OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# V337 de la Quilla

V337 de la Quilla (V337 Carinae) és una estrella de tipus K a la constel·lació de la Quilla. És una estrella variable irregular i té una magnitud visual aparent que varia entre 3,36 i 3,44.

## Referències

* ↑ «The Perkins catalog of revised MK types for the cooler stars» (en anglès). The Astrophysical Journal Supplement Series, 01-10-1989, pàg. 245–266. DOI: 10.1086/191373.
* 1 2 3 4 5 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ Ulrich Bastian «catàleg Tycho-2». Astronomy and Astrophysics, 01-03-2000, pàg. L27-L30.
* 1 2 3 «The chemical compositions of nine southern supergiant stars» (en anglès). Astrophysical Journal, 01-09-1979, pàg. 797–806. DOI: 10.1086/157340.
* 1 2 Floor van Leeuwen «Validation of the new Hipparcos reduction» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 2007, pàg. 653–664. DOI: 10.1051/0004-6361:20078357.
* ↑ «V* V337 Car -- Variable Star» (en anglès). SIMBAD (Centre de Dades astronòmiques d'Estrasburg). [Consulta: 10 desembre 2020].
* ↑ V337 Car, database entry, The combined table of GCVS Vols I-III and NL 67-78 with improved coordinates, General Catalogue of Variable Stars Arxivat 2017-06-20 a Wayback Machine., Sternberg Astronomical Institute, Moscow, Russia. Accessed on line August 27, 2008.
# Joan Camarasa Marsá

Joan Camarasa Marsá (1903-1982) va ser un compositor i organista.

## Obres

* Lola Lunares
* Busco un cariñito
* Es verdad
* Jamás podré olvidar
* Que pronto
* Yo no sé porqué
* Algún día volverás: fox melódico
* Arrabalero: pericón
* Carabá: conga
* Cartagena: 6/8 hisnisch-one-step (1932)
* Chacarera: pericón 1933
* Crepúsculo: slow fox
* Dorita: pasodoble
* Dos corazones: bossa-nova
* Eterno soñar

## Referències

* 1 2 Camarsa Marsa, Juan. Catalog of Copyright Entries: Third series (en anglès). Library of Congress, 1957.
# Magacela

Magacela és un municipi de la província de Badajoz, a la comunitat autònoma d'Extremadura.

## Referències

* ↑ EPA.com.es. «Badajoz municipios de más y menos de 5000 habitantes» (en castellà), maig 2020. [Consulta: 21 febrer 2021].
# Camiguin de Babuyanes

Camiguin de Babuyanes, també conegut com a Mont Camiguin, és un estratovolcà actiu que es troba a l'extrem sud de l'illa Camiguin, al grup de les illes Babuyan a l'estret de Luzón, al nord de l'illa principal de Luzón de les Filipines.
Té una altitud de 712 msnm i un diàmetre de base de 3.200 metres i ocupa l'extrem sud-oest de l'illa Camiguin. La seva darrera erupció confirmada va tenir lloc el 1857. Posteriors avisos d'activitat volcànica han estat desestimats, el 1991 i 1993.

## Referències

* ↑ «Global Volcanism Program | Camiguin de Babuyanes» (en anglès). [Consulta: 1r abril 2024].
* ↑ "Camiguin de Babuyanes Arxivat 2011-09-01 a Wayback Machine.". Philippine Institute of Volcanology and Seismology (PHILVOCS). Retrieved on October 13, 2010.
# Còntig

Un còntig (del mot anglès contiguous, ‘contigu’) és un fragment llarg d'ADN producte de l'assemblatge de seqüències més curtes mitjançant eines bioinformàtiques.

## Referències

* ↑ «Còntig». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
# Txipliàievo

Txipliàievo (en rus: Чипляево) és un poble de l'óblast de Kaluga, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 440 habitants, pertany al districte de Spas-Démensk.

## Referències

* ↑ Населенные места Российской империи в 500 и более жителей с указанием всего наличного в них населения и числа жителей преобладающих вероисповеданий, по данным первой всеобщей переписи населения 1897 г..
# All For You

All For You és el desè àlbum d'estudi del grup de thrash metal canadenc Annihilator, publicat l'any 2004.
És el primer àlbum amb el cantant canadenc Dave Padden després que l'anterior cantant del grup, Joe Comeau, abandonés el grup. El guitarrista Jeff Waters toca les dues guitarres i el baix i Mike Mangini la bateria (ja havia estat el bateria d'Annihilator a l'àlbum Set the World on Fire, publicat l'any 1993). Encara que Padden és el cantant en aquest àlbum, Waters també canta en una de les cançons de l'àlbum (Havia estat també el cantant d'Annihilator entre els anys 1994 i 1997). Totes les cançons de l'àlbum estan compostes per Jeff Waters.
L'àlbum All For You va suposar un canvi d'estil d'Annihilator, sobretot a causa del canvi de cantant. L'àlbum no va ser ben rebut i Dave Padden va sortir bastant criticat a la majoria de critíques de l'àlbum. Waters declararia més endavant que tot i no considerar All For You un mal àlbum, es va equivocar posant com a títol de l'àlbum una cançó que no mostrava l'estil real de l'àlbum, ja que per Waters, la cançó All For You tenia una tornada molt diferent a l'estil d'Annihilator. A més, el fet que es fes un videoclip d'aquesta cançó va provocar que molta gent només li vingués al cap aquesta cançó per criticar Padden i el nou estil d'Annihilator sense haver escoltat tot l'àlbum complet.

## Cançons

* "All for You" – 4:29
* "Dr. Psycho" – 7:03
* "Demon Dance" – 5:12
* "The One" – 4:35
* "Bled" – 6:20
* "Both of Me" – 8:08
* "Rage Absolute" – 4:46
* "Holding On" – 4:06
* "The Nightmare Factory" – 5:40
* "The Sound of Horror" – 7:40

## Crèdits

* Jeff Waters – Guitarrista, Baixista, veus secundàries, intro a Dr. Psycho i cantant a ‘'Holding On
* Dave Padden – Cantant
* Mike Mangini – Bateria
Personal addicional
* Curran Murphy – Primer solo a Both of Me
* Joe Bongiorno – Riff final a The One i riff intermedi a Nightmare Factory

## Referències

* ↑ Entrevista a Jeff Waters en la presentació de l'àlbum Metal i la gira amb Trivium a Metal-Rules. 20 de juny de 2007 «Enllaç». Arxivat de l'original el 2016-05-14. [Consulta: 30 agost 2007].
# Valencia-fruits

Valencia-fruits és un setmanari en castellà publicat a València des de 1962 i dedicat a l'agricultura valenciana. Els seus fundadors i primers directors foren els periodistes Martí Domínguez Barberà i Josep Ferrer i Camarena. Entre els seus col·laboradors figuren Vicent Ventura, Rosa Solbes i Joan Josep Pérez Benlloch. Durant la transició, el diari adoptà una línia editorial demòcrata-cristiana moderada i europeista.

## Referències

* 1 2 «Valencia-fruits». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 7 abril 2024].
* ↑ Sancho Lluna, 2017, p. 51.
* ↑ Foguet i Boreu, Francesc «Joan Fuster: "considerado como elemento catalanista"». L'Espill, 49, 2015, pàg. 102. ISSN: 0210-587X [Consulta: 7 abril 2024].
* ↑ Sancho Lluna, 2020, p. 184.

## Bibliografia

* Sancho Lluna, Juan Luis. Los orígenes históricos del anticatalanismo de la transición valenciana (1976-1982) - Tradición, resistencia y reacción (en castellà). Universitat de València, 2017.
* Sancho Lluna, Juan Luis. Anticatalanismo y transición política: Los orígenes del conflicto valenciano (1976-1982) (en castellà). Publicacions de la Universitat de València, 2020, p. 272. ISBN 978-8491346920.
# Cabrairòlas

Cabrairòlas (en francès Cabrerolles) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Magaba

Magaba (actualment Kurgh Dagh) és el nom antic d'una muntanya al centre de Galàcia a l'oest de l'Halis, i e l'est d'Ancira, de la qual era propera.
L'any 189 aC, quan Gneu Manli Vulsó va atacar els gàlates, els tectòsages i els trocmis, les tribus es van refugiar en aquesta muntanya i es van defensar de l'atac romà, però van ser derrotades, diu Titus Livi.
Segons Rufus Fest Aviè la muntanya i el territori van agafar posteriorment el nom de Modiacus.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Magaba». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 25 abril 2021].
# Anna Azamar i Capdevila

Anna Azamar i Capdevila (Sort, Pallars Sobirà, 18 d'abril de 1983) és una infermera i política catalana, senadora per Lleida en la XII legislatura.
Llicenciada en infermeria a l'Escola Universitària d'Infermeria de Barcelona, treballa a l'Hospital Comarcal del Pallars a Tremp. Alhora milita a Esquerra Republicana de Catalunya, de la que n'és membre de l'executiva Regional l'Alt Pirineu i Aran i de la federació comarcal del Pallars Sobirà. A les eleccions generals espanyoles de 2016 fou escollida senadora per la província de Lleida.

## Referències

* ↑ Anna Azamar a google+
* ↑ Les dones que van construir la República d'Irlanda
* ↑ Fitxa del Senat
# Cryptocentrus koumansi

Cryptocentrus koumansi és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Fidji fins a les Illes Yaeyama, el nord de la Gran Barrera de Corall i les Illes Mariannes (Micronèsia).

## Referències

* ↑ Cuvier G. & Valenciennes A. 1837. Histoire naturelle des poissons. Tome douzième. Suite du livre quatorzième. Gobioïdes. Livre quinzième. Acanthoptérygiens à pectorales pédiculées. Hist. Nat. Poiss. v. 12. i-xxiv + 1-507 + 1 p.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Myers, R.F. 1991. Micronesian reef fishes. Second Ed. Coral Graphics, Barrigada, Guam. 298 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Valencia (Bohol)

Valencia és un municipi de la província de Bohol, a la regió filipina de les Visayas Centrals. Segons les dades del cens de l'any 2007 té una població de 28.043 habitants distribuïts en una superfície de 116,67 km².
Valencia està políticament subdividida en 35 barangays.
| Adlawan Anas Anonang Anoyon Balingasao Banderahan (Upper Ginopolan) Botong Buyog Canduao Occidental Canduao Oriental Canlusong Canmanico | Cansibao Catug-an Cutcutan Danao Genoveva Ginopolan La Victoria Lantang Limocon Loctob Magsaysay Marawis | Maubo Nailo Omjon Pangi-an Poblacion Occidental (Sawang) Poblacion Oriental (Sur) Simang Taug Tausion Taytay Ticum |
# Ustad

Ustad o ustadh és un terme musulmà utilitzat des del principi de l'islam per designar a una persona eminent en la seva professió. El nom era d'origen no àrab, segurament iranià, on es feia servir awestdd (mestre) en pahlavi tot i que referit a un ofici manual. Algun erudits pensen que el seu ús a l'Àndalus va donar el castellà usted però molts lingüistes rebutgen aquesta etimologia.

## Bibliografia

* Enciclopèdia de l'Islam, X, 999
# Ustadhsis

Ustadhsis fou el nom del cap d'un moviment religiós del segle viii a Badghis. Per extensió els seus seguidors foren anomenats els ustadhsis.
Els habitants de Badghis seguien la doctrina reformada zoroastriana predicada per Bihafarid (la Bihafaridiyya). Un cap local, Ustadhsis, dirigia la comunitat i havia cooperat amb els abbàssides (amb el governador del Khurasan Abu Awn Abd al-Malik ibn Yazid 776-777) i en nom del bihafaridites va demanar al príncep al-Mahdi, virrei de les províncies orientals i fill del califa al-Mansur (754-775) de ser admesos a la comunitat musulmana; al-Mahdi ho va acceptar i els va posar a les ordes de Muhammad ibn Shaddad; aquest va fer una expedició a Kabul i va fer molt de botí; al retorn a Badghis els bihhafaridites es van revoltar sota la direcció d'Ustadhsis (760) i al mateix temps Muhammad ibn Shaddad es revoltava a Bust (al Sistan) amb suport de dos caps zoroastrians, Adharuya al-Madjusi i Marzban al-Madjusi; es diu que els seguidors d'Ibn Shaddad eren adeptes a la secta zoroastriana dels Lughayriyya o Laghiriyya i van marxar a Badghis on es van unir a Ustadhsis i llavors els rebels eren uns 300.000. Ustadhsis va ocupar Herat i Bushandj on 700 àrabs de la tribu Abd al-Kays foren massacrats; després van atacar Merv al-Rudh i van matar el profeta al-Ajtham i a una part de la població; en els següents combats diversos caps pro-abbàssides foren morts. El califa al-Mansur va enviar al general Khazim ibn Khuzayma amb un exèrcit; després de lentes maniobres el general va utilitzar l'astúcia i va derrotar els rebels amb un engany; es diu que 70.000 rebels foren massacrats (766). Ustadhsis va poder fugir i es va refugiar a una fortalesa de muntanya a Badghis on va quedar assetjat per Khazim, que es va unir a les forces del governador Abu Awn Abd al-Malik ibn Yazid i als reforós de Salm ibn Kutayba enviats pel califa. Ustadhsis es va rendir a Abu Awn que li va perdonar la vida i el va enviar encadenat junt amb la seva família al príncep al-Mahdi, virrei de les províncies orientals; els seus seguidors van seguir rebels almenys fins al 770, any en què al-Mahdi va derrotar i matar a uns 20.000 rebels. No s'esmenta la sort d'Ustadhsis (excepte al-Yaqubí que diu que fou executat per orde d'al-Mansur, però afegeix que a aquest li fou enviat pel Abu Awn, el que podria indicar que és un error); l'historiador al-Sallami diu que la filla d'Ustadhsis, Marajil, fou mare del califa al-Mamun (això no s'ha pogut comprovar però si que se sap que la mare d'al-Mamun era una concubina de Badghis) i que Ghalib, germà d'Ustadhsis, fou la persona que va assassinar al visir d'al-Mamun, al-Fadl ibn Sahl ibn Zadhanfarukh a Sarakhs el 818 pretesament per orde del mateix califa (no hi ha cap altra font per confirmar-ho).

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, X, 1000 i 1001.
# Lonquimay

Lonquimay és una comuna i ciutat xilena a la província de Malleco, regió de l'Araucania. La comuna té una població de 9.925 habitants i una superfície de 3.914,2 km², d'acord amb la datació del cens INE del 2012. Va ser fundada el 1897 com Villa Portales. La ciutat es troba a uns 123 quilòmetres al nord-est de Temuco. Aquesta zona té un volcà actiu amb el mateix nom de la comuna (Volcà Lonquimay).

## Vegeu també

* Llacuna Icalma
* Llacuna Galletué
* Volcà Lonquimay

## Referències

* ↑ «Lonquimay». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'ajuntament de Lonquimay (castellà)
# Bulletin du Muséum d'Histoire Naturelle

Bulletin du Muséum d'Histoire Naturelle, (abreujat Bull. Mus. Hist. Nat.), és una revista editada pel Museu Nacional d'Història Natural de França. Es van editar dotze volums en els anys 1895-1906. Va ser substituït en l'any 1907 per Bulletin du Muséum National d'Histoire Naturelle.

## Referències

* ↑ «/576 a Tropicos». Arxivat de l'original el 22 d'octubre de 2012. [Consulta: 23 gener 2012].

## Enllaços externs

* Descripció a IPNI
# Los Arenys

Los Arenys és un indret dels termes municipals de Talarn i Tremp, a l'antic terme de Vilamitjana, al Pallars Jussà. La part majoritària, però, és dins del terme municipal de Tremp.
Estan situats a banda i banda de la Noguera Pallaresa, a mig camí, en línia recta, entre Tremp i Vilamitjana. La meitat oriental pertany a Vilamitjana, i l'occidental a Talarn.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Campionat d'Espanya de motocròs 1992

La temporada de 1992 del Campionat d'Espanya de motocròs fou la 34a edició d'aquest campionat, organitzat per la Reial Federació Motociclista Espanyola.

## Classificació final
### 125cc

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Moisés Bernárdez | Yamaha | ? |
| 2 | Bernard Rendueles | ? | ? |
| 3 | Xavier Colomer | ? | ? |
| 4 | ? | ? | ? |
| 5 | ? | ? | ? |
| 6 | ? | ? | ? |
| 7 | ? | ? | ? |
| 8 | ? | ? | ? |
| 9 | ? | ? | ? |
| 10 | ? | ? | ? |

### 250cc

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Luis López | Honda | ? |
| 2 | Josep Alonso | ? | ? |
| 3 | Pablo Colomina | ? | ? |
| 4 | ? | ? | ? |
| 5 | ? | ? | ? |
| 6 | ? | ? | ? |
| 7 | ? | ? | ? |
| 8 | ? | ? | ? |
| 9 | ? | ? | ? |
| 10 | ? | ? | ? |

## Categories inferiors

Font:
| Campionat | Guanyador | Motocicleta |
| Júnior 250cc | Alejandro Pérez | KTM |
| Trofeu 125cc Sub-21 | Moisés Bernárdez | Yamaha |
| Juvenil-B 80cc | Vicenç Saporta | Kawasaki |
| Juvenil-A 80cc | Edgar Torronteras | Kawasaki |
| Trofeu Alevins 60cc | Josep Miralles | Kawasaki |
* ↑ El 1992 es va atorgar el títol de campió del Trofeo Nacional 125cc Sub-21 al primer classificat al Campionat d'Espanya de 125cc menor de 21 anys, que va resultar ser el Campió d'aquell campionat, Moisés Bernárdez.

## Referències

* ↑ «RFME Campeonatos de España de Motocross / Supercross / Freestyle» (PDF) (en castellà). rfme.com. RFME, 10-11-2022. [Consulta: 12 desembre 2022].
* Pi, Pere. «62. Els rivals del motocròs». A: No tinc 200 anys. Les vivències de Pere Pi. Barcelona: Autoeditat (Service Point), juliol 2012, p. 103-105. ISBN 9788461590353.
# Can Palomeres

Can Palomeres és una masia del municipi de Malgrat de Mar (Maresme) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català. Situada Propera a l'antic camí ral (actual carretera) es troben les restes enrunades d'aquesta important masia, molt reformada i ampliada cap al segle xvii. D'aquesta època és la imposant garita defensiva i les finestres que encara es conserven, emmarcades amb pedra.

## Descripció

Can Palomeres o Can Plumeres és una casa de pagès documentada des de 1288, encara que l'edifici actual, pels elements de la façana i per l'estructura, correspon a èpoques més modernes, els segles XVII o XVIII. Per la situació i per les restes fortificades que aprofiten el desnivell del terreny, Can Plumeres devia ser una casa d'estratègia militar important, on no hi manca una garita a l'angle en un dels extrems del pis superior. Aquesta de forma circular i tres suports de pedra disposats fent angle de 45 graus. Cal destacar la manca d'obertures a l'exterior i la cúpula pròpia d'aquests elements defensius. Pel material amb què queda recoberta aquesta garita, probablement en els darrers anys degué fer la funció de cisterna o dipòsit d'aigua.
El casal és d'un cos amb teulada perpendicular a dues bandes. La distribució interior es resol de forma paral·lela a un ampli rebedor, al qual s'accedeix per una porta dovellada. Només resten les parets mestres.

## Jaciment arqueològic

Es tracta d'un jaciment iberoromà documentat a partir de la troballa d'una gerra de ceràmica ibèrica i altres fragments ceràmics. S'han documentat diferents fragments de ceràmica, entre aquests, una vora de terra sigil·lada Itàlica (tipus Ettlinger 31), que cronològicament es pot situar entre l'1 i el 30 dC. També es varen documentar diferents fragments d'àmfora tarraconense i restes de tègules. No es pot precisar amb exactitud la procedència d'aquest materials. Cronològicament, es poden situar aquestes treballes entre el 100 aC i el 50 dC. No es pot establir cap model d'ocupació d'aquest espai; però, segurament, es pot tractar de l'existència per aquest entorn d'un possible camp de sitges.

## Referències

* 1 2 «Can Palomeres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 desembre 2012].
* ↑ «Can Palomeres». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 gener 2013].
# Ustandar

Ustandar era el títol del governador d'una província a la persa sassànida. Després de l'enfonsament de l'imperi el nom va persistir en alguns sobirans locals a les províncies no islamitzades a la zona de la mar Càspia. Un ustandar s'esmenta per primer cop a la meitat del segle X a Ruyan; apareix també en algunes monedes. El títol el duguéren algunes dinasties de la mar Càspia probablement no totes relacionades amb la de Ruyan, fins almenys el temps dels seljúcides.

## Referències

* ↑ Cambridge History of Iran, IV
# Calma total

Calma total (títol original en anglès: Dead Calm) és una pel·lícula australiana de 1989, dirigida per Phillip Noyce i basada en la novel·la homònima de Charles Williams. Es va doblar al català.

## Argument

Després de la mort en un accident de trànsit del nadó d'en John Ingram (Sam Neill) i la Rae (Nicole Kidman) es troben al seu iot de vela al mar, lluny de la cosa. Han recollit les veles i gaudeixen de la calma i del bon temps. A certa distància guaiten un vaixell d'aspecte estrany, i veuen un petit bot amb un home que s'apropa al seu iot. L'home els explica que al vaixell hi ha hagut un accident greu, que s'enfonsa i ell n'és l'únic supervivent. En John té dubtes i decideix anar personalment al vaixell per esbrinar què hi passa. Un cop és marxat, l'home del vaixell aconsegueix el control del iot i s'allunya. Mentrestant, en John queda atrapat al vaixell, que s'enfonsa.

## Repartiment

* Sam Neill: John Ingram, capità de l'Armada Reial Australiana
* Nicole Kidman: Rae Ingram
* Billy Zane: Hughie Warriner

## Al voltant de la pel·lícula

* El rodatge s'ha desenvolupat a Gold Coast, la gran barrera de corall, Hamilton Island i Sydney.
* La novel·la de Charles Williams ja havia estat adaptada per Orson Welles amb The Deep (1970).
* Sam Neill va conèixer la seva dona, la maquilladora Noriko Watanabe, en el rodatge de la pel·lícula.
* Calma blanca marca el començament del compositor Graeme Revell, dintinguit amb el premia la millor música de pel·lícula a la Mostra de Venècia de 1997 per Chinese Box.

## Banda original

* Who Stole The Isopropyl Alcohol, interpretat per Tim O'Connor
* No-Mad, interpretat per Tim O'Connor
* Nova York Turnpike, interpretat per Tim O'Connor
* The Lion Sleeps Tonight, interpretat per The Tokens
* Wired For Sound, interpretat per SPK

## Premis i nominacions
### Premis

* Millor música, millor fotografia, millor muntatge i millor so (Ben Osmo, Lee Smith i Roger Savage), en els Australian Film Institute Awards l'any 1989.
* Millor muntatge de so per una pel·lícula estrangera, per la Motion Picture Sound Editors el 1990.

### Nominacions

* Millor pel·lícula, millor director, millor guió adaptat i millors decorats, en els Australian Film Institute Awards l'any 1989.
* Millor actriu per Nicole Kidman, per l'Acadèmia de cinema de ciència-ficció, fantàstic i de terror l'any 1991.

## Recaptació

La pel·lícula recaptà $2.444.407 a les taquilles d'Austràlia, arribant a $4.253.268 l'any 2009. Als Estats Units, la recaptació assolí els $7.825.009.

## Referències

* ↑ "Next Year's 10 Best Films" per Garry Maddox, 13 de juliol 1987, Sydney Morning Herald, pàg. 16.
* 1 2 «Dead Calm» (en anglès). Box Office Mojo. [Consulta: 10 novembre 2011].
* 1 2 «Film Victoria - Australian Films at the Australian Box Office» (pdf) (en anglès). Arxivat de l'original el 2011-02-18. [Consulta: 2 febrer 2016].
* ↑ «Calma total». Ésadir.cat. [Consulta: 2 febrer 2016].