OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tequisquiapan (municipi)

Tequisquiapan és un dels divuit municipis de l'estat de Querétaro. El cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat és Tequisquiapan. Aquest municipi és a la part sud-est de l'estat de Querétaro. Limita al nord amb els municipis d'Ezequiel Montes, al sud amb San Juan del Río, a l'oest amb Huimilpan i a l'est amb l'estat d'Hidalgo.
El terme "Tequisquiapan" ve del nàhuatl “Tequixquitl” (Tequesquite), atl (aigua), i apan (lloc); lloc sobre aigües de tequesquite.

## Referències

* ↑ Monografia municipal de Tequisquiapan Arxivat 2016-05-29 a Wayback Machine., INAFED, 2015. (castellà)
# Sis dies de Kansas City

Els Sis dies de Kansas City era una cursa de ciclisme en pista, de la modalitat de sis dies, que es corria a Kansas City (Estats Units d'Amèrica). La seva primera edició data del 1908 i es va disputar discontínuament fins al 1937 amb només quatre edicions.

## Palmarès

| Any | Primers | Segons | Tercers |
| 1908 | Iver Lawson Jim Moran | Joe Fogler Eddy Root | Jack Sheerwood George Wiley |
| 1909-15 | No disputats |
| 1916 | Eddy Maden Reginald McNamara | Jake Magin Percy Lawrence | Iver Lawson George Cameron |
| 1917-34 | No disputats |
| 1935 | William Peden Piet van Kempen | Alfred Crossley Jimmy Walthour | Joep Clignet Werner Miethe |
| 1936 | No disputats |
| 1937 | Fred Ottevaire Charles Winter | Harold Nauwens Jack Sheehan | Albert Heaton Henri Lepage |

## Referències

* ↑ «6 jours de Kansas City (Etats-Unis)». [Consulta: 19 desembre 2022].
# Ignasi Folch i Torres

Ignasi M. Folch i Torres (Barcelona, 30 de juliol de 1884 - 11 de novembre de 1927) fou un escriptor i periodista català.
Fill del matrimoni format per Lluís Folch i Brossa i Lluïsa Torres i Llinàs. Va néixer en el si d'una família burgesa catalanista i culta de sis germans (cinc nois i una noia). Alguns d'ells foren també coneguts en la vida cultural, educativa i intel·lectual catalana. Fou germà del novel·lista, narrador i autor teatral Josep Maria Folch i Torres, del poeta i polític Manuel Folch i Torres, del pedagog, escriptor i professor Lluís Folch i Torres i del museòleg, historiador i crític d'art Joaquim Folch i Torres.
Fundà les revistes Futurisme i Actualitats i l'Associació d'Amics de la Música. I entre el 1919 i el 1924 va ser director de la revista D'Ací D'Allà.
Es va casar amb Antònia Sancristòfol, pianista, cantaire i professora de l'Orfeó Català.
Va morir als 44 anys, en mig d'una gran consternació de tota la cultura catalana.

## Obra literària

Narració
* Els adéus
* Ídol vivent
* Vides humils
* Les dues germanes (presentat als Jocs Florals de Barcelona de 1923)
Teatre
* Mal d'amor
* Per damunt les boires

## Referències

* ↑ «Fundaciò Folch i Torres, arbre genealògic». Arxivat de l'original el 2019-01-03. [Consulta: 3 gener 2019].
* ↑ «Ignasi Folch i Torres». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Jardí, Enric. Els Folch i Torres i la Catalunya del seu temps. L'Abadia de Montserrat, 1995. ISBN 9788478266838.
* ↑ «Fundaciò Folch i Torres». Arxivat de l'original el 2014-11-22. [Consulta: 7 juliol 2014].
* ↑ Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona Arxivat 2011-04-23 a Wayback Machine.. Fons 6B-Jocs Florals, Sèrie III-Pliques, any 1923, document 155

## Enllaços externs

* Fundació Folch i Torres Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.
* Ignasi M. Folch i Torres a CIVTAT
# Filogeografia

La filogeografia és l'estudi dels processos històrics que poden ser responsables de la distribució geogràfica passada fins a l'actual dels llinatges. Això s'aconsegueix tenint en compte la distribució geogràfica dels individus a la llum de la genètica, en particular la genètica de poblacions.
Aquest terme es va introduir per descriure els senyals genètics estructurats geogràficament dins i entre les espècies. Un enfocament explícit en la biogeografia/passat biogeogràfic d'una espècie diferencia la filogeografia de la genètica de poblacions i la filogenètica clàssiques.
Els esdeveniments passats que es poden inferir inclouen l'expansió de la població, els colls d'ampolla de la població, l'especiació al·lopàtrica, la dispersió i la migració. Els enfocaments desenvolupats recentment que integren la teoria de la coalescència o la història genealògica dels al·lels i la informació de distribució poden abordar amb més precisió el paper relatiu d'aquestes diferents forces històriques en la configuració dels patrons actuals.

## Referències

* ↑ Avise, J. Phylogeography: The History and Formation of Species. President and Fellows of Harvard College, 2000. ISBN 978-0-674-66638-2.
* ↑ Knowles, L. L. and W. P. Maddison «Statistical phylogeography». Molecular Ecology, 11, 12, 2002, pàg. 2623–2635. DOI: 10.1046/j.1365-294X.2002.01637.x. PMID: 12453245.
* ↑ «Paleoecology and coalescence: phylogeographic analysis of hypotheses from the fossil record». Trends in Ecology and Evolution, 15, 12, 2000, pàg. 491–496. DOI: 10.1016/S0169-5347(00)01998-4. PMID: 11114435.
# Sant Martí de Riner

Sant Martí de Riner és una església del municipi de Riner (Solsonès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Església de planta rectangular i coberta a dos vessants, molt reformada. És d'una sola nau i l'interior està arrebossat. A la façana principal hi ha la porta que és rectangular amb llinda de pedra i damunt té una pedra amb la data però posada a l'inrevés. En un costat hi ha el campanar, una torre de base quadrada i coronament octogonal. El parament és de carreus col·locat en filades. Adossada a l'església, hi ha la rectoria, una petita masia del segle xviii.

## Història

Construïda damunt de la primitiva església de Riner, de la que se'n tenen notícies documentals des del segle xii, quan l'any 1192, Ponç de Cervera la cedí a l'església de Cardona.
L'església de Riner actualment és parroquial i té per sufragània la de Freixinet.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* 1 2 3 «Església parroquial de Sant Martí de Riner». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 agost 2015].
# Vila Maria

La Vila Maria és un edifici del municipi de Torrelles de Foix (Alt Penedès) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'edifici està situat al carrer del Raval nº1. Ocupa un extrem d'illa i té un pati lateral. És de planta quadrada i consta de planta baixa i dos pisos. L'accés està situat a la façana que dona al jardí, on hi ha un porxo format per arqueres i columnes que suporten una terrassa. Hi ha combinació d'obertures rectangulars i circulars. L'edifici es corona per una cornisa i un terrat. Cal destacar la balustrada i els esgrafiats de la façana, de motius florals, d'estètica noucentista. La Vil·la Maria va ser bastida l'any 1924, d'acord amb la inscripció que figura al coronament de la façana.

## Referències

* 1 2 «Vila Maria». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 febrer 2015].
# Buckiella

Buckiella és un gènere de molses de la família de les hipnàcies. És un gènere de tan sols 2 espècies que es distribuixen per Europa, la costa occidental d'Amèrica del Nord, Hawai i altres illes de Pacífic.

## Característiques

Són molses de mida gran, que creixen en catifes de color verd clar o blanquinós sovint amb tonalitats groguenques. Tenen caulidis precumbents o erectes, rarament i irregularment ramificats, amb hialoderma i pseudoparafil·le absent. Els fil·lidis caulinars i ramerals són semblants, imbricats, de marge pla enter i generalment serrulats a l'àpex, ovats o ovatolanceolats, i més rarament oblongolanceolats, de base lleugerament decurrent i àpex d'agut a acuminat o més rarament obtús. El nervi és doble i molt curt. Les cèl·lules alars estan diferenciades, rectangulars mentre que les de la resta de la làmina són papil·loses.
Són plantes dioiques que presenten periquecis (fil·lidis diferenciats pròxims a l'arquegoni); aquests són estretament ovats o oblongolanceolats d'àpex agut o acuminat. L'esporòfit desenvolupa una seta de color vermell fosc o leugerament marronós. Càpsula inclinada o pendulosa, cilíndrica, gibosa o recte. L'opercle és cònic o rostel·lat amb peristoma doble. Les espores tenen forma globosa o ovoide, de paret llisa o finament papil·losa.

## Sistemàtica

* Buckiella draytonii: Present a boscos humits temperats.
* Buckiella undulata: Endèmica de l'arxipèlag de Hawai.

## Referències

* ↑ «Buckiella». The Plant List. [Consulta: 5 octubre 2019].
* ↑ «Buckiella». GBIF. [Consulta: 5 octubre 2019].
* 1 2 Boufford, D. E.. «Buckiella». A: Flora of North America Editorial Committee, eds.. Flora of North America : north of Mexico. Vol. 28 (en anglès), 2014, p. 518.
# Tequeño

El tequeño, altrament conegut com dedito de queso (ditet de formatge en castellà), és un aperitiu típic de la cuina veneçolana i colombiana. Es tracta d'un rotllet de pasta de blat farcit de formatge i llavors fregit. L'origen del nom s'atribueix a la ciutat veneçolana de Los Teques.
En els 2020s, en gran part per acció de la diàspora dels països d'origen, s'ha estès a altres indrets del món, com ara a l'estat espanyol i especialment a Barcelona.

## Referències

* ↑ Press, Venezuelan. «Venezuelan Press » Venezolanos proponen el 21 de octubre como el Día Internacional del Tequeño» (en espanyol europeu). [Consulta: 3 juliol 2022].
* ↑ Digital, Confidencial. «El boom de los tequeños en España: ¿Dónde conseguirlos?» (en castellà), 01-07-2021. [Consulta: 3 juliol 2022].
# Saint-François (Guadalupe)

Saint-François és un municipi francès, situat a Guadalupe, una regió i departament d'ultramar de França situat a les Petites Antilles. L'any 2006 tenia 8.180 habitants. Limita al nord amb Le Moule i a l'oest amb Sainte-Anne.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1999 | 2006 |
| 10.674 | 13.424 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1989-2008 | Ernest Moutoussamy | PPDG |
| 2008- | Laurent Bernier | UMP |

## Agermanaments

* Ouidah (Benin)

## Enllaços externs

* Web de l'Oficina de Turisme de Saint François Arxivat 2016-03-06 a Wayback Machine.
# Solana de Josep

La Solana de Josep és una solana del terme municipal de Castell de Mur, dins de l'antic terme de Mur, al Pallars Jussà. Es troba en territori del poble de Vilamolat de Mur.
Està situada al vessant nord-oriental de la carena on es troba Vilamolat de Mur, al sud de Casa Josep, a la qual pertany, a l'extrem nord-oest del Serrat de la Solana. S'hi forma la llau de la Solana, que en davalla en direcció sud-est. Els Mallols de Josep són al costat nord-est d'aquesta solana, i per migdia enllaça amb la Solana de Fontana.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Iván Villar Martínez

Iván Villar Martínez (nascut el 9 de juliol de 1997) és un futbolista professional gallec que juga com a porter pel RC Celta de Vigo.

## Carrera de club

Villar va néixer a Aldán, Pontevedra, Galícia, i va formar-se al planter del RC Celta de Vigo, on va arribar el 2008, provinent del Rápido Bahía CF. El 13 d'octubre de 2013, va fer el seu debut sènior amb el filial a l'edat de tot just 16 anys, com a titular en una victòria per 1–0 a casa contra la Cultural y Deportiva Leonesa en partit de Segona Divisió B.
El 4 de setembre de 2014, Villar va ampliar el seu contracte fins al 2019, però només va jugar regularment amb l'equip B durant la temporada 2015–16. El 14 de maig de 2017, va fer el seu debut amb el primer-equip – i a La Liga –, com a titular en una derrota per 3–1 a fora contra el Deportivo Alavés.
El juliol de 2017, Villar fou promogut definitivament al primer equip després de rebutjar per jugar amb el segon equip. El següent 25 gener, va ampliar el seu contracte fins al 2023 i fou immediatament cedit al Llevant UE per sis mesos.
A l'inici de la temporada 2020–21, Villar fou titular amb l'entrenador Óscar García, a banda de ser l'únic porter del primer equip en forma. L'11 d'agost de 2021, fou cedit al CD Leganés de segona divisió, per un any.
Villar va començar la temporada 2022–23 com a substitut d'Agustín Marchesín, nouvingut del FC Porto. No obstant això, després que l'argentí es va lesionar greument al febrer, va esdevenir titular.

## Referències

* ↑ «Iván Villar, el guardián de O Morrazo» (en castellà). Canteira Celeste, 14-04-2016. [Consulta: 14 maig 2017].
* ↑ (en castellà) , 14-10-2013.
* ↑ «El Celta ata a Iván Villar y a Brais Méndez hasta 2019» (en castellà). , 04-09-2014 [Consulta: 14 maig 2017].
* ↑ «Dura resaca para el Celta» (en castellà). , 14-05-2017 [Consulta: 14 maig 2017].
* ↑ (en castellà) , 17-07-2017.
* ↑ (en castellà) , 25-01-2018.
* ↑ «El canterano Iván Villar renueva hasta 2023 y jugará cedido en el Levante hasta final de temporada» (en castellà). Celta Vigo, 25-01-2018. Arxivat de l'original el 26 de gener 2018. [Consulta: 26 gener 2018].
* ↑ Valero, Rafa «Iván Villar: "No sé si hubo dudas conmigo"» (en castellà). , 14-10-2020 [Consulta: 31 octubre 2020].
* ↑ «El portero celeste Iván Villar jugará cedido en el Leganés esta temporada» (en castellà). Celta Vigo, 11-08-2021. [Consulta: 11 agost 2021].
* ↑ «Carvalhal muestra su confianza en Iván Villar tras la lesión de Marchesín» (en castellà). , 03-02-2023.
* ↑ «Iván Villar: "Mi trabajo no es callar bocas, sino ser efectivo"» (en castellà). , 03-03-2023.

## Enllaços externs

* Iván Villar Martínez a BDFutbol
# Fogot

Els fogots són una sensació sobtada de calor excessiva i poden anar acompanyats d'enrojolament, sudoració o sensació d'ofegament. Solen ser incontrolats i durar entre mig i cinc minuts. No són causats pel sol fet que la persona es trobi a altes temperatures ni perquè faci exercici físic, sinó que apareixen per diverses raons hormonals o en viure una situació de vergonya. També es pot dir sufocació, calrada o calorada.
Es poden sentir a tot el cos o només a la part superior d'aquest. Sol sentir-se sobretot a la cara i pot progressar cap al coll, pit i braços. Els fogots poden anar seguits de suor i fred o calfreds. Poden incloure acceleració del pols o envermelliment de la pell, especialment de la cara. Poden ser de diferents intensitats, des de suaus als quals només se sent una lleugera escalfor i enrojolament a les galtes fins als més severs, que poden fer despertar d'un son profund a la persona que el té.
A les dones, algunes de les causes són els canvis hormonals (baixades de la taxa d'estrògens) durant la menstruació, com a part de la síndrome premenstrual, a l'embaràs i a l'inici, o poc abans (fins a dos o tres anys), de la menopausa. De la mateixa manera, els homes amb fortes davallades de testosterona també tendeixen a tenir fogots.

## Referències

* ↑ Diccionari Enciclopèdic de Medicina Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (català)
* 1 2 Què és un fogot? Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (català)
* 1 2 Gran Enciclopèdia Catalana (català)
* ↑ Hot Flashes In Men a la publicació Science Daily, 19 d'octubre de 2004. (anglès)
Viccionari
# Saint-Gand

Saint-Gand és un municipi francès situat al departament de l'Alt Saona i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2017 tenia 137 habitants.

## Demografia

El 2007 la població era de 130 persones. Hi havia 52 famílies, en 59 habitatges (51 habitatges principals, quatre segones residències i quatre desocupats).

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 78 persones, 62 eren actives i 16 eren inactives. El 2007 hi havia una empresa de construcció, una empresa de comerç i reparació d'automòbils. i un guixaire pintor.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
# Buchanan Dam

Buchanan Dam és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 1.688 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Buchanan Dam tenia 1.688 habitants, 848 habitatges, i 545 famílies. La densitat de població era de 85,6 habitants per km².
Dels 848 habitatges en un 11% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,1% hi vivien parelles casades, en un 4,5% dones solteres, i en un 35,7% no eren unitats familiars. En el 31,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,99 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,43.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 11,9% tenia menys de 18 anys, un 3,7% entre 18 i 24, un 16,4% entre 25 i 44, un 35% de 45 a 60 i un 32,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 56 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.586 $ i la renda mediana per família de 41.216 $. Els homes tenien una renda mediana de 39.286 $ mentre que les dones 23.580 $. La renda per capita de la població era de 25.812 $. Aproximadament el 5,7% de les famílies i el 8,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Buchanan Dam». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Buchanan Dam». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Territori de Lucus

El territori de Lucus va ser un dels cinc territoris en què es va dividir el protectorat espanyol del Marroc el 1935 i va perdurar fins a la independència del Marroc. Abans de la reorganització territorial del protectorat el 1943 es va dir regió Occidental. Estava situat en la part més occidental del protectorat, confinant amb els territoris de Jebala i Xauen a l'est.

## Etimologia

Aquest territori pren el seu nom del riu Lucus el qual formava frontera amb el protectorat francès del Marroc i desemboca en l'oceà Atlàntic a través de la ciutat de Larraix, capital de la regió (municipi de 30.000/40.00 habitants entre 1935/1956). Altres municipis importants eren : Alcazar (Alcazarquivir: 32.000 habitants en 1956), Arcila (14.000 habitants en 1956) i Soc el Tlata de Raixana.

## Qadidats

Al desembre de 1934 el Qadi de Regió residia a Larraix. Lucus estava dividit en dos qadidats amb en les següents càbiless:

### Qadidat d'Arcila (Assilah)

* Garbía
* Sahel, Arcila, o Arzila (en àrab أصيلة Aṣīla), transcrit en francès, Assilah), seu del qadidat de circumscripció.
* Amar
* Bedor
* Msora
* Bedaua
* Beni Aros
* Beni Gorfet

### Qadidat d'Alcazarquivir

* Sumata
* Beni Issef
* Beni Scar
* Ahl Sherif
* Jolot, Alcazarquivir (en àrab, القصر الكبير Al-Qaṣr Al-Kabīr; en transcripció francesa, Ksar-el-Kébir), seu del qadidat de circumscripció.
* Jolot i Tilig, Larraix (en àrab, العرائش Al-‘Araish)

## Referències

* ↑ Villanova, José Luis. «La organización territorial del Protectorado español en Marruecos». Revista de Estudios Internacionales Mediterráneos. Arxivat de l'original el 2012-03-21. [Consulta: 6 febrer 2011].
# Saint-Martin-du-Tartre

Saint-Martin-du-Tartre és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 163 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | | | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 122 | 142 | 114 | 141 | 135 | 151 | 163 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Sistema especial de la Seguretat Social

La Llei General de Seguretat Social preveia la creació dels Sistemes Especials únicament als efectes d'enquadrament, afiliació, forma de cotització o recaptació.
Estan inclosos en aquest sistema especial les empreses d'estudis de mercat i opinió publica, respecte dels seus treballadors fixes discontinus que facin tasques d'enquestació.
És el sistema aplicable a les empreses d'exhibició cinematogràfica, sales de ball, discoteques, sales de festa i altres locals d'espectacles anàlegs, respecte al personal de la seva plantilla que no treballi tots els dies de la setmana.
És el sistema aplicable als empresaris colliters exportadors de tomàquet fresc, i als seus treballadors eventual o de temporada que es dediquen exclusivament a la manipulació i empaquetatge de tomàquet fresc amb l'exportació com a destinació, i dins la campanya oficial.
Aquest sistema es va crear per un Ordre de 10 de setembre de 1973 exclusivament a les províncies de Madrid i Barcelona. Per poder ser efectiu aquest sistema s'havia d'arribar a un conveni de col·laboració entre l'antic Institut Nacional de Previsió (extingit) i el Sindicat Provincial d'Hoteleria (també extingit) Les competències que van ser assumides per l'Instituto de Empleo, Servicio Público de Empleo Estatal a Madrid s'han transferit als serveis corresponents de la Comunitat Autònoma.
És d'aplicació a la totalitat de les empreses dedicades a l'explotació de pinars per a l'obtenció de galipots i als treballadors de muntanya, resiners i remasadors al servei d'aquestes.
Les campanyes d'aquest sistema duren: pels resiners, de l'u de març al quinze de novembre; pels remasadors: de l'u de juny al trenta-un d'octubre.
És d'aplicació a la totalitat de les empreses dedicades a l'explotació de pinars per a l'obtenció de galipots i als treballadors de muntanya, resiners i remasadors al servei d'aquestes.
Estan inclosos en aquest sistema especial les empreses dedicades a les activitats de manipulació, envasament i comercialització de fruites i hortalisses i de fabricació de conserves vegetals, i las treballadors al servei d'aquestes, sigui quina sigui la duració dels seus contractes laborals i si les seves activitats es realitzen de manera intermitent o cíclica. En aquest sistema especial es configuren en campanyes que s'inicien el primer de gener, i acaben el trenta-un de desembre de cada any. No obstant això, les empreses afectades poden fer una sol·licitud raonada de les dades de consideració d'inici i fi de campanya.

## Notes i referències

* 1 2 3 4 5 6 Plana oficial de la Seguretat Scoail sobre sistemes especials Data de la consulta: 23/4/11.
# Fogny

El Fogny (o Fooñi) és una petita regió de Casamance (Sénégal), situada entre el Casamance i Gàmbia, al nord de Ziguinchor.
Algunes poblacions com Bignona – la capital –, Baïla, Sindian o Diouloulou en fan part.

## Història

En 1878-1880 el Fogny fou envaït pel marabut manding Fode Kaba. Per un tractat signat el 7 de maig de 1883 Fode Kaba va acceptar posar el Fogny i la regió veïna de Kiang sota protectorat de França. Pel Fogny rebia una pensió de 5000 francs que el 1896 va intentar ser retirada per què la regió no produï tant; el 1901 els francesos van derrotar a Fode Kaba i van annexionar els seus dominis.

## Bibliografia

* Christian Roche, Histoire de la Casamance : Conquête et résistance 1850-1920, Karthala, 2000, 408 p. (Thèse Université de Paris I, remaniée) ISBN 2865371255
* Famara Sané, Le commandement indigène dans l'administration coloniale du Fooñi, 1895-1960, Université de Dakar, 1996, 87 p. (Mémoire de Maîtrise)
* Sambou Simon, Le Fogny et les Français, 1894-1920, Université de Dakar, 1995, 129 p. (Mémoire de maîtrise)
* Histoire de la Casamance: conquête et résistance, 1850-1920, per Christian Roche