana i gran» juntament amb 49 minerals més, entre els quals es troben: howardevansita, al·luaudita, arseniopleïta, bario-olgita, bobdownsita, bobfergusonita, brianita, ferromerrillita, hagendorfita, johil·lerita, johnsomervilleïta, marićita, merrillita, olgita, yazganita, qingheiïta, qingheiïta-(Fe$^{2+}$), schäferita, whitlockita i xenofil·lita.

## Formació i jaciments

La panethita ha estat trobada al meteorit Dayton i també al meteorit Parjabatpur a Uttar Pradesh, l'Índia.
Sol trobar-se associada a altres minerals com: brianita, whitlockita, albita, enstatita, schreibersita, kamacita, taenita, grafit, esfalerita, troilita.

## Referències

* 1 2 3 «Panethite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ Fuchs, Louis H.; Olsen, E.; Henderson, E. P. «On the otmmence of brianite and panethite, two new phosphate minerals from the Dayton meteorite». Geochimica et Cosmochimica Acta, 31, 1967, pàg. 1711-1719.
* 1 2 3 «Panethita a Handbook of Mineralogy». Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 28 setembre 2016].
# Parupeneus orientalis

Parupeneus orientalis és una espècie de peix de la família dels múl·lids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 24,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Illa de Pasqua.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# París-Roubaix 1911

La París-Roubaix 1911 fou la 16a edició de la París-Roubaix. La cursa es disputà el 27 de març de 1911 i fou guanyada pel francès Octave Lapize, que d'aquesta manera aconseguia la tercera victòria consecutiva a la cursa, un rècord que seria igualat per Francesco Moser en guanyar les edicions de 1978, 1979 i 1980.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip |
| 1 | Octave Lapize | La Française |
| 2 | Alphonse Charpiot | - |
| 3 | Cyrille van Hauwaert | La Française |
| 4 | Gustave Garrigou | Alcyon |
| 5 | René Vandenberghe | Alcyon |
| 6 | Georges Passerieu | La Française |
| 7 | Georges Triboulard | - |
| 8 | Constant Niedergang | - |
| 9 | Maurice Leturgie | Automoto |
| 10 | Eugène Dhers | - |

## Enllaços externs

* Web oficial
* Resultats de l'edició de 1911 a les-sports.info
* Resultats de l'edició de 1911 a cyclebase.nl
# Paula Guillem Ripoll

Paula Guillem Ripoll (Palma, 1950) és una política balear, diputada al Parlament de les Illes Balears en la II Legislatura.
Estudià hoteleria i turisme i va formar part del Moviment Escolta de Mallorca. Afiliada al PSIB, fou elegida regidora de l'ajuntament de Sant Antoni de Portmany a les eleccions municipals espanyoles de 1983 i 1987. Fou elegida consellera del Consell Insular d'Eivissa i Formentera i diputada a les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 1987.
El 1990 abandonà el PSIB per formar part de l'Entesa Nacionalista i Ecologista, sense renunciar a l'escó. En l'XI Assemblea general de l'Associació d'Antics Escoltes de Mallorca de 1998 fou escollida vocal de l'associació, de la que el 2000 en fou vicepresidenta.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera, Paula Guillem Ripoll
* ↑ «Cronologia de l'Associació». Arxivat de l'original el 2015-06-05. [Consulta: 5 juny 2015].
# Paula Fernandes

Paula Fernandes de Souza, (Sete Lagoas, Minas Gerais, 1984) és una cantant brasilera, compositora i intèrpret de música sertaneja.

## Discs

* 2007 - Canções do Vento Sul
* 2007 - Dust in the Wind
* 2009 - Pássaro de Fogo
* 2011 - Paula Fernandes: Ao Vivo
* 2012 - Meus encantos
* 2013 - Um Ser Amor
* 2013 - Multishow Ao Vivo: Paula Fernandes - Um Ser Amor
* 2013 - As 20 Melhores - Paula Fernandes
* 2014 - Encontros Pelo Caminho
* 2015 - A Arte de Paula Fernandes
* 2015 - Amanhecer
* 2016 - Amanhecer (Ao Vivo)
* 2019 - Hora Cera
* 2019 - Orígens
* 2023 - 11:11

## Solters

* 2005 - Meu Eu em Você
* 2009 - Pássaro de Fogo
* 2009 - Jeito de Mato
* 2010 - Quando a Chuva Passar
* 2010 - Long live (con Taylor Swift)
* 2011 - Pra Você
* 2011 - Não Precisa
* 2011 - Sensações
* 2013 - Se o Coração Viajar
* 2013 - Um Ser Amor
* 2013 - Não Fui Eu
* 2014 - Quem É
* 2014 - You're Still the One
* 2015 - Pegando Lágrimas
* 2015 - Depois
* 2015 - A Paz Desse Amor
* 2016 - Piração
* 2019 - Juntos (feat. Luan Santana)
* 2019 - Não Te Troquei Por Ela
* 2022 - Bloqueia Meu Zap
* 2023 - Ciúmes Demais

## Referències

* ↑ Ariane Abdallah. «O reinado de Paula Fernandes» (en portugués). Revista TPM, 09-03-2011. [Consulta: 1r gener 2012].

## Enllaços externs

* Paula Fernandes - Lloc web oficial
# Parasinilabeo longibarbus

Parasinilabeo longibarbus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Guangxi (Xina).

## Referències

* ↑ Wu H.-W. 1939. On the fishes of Li-Kiang. Sinensia v. 10 (núms. 1-6). 92-142.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Zhu, Y., C. Lan i E. Zhang, 2006. A new species of the cyprinid genus Parasinilabeo from Guangxi, China. Acta Hydrobiol. Sin. 30:503-507.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Zhu, Y., Lan, C. & Zhang, E. (2006): A New Species of the Cyprinid Genus Parasinilabeo from Guangxi, China. Acta Hydrobiologica Sinica, 30: 503–507.
# Pauline Mahieu

Pauline Mahieu (Villeneuve-d'Ascq, 13 de març de 1999), és una nedadora francesa del club nordcatalà Canet 66 Natation.

## Trajectòria

Va guanyar la final 100 mètres esquena als Campionats de França de natació de curs curt de 2015. Als Jocs Europeus de 2015, va ser la medalla de plata en 50 mètres esquena i la medalla de bronze en 100 mètres esquena.
Es va coronar campiona de França en els 200 mètres esquena als Campionats de França de natació de 2019 a Rennes.
Amb les seves actuacions aconseguides a la trobada internacional Mònaco 2022, Pauline Mahieu va millorar tres vegades les actuacions del Top 10 (de la FFN) de tots els temps en proves d'esquena. A continuació, Pauline Mahieu torna a actualitzar la taula de referències històriques nacionals dels 200 m, des del primer dia de la trobada internacional de Canet de Rosselló. En 2 min 11 s 10, va guanyar dos llocs al Top 10 de tots els temps, pujant al 7 lloc.
Als campionats del món 2023 de Fukuoka, Pauline Mahieu fa el rècord de França del 100 metres esquena que tenia Laure Manaudou i es qualifica per a la final. Es va classificar per participar als Jocs Olímpics de París 2024.

## Referències

* ↑ Profil de Pauline Mahieu sur franceolympique.com
* ↑ Natation - Championnats de France petit bassin: Pauline Mahieu signe des débuts fracassants à Angers sur www.lavoixdunord.fr
* ↑ Et deux pour Mahieu ! sur franceolympique.com
* 1 2 «Fédération Française de Natation». ffn.extranat.fr. [Consulta: 26 maig 2022].
* ↑ «Tomac, Ndoye-Brouard et Mahieu qualifiés pour les finales du 100 m dos aux Mondiaux de Fukuoka». lequipe.fr, 24 juillet 2023..
# Pedrera (desambiguació)

«Pedrera o La Pedrera» té aquests significats:
* Pedrera, explotació minera.
** Pedrera de la Vallençana, pedrera situada al terme municipal de Badalona.
** Pedrera dels Ocells, antiga pedrera ubicada a Barcelona
** Pedrera romana del Mèdol, antiga pedrera romana prop de Tarragona.
* Geografia:
** Pedrera (Andalusia), municipi de la província de Sevilla a Espanya.
** La Pedrera (Flores), poble del departament de Flores, a l'Uruguai.
** La Pedrera (Cerro Largo), poble del departament de Cerro Largo, a l'Uruguai.
** La Pedrera (Rivera), poble del departament de Rivera, a l'Uruguai.
** La Pedrera (Sant Llorenç d'Hortons), entitat de població de Sant Llorenç d'Hortons, a l'Alt Penedès.
** La Pedrera (Cardona), muntanya de Cardona (Bages).
** La Pedrera (Masllorenç), muntanya de Masllorenç (Baix Penedès).
* Edificis:
** La Pedrera, edifici d'Antoni Gaudí situat a Barcelona.
# Paraules per minut

Paraules per minut, abreujat normalment ppm, és la mesura de velocitat d'entrada o sortida.

## Pulsacions

Paraules per minut és la mesura de Pulsacions (velocitat), que es fa servir sovint en contractació.
Les paraules per minut també són una mesura de telegrafia o operació de radioaficionat i de velocitat Codi Morse. Ja que els codis per a lletres diferents tenen una longitud diferent, és necessari especificar una paraula de referència. Una paraula de referència que es fa servir sovint és PARIS. Amb el propòsit de mesurar les ppm, una paraula s'estandarditza amb 5 caràcters; així doncs, "aliat" és una paraula, però "ecologisme" comptaria per dues.
Els beneficis de l'estandardització de la mesura de velocitat és que permet la comparació entre límits de llengua i equips. La velocitat d'un parlant Sud-africà, a Ciutat del Cap pot ésser comparada amb la d'algú que parli francès a Brussel·les.
Algú amb poca experiència amb teclats pot assolir 20 ppm, un digitador mitjà assoleix al voltant de 30 a 45 ppm (normalment el mínim necessari per a posicions laborals), mentre que els digitadors avançats poden arribar fins a 100 ppm. El 2005, Barbara Blackburn era la digitadora més ràpida del món segons el Llibre Guinness dels Rècords. Fent servir un Teclat Dvorak, va aconseguir mantenir una velocitat de 150 ppm durant 50 minuts, 170 ppm en períodes més curts de temps i va registrar una velocitat màxima de 212 ppm. Blackburn, que va repetir la classe de mecanografia al batxillerat, va descobrir el teclat Dvorak el 1938 i ràpidament va aprendre a assolir altes velocitats. Ocasionalment va viatjar per fer demostracions de velocitat de digitació durant la seva carrera de secretària.

## Lectura

PPM és una mesura comuna per avaluar la velocitat de lectura.
Una paraula en aquest context és el mateix que en el context de diàleg.
Els adults formats poden llegir a una velocitat d'aproximadament 200-300 ppm, màxim 400 ppm, per assolir una bona comprensió. En investigacions s'ha demostrat que una velocitat de 600 ppm pot assolir una comprensió del 70%, i un 50% de comprensió a 2000 ppm.

## Oral

Els llibres llegits parlen a 150-175 ppm i les presentacions tendeixen a tenir 100 ppm. Les converses tenen al voltant de 200 ppm i, encara que l'investigador Ronald Carver ha demostrat que un adult pot escoltar amb una comprensió completa fins a 300 ppm, ni tan sols els subhastadors poden parlar més de pressa que 250 ppm.

## Vegeu també

* Teclat Dvorak
# Paraules buides

Dins la informàtica, les paraules buides o mots buits són llistes de paraules que es filtren durant el processament del llenguatge natural. No hi ha cap llista universal de paraules buides que s'utilitzi en totes les eines de processament de llenguatge natural, i de fet no totes les eines utilitzen una llista així. Fins i tot, algunes eines eviten eliminar les paraules buides per tal de permetre, per exemple, la cerca de frases.
Qualsevol grup de paraules pot ser candidat a paraules buides per a cert propòsit. Per a alguns motors de cerca, algunes de les més comunes són preposicions o articles com de, per, el, la o amb. Això pot causar problemes a l'hora de cercar frases que els incloguin, particularment noms propis, com per exemple Charles de Gaulle, o l'Edat de pedra. Altres motors de cerca treuen alguns de les paraules més comunes — incloent-hi paraules lèxiques, com «ser» — d'una cerca per tal de millorar el rendiment.
Per la xarxa es poden trobar diverses llistes de paraules buides per al català

## Referències

* ↑ doi:10.1017/CBO9781139058452.002
* ↑ Stackoverflow: "One of our major performance optimizations for the "related questions" query is removing the top 10,000 most common English dictionary words (as determined by Google search) before submitting the query to the SQL Server 2008 full text engine.
* ↑ «StopWords Catalan».
* ↑ «Llista de mots buits del català».

## Vegeu també

* Crossa
* Processament del llenguatge natural
* Stemming
# Parc Nacional de Chagres

El Parc Nacional de Chagres es troba entre les províncies de Panamà i Colón, a la República de Panamà. Està situat en el sector oriental del Canal de Panamà, i la seva superfície total és de 129.000 hectàrees.
El parc està format per boscos tropicals i una sèrie de rius que subministren l'aigua suficient per al riu Chagres i el llac Gatún, que regulen el funcionament del Canal de Panamà, i donen aigua potable per a Ciutat de Panamà i Colón.

## Història

El parc va ser creat el 1985 amb l'objectiu de preservar el bosc natural que el compon, per produir aigua en quantitat i qualitat suficients per garantir el normal funcionament del Canal de Panamà, per al subministrament d'aigua potable per a Ciutat de Panamà, Colón i La Chorrera, i la generació d'electricitat per a les ciutats de Panamà i Colón.
Per a l'operativitat del Canal de Panamà cal mantenir alts nivells d'aigua, ja que cada vaixell que travessa les rescloses necessita al voltant de 52 milions de galons d'aigua dolça —uns 196,84 milions de litres— no recuperables.
Un dels objectius del Parc Nacional de Chagres és el de preservar la fauna, com ara l'harpia grossa i el jaguar, així com la flora, la selva nebulosa i el bosc temperat caducifoli.

## Climatologia

Les temperatures mitjanes del parc varien entre els 30 °C de les seves zones més baixes i els 20 °C en les muntanyes. Les precipitacions varien entre 2.200 mm en el llac Alajuela i 4.000 mm en zones muntanyoses. Els seus pujols estan coberts per bosc tropical humit i molt humit.

## Referències

* ↑ Fundación Chagres «Parque Nacional Chagres, Panamá Arxivat 2017-07-06 a Wayback Machine.»

## Enllaços externs

* Fundación Parque Nacional Chagres
* Parque Nacional Chagres: Edén Verde.
# Parc Nacional de Chitwan

El Parc Nacional de Chitwan (Nepal: चितवन राष्ट्रिय निकुञ्ज; antigament Royal Chitwan National Park) és el primer parc nacional del Nepal. Va ser establert el 1973 i està inscrit a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 1984. El parc cobreix una àrea de 932 km² i està situat a l'interior subtropical de les terres baixes del Terai del centre-sud del Nepal, al districte de Chitwan. Pel que fa a l'altitud varia d'aproximadament des dels 100 m a la Vall del Riu als 815 m als Siwalik.
Al nord i a l'oest de l'àrea protegida el sistema del riu Narayani-Rapti forma una frontera natural amb els assentaments humans. Contigu a l'est del Parc Nacional de Chitwan hi ha el Reserva de vida salvatge, contigu al sud es troba el Valmiki National Parki.L'àrea protegida és de 2.075 km² representa la Unitat de Conservació del Tigre (TCU) Chitwan-Parsa-Valmiki, que abasta uns 3.549 km² és un enorme bloc de praderies al·luvials i boscos caducifolis humits subtropicals.
* Parc Nacional de Chitwan

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Chitwan National Park» (en anglès). [Consulta: 17 març 2021].

## Enllaços externs

* Information of Department of National Parks and Wildlife Conservation, Nepal Arxivat 2012-09-24 a Wayback Machine.
* Chitwan National Park
* BirdLife IBA factsheet : Chitwan National Park
* Vulture Breeding Centre in Chitwan National Park
# Pelvicachromis roloffi

Pelvicachromis roloffi és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: des de Guinea fins a Libèria.

## Referències

* ↑ Thys van den Audenaerde, D. F. E. 1968. A preliminary contribution to a systematic revision of the genus Pelmatochromis Hubrecht sensu lato (Pisces, Cichlidae). Rev. Zool. Bot. Afr. v. 77 (pts 3-4): 349-391.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Pelvicachromis roloffi» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Poll, M. & J.P. Gosse 1995: Genera des poissons d'eau douce de l'Afrique. Mémoire de la Classe des Sciences. Académie royale de Belgique. 9: 1-324.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Teugels, G.G. i D.F.E. Thys van den Audenaerde, 1992. Cichlidae. p. 714-779. A: C. Levêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Volum 2. Coll. Faune Tropicale núm 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Flandes i O.R.S.T.O.M., París, 902 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Panthera onca veraecruscis

Panthera onca veraecruscis és una subespècie del jaguar (Panthera onca). Es trobava al sud-oest de Texas (i, possiblement també, a la part baixa de Louisiana) i Mèxic (des de Tamaulipas i Veracruz fins a Tabasco). Avui dia, aquesta subespècie no té poblacions viables als Estats Units, encara que va ésser abundant en les capçaleres d'alguns afluents del Rio Bravo i a l'est del riu San Jacinto a Texas. Es troba molt amenaçada d'extinció a Mèxic, mentre que als Estats Units el darrer exemplar fou exterminat a Kingsville (Texas) el 1946.

## Referències

* ↑ Mammal Species of the World (anglès)
* 1 2 animalesextincion.es Arxivat 2011-04-26 a Wayback Machine. (castellà)

## Bibliografia

* Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
# Paquita Pérez Pérez

Paquita Pérez Pérez (València, maig de 1924 - 4 de març de 2023) fou una fallera valenciana, considerada la precursora de l'Ofrena de Flors a la Mare de Déu dels Desamparats.
L'any 1943, fou la fallera major de Sant Vicent-Falangista Esteve, i rebé de mans de la comissió un ram de flors que decidí portar a la imatge de la Mare de Déu, que no estava fora de la plaça homònima sinó dins de la Catedral. Els fallers l'acompanyaren amb la banda de música de Massarrojos.
D'ençà, la seua comissió li rendia homenatge i va tornar a desfilar al 25 i al 50 aniversari de l'esdeveniment, no així al 75, ja que la pròpia comissió li havia perdut la pista.

## Referències

* 1 2 3 Domínguez, Moisés. «Adiós a Paquita, la "inventora" de la ofrenda» (en castellà). Levante-EMV, 04-03-2023. [Consulta: 5 març 2023].
* ↑ Matamales, Ana. «Paquita Pérez, la "inventora" de la ofrenda a la Virgen cumple 96 años». Cadena Ser, 08-06-2020. [Consulta: 5 març 2023].
* ↑ «Fallece Paquita Pérez, precursora de Ofrenda al ser la primera fallera que entregó flores a la Virgen». Las Provincias, 05-03-2023. [Consulta: 5 març 2023].
# Pere Artís i Benach

Pere Artís i Benach (Llorenç del Penedès, Baix Penedès 1940 - Barcelona, 30 de gener de 2017) fou un historiador català, especialitzat en l'àmbit del món coral català. Va ser cantaire de l'Orfeó Català, entitat de la qual també en fou secretari executiu. També va exercir d'assessor cultural del Palau de la Música Catalana; directiu del Secretariat dels Orfeons de Catalunya, de la Federació Catalana d'Entitats Corals, de la Fundació Pau Casals i de l'Escola de Pedagogia Musical.
Fou també un dels fundadors de la nova etapa de la Revista Musical Catalana, va col·laborar i dirigir la revista Catalunya Música i va ser una de les ànimes del Centre Cultural de Llorenç del Penedès. El 2003 va rebre el Premi d'Actuació Cívica de la Fundació Lluís Carulla. És enterrat al seu poble natal.

## Obres

* El cant coral a Catalunya (1981-1979) (1980)
* Lluís Millet vist per Lluís Millet (1983)
* Notes amb accent (1994)
* Pedres vives (1998)
* L'Orfeó Català: llibre del Centenari

## Referències

* 1 2 «Comiat de Pere Artís i Benach, fundador de la «Revista Musical Catalana»». Revista Musical Catalana. [Consulta: 2 febrer 2017].
* ↑ enciclopèdia.cat
* ↑ «Funcació Carulla». Arxivat de l'original el 2017-02-03. [Consulta: 2 febrer 2017].
# Pere Antoni Serra

Pere Antoni Serra és el nom dels següents personatges:
* Pere Antoni Serra (bisbe) (? – 1632), president de la Generalitat de Catalunya (1629 - 1632), i bisbe de Lleida (1621 - 1631)
* Pere Antoni Serra Bauzà (Sóller, 1928), empresari mallorquí president del Grup Serra