OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Clinton (Arkansas)

Clinton és una població dels Estats Units a l'estat d'Arkansas. Segons el cens del 2000 tenia 2.283 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Clinton tenia 2.283 habitants, 1.007 habitatges, i 626 famílies. La densitat de població era de 77,3 habitants/km².
Dels 1.007 habitatges en un 26,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,7% hi vivien parelles casades, en un 8,8% dones solteres, i en un 37,8% no eren unitats familiars. En el 35,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 20,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,22 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,1% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 23,8% entre 25 i 44, un 23,6% de 45 a 60 i un 22% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.206 $ i la renda mediana per família de 30.792 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.750 $ mentre que les dones 19.152 $. La renda per capita de la població era de 15.514 $. Entorn del 15,7% de les famílies i el 17,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Clinton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Clinton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Charles Marcus Breder Jr.

Charles Marcus Breder Jr. (Jersey City, 1897 - Englewood, 28 d'octubre de 1983) va ser un ictiòleg. Va treballar a l'Aquari de Nova York i al Museu Americà de Història Natural.
La seva mare és l'Albertine Louise (Agatha) i el seu pare Charles Marcus Senior. Va créixer a Newark, Nova Jersey i es va graduar de la Central High School. El novembre de 1918 es va casar amb Ruth B. Demarest.
La seva reputació recau en bona part a la seva feina en l'estudi del comportament i locomoció dels peixos i per la seva escriptura prodigiosa. Durant la seva carrera va dur a terme projectes al continent americà, com per exemple: Panama, 1924; Florida, 1929, 1938-1942 i 1957; Bahamas, 1930, 1932 i 1933; Mar Sargasso i el Mar del Carib 1934; Mèxic, 1940; Sud Amèrica, Golf de Guayaquil, 1942.

## Referències

* 1 2 «American Museum of Natural History Research Library: Breder, Charles M. (Charles Marcus), 1897-1983 (amnhp_1000256)». [Consulta: 26 octubre 2021].
* ↑ American Museum of Natural History, Special Collections Biographical Files: Charles M. Breder. "Breder, Charles Marcus, Jr.” In Who’s Who, 1946.
* ↑ Atz, James W. (en anglès) “C. M. Breder, Jr., 1897-1983,”. American Society of Ichthyologists and Herpetologists (ASIH), 04-08-1986.
# Chão Bom

Chão Bom (crioll capverdià Txon Bon) és una vila al centre de l'illa de Santiago a l'arxipèlag de Cap Verd. Està situada a 3 kilòmetres al sud-est de Tarrafal, vora la carretera que porta a Assomada i Praia.
Al nord del llogaret es troba un tristament cèlebre camp de concentració, on s'empresonaven els enemics polítics del règim dictatorial de Salazar. Aquest lloc era conegut com a Colònia Penal de Tarrafal, i hi van ser enviats els primers presoners (157) el 29 d'octubre de 1936, on hi van morir 40 dels detinguts. El primer a morir va ser Pedro de Matos Filipe el 20 de setembre de 1937. Va ser tancat en 1954, i va ser reobert en 1961, especialment dirigit a presos polítics africans.

## Vegeu també

* Llista de nuclis de població de Cap Verd
# Chã das Caldeiras

Chã das Caldeiras (crioll capverdià Txã das Kaldéras) és una vila al sud-est de l'illa de Fogo a l'arxipèlag de Cap Verd. Està situada al cràter del Fogo i és dividida en dues parts: Portela és la part alta i Bangaeira la part baixa.

## Vegeu també

* Llista de nuclis de població de Cap Verd
# Club Atlético Gimnasia y Esgrima de Jujuy

* No s'ha de confondre amb Gimnasia y Esgrima (desambiguació).
El Gimnasia y Esgrima de Jujuy és un club de futbol argentí de la ciutat de San Salvador de Jujuy.

## Història

El club va ser fundat el 18 de març de 1931. És un dels clubs més importants del nord-oest de l'Argentina, ha jugat la major part de la seva història a segona divisió, tot i que diverses vegades assolí la màxima categoria. Les seves darreres temporades a primera divisió han estat de 1994/95 al 2000 i des de la temporada 2005/06. El Clàssic Jujeño de Futbol, es diu a la rivalitat que té amb Associació Cultural i Esportiva Alts Forns Zapla, «els Merengues». El Clàssic del Nord, per la seva banda, està donat per la rivalitat que té amb el Centre Joventut Antoniana de Salta, «Sants salteños», encara que ja no es disputa oficialment per tornejos d'AFA per la diferència de categories. El club és considerat com un dels quatre grans del futbol jujeño, sent fins a la data el club jujeño amb més títols, 38 en total.

### Els anys 60 'i els 80'

L'equip va ser animador de diversos Campionats Nacionals (jugats entre 1967 i 1985) arribant a jugar un total de 8 vegades, que van ser el 1970, 1973, 1975 (va aconseguir el 4t lloc), 1976, 1977, 1980, 1981 (va arribar a quarts de final) i 1982. Participava en la Copa d'Honor i va ser 10 vegades campió. Després de formar-se la «B» Nacional el 1986, li va costar afermar-se en la segona categoria, descendint al torneig de l'interior en 1988. De la mà de Salvador Ragusa torna a la segona divisió del futbol Argentí en 1993. I amb la conducció de Francisco «Pancho» Ferraro en la temporada 1993/94 va aconseguir aconseguir un altre ascens en forma consecutiva i torna a la Primera Divisió després de 12 anys d'absència, guanyant el campionat que el va tenir a la punta des del primer minut del primer partit, sent est un fet històric per al futbol argentí.

### Cronologia

* Salvador Ragusa (1992-1993)
* Francisco Ferraro (1993-1996)
* Víctor Riggio (1996-1997)
* Néstor Manfredi (1997-1999)
* Ariel Cuffaro Russo (1999)
* Gerónimo Saccardi (1999-2000)
* Raúl Armando Sosa (2000)
* Marcelo Hugo Herrera (2000)
* Humberto Zuccarelli (2000-2001)
* Héctor Arzubialde (2001-2002)
* Luis Manuel Blanco (2002-2003)
* Mario Humberto Lobo* (2003)
* Carlos Morales Santos* (2003)
* Víctor Alfredo Riggio (2003-2004)
* Francisco Ferraro (2004)
* Roberto Carlos Mario Gómez (2005-2006)
* José María Bianco (2006)
* Roberto Carlos Mario Gómez (2006-2007)
* Carlos Ramacciotti (2007-2008)
* Omar Labruna (2008-2009)
* Héctor Arzubialde (2009-2010)
* Francisco Ferraro (2010-2011)
* Salvador Ragusa (2011)
* José Luis Calderón (2011-2012)
* Roberto Carlos Mario Gómez (2012-2013)
* Mario Sciacqua (2014)
* Vacante (2015-)
Nota: (*) Entrenador inter

## Palmarès

* 1 Lliga argentina de segona divisió: 1993/94

## Jugadors destacats

* David Bisconti
* Mario Humberto Lobo
* Chato Rosas
* Francisco Pedro Manuel Sá
* José Daniel Valencia

## Enllaços externs

* Web oficial del club
# ChessGames.com

ChessGames.com és una comunitat d'escacs a Internet, amb més de 87.000 membres. ChessGames.com va ser fundada el 2001 per Daniel Freeman i Alberto Artidiello.
La web té una gran base de dades de partides d'escacs històriques on cada partida té un escaquer diferent per comentaris i anàlisi. La subscripció bàsica és lliure i la web està oberta per jugadors de tots els nivells. ChessGames.com és una web en la qual no existeix un motor de joc, on els membres discuteixen sobre escacs i analitzen posicions sense jugar escacs en temps real, excepte en torneigs per equips i reptes de consulta. Els subscriptors de la web han tingut molt d'èxit representant al diari "El Mundo" competint contra Grans Mestres. Les característiques de la web permeten estudiar obertures, finals i sacrificis, incloent el repertori d'obertures específic d'un Gran Mestre en la base de dades.

## Referències

* ↑ «Estadísticas de ChessGames.com». Chessgames.com. [Consulta: 8 desembre 2007].
* ↑ Golubev, Mikhail «Entrevista amb Daniel Freeman de Chessgames.com». Chess Today, 2185, 01-11-2006, pàg. 2–4 [Consulta: 15 febrer 2012].
* ↑ «Les partides d'escacs del El Mundo». Chessgames.com. [Consulta: 8 desembre 2007].

## Enllaços externs

* ChessGames.com
* ChessGames.com vs El Mundo
# Chess boxing

El chess boxing, o escacs-boxa, és un esport híbrid que combina els escacs i la boxa. El concepte d'aquest esport va ser pensat el 1992 pel dibuixant de còmics Enki Bilal. Més endavant, seria Iepe Rubingh qui portaria el concepte a la pràctica la primavera del 2003.

## Reglament

Dos atletes competeixen en un quadrilàter, al costat del qual s'hi situa un tauler d'escacs. Els competidors han de respectar en cada disciplina tant les regles oficials dels escacs com les de la boxa. Un encontre consisteix en 11 assalts que alternen la boxa i els escacs, començant per 4 minuts d'escacs en mode blitz (12 minuts en total per jugador) seguits per 3 minuts de boxa. Un encontre d'escacs-boxa es pot guanyar per knockout, per escac i mat o per caiguda de bandera.

## Referències

* ↑ Cyrille Vanlerberghe, « Connaissez-vous le chessboxing? », Le Figaro, 13 d'octubre de 2009 (francès)

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial de la WCBO Arxivat 2011-06-28 a Wayback Machine. (anglès)
* Les regles oficials Arxivat 2005-11-02 a Wayback Machine. (anglès)
# Chessmetrics

Chessmetrics és un sistema d'avaluació de jugadors d'escacs ideat per en Jeff Sonas. És un intent de millora del sistema de puntuació Elo.

## Implementació

Chessmetrics és una mitjana ponderada de les actuacions del passat. La puntuació considera el percentatge de victòries del jugador contra d'altres jugadors, ponderades per la classificació dels altres jugadors en el moment en què es va jugar la partida avaluada. Un increment d'un 10% en la puntuació feta pel jugador és equivalent a un increment de 85 punts a la classificació.
El pes de les partides prèvies decreix linealment des del 100% per partides acabades en el moment del càlcul fins a zero per partides acabades fa més de dos anys.

### Fórmules

La puntuació a la classificació s'ajusta després d'un torneig segons la fórmula:
    Puntuació = Puntuació Mitjana Oponents + [(Resultat (%) - 0.50) * 850]
El pes dels torneigs passats (edat en mesos):
    100% * (24 - edat)

## Avantatges observats

Els defensors de Chessmetrics diuen que al contrari que el sistema Elo, no pateix la inflació de la puntuació i permet comparar la força de jugadors de diferents èpoques.

## Desavantatges observats

Chessmetrics dona de vegades alguns resultats estranys. Per exemple, el Campió del Món Emanuel Lasker romangué inactiu durant la major part del període entre 1912–1914, i a conseqüència d'això, cau del lloc #1 al #12 mundial al rànquing de Chessmetrics, tot just abans de la seva aclaparadora victòria davant de tota la resta de millors jugadors mundials al torneig de Sant Petersburg 1914.
El GM John Nunn ha destacat l'absurditat d'intentar comparar de forma objectiva la força de joc de jugadors de diferents èpoques: ha usat l'exemple d'Hugo Suechting, classificat el 1911 en el lloc 27è del món amb un elo estimat de 2559 segons Chessmetrics, després del torneig Elite a Karlsbad. Una anàlisi de les partides de Suechting d'aquest període mostra com el seu nivell de joc era com a molt el d'un jugador de 2100 actual.
Chessmetrics, per tant, de la mateixa manera que qualsevol altre sistema de classificació, ha de ser usat només com una guia orientativa.

## Referències

* ↑ Fitxa a Chessmetrics: Emanuel Lasker, lloc web de Chessmetrics (anglès)

## Vegeu també

* Árpád Élő

## Enllaços externs

* Lloc web de Chessmetrics (anglès)
* Pàgina de fórmules de Chessmetrics (anglès)
* Cim de rendiment de 3-anys de jugadors d'escacs (anglès)
# Clorkyuygenita

La clorkyuygenita és un mineral de la classe dels òxids que pertany al grup de la mayenita. Originalment va ser anomenada simplement kyuygenita, rebent el nom de la muntanya Kyuygen-Kaya, a la part nord de la caldera superior de Chegem, la seva localitat tipus. El 2013 es va canviar el nom a l'actual.

## Característiques

La clorkyuygenita és un òxid de fórmula química Ca₁₂Al$_{14}$O$_{32}$[(H₂O)₄Cl₂]. Cristal·litza en el sistema isomètric. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 5 i 5,5.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al mont Lakargi, situat a la part nord de la caldera superior del Chegem, dins la regió Kabardino-Balkària (Rússia). També ha estat descrita a la formació Hatrurim, a l'Orient Mitjà, sent juntament amb la localitat tipus els únics indrets a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Chlorkyuygenite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 25 juny 2022].
* ↑ Williams, P. A.; Hatert, F.; Pasero, M.; Mills, S. J. «New minerals and nomenclature modifications approved in 2014». Mineralogical Magazine, 78, 3, 01-06-2014, pàg. 549–558. DOI: 10.1180/minmag.2014.078.3.05 [Consulta: 25 juny 2022].
# Chevkinita-(Ce)

La chevkinita-(Ce) és un mineral de la classe dels silicats que pertany al subgrup de la chevkinita, dins el grup homònim. Rep el nom en honor de Konstantin Vladimirovich Chevkin (Константина Владимировича Чевкина) (26 d'abril de 1803 - 3 de novembre de 1875), cap de l'Estat Major del Cos d'Enginyers de Mineria de Rússia.

## Característiques

La chevkinita-(Ce) és un silicat de fórmula química Ce₄(Ti,Fe²⁺,Fe³⁺)₅O₈(Si₂O₇)₂. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 5 i 5,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la chevkinita-(Ce) pertany a «09.BE - Estructures de sorosilicats, amb grups Si₂O₇, amb anions addicionals; cations en coordinació octaèdrica [6] i major coordinació» juntament amb els següents minerals: wadsleyita, hennomartinita, lawsonita, noelbensonita, itoigawaïta, ilvaïta, manganilvaïta, suolunita, jaffeïta, fresnoïta, baghdadita, burpalita, cuspidina, hiortdahlita, janhaugita, låvenita, niocalita, normandita, wöhlerita, hiortdahlita I, marianoïta, mosandrita, nacareniobsita-(Ce), götzenita, hainita, rosenbuschita, kochita, dovyrenita, baritolamprofil·lita, ericssonita, lamprofil·lita, ericssonita-2O, seidozerita, nabalamprofil·lita, grenmarita, schüllerita, lileyita, murmanita, epistolita, lomonossovita, vuonnemita, sobolevita, innelita, fosfoinnelita, yoshimuraïta, quadrufita, polifita, bornemanita, xkatulkalita, bafertisita, hejtmanita, bykovaïta, nechelyustovita, delindeïta, bussenita, jinshajiangita, perraultita, surkhobita, karnasurtita-(Ce), perrierita-(Ce), estronciochevkinita, poliakovita-(Ce), rengeïta, matsubaraïta, dingdaohengita-(Ce), maoniupingita-(Ce), perrierita-(La), hezuolinita, fersmanita, belkovita, nasonita, kentrolita, melanotekita, til·leyita, kil·lalaïta, stavelotita-(La), biraïta-(Ce), cervandonita-(Ce) i batisivita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al Pit Núm. 17 dels monts Ilmen, a l'óblast de Txeliàbinsk (Rússia). Tot i tractar-se d'una espècie no gaire habitual ha estat descrita en tots els continents del planeta a excepció de l'Antàrtida.

## Referències

* ↑ «Chevkinite-(Ce)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 29 desembre 2019].
# Club Sport Herediano

El Club Sport Herediano és un club costa-riqueny de futbol de la ciutat d'Heredia.

## Història

El club es fundà per la fusió de tres clubs locals, el Club Sport Renacimiento, el Club Sport Juan J. Flores i el Club Sport Cristóbal Colón. El club nasqué oficialment el 21 de juny de 1921.

## Palmarès

* Lliga costa-riquenya de futbol:
** 1921, 1922, 1924, 1927, 1930, 1931, 1932, 1933, 1935, 1937, 1947, 1948, 1951, 1955, 1961 (ASOFUTBOL), 1978, 1979, 1981, 1985, 1987, 1992–93, 2012 Estiu, 2013 Estiu, 2015 Estiu, 2016 Estiu, 2017 Estiu, 2018 Obertura
* Lliga de la CONCACAF:
** 2018

## Referències

* ↑ Costa Rica – Foundation Dates of Clubs – RSSSF
* ↑ «Costa Rica - List of champions». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2019].

## Enllaços externs

* (castellà) Web oficial
* (castellà) Web de seguidors Arxivat 2015-08-01 a Wayback Machine.
# Club Sport La Libertad

El Club Sport La Libertad és un club costa-riqueny de futbol de la ciutat de San José.
Va ser fundat el 1905, essent un dels primers clubs de futbol del país. Fou sis cops campió nacional entre 1925 i 1946. Baixà a segona divisió el 1960.

## Palmarès

* Lliga costa-riquenya de futbol:
** 1925, 1926, 1929, 1934, 1942, 1946
* Segona Divisió:
** 1922, 1923, 1930, 1933, 1934, 1939
* Copa costa-riquenya de futbol:
** Copa Benguria 1925, Copa Federación 1929, Copa Cafiaspirina 1933, Copa Olímpica 1934, Copa Gambrinus 1934, Copa White Horse 1935, Copa Cocomalt 1937

## Referències

* ↑ "Estadio de Rohrmoser listo para los Juegos Centroamericanos 2013", en CR Hoy.
* ↑ Costa Rica – Foundation Dates of Clubs – RSSSF
* ↑ Naranjo Madrigal, Fernando. Epoca de oro del Futbol en Costa Rica. Sistema de Bibliotecas UCR: Costa Rica, 1987, p. 17,19. ISBN 9977-23-444-2.
* ↑ «"1960"». Arxivat de l'original el 21 de juliol de 2015. [Consulta: 1r novembre 2015].
* ↑ «Costa Rica - List of champions». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2019].
# Chianciano Terme

Chianciano Terme és un comune (municipi) de la província de Siena, a la regió italiana de la Toscana, amb una població de 7.050 habitants l'1 de gener de 2018.
Limita amb els municipis de Chiusi, Montepulciano, Pienza i Sarteano.

## Evolució demogràfica

* Gràfica d'evolució demogràfica de Chianciano Terme entre 1861 i
* Font: ISTAT - Elaboració gràfica de Viquipèdia

## Referències

* ↑ «Popolazione residente al 1º gennaio 2018» (en italià). [Consulta: 4 febrer 2019=].
* ↑ «Istituto Nazionale di Statistica» (en italià).
# Clypeobarbus bomokandi

Clypeobarbus bomokandi és una espècie de peix pertanyent a la família dels ciprínids i a l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Fa 4,5 cm de llargària màxima. Cap espina i 12 radis tous a l'única aleta dorsal. Cap espina i 8 radis tous a l'aleta anal. 0 espines i 15-16 radis tous a les aletes pectorals. 0 espines i 8-8 radis tous a les aletes pelvianes. Absència d'aleta adiposa. 32 vèrtebres. Presència d'una franja lacrimal ben definida des de l'extrem del musell fins als ulls i de protuberàncies còniques petites sobre la vora del llavi. 2 parells de barbetes sensorials. 26-27 escates a la línia lateral, 1-2 a la base de l'aleta caudal i 12-12 al voltant del peduncle caudal. Totes les escates vorejades amb melanòfors de color negre. Línia lateral completa. Conservat en alcohol, el cos és de color blanc cremós clar amb la pigmentació més intensa al voltant de les escates de la línia lateral.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix d'aigua dolça, pelàgic i de clima tropical, el qual es troba a Àfrica: les conques dels rius Congo (incloent-hi el riu Lekoli a la subconca del Likouala), Uele i Luilaka (a la subconca del riu Ruki) a la República del Congo i la República Democràtica del Congo.

## Observacions

És inofensiu per als humans i el seu índex de vulnerabilitat és baix (11 de 100).

## Referències

* ↑ Myers, G. S., 1924. Mutanda ichthyologica. Neoborus (Boulenger) and Barbus rubripinnis (Nichols and Griscom). Revue de Zoologie Africaine, vol. 12 (pt 3): 397.
* ↑ Nichols, J. T. i L. Griscom, 1917. Fresh-water fishes of the Congo basin obtained by the American Museum Congo expedition, 1909-1915. Bulletin of the American Museum of Natural History, vol. 37 (art. 25): 653-756, Pls. 64-83.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 5 6 Conway, K. W. i M. L. J. Stiassny, 2008. Phylogenetic diagnosis of the African cyprinid genus Clypeobarbus (Ostariophysi: Cyprinidae), with the rehabilitation of Clypeobarbus bomokandi. Ichthyol. Res. 55:260-266. Pàg. 263.
* ↑ Morphology Data of Clypeobarbus bomokandi - FishBase (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Monsembula Iyaba, R. J. C. i M. L. J. Stiassny, 2013. Fishes of the Salonga National Park (Congo basin, central Africa): a list of species collected in the Luilaka, Salonga, and Yenge Rivers (Equateur Province, Democratic Republic of Congo). Check List 9(2):246-256. Pàg. 253.
* ↑ Cheung, W. W. L., T. J. Pitcher i D. Pauly, 2005. A fuzzy logic expert system to estimate intrinsic extinction vulnerabilities of marine fishes to fishing. Biol. Conserv. 124:97-111.
# Coeficient de permeabilitat

El coeficient de permeabilitat és una característica dels sòls, específicament està lligat a la Llei de Darcy que es refereix al flux de fluids a través dels sòls. El coeficient de permeabilitat, generalment representat per la lletra k, és extremadament variable, segons el tipus de sòl.
El coeficient de permeabilitat és en funció, entre altres coses, de la viscositat de l'aigua que alhora és en funció de la temperatura (normalment s'estableix la permeabilitat per 20 0C; de la grandària i continuïtat dels porus; i, de la presència d'esquerdes i discontinuïtats.
Classificació dels sòls segons el seu coeficient de permeabilitat
| Grau de permeabilitat | Valor de k (cm/s) |
| Elevada | Superior a 10 $^{-1}$ |
| Mitjana | 10 $^{-1}$ a 10 $^{-3}$ |
| Baixa | 10 $^{-3}$ a 10 $^{-5}$ |
| Molt baixa | 10 $^{-5}$ a 10 $^{-7}$ |
| Pràcticament impermeable | Menor de 10 $^{-7}$ |

## Determinació de la permeabilitat

La determinació de la permeabilitat, en laboratori, es fa a través de permeàmetres.
La determinació d'aquesta característica de l'aqüífer es pot avaluar també en el camp, per a això existeixen diversos mètodes, entre ells: els assajos de permeabilitat.

## Bibliografia

* T.W. Lambe i R.V. Whitman - Mecánica de suelos. Mexico, 1997 ISBN 968-18-1894-6

## Vegeu també

* Permeabilitat hidràulica
# Colibrí becfalçat cuaverd

El colibrí becfalçat cuaverd (Eutoxeres aquila) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae) que habita el sotabosc de la selva humida, clars i matolls de les terres baixes fins als 2100 m, des del centre de Costa Rica, Panamà i oest, nord i sud-est de Colòmbia, cap al sud, per l'oest dels Andes fins l'oest d'Equador i per l'est dels Andes a través de l'est d'Equador fins al nord de Perú.

## Referències

* ↑ «Colibrí becfalçat cuaverd». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 octubre 2024(català)
# Colibrí austral

El colibrí austral (Sephanoides sephaniodes) és una espècie de colibrí que es troba a l'Argentina i a Xile; i és possible fins a l'illa Robinson Crusoe, 560 km aigües fora de la costa xilena, i tan al sud com en Terra del Foc. Com el seu parent el Sephanoides fernandensis ("colibrí de Juan Fernández"), solen venir de gust de pètals o de fulles, que arrenquen amb les seves arpes, armen els seus nius en branques altes o arbustos. Agraden de menjar insectes, cucs, i nèctar de flors.
# Col de l'Échelle

El Col de l'Échelle (Col de l'Escala en occità, Colle della Scala en italià) és un port de muntanya de 1762 metres dels Alps al departament dels Alts Alps (estat francès). És el port de muntanya més baix entre els estats francès i italià, fent part de la frontera entre ambdós, i connecta la Vallée de la Clarée amb la Vallée Étroite (municipi de Nevascha, conca del Dora Riparia). El punt més alt entre ambdues valls és de fet a 1779 metres, al Mal Pas / Mauvais Pas uns quilòmetres al nord del Col de l'Échelle oficial. Entre ambdós cols, hi ha una petita vall seca.
Baixant pel coll cap a l'est s'hi arriba a Bardonescha. El 2017, uns 100 activistes del moviment identitari europeu "Identitäre Bewegung" va ocupar el port una estona per denunciar-hi el pas de refugiats.

## Referències

* ↑ Defend Europe 3: Mission Alps Arxivat 2019-12-23 a Wayback Machine. identitaere-bewegung.at, retrieved 25 April 2019.
# Coll de Marçac

El Coll de Marçac és una collada situada a 1.046,8 metres d'altitud en el lloc on es troben els termes comunals de Conat, Noedes i d'Orbanyà, tots tres de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord.
És un coll de muntanya situat a la zona nord-oest del terme de Conat, al sud-est del de Noedes i al sud del d'Orbanyà, al sud-est del Pic de la Serra. Hi passava el Camí Vell de Vellans a Orbanyà.

## Referències

* ↑ El Coll de Marçac en els ortofotomapes de l'IGN