OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Frenzal Rhomb

Frenzal Rhomb és un grup de punk rock australià format a Sydney l'any 1992. Tres dels seus àlbums han figurat al top 20 de l'ARIA Charts: A Man's Not a Camel (1999), Smoko at the Pet Food Factory (2011) i Hi-Vis High Tea (2017). La banda ha fet de teloner de les gires australianes de grups com ara The Offspring, Bad Religion, NOFX i Blink-182.

## Història

El 2004, el guitarrista de Frenzal Rhomb, Lindsay McDougall, va promoure Rock against Howard, un àlbum recopilatori de grups australians com a protesta contra el govern del primer ministre John Howard. El desembre de 2010, Frenzal Rhomb es va embarcar en la gira No Sleep Til Festival amb Megadeth, Descendents, NOFX, Gwar i Dropkick Murphys.
El cantant Jay Whalley va anunciar el 26 de febrer de 2013 que el grup es va veure obligat a cancel·lar la seva gira després que li haguessin d'extirpar la tènia de l'home del cervell.
Per celebrar el 25è aniversari de trajectòria, Frenzal Rhomb va fer una gira per Austràlia el 2016. Als fans se'ls va oferir l'oportunitat de seleccionar i votar les seves cançons preferides a la pàgina de Facebook del grup. El 19 d'agost van publicar un àlbum amb el títol We Lived Like Kings, We Did Anything We Wanted.
El 15 de febrer de 2023 Frenzal Rhomb va anunciar el seu desè àlbum d'estudi, The Cup of Pestilence, que es va publicar el 7 d'abril.

## Discografia

Àlbums d'estudi
* Dick Sandwich (EP, 1993)
* Coughing up a Storm (1995)
* Not So Tough Now (1996)
* Meet the Family (1997)
* A Man's Not a Camel (1999)
* Shut Your Mouth (2000)
* Sans Souci (2003)
* Forever Malcolm Young (2006)
* Smoko at the Pet Food Factory (2011)
* Hi-Vis High Tea (2017)
* The Cup of Pestilence (2023)

## Referències

* ↑ «Frenzal Rhomb biography». J Play. Arxivat de l'original el 14 setembre 2008. [Consulta: 16 octubre 2015].
* ↑ «Anti-Howard rock CD» (en anglès), 25-08-2004. [Consulta: 28 agost 2023].
* ↑ «Frenzal Rhomb frontman Jay Whalley reveals pig tapeworm egg infected his brain». news.com.au. [Consulta: 27 febrer 2013].
* ↑ Mathieson, Craig. «Frenzal Rhomb refuses to grow up and that's just fine with fans» (en anglès), 25-07-2017. [Consulta: 28 agost 2023].
* ↑ «Frenzal Rhomb Announce New Album, Drop Lead Single 'Where Drug Dealers Take Their Kids'». Heavy Mag, 15-02-2023. [Consulta: 15 febrer 2023].
* ↑ «Frenzal Rhomb Launch New Wellness Program With New Video!» (en anglès). Fat Wreck Chords. [Consulta: 6 abril 2023].
* ↑ «Frenzal Rhomb - Smoko at the Pet Food Factory» (en anglès). Punknews.org, 21-04-2015. [Consulta: 28 agost 2023].
* ↑ Writer, Staff. «Album Review: Frenzal Rhomb - 'Hi-Vis High Tea'» (en anglès). [Consulta: 28 agost 2023].
* ↑ Robinson, Ellie. «Frenzal Rhomb announce national tour in support of ‘The Cup Of Pestilence’» (en anglès australià). NME, 09-04-2023. [Consulta: 28 agost 2023].
* ↑ Nixon, Josh. «Frenzal Rhomb - Pestilence, Punk Rock and...Spreadsheets?» (en anglès australià), 28-06-2023. [Consulta: 28 agost 2023].
# Fritz Buchloh

Fritz Buchloh (Mülheim del Ruhr, 26 de novembre de 1909 - Mülheim del Ruhr, 22 de juliol de 1998) fou un futbolista alemany. Va formar part de l'equip alemany a la Copa del Món de 1934 i 1938. S'inicià com a defensa i davanter, per passar posteriorment a jugar de porter.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Berlín, on quedà eliminat en quarts de final en la competició de futbol. Amb la selecció nacional jugà 17 partits, en què no marcà cap gol, entre 1932 i 1938. A nivell de clubs jugà al VfB Speldorf (1933–1938), Hertha BSC (1938–1939) i Schwarz-Weiß Essen (1939–1945). Posteriorment exercí d'entrenador.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Fritz Buchloh». [Consulta: 16 desembre 2021].
* ↑ «Fritz Buchloh, international footballer» (en anglès). [Consulta: 16 desembre 2021].
* ↑ «Fritz Buchloh - International Appearances». [Consulta: 16 desembre 2021].
* ↑ Bitter, Jürgen. Deutschlands Fussball-Nationalspieler : das Lexikon. Berlín: Sportverlag Berlin, 1997, p. 71. ISBN 3-328-00749-0.
Fritz Buchloh amb la selecció alemanya - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol d'Alemanya – Copa del Món de futbol 1934
1 Jakob •
2 Bender •
3 Albrecht •
4 Busch •
5 Conen •
6 Dienert •
7 Gramlich •
8 Haringer •
9 Heidemann •
10 Hohmann •
11 Janes •
12 Buchloh •
13 Kobierski •
14 Kreß •
15 Lehner •
16 Münzenberg •
17 Noack •
18 Schwartz •
19 Siffling •
20 Streb •
21 Szepan •
22 Zielinski •
Seleccionador: Nerz
Selecció de futbol d'Alemanya – Copa del Món de futbol 1938
1 Buchloh •
2 Jakob •
3 Raftl •
4 Janes •
5 Schmaus •
6 Goldbrunner •
7 Kitzinger •
8 Kupfer •
9 Mock •
10 Münzenberg •
11 Wagner •
12 Gauchel •
13 Gellesch •
14 Hahnemann •
15 Lehner •
16 Neumer •
17 Pesser •
18 Siffling •
19 Skoumal •
20 Streitle •
21 Stroh •
22 Szepan •
Seleccionador: Herberger :
# Frontera entre Kiribati i les Illes Marshall

La frontera entre Kiribati i les Illes Marshall es completament marítima i es troba a l'oceà Pacífic. Delimita la zona econòmica exclusiva entre els dos països entre les illes Gilbert (arxipèlag pertanyent a les Kiribati) i les illes Marshall (illes Ebon, Jaluit, Milli i Knox). Actualment no ha estat sotmesa a cap tractat bilateral entre ambdós estats, tot i que les illes Marshall reclamen 200 milles nàutiques sobre les properes illes.

## Referències

* ↑ John Robert, Victor Prescott, Grant Boyes Kiribati-Marshall Islands a Undelimited Maritime Boundaries in the Pacific Ocean Excluding the Asian Rim, p. 39-40
# Fumiko Okuno

Fumiko Okuno (Kyoto, Japó, 14 d'abril de 1972) és una nedadora japonesa de natació sincronitzada retirada que va arribar a ser medallera bronze olímpica a Barcelona 1992 en el concurs per duos i individual.

## Carrera esportiva

Als Jocs Olímpics de 1992 celebrats a Barcelona (Catalunya) va guanyar la medalla de bronze en el concurs per duos, després dels Estats Units (or) i Canadà (plata), al costat de la seva companya d'equip que va ser Aki Takayama. També va guanyar la medalla de bronze en la competició individual.

## Referències

* ↑ Fitxa. Sports Reference. Consultat el 22 d'abril de 2018.
# Gai Popil·li Lenat (militar)

Gai Popil·li Lenat (llatí: Gaius Popillius Laenas) era un militar romà del segle i aC. Formava part de la gens Popíl·lia, i era de la família dels Popil·li Lenat.
Va servir com a legat a la província romana d'Àsia i va ser el comandant junt amb Minuci Rufus, d'una flota romana que va prendre part a la guerra contra Mitridates VI Eupator, rei del Pont. Apià l'anomena simplement Gai Popil·li, de manera que el cognomen Lenat és atribuït.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 708.
# Francisco Codera Zaidín

Francisco Codera Zaidín (Fonts, Osca, 23 de juny de 1836 - 6 de novembre de 1917) va ser un historiador, filòleg, arabista i erudit aragonès. catedràtic de grec, hebreu i àrab respectivament a Granada, Saragossa i la Universitat Central, va destacar fonamentalment com a arabista. Va ser el principal deixeble de Pascual de Gayangos y Arce, a qui va succeir en la càtedra d'àrab de la Universitat Central. Fou acadèmic de la Reial Acadèmia de la Història i de la Reial Acadèmia Espanyola des de 1910.
Rigorosament positivista, els seus treballs se centren generalment en les fonts historiogràfiques d'origen àrab (Estudios de historia arábigo-española, Decadencia y Desaparición de los Almorávides en España, 1899, reeditada amb un important estudi introductori de María Jesús Viguera Molins en 2004). Entre les seves obres destaquen Tratado de numismática arabigoespañola (1879), Estudios críticos de Historia árabe española (1917, 2 vols.) i sobretot la seva monumental Biblioteca arabigohispana (1882-1895, 10 vols.). Va contribuir a més al coneixement de la fonètica aragonesa i va impulsar els estudis aràbics a Espanya. En la seva vellesa es va retirar al seu poble (Fonts, província d'Osca) a consagrar-se als seus estudis erudits i a la redacció de tractats sobre agricultura. Entre els seus deixebles cal citar Julià Ribera Tarragó. El seu arxiu es conserva a la Biblioteca de la Universitat Nacional d'Educació a Distància (UNED).

## Bibliografia

* Monroe, James T. (1970), Islam and the Arabs in Spanish Scholarship (Sixteenth Century to the Present), Leiden:Brill.
* Manzanares de Cirre, Manuela (1972), Arabistas españoles del siglo XIX, Madrid:Instituto Hispano-Árabe de Cultura.
* Codera y Zaidín, Francisco (2004), Decadencia y desaparición de los Almorávides de España; edición de Mª Jesús Viguera Molins, Pamplona:Urgoiti. ISBN 84-933398-2-2

## Enllaços externs

* «Francisco Codera Zaidín». Gran Enciclopedia Aragonesa. Saragossa: DiCom Medios SL, sota llicència Creative Commons.
* Arabismo.com
* Obres de Francisco Codera a la Biblioteca Virtual Cervantes
* Kitab bugya al-multamas fi riyal ahl al-Andalus / Ahmed b. Yahya b. Ahmad b. 'Amira al-Dabbi; editado por Codera, F., Madrid 1885.
# Frente Español

Frente Español (FE) és un partit polític espanyol nacionalista de tipus "plataforma", constituït en 2002 i dirigit per Blas Piñar i Jesús López. Va estar integrat integrat per FE/La Falange, Fuerza Nueva, España 2000 i els sindicats Fuerza Nacional del Trabajo (FNT) de València i de Valladolid, així com altres associacions. El 25 de gener del 2003 unes 3.000 persones van assistir en Madrid al primer acte públic del Front Espanyol per a reivindicar la unitat nacional i evitar «la fragmentació» del país.
El Frente Español tot just va complir sis mesos des de la seva presentació, atès que l'exclusió de España 2000 a l'abril de 2003 i l'abandó al juliol del mateix any dels dirigents provinents de Fuerza Nueva per a fundar successivament Alternativa Nacional i Alternativa Española van deixar la plataforma buida de contingut. En l'actualitat, Frente Español és la sigla utilitzada per la facció de FE/La Falange liderada per Manuel Andrino per a concórrer a comicis mentre es resol la situació legal d'aquesta formació.

## Referències

* ↑ Ressuscita Blas Piñar, el "Le Pen espanyol", El Mundo, 27 de gener de 2003
* ↑ la Voz de Galicia, Unes 3.000 persones certifiquen la creació del Front Espanyol que reuneix a les forces d'ultradreta, 26 de gener del 2003
# Futbol a Mali

El futbol és l'esport més popular a Mali.

## Història

El futbol va ser introduït al país per la colònia francesa, quan aquest s'anomenava Sudan Francès, a començament de segle xx. El primer club, Jeanne d'Arc du Soudan, va ser fundat el 1938. Més tard aparegueren Foyer du Soudan (amb el nom Amicale Sportive) i JA du Soudan.

## Competicions

* Lligues:
** Lliga maliana de futbol
* Copes:
** Copa maliana de futbol
** Supercopa maliana de futbol

## Principals clubs

Clubs amb més títols nacionals a 2019.
* Djoliba Athletic Club
* Stade Malien
* AS Real Bamako
* Cercle Olympique de Bamako
* AS Onze Créateurs de Niaréla
* Union Sportive de Bougouni
* Association Sportive de Bamako
* USFAS Bamako
* Association Sportive Sigui Kayes
* Association Sportive Nianan

## Jugadors destacats

Fonts:
Des de 1960
* Keita Omar Barrou
* Kidian Diallo
* Karounga Keïta
Des de 1970
* Fantamady Keita
* Mamadou Keïta
* Salif Keïta
Des de 1980
* Ousmane Farota
Des de 1990
* Ibrahim Sory Touré
Des de 2000
* Adama Coulibaly
* Soumaila Coulibaly
* Souleymane Diamouténé
* Drissa Diakité
* Mahamadou Diarra
* Fousseni Diawara
* Frédéric Kanouté
* Cédric Kanté
* Seydou Keita
* Mohamed Sissoko
* Adama Tamboura
Des de 2010
* Cheick Diabaté
* Modibo Maïga
* Samba Sow
* Abdou Traoré

## Principals estadis

| # | Estadi | Capacitat | Ciutat |
| 1 | Estadi 26 de Març | 55.000 | Bamako |
| 2 | Estadi Modibo Kéïta | 35.000 | Bamako |

## Vegeu també

* Federació Maliana de Futbol
* Selecció de futbol de Mali

## Referències

* ↑ Milet, Eric & Jean-Luc Manaud. Mali. Editions Olizane (2007). ISBN 2-88086-351-1. (francès), p. 151.
* ↑ DiPiazza, Francesca Davis. Mali in Pictures. Minneapolis, Minnesota: Learner Publishing Group, 2006. ISBN 978-0-8225-6591-8. , p. 55.
* ↑ Hudgens, Jim, Richard Trillo, and Nathalie Calonnec. The Rough Guide to West Africa. Rough Guides (2003). ISBN 1-84353-118-6
* ↑ «Mali - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 16 agost 2019].
* ↑ «Mali - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 agost 2019].
* ↑ «Africa Greatest All-Time 23 member team(excluding Cameroon, Ghana, Ivory Coast, South Africa, Nigeria and North Africa)». soccerfootballwhatever.blogspot.com. [Consulta: 9 febrer 2019].
* ↑ «Subsaharan Africa Union». xtralegend.blogspot.com. [Consulta: 9 febrer 2019].
* ↑ «Mali All Stars». pesmitidelcalcio.com. [Consulta: 9 febrer 2019].
* ↑ «All Time African All Stars». pesstatsdatabase.com. Arxivat de l'original el 2019-08-12. [Consulta: 9 febrer 2019].
# Futbol a Montenegro

El futbol és un dels esports més seguits a Montenegro.

## Història

Montenegro fou estat independent als inicis del segle xx. A partir de 1919 els clubs montenegrins es diluïren dins l'estructura futbolística de Iugoslàvia. No fou fins a l'any 2006 en què amb la independència del país, es creà la federació de futbol de Montenegro i s'iniciaren les competicions futbolístiques nacionals. El primer partit de la selecció de futbol de Montenegro es disputà a Podgorica el 24 de març de 2007, derrotant Hongria per 2-1. Històricament, l'equip més destacat del país ha estat el FK Budućnost Podgorica (antigament conegut com a Buducnost Titograd, pel canvi de nom de la ciutat).

## Competicions

* Lliga montenegrina de futbol
* Copa montenegrina de futbol

## Principals clubs

* FK Budućnost (Podgorica)
* FK Kom (Podgorica)
* FK Mladost (Podgorica)
* FK Mogren (Budva)
* FK Sutjeska (Nikšić)
* FK Berane (Berane)
* FK Rudar (Pljevlja)
* FK Zeta (Golubovci)
* FK Lovćen (Cetinje)
* FK Mornar (Bar)

## Jugadors destacats

Font:
Des de 1930
* Vojin Božović
* Milovan Jakšić
Des de 1950
* Ilijas Pašić
Des de 1960
* Lazar Radović
* Branko Rašović
Des de 1970
* Zoran Filipović
Des de 1980
* Dragoljub Brnović
* Ljubomir Radanović
* Zoran Simović
Des de 1990
* Branko Brnović
* Predrag Mijatovic
* Željko Petrović
* Niša Saveljić
* Dejan Savicevic
Des de 2000
* Mirko Vučinić
Des de 2010
* Stevan Jovetić
* Stefan Savić

## Principals estadis

* Estadi Gradski Podgorica (Podgorica)

## Referències

* ↑ «When Saturday Comes - Montenegro». Wsc.co.uk, 09-07-2012. [Consulta: 11 març 2015].
* ↑ «Montenegro’s Rapid Ascent Stuns England». The New York Times [Consulta: 11 març 2015].
* ↑ «Montenegro All Stars». pesmitidelcalcio.com. [Consulta: 9 febrer 2018].

## Vegeu també

* Federació Montenegrina de Futbol
* Selecció de futbol de Montenegro

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de la Federació Montenegrina de Futbol Arxivat 2016-01-11 a Wayback Machine.
# Gambusia nicaraguensis

Gambusia nicaraguensis és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Centreamèrica: Panamà.

## Referències

* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Lucinda, P.H.F.: Poeciliidae (Livebearers). planes 555-581. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors): Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. EDIPUCRS, Porto Alegre (Brasil). 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Gambusia nobilis

Gambusia nobilis és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: Texas i Nou Mèxic (Estats Units).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Lucinda, P.H.F.: Poeciliidae (Livebearers). planes 555-581. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors): Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. EDIPUCRS, Porto Alegre (Brasil). 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Fútbol Club Ciego de Ávila

El Fútbol Club Ciego de Ávila és un club cubà de futbol de la ciutat de Morón, a la província de Ciego de Ávila.
Els seus colors són el verd i el groc.

## Palmarès

* Lliga cubana de futbol:
** 1993, 2001, 2003

## Referències

* ↑ Cuba Team Colours rsssf.com
* ↑ «Cuba - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2019].
# Fútbol Club Ciudad de La Habana

El Fútbol Club Ciudad de La Habana és un club cubà de futbol de la ciutat de l'Havana.
Els seus colors són el negre, groc i blanc.

## Palmarès

* Lliga cubana de futbol:
** 1978, 1979, 1984, 1994, 1998, 2001

## Futbolistes destacats

* Alberto Delgado
* Rey Ángel Martínez

## Referències

* ↑ Cuba Team Colours rsssf.com
* ↑ «Cuba - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2019].
# Fundes de neu

Les fundes de neu són una alternativa a les cadenes de neu. Quan els pneumàtics d'hivern no són suficient, aquestes fundes permeten augmentar l'adherència en les carreteres nevades.
Actualment existeixen dos tipus de fundes per a la neu: les fundes tèxtils i les fundes en materials composts. Cal no oblidar que la majoria de les fundes de neu no estan acceptades com a equipament especial per a l'hivern.

## Referències

* ↑ Neumáticos de invierno, los grandes desconocidos al web seguridad-vial.net [26 abril 2013]
* ↑ ¿Para que sirven las fundas de nieve? Arxivat 2017-02-02 a Wayback Machine. al web rezulteo-neumaticos.es [26 abril 2013
* ↑ Características principales de las cadenas Michelin EasyGrip al web easygrip.es [26 abril 2013]
# Galikonda

Galikonda (o Galiparrat, Muntanyes Ventoses) és una serralada de muntanyes a Andhra Pradesh principalment al districte de Vizagapatam. El seu pic més alt arriba 1657 metres i el que el segueix 1638 metres.
Els britànics hi van establir un centre sanitari que van anomenar Harris Valley, però el lloc era poc saludable i finalment fou abandonat. La terra és propietat del raja de Vizianagaram.

## Refetència

Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Fundani

Fundani és el nom dels següents personatges:
* Gai Fundani (sogre de Varró), sogre de Marc Terenci Varró.
* Gai Fundani (cavaller) (s. I aC), cavaller romà
* Gai Fundani (escriptor), escriptor romà
* Gai Fundani Fúndul, cònsol el 243 aC.
* Marc Fundani, tribú de la plebs el 195 aC.
* Marc Fundani Fúndul, edil plebeu el 213 aC.
# Leroy Anderson

Leroy Anderson (1908 - 18 de maig de 1975) fou un compositor, adaptador i director d'orquestra estatunidenc que va buscar, com ningú, el sentit de l'humor en la música, i que va ser considerat un dels principals directors d'orquestra de música lleugera.
Originari de Cambridge, Massachusetts, era descendent de pares suecs. Fill de músics aficionats, Leroy Anderson va estudiar orgue, tuba i contrabaix, i als dotze anys ja havia compost un minuet per a quartet de corda. Va decidir seguir les seves classes de piano amb el professor Henry Gideon en el Nou Conservatori de música d'Anglaterra.
El 1926, ingressà a la Universitat Harvard, on va estudiar teoria amb Walter Spalding i es va graduar com a Mestre d'Arts el 1930. Participà en diverses orquestres estatunidenques. Col·laborador i arranjador de la Boston Pops Orquesta (especialitzada en adaptacions simfoniques de temes clàssics), sota la direcció d'Arthur Fielder. El 1942 va entrar a l'armada dels Estats Units per a la Segona Guerra Mundial, i va servir fins al 1946.
El 1958 formà la seva primera orquestra dita Meredith Willson's "76 Trombons"*, en aquest mateix any va escriure el seu propi musical anomenat “Goldilocks”.
Un dia, John Williams descriví a Leroy Anderson com un dels més grans mestres de música d'orquestra.

## Temes compostos

* El Rellotge Sincopat.
* The Typewriter
* El vals dels gats.
* Buggler's Holliday

## Referències

* ↑ «Symphony news, Volums 26-27» (en anglès). American Symphony Orchestra League, 1975. [Consulta: 9 març 2011].
* 1 2 Speed, Burgess; Anderson, Eleanor; Metcalf, Steve. Leroy Anderson: a bio-bibliography (en anglès).
* ↑ «Leroy Anderson Square» (en anglès). Leroy Anderson Foundation. [Consulta: 27 febrer 2011].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de Leroy Anderson
* La màquina d'escriure a YouTube
* El vals dels gats a YouTube
# La forja de un rebelde

«La forja de un rebelde» té aquests significats:
* La forja de un rebelde (novel·la), novel·la històrica autobiogràfica escrita en tres parts entre 1941 i 1946 per Arturo Barea
* La forja de un rebelde (sèrie de televisió), sèrie de televisió basada en la novel·la homònima produïda per TVE el 1990
# Laudio

Laudio (en castellà Llodio) és un municipi d'Àlaba, de la Quadrilla d'Aiara. Limita amb els municipis d'Okondo, Aiara, Orozko i Arrankudiaga.

## Història

Els orígens històrics de Llodio no estan gaire clars. Els vestigis més antics de la localitat són el pont romà de Vitorica sobri el riu Nervión, del que queda un arc. Aquest pont hauria estat part de la calçada que unia la Plana alabesa amb el port romà de Flaviobriga (actual Castro-Urdiales). Aquest pont va ser reconstruït en l'edat mitjana, i gairebé canviat tot. Part de la seva estructura va ser danyada durant les riuades de l'any 83. Les restes arqueològiques que demostren una presència romana es veuen reforçats per les teories dels lingüistes que creuen que el nom de la vall és una evolució del nom llatí Claudius o Claudianus, que hauria evolucionat amb el pas dels anys donant lloc als dos noms de la població, el basc, Laudio, que és més semblant a l'original llatí; i el romanç que és una forma més evolucionada i menys recognoscible d'aquest. Encara que també s'ha considerat el fet que el nom pot provenir de Falvio o Flavius. ambdós fets sense confirmar.

## Economia i societat

Des dels anys 40 i fins a la crisi industrial dels anys 80, les grans indústries del vidre i l'acer i a l'empara d'aquestes moltes altres indústries i comerços, van impulsar el creixement econòmic i demogràfic de Llodio. Després de la greu crisi dels 80, les noves zones industrials han permès el naixement d'empreses productores i de serveis.
L'actual alcalde de Llodio és Natxo Urkixo, del partit Bildu, que va guanyar les eleccions al municipi després de normalitzar-se la situació electoral de l'Esquerra Abertzale. Bildu té 6 regidors, els mateixos que el PNB. El PSE-EE en va obtenir 2, el PP 1 i Omnia també 1.

## Personatges il·lustres

* Juan José Ibarretxe: Lehendakari del País Basc entre 1999 i 2009. Va ser alcalde de Laudio.
* Laura Espido Freire: Premi Planeta 1999 amb la seva novel·la "Melocotones helados".
* Jon Unzaga Bombín: Ciclista professional
* César Solaún: Ciclista professional
* Domingo de Basavilbaso (1707-1775): Promotor i primer administrador del servei de correus de Buenos Aires (Argentina).
* Tomás Zubiaur: Va ser el veterinari de Pancho Villa. Natural de Laudio, va decidir emigrar a Cuba per 1914 a la recerca de fortuna i va acabar enrolat en l'exèrcit que va envair territori dels Estats Units. Va formar part de la llegenda que va acompanyar a un dels guerrillers més coneguts del planeta.
* José Ramón Alexanko: Jugador del FC Barcelona (1980-1993)
* Santiago Abascal Conde: President de Vox i diputat al Congrés dels diputats