OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Consell genètic

El consell genètic o assessorament genètic és un pronòstic en termes de risc de transmetre malalties d'origen genètic a la descendència. Pretén atendre les necessitats i preocupacions de les persones i de les famílies en relació amb la possibilitat de desenvolupar i de transmetre una malaltia genètica i, amb aquesta finalitat, els aporta informació sobre la malaltia genètica i els ajuda a prendre decisions informades sobre la possibilitat de transmetre la malaltia a la descendència.
Aquest consell genètic pot ésser:
* retrospectiu: és proporcionat a la família després del naixement d'un membre afectat per a evitar-ne la propagació en el seu cas.
* prospectiu: és proporcionat a possibles portadors del gen.
La comunicació de risc és un procés educatiu gràcies al qual el conseller genètic intenta interpretar com s'hereta una malaltia genètica i quina probabilitat hi ha que pugui passar-se als fills.

## Vegeu també

* Genètica
* Medicina
* Eugenèsia

## Referències

* ↑ «Què és el consell genètic?». web. TERMCAT. [Consulta: 22 març 2015].

## Enllaços externs

* National Human Genome Research Institute (anglès)
# Colibrí violaci

El colibrí violaci (Campylopterus hemileucurus) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae) que habita la selva humida i camps de les terres altes des de l'estat de Guerrero, Veracruz, Oaxaca, Tabasco i Chiapas cap al sud fins l'oest de Panamà.
# Sashimono

Els sashimono (指物, 差物, 挿物) eren penons que els guerrers medievals japonesos duien a l'esquena per a llur identificació durant les batalles. Els sashimono anaven subjectats a l'esquena dels soldats, anomenats ashigaru i dels samurais, i en uns suports posats en els cavalls d'alguns soldats de cavalleria. Eren semblants a banderes petites i portaven mon o símbols dels clans. Foren molt abundants durant el període Sengoku –caracteritzat per una llarga guerra civil al Japó que durà des de mitjan segle xv fins al primers anys del segle xvii.

## Tipus

Atesa la gran varietat d'armadures japoneses, els sashimono s'empraven per aconseguir una certa uniformitat als exèrcits. Els sashimoro solien ser negres i blancs i de forma rodona, quadrada o rectangular curta, encara que n'hi havia moltes variants. Una variant que sovint era més grossa i acolorida eren els uma-jirushi, banderes semblants als sashimono, grosses i personalitzades que duien els comandants. S'hi assemblava un penó molt llarg i estret anomenat nobori, que aguantaven dret dos o tres homes i que s'emprava per a assenyalar la direcció que havia de seguir l'exèrcit propi durant la batalla.
El sashimono es penjava a una asta en forma de gamma (" Γ "») o " L " girada, travada a la cuirassa prop de la cintura i a l'alçada de l'espatlla, mitjançant una anella. Aquest sistema era un dels més corrents, però n'hi havia d'altres. Els sashimono es feien de seda i de pell.

## Símbol

Els símbols estampats en el sashimono solien representar formes geomètriques senzilles, de vegades combinades amb ideogrames del nom del cap o del clan (Daimyo), el seu mon, o el seu lema o mot. Sovint, el color del fons de la bandera indicava a quin cos de l'exèrcit pertanyia el soldat que el portava, mentre que cada divisió de l'exèrcit hi representava el seu propi símbol. Malgrat això, era més corrent dibuixar-hi el mon del Daimoy en comptes del símbol de la unitat, perquè les batalles podien arribar a ser molt confuses i multitudinàries; i distingir-hi el company de l'enemic amb un cop d'ull és el més important. De vegades, els membres de l'elit dels samurais que eren molt respectats i famosos, tenien cadascun el seu propi símbol o nom personal representats en el seu sashimono, diferent del de la seva divisió. Aquests mon estilitzats contrasten amb els escuts d'armes més complicats que portaven els exèrcits europeus contemporanis.

## Vegeu també

* Heràldica
* Akira Kurosawa
# El Racó del Bosc

El Racó del Bosc és el nom d'una urbanització a cavall dels termes municipals de Bigues i Riells del Fai i de Sant Feliu de Codines, al Vallès Oriental.
Es tracta d'una urbanització creada el 1973. És al sector nord-oest del terme de Bigues i Riells del Fai i al sud-est del de Sant Feliu de Codines, al nord de la carretera BP-1432. Una part de la urbanització, la nord, és a l'esquerra del torrent del Villar, dins del terme codinenc. L'altra part és a la dreta d'aquest torrent, en terme riellenc.
És una urbanització molt petita i de poca població, ja que el 2018 tenia 180 habitants, comptant la població del terme de Bigues i Riells del Fai i de Sant Feliu de Codines. Tanmateix destaca per la seva activitat social, ja que cada any se celebra la festa major de primavera a l'abril i una a l'estiu durant el julioli també destaca per la presència del Club Esportiu del Racó del Bosc, club que fomenta la pràctica del bàsquet el futbol i la petanca.

## Referències

* ↑ «El Racó del Bosc». GEC. [Consulta: 21 abril 2019].
* ↑ «Vallès Oriental» (pdf). Generalitat de Catalunya, 01-11-2015.
* ↑ «Festa Major de Primavera del Racó del Bosc». Ajuntament de Sant Feliu de Codines. Arxivat de l'original el 21 d’abril 2019. [Consulta: 21 abril 2019].
* ↑ «Festa Major d'estiu del Racó del Bosc». Ajuntament de Sant Feliu de Codines. Arxivat de l'original el 21 d’abril 2019. [Consulta: 21 abril 2019].
* ↑ «Club Esportiu Racó del Bosc». Ajuntament de Sant Feliu de Codines. [Consulta: 21 abril 2019].
# Eleccions regionals de la Vall d'Aosta de 2008

Les eleccions per a renovar el Conseil de la Vallée / Consiglio Regionale de la Vall d'Aosta se celebraren el 25 de maig de 2008.

## Resultats electorals

← Eleccions regionals de la Vall d'Aosta, 2008 → :
| Partits | vots | (%) | escons |
| Union Valdôtaine (UV) | 32.614 | 44,39% | 17 |
| Stella Alpina (SA) | 8.370 | 11,39% | 4 |
| Fédération Autonomiste (FA) | 4.536 | 6,17% | 2 |
| Coalició autonomista | 44.520 | 61,95% | 23 |
| Vallée d'Aoste Vive-Renouveau Valdôtain (VdAV-RV) | 9.170 | 12,48% | 5 |
| Partit Democràtic (PD) | 6.841 | 9,31% | 3 |
| Arcobaleno Vallée d'Aoste (ARC) | 4.120 | 5,61% | 0 |
| Coalició autonomista-progressista | 20.131 | 27,40% | 8 |
| Poble de la Llibertat (PdL) | 7.826 | 10,65% | 4 |
| Centredreta | 7.826 | 10,65% | 4 |
| Total | | | 35 |

## Diputats elegits

Union Valdôtaine: Augusto Rollandin, Aurelio Marguerettaz, Giuseppe Isabellon, Laurent Viérin, Albert Lanièce, Alberto Cerise, Luciano Caveri, Emily Rini, Ennio Pastoret, Andrea Rosset, Alberto Crétaz, Mauro Bieler, Salvatore Agostino, Carlo Norbiato, Diego Empereur, Hélène Imperial i Manuela Zublena. Stella Alpina: Marco Viérin, André Lanièce, Francesco Salzone i Dario Comé. Fédération Autonomiste: Claudio Lavoyer i Leonardo La Torre. Vallée d'Aoste Vive - Renouveau Valdôtain: Roberto Louvin, Albert Chatrian, Giuseppe Cerise, Patrizia Morelli i Alberto Bertin. Partito Democratico: Raimondo Donzel, Carmela Fontana i Gianni Rigo. Popolo della Libertà: Massimo Lattanzi, Enrico Tibaldi, Alberto Zucchi i Cleto Benin.
Fonts: Ministero dell'Interno, ISTAT, Istituto Cattaneo, Consell Regional de la Vall d'Aosta
# Gran icosàedre triakis

En geometria, el gran icosàedre triakis és un políedre isoèdric no convex. És el dual del gran dodecàedre truncat estelat.

## Bibliografia

* Wenninger, Magnus. Dual Models. Cambridge University Press, 1983. ISBN 978-0-521-54325-5.

## Vegeu també

* Llista de políedres uniformes

## Enllaços externs

* Weisstein, Eric W., «Great triakis icosahedron» a MathWorld (en anglès).
# Portada/efemèride octubre 10

Ed Wood
« 9 d'octubre · 10 d'octubre · 11 d'octubre »
# Lo Sarraí

Lo Sarraí és una muntanya de 350 metres que es troba al municipi de Bellmunt del Priorat, a la comarca catalana del Priorat.
Al cim del Sarraí, hi ha una cova d'uns 3-4 metres d'allargada, el qual al final hi ha una verge.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# El Riurau

El Riurau (escrit també Riurrau, Riu-rau o Riu Rau) és un llogaret del municipi valencià de Rafelguaraf, a la comarca de la Ribera Alta. Es troba al NE de la capital del municipi, a uns 800 metres de distància, i tenia 71 habitants el 2019. Es correspon amb l'antiga alqueria de Palmella, tot i que el nucli actual data de la segona meitat del segle xix.

## Referències

* ↑ «Rafelguaraf». A: Corpus toponímic valencià ( PDF). Volum II. València: Acadèmia Valenciana de la Llengua, p. 269. ISBN 978-84-482-5243-4 [Consulta: 27 desembre 2020]. Arxivat 11 de setembre 2017 a Wayback Machine.
* ↑ «Nomenclátor: Población del Padrón Continuo por Unidad Poblacional». Institut Nacional d'Estadística. [Consulta: 27 desembre 2020].
* ↑ Català i Cebrià, Joan; Sanchis i Martínez, Vicent. La subcomarca de Castelló i les Énoves ( PDF), 2011, p. 286-288 [Consulta: 27 desembre 2020].

## Vegeu també

* Berfull
* Tossalnou
# Grêmio de Esportes Maringá

El Grêmio de Esportes Maringá és un club de futbol brasiler de la ciutat de Maringá a l'estat de Paranà.

## Història

El 7 de juliol de 1961 va ser fundat el Grêmio de Esportes Maringá. Fou tres cops campió estatal els anys 1963, 1964 i 1977.

## Rivals

El Clássico do Café és el nom que reben els partits entre el Grêmio Maringá i el Londrina.

## Palmarès

* Torneio dos Campeões da CBD:
** 1969
* Torneio Centro-Sul:
** 1968
* Campionat paranaense:
** 1963, 1964, 1977
* Campionat paranaense de segona divisió:
** 2001
* Copa Paranà:
** 1999
* Torneig d'Inici:
** 1989

## Referències

* ↑ Rodolfo Rodrigues. Escudos dos Times do Mundo Inteiro. Panda Books, 2009, p. 63.
* ↑ «Estat de Paranà State League - List of Champions». RSSSF, 13-04-2014. [Consulta: 1r juliol 2014].
* ↑ http://www.parana-online.com.br/editoria/esportes/news/468992/?noticia=CLASSICO+DO+FUTEBOL+DO+INTERIOR+E+ESQUECIDO/

## Enllaços externs

* Web oficial
# Plesiops multisquamata

Plesiops multisquamata és una espècie de peix de la família Plesiopidae i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 25 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la costa est de Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Mooi, R.D., 1995. Revision, phylogeny, and discussion of biology and biogeography of the fish genus Plesiops (Perciformes: Plesiopsidae). Life Sci. Contrib. Núm. 159, 108 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Chabuelh

Chabuelh (francès: Chabeuil) és un municipi francès del departament de la Droma i la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. El 2018 tenia 6.869 habitants.
# Sasa palmata

La Sasa palmata és una espècie de bambú, del gènere Sasa de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.
És originari del Japó, on se l'anomena Okuyama-zasa.

## Característiques

El Sasa palmata és un bambú petit que no depassa els 3 metres d'alçària.
Les canyes són fines (10-15 mm), les fulles fan entre 20 i 28 cm de llarg i de 5 a 7 cm d'ample.
Resisteix el fred fins a -18 °C.
# El Rocall

El Rocall és un conjunt d'Alcanar (Montsià) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Barri aturonat, situat darrera l'església, format per carrers estrets i molt costeruts. Té com a eix central el carrer del Raval -que culmina a un mirador des d'on hi ha una àmplia visió sobre les terres planes de regadiu i sobre el mar-, del qual parteixen d'altres, a banda i banda, que van davallant amb força pendent.
Les cases, entre mitgeres, són petites, essent la seva estructura, en general, composta d'una planta baixa i un pis -golfes opcionals- i el material més emprat la maçoneria arrebossada.

## Història

El "Rocall" correspon al primer eixample extramurs d'Alcanar. Possiblement la seva construcció es devia iniciar quan la vila era encara emmurallada, conformant-se, a poc a poc, com a zona d'expansió de la vila, especialment a partir del segle xviii. Actualment està força degradat.

## Referències

* 1 2 3 «El Rocall». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 3 juny 2020].

## Enllaços externs

* «El Rocall». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Epiplatys esekanus

Epiplatys esekanus és una espècie de peix de la família dels aploquèilids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: sud-oest del Camerun.

## Referències

* ↑ AQUATAB.NET
* 1 2 «Epiplatys esekanus» (en anglès). Fishbase.

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Scheel, J. J. 1968. Rivulins of the Old World. T.F.H. Publications Inc., New Jersey. Rivulines Old World: 1-473.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Granville (Dakota del Nord)

Granville és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 286 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Granville tenia 286 habitants, 120 habitatges, i 77 famílies. La densitat de població era de 409 hab./km².
Dels 120 habitatges en un 34,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,8% hi vivien parelles casades, en un 6,7% dones solteres, i en un 35,8% no eren unitats familiars. En el 30% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,38 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,6% tenia menys de 18 anys, un 8,4% entre 18 i 24, un 24,5% entre 25 i 44, un 19,9% de 45 a 60 i un 20,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.444 $ i la renda mediana per família de 28.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.500 $ mentre que les dones 14.464 $. La renda per capita de la població era de 14.576 $. Entorn del 7,5% de les famílies i el 9,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Granville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Granville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
# Poullaouen

Poullaouen (en bretó Poullaouen) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Finisterre. L'any 2006 tenia 1.379 habitants.

## Demografia

Evolució de la població Cassini et INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 3 421 | 3 611 | 3 355 | 3 142 | 3 544 | 3 685 | 3 700 | 3 733 | 3 723 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 3 662 | 3 720 | 3 380 | 3 158 | 3 176 | 2 966 | 3 172 | 3 220 | 3 232 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 3 353 | 3 468 | 3 640 | 3 635 | 3 640 | 3 434 | 3 316 | 3 016 | 2 586 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 2 327 | 2 075 | 1 793 | 1 731 | 1 574 | 1 498 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Didier Goubil | |

## Personatges il·lustres

* Prosper Proux, escriptor en bretó.

## Referències

* ↑ http://cassini.ehess.fr/ Population avant le recensement de 1962
* ↑ Poullaouen sur le site de l'Insee
# Cordillera Central (República Dominicana)

Cordillera Central és la serralada més alta de la República Dominicana i de tota la regió del Carib, corrent a través del cor de l'illa de Hispaniola.
Connectat amb el Massif du Nord de Haití, gradualment doblega cap al sud i arriba prop de la ciutat de San Cristóbal en la costa plana del Carib. A causa de la seva altitud, temperatura fresca, i vistes, es també conegut com els Alps Dominicans. Té els cims: Pic Duarte (3.098m), el punt més alt del Carib), La Pelona (3.094 m) i La Rucilla (3.049 m).
Es troba el Parc Nacional José Armando Bermúdez on creix la Magnolia Pàl·lida (Magnolia pallescens), una espècie endèmica en perill de l'Hispaniola.
En la cantonada de sud-oest del país, sud de la Cordillera Central es troba la Sierra de Neiba, i cap al sud la Sierra de Bahoruco, una continuació del Massís de la Selle de Haití.

## Referències

* ↑ Bencosme, Fe Liza. Adventure Guide to the Dominican Republic. Hunter Publishing, Inc, 13 novembre 2004, p. 17. ISBN 978-1-58843-402-9.
* ↑ Latta, Steven. Birds of the Dominican Republic and Haiti. Princeton University Press, 23 abril 2010, p. 15. ISBN 1-4008-3410-4.
* ↑ Bulletin. U.S. Government Printing Office, 1948, p. 89.
# El hombre que perdió el tren

El hombre que perdió el tren és una pel·lícula coproducció hispano-mexicana dirigida en 1960 per l'argentí León Klimovsky. Fou estrenada a Mèxic com Marcelino perdió el tren.

## Sinopsi

Un home perd el tren i no pot arribar a la seva destinació. Però aquest fet es veu compensat pel fet que durant l'espera coneix una dona atractiva.

## Premis
### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 1960 | Millor argument original | José Santugini | Guanyador |

## Referències

* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1960». CEC. Arxivat de l'original el 2021-05-06. [Consulta: 8 gener 2016].
# Llista de biblioteques de la vegueria del Pirineu

Llista de biblioteques de l'àmbit territorial de l'Alt Pirineu i Aran incloses en el Directori de Biblioteques de Catalunya.
| Nom | Municipi | Adreça | Titularitat | Codi$^?$ | Imatge |
| Biblioteca de Bellver de Cerdanya | Bellver de Cerdanya | C. Escoles, 2 coord. | Ajuntament | P0426 info | |
| Centre de Documentació del Parc Natural de l'Alt Pirineu | Llavorsí | C. de la Riba, 1 coord. | Generalitat | E0313 info | |
| Biblioteca Municipal de la Pobla de Segur | Pobla de Segur, la | Av. Catalunya, 2, 1r coord. | Ajuntament | P0404 info | |
| Biblioteca Municipal del Pont de Suert | Pont de Suert, el | C. del Pont, 7 coord. | Ajuntament | P0118 info | |
| Arxiu Comarcal de la Cerdanya. Biblioteca Auxiliar | Puigcerdà | Pg. del Deu d'Abril, 2 coord. | Generalitat | E0043 info | Arxiu Comarcal de la Cerdanya |
| Biblioteca Comtat de Cerdanya | Puigcerdà | C. Claustre, 12 coord. | Ajuntament | P0048 info | Biblioteca Comtat de Cerdanya |
| Biblioteca de la Casa del Bisbat d'Urgell | Seu d'Urgell, la | Pl. del Pati del Palau, 1-5 coord. | Privada | E0173 info | |
| Biblioteca Comarcal Sant Agustí | Seu d'Urgell, la | C. Lluís de Sabater, 10-14 coord. | Ajuntament | P0187 info | Biblioteca Comarcal Sant Agustí |
| Arxiu Comarcal del Pallars Sobirà. Biblioteca | Sort | C. Joaquim Sostres coord. | Generalitat | E0070 info | |
| Biblioteca Pública de Sort | Sort | C. Comtes del Pallars, 41 coord. | Ajuntament | P0053 info | |
| Arxiu Comarcal del Pallars Jussà. Biblioteca Auxiliar | Tremp | C. Mercadal coord. | Generalitat | E0083 info | |
| Biblioteca Pública Maria Barbal | Tremp | Pl. Catalunya, 6 coord. | Ajuntament | P0043 info | |
| Centre de Documentació del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici | Vall de Boí, la | C. de les Graieres, 2 coord. | Generalitat | E0312 info | |
| Archiu Generau d'Aran. Biblioteca Auxiliar | Vielha e Mijaran | C. Major (Arròs) coord. | Generalitat | E0081 info | |
| Bibliotèca Generau de Vielha | Vielha e Mijaran | Av. Garona, 33 coord. | Ajuntament | P0159 info | |

## Enllaços externs

* Biblioteques Públiques de Catalunya Generalitat de Catalunya
# Enric Massó

Enric Massó és el nom dels següents personatges:
* Enric Massó i Vázquez, polític i enginyer (alcalde de Barcelona)
* Enric Massó i Urgellès, escriptor.
# Granville (Nova York)

Granville és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 2.644 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Granville tenia 2.644 habitants, 1.024 habitatges, i 630 famílies. La densitat de població era de 646,1 habitants/km².
Dels 1.024 habitatges en un 32% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,1% hi vivien parelles casades, en un 14,1% dones solteres, i en un 38,4% no eren unitats familiars. En el 33% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,41 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,7% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 25% entre 25 i 44, un 19,4% de 45 a 60 i un 21,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 79,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.709 $ i la renda mediana per família de 38.444 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.221 $ mentre que les dones 20.488 $. La renda per capita de la població era de 15.424 $. Entorn de l'11,6% de les famílies i el 17,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Granville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Granville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Poulsbo

Poulsbo és una població dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 6.813 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Poulsbo tenia 6.813 habitants, 2.845 habitatges, i 1.772 famílies. La densitat de població era de 819,5 habitants per km².
Dels 2.845 habitatges en un 30,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,6% hi vivien parelles casades, en un 10,9% dones solteres, i en un 37,7% no eren unitats familiars. En el 32,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,3 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,2% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 26,8% entre 25 i 44, un 22,1% de 45 a 60 i un 19,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.875 $ i la renda mediana per família de 51.353 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.482 $ mentre que les dones 27.899 $. La renda per capita de la població era de 20.649 $. Aproximadament el 8,2% de les famílies i el 9,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Poulsbo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Poulsbo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].