OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Atlas (cançó)

«Atlas» és una cançó de la banda britànica Coldplay inclosa en la banda sonora de la pel·lícula The Hunger Games: Catching Fire (2013). Fou llançada digitalment com a senzill principal de la banda sonora el 6 de setembre de 2013. Aquesta balada fou la primera cançó de Coldplay composta i enregistrada per al cinema, i fou nominada als premis Grammy a la millor cançó escrita per mitjà visual i al Globus d'Or a la millor cançó original.
Després de dos anys de silenci des de la publicació de Mylo Xyloto, Coldplay compongué aquesta cançó específicament per a la pel·lícula The Hunger Games: Catching Fire. Martin, seguidor de la trilogia d'Els jocs de la fam, es mostrà molt entusiasmat i apassionat per col·laborar en la banda sonora de la pel·lícula. El seu director, Francis Lawrence, estigué encantat de comptar amb una banda tan emblemàtica com Coldplay, i molt content del treball que van realitzar per la banda sonora. Es tracta d'una balada tranquil·la presentada per un piano tocat de forma delicada
El mateix dia del llançament del senzill també va aparèixer el videoclip, dirigit per Mario Hugo i amb il·lustracions de Micah Lidberg, que tenia el mateix estil artístic que la pel·lícula.
Va entrar en les llistes de senzills de diversos països però només entrà en el Top 10 d'alguns com Itàlia, Suïssa o els Països Baixos.
A l'octubre de 2013 fou guardonada amb un premi Hollywood Film Awards a la millor cançó de banda sonora. Poc després va rebre una nominació als premis Grammy a la millor cançó escrita per a mitjà visual i també als Globus d'Or a la millor cançó original, però en cap d'aquestes fou guardonada finalment.

## Referències

* ↑ «Coldplay reveal new song 'Atlas', taken from 'The Hunger Games' soundtrack - listen» (en anglès). NME, 06-09-2013. [Consulta: 11 abril 2014].
* ↑ Coulehan, Erin. «Coldplay Return With 'Atlas'» (en anglès). Rolling Stone, 06-09-2013. [Consulta: 23 abril 2014].
* ↑ «Coldplay - Atlas» (en anglès). MarioHugo.com. [Consulta: 19 juny 2015].
* ↑ «Coldplay - Atlas» (en anglès). SwissCharts.com. [Consulta: 19 juny 2015].
* ↑ «Coldplay to Receive The “Hollywood Song Award” At The 17th Annual HFAs» (en anglès). Hollywood Film Awards, 15-10-2013. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 19 abril 2014].
* ↑ «Past Winners Search > 2013 - Film/TV/Media» (en anglès). Grammy.com. [Consulta: 19 abril 2014].
* ↑ «The 71st Annual Golden Globe Awards (2014)» (en anglès). HFPA. Arxivat de l'original el 2014-10-18. [Consulta: 19 abril 2014].

## Enllaços externs

* Atlas a WikiColdplay (anglès)
Viccionari
# Physalis pruinosa

Physalis pruinosa és una espècie comestible de planta herbàcia.
Es diferencia d'altres espècies del gènere Physalis de flors grosses, per tenir tricomes allargats al llarg de les tiges joves, dels pecíols i dels pedicels. Són plantes erectes anuals de fins a 1,5 m d'alt. Les fulles són de forma ovada de 4 a 9 cm de llarg amb l'àpex acuminat. Les flors tenen pedicel d'1 a 35 mm de llarg, la corol·la és lleugerament, blanca o groga.e
La major part de la planta és tòxic per a l'home, perquè conté solanina i solanidina, i la major concentració se'n troba en els fruits immadurs. El fruit és una baia de 10 a 20 mm de diàmetre, les llavors són groguenques i d'uns 2 mmm de diàmetre. És present des del nord de Mèxic a Costa Rica entre 40 i 1400 m d'altitud. Se sembren les llavors directament en plena terra separades 10 cm en fileres separades 40 cm.
Els fruits madurs són comestibles, però el conreu comercial no és rendible. Queden petits i sovint cauen per terra abans de madurar. Es fan estudis per millorar-ne el rendiment i conrear variants que fan més fruits i menys fulla, seguint l'exemple del tomaquet, un parent llunyà.

## Referències

* ↑ Physalis pruinosa en PlantList
* ↑ «Off the Beaten Path: Ground Cherries» (en anglès). Susquehanna County Master Gardener Program. [Consulta: 9 gener 2023].
* ↑ Vargas-Ponce, O., O.; Martínez, M. « Physalis pruinosa» (en anglès). Llista Vermella de la UICN, 2023.
* ↑ Lemmon, Zachary H.; Reem, Nathan T.; Dalrymple, Justin; Soyk, Sebastian; Swartwood, Kerry E. «Rapid improvement of domestication traits in an orphan crop by genome editing» (en anglès). Nature Plants, 4, 10, 01-10-2018, pàg. 766–770. DOI: 10.1038/s41477-018-0259-x. ISSN: 2055-0278.
# Ratlla o ratlleta

Les ratlles o ratlletes són elements relacionats amb les vies de comunicació o camins de pedra seca. Les ratlles són fileres de pedres allargades que sobresurten un poc sobre la resta de paviment. Estan col·locades un poc embiaixades i a trams més o manco regulars i tenen la funció de desviar l'aigua del camí.

## Referències

* ↑ Brunet Estalellas, Pere J. «Construccions de pedra en sec i camins a Mallorca: de la catalogació a la gestiól». Estudis d'història agrària, 17, 2004, pàg. 199-214. ISSN: 0210-4830 [Consulta: 19 desembre 2022].

## Bibliografia

* Antoni Reynés i Trias et al. La construcció de pedra en sec a Mallorca, Consell de Mallorca, 2000. (català) (castellà) (francès) (anglès) (alemany).
# Eisenstadt

Eisenstadt (en hongarès: Kismarton, en croat: Željezni grad, Željezno, en eslovè: Železno) és una ciutat estatutària d'Àustria i és la capital de Burgenland. Té una població de 14.339 habitants (2017). Eisenstadt es troba en una plana que baixa fins al riu Wulka, al sud de la serra coneguda com a Leithagebirge, a uns 12 km de la frontera hongaresa.

## Persones d'Eisenstadt

* Joseph Weigl (1766-1846), compositor
* Andreas Ivanschitz (1983-), futbolista

## Enllaços externs

* Eisenstadt - Lloc web oficial
# Ferrocarril Egipte-Haifa

El ferrocarril Egipte-Haifa fou una via fèrria estratègica dels britànics a la I Guerra Mundial construïda pel general Edmund Allenby al llarg de la costa de Palestina, per assegurar els subministraments des d'Egipte. A la II Guerra Mundial es va perllongar fins a Trípoli de Líbia, però per l'altre costat (a l'est) fou abandonada més enllà d'al-Arish, prop de la frontera egípcia.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Islam, IX, 625
# Font de la Plaça de Sant Joan

La Font de la Plaça de Sant Joan és un conjunt arquitectònic gòtic integrat pel cos de l'enjub, quatre fonts, dos sortidors, un cóm i damunt del qual hi ha una capella d'època posterior que s'aixeca a la Plaça de Sant Joan, al nucli antic de la ciutat de Solsona, a la comarca del Solsonès. És un monument protegit i inventariat dins el Patrimoni Arquitectònic Català
No és una deu natural sinó que està connectada a la xarxa de proveïment d'aigües de la ciutat. Es troba al mig de la plaça per bé que no pas en el centre geomètric de la mateixa sinó desplaçat cap a la banda de ponent.
Antigament va ser coneguda amb el nom de Font Major. El seu origen cal cercar-lo a principis del segle xv a causa de les dificultats de proveïment d'aigua que patia Solsona. Per tal de resoldre aquest problema el Consell de la llavors encara vila va acordar fer arribar a Solsona l'aigua de la llavors coneguda com la Font de Mirabella. En un document datat l'any 1420 hi consta el contracte signat pel Consell amb Pere Puigredom, de Cervera, i Joan Ferrer, de Montblanc, per a construir els canons de la conducció que havien de tenir un pam d'amplada i dos de llargada. Aquest contracte incloïa, així mateix, la construcció d'un aqüeducte sobre la riera d'Olmeda (encara subsistent) i dels tres dipòsits de tres fonts a bastir dins del recinte de la ciutat: aquesta (actualment coneguda com la Font Major, la Font de l'Església (actualment la Font de la Plaça de la Catedral) i la Font del Castell (Font de la Plaça Sant Isidre).
La primera de les tres que es va construir va ser aquesta. Inicialment es va construir el cos de carreus que hi ha sota la capella i al segle XVIII els veïns hi van construir damunt la capella neoclàssica dedicada al patró de la plaça i en la qual s'hi deia missa els dies de fira que s'esqueien en festa de guardar per facilitar als firatans el compliment del precepte.
L'aigua que vessava de la font s'escolava cap al Riu Negre per un rec que baixava pel mig del carrer que surt del racó nord de la plaça i d'aquí el nom amb què encara actualment se'l coneix: el carrer de la Regata.

## Referències

* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, ni tampoc a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC en cap de les seves escales.
* ↑ SOLSONA I EL SOLSONÈS, Antoni Llorens i Solé - DL: B-42.719/1981, pàg 74 i 75
# Font de la Presa

La Font de la Presa és una font del terme municipal de Senterada, al Pallars Jussà, dins del territori del poble de Senterada.
Està situada a 725 m d'altitud, un quilòmetre al sud de Senterada, al sud-oest de la Presa de Senterada. És a prop de la carretera N-260, a ponent seu.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Eunic (comediògraf)

Eunic (grec antic: Εὔνικος, Éunīkos, llatí: Eunicus) fou un poeta còmic atenès de la comèdia antiga, contemporani d'Aristòfanes i Filil·li. Es conserva una línia de la seva obra Ἄντεια (Anteia; de vegades atribuïda a Filil·li). Una comèdia de nom Πόλεις és atribuïda Eunic, Aristòfanes i Filil·li. La Suïda també l'anomena Enic (grec antic: Αἴνικος, Áinīkos), però es tracta d'un error.

## Referències

* ↑ Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870.
# Ferjani Sassi

Ferjani Sassi (Ariana, 18 de març de 1992) és un futbolista professional tunisià que, actualment, juga a l'Al-Nassr com a centrecampista defensiu. Va formar part de la selecció tunisiana que va disputar la Copa del Món de Futbol de 2018 a Rússia, aconseguint marcar un gol en el partit inaugural contra la selecció anglesa.

## Referències

* ↑ «Tunisia - F. Sassi - Profile with news, career statistics and history - Soccerway». soccerway.com. [Consulta: 16 agost 2014].
* ↑ «Tunisia World Cup squad: Leicester City’s Benalouane in 23-man squad», 02-06-2018.
# Fonni

Fonni (en sard, Fonne) és un municipi italià, dins de la província de Nuoro. L'any 2007 tenia 4.371 habitants. Es troba a la regió de Barbagia di Ollolai, al pendent septentrional del Gennargentu. Limita amb els municipis de Desulo, Gavoi, Lodine, Mamoiada, Orgosolo, Ovodda i Villagrande Strisaili (OG).

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Antonino Coinu | Llista Cívica |
# Eupolem (general)

Eupolem （en llatí Eupolemus, en grec antic Εὐπόλεμος "Eupólemos") fou un militar macedoni, un dels generals de Cassandre al que aquest va enviar el 314 aC a envair Cària, però va ser sorprès i fet presoner per les forces del general Ptolemeu, nebot d'Antígon el borni. Segurament va ser alliberat tot seguit ja que l'any següent dirigia les forces que va deixar Cassandre a Grècia, i va fer operacions contra Antígon en direcció al nord.

## Referències

* ↑ 1.Eupolemus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 101
# Eupolem (historiador)

Eupolem （en llatí Eupolemus, en grec antic Εὐπόλεμος "Eupólemos") fou un historiador grec que va viure segurament al segle i aC. Va escriure diverses obres sobre la història dels jueus. Flavi Josep l'esmenta i sembla que no parla pas d'un jueu de religió.
Els títols coneguts són:
* Περὶ τῶν ἐν τῇ Ἰουδαίᾳ Βασιλέων, que també cita Climent d'Alexandria.
* Περι τῆς Ἠλίου προφητείας.
* Περὶ τῶν τῆς Ἀσσυρίας Ἰουδαίων.

## Referències

* ↑ 2.Eupolemus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 101
# Eupolem

Eupolem és el nom dels següents personatges:
* Eupolem, militar macedoni
* Eupolem d'Etòlia, militar etoli al servei dels romans
* Eupolem d'Etòlia, militar etoli
* Eupolem d'Hipata, polític d'Hipata a Tessàlia
* Eupolem, escriptor grec
* Eupolem, historiador grec
* Eupolem, arquitecte grec
# Eupolem d'Etòlia (exèrcit etoli)

Eupolem （en llatí Eupolemus, en grec antic Εὐπόλεμος "Eupólemos") fou un general etoli que va defensar Ambràcia contra l'exèrcit romà de Marc Fulvi Nobílior el 189 aC, segons diu Titus Livi (Ab Urbe Condita XXXVIII, 4, 10).
Quan els etolis van obtenir la pau dels romans fou portat presoner a Roma junt al general en cap dels etolis Nicandre. Després desapareix de la història. Podria ser el mateix personatge que el general Eupolem, que va servir al costat dels romans amb el cònsol Luci Quinti Flaminí.

## Referències

* ↑ 3.Eupolemus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 101
# Filicudi

Filicudi és una illa del grup occidental de les illes Eòlies, situada entre Alicudi a l'oest i Salina a l'est. Administrativamentm forma part del municipi de Lipari, a la província de Messina. Té 9,7 km² i una població de 250 habitants (anomenats filicudari), distribuïts entre Pecorini a Mare (petit port de pescadors al fons d'una badia natural); Filicudi Porto (amb un reduït nucli de cases, a l'altra banda de l'illa), i Valdichiesa. Els tres nuclis estan units per l'única carretera asfaltada de l'illa. A Stimpagnatu, al sud-est, només hi viuen turistes a l'estiu.
En temps antics era coneguda com a Phoenicusa, en referència a l'abundància de falgueres; en realitat es tracta d'un margalló molt característic, encara present als promontoris de l'illa. Són molt interessants les ruïnes del poblat neolític de Capo Graziano; les troballes arqueològiques testimonien que en aquella època hi havia una florent indústria basada en el treball de l'obsidiana.
L'illa és dominada per la muntanya anomenada Fossa Felci, un volcà apagat de 774 m d'altitud. N'hi ha set més, tots apagats de fa molt de temps, per la qual cosa estan molt erosionats. Una part de l'illa està protegida com a parc natural.
Els productes agrícoles principals són les tàperes i les figues, però els principals ingressos s'obtenen del turisme: en època estival, poden arribar a residir-hi unes 3.000 persones. La pesca no té una importància especial en l'economia illenca. Se'n practica bastant la no professional, també per part del turisme.
# Filides

* No s'ha de confondre amb Fil·lides.
Filides (en llatí Phylidas o Philidas, en grec antic Φυλίδας, Φιλίδας) fou un militar etoli.
Dorimac a l'hivern del 219 aC, o potser ja a començaments del 218 aC, el va enviar en ajut d'Elis contra Filip V de Macedònia a la zona de Trifília. El rei macedoni es va apoderar d'Alifera, Tipanes, Hípana i Figalea. Filides, incapaç d'aturar l'avenç enemic, es va retirar cap a Lepreon, però en acostar-se Filip els habitants de la ciutat, que li eren hostils, el van expulsar. Filip el va empaitar i va capturar tota la seva impedimenta, però Filides, amb els soldats, va poder fugir cap a Sàmicon. Allí el rei macedoni va iniciar un setge i un atac, i Filides va capitular, però a condició de poder sortir amb les armes. Ja no se'l menciona més. En parla Polibi.

## Referències

* ↑ Phylidas a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 363
# Font de la Figuereta (Aramunt)

La Font de la Figuereta és una font de la vila d'Aramunt, de l'antic terme del mateix nom, pertanyent a l'actual municipi de Conca de Dalt, al Pallars Jussà.
Està situada a 619 m d'altitud, al nord de les Eres, l'actual poble de la vila d'Aramunt, just a llevant de la Cabana de Joan de Toni, al nord de la partida de Lleres. Queda a prop i al sud-oest de la Font Paradís, a l'esquerra i a tocar del barranc de les Cadolles.

## Referències

* ↑ «font de la Figuereta». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya

## Enllaços externs

* Sèrie de fotos: Hartwig, Wim. «Font de la Figuereta», 10-05-2019.
# Font de la Creu

La Font de la Creu és una font historicista de Cabra del Camp (Alt Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La fonst de la Creu forma part d'un petit conjunt urbà situat a la carretera comarcal del Pla de Sant Maria a Sarreal. Està formada per dos cossos diferenciats: a la part inferior, de pedra, es troben tres canelles en forma de cap d'animal, emmarcades per un escut motllurat en la pedra. El cos superior el forma un pany de paret rectangular damunt el qual hi ha un frontó decoratiu resseguit per una motllura i coronat per una creu de forja. En el rectangle figura el nom de la font i la data de 1878.

## Història

La datació de la font (1878) coincideix amb la de la font de la Salut i el safareig de Cabra del Camp, obres totes elles que corresponen a la xarxa col·lectiva de subministrament d'aigües de la Vila. actualitat, una part de les aigües d'aquesta font es destina al regadiu i una altra, canalitzada, arriba a l'abeurador de la plaça de la Creu.

## Referències

* 1 2 «Font de la Creu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 agost 2018].

## Enllaços externs

* «Font de la Creu». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Font de la Figuereta

«Font de la Figuereta» té aquests significats:
* Font de la Figuereta (Aramunt): font del terme del poble d'Aramunt, pertanyent al terme municipal de Conca de Dalt, al Pallars Jussà
* Font de la Figuereta (la Pobla de Segur): font del terme de la vila i al terme municipal de la Pobla de Segur, al Pallars Jussà
* Font de la Figuereta (Sant Martí de Canals): font del terme del poble de Sant Martí de Canals, pertanyent al terme municipal de Conca de Dalt, al Pallars Jussà
# Forbidden Planet

Forbidden Planet és una pel·lícula de ciència-ficció nord-americana de 1956. Es considera una de les grans pel·lícules de ciència-ficció de la dècada de 1950 i un precursor del cinema de ciència-ficció contemporània. Els personatges i la configuració aïllada s'han comparat amb els de La tempesta de William Shakespeare, i la trama conté certs anàlegs a l'obra.

## Argument

Al segle XXIII, la nau C-57D arriba al món distant d'Altair IV per determinar el destí d'una expedició terrestre enviada 20 anys abans. El Dr. Edward Morbius, un dels científics de l'expedició, adverteix a la nau de salvament que no aterri, dient que no pot garantir la seva seguretat, però el comandant de la C-57D, John J. Adams, ignora el seu consell.

## Repartiment

* Walter Pidgeon com a doctor Edward Morbius
* Anne Francis com a Altaira "Alta" Morbius
* Leslie Nielsen com a comandant John J. Adams
* Robby the Robot com a Robby the Robot
* Warren Stevens com a tinent "Doc" Ostrow
* Jack Kelly com a tinent Jerry Farman
* Richard Anderson com a cap Quinn

## Recepció

L'American Film Institute va nominar la pel·lícula per estar entre les 10 millors pel·lícules de ciència-ficció.

## Referències

* ↑ Booker, M. Keith. Historical Dictionary of Science Fiction Cinema 2010, p. 126.
* ↑ Wilson, Robert Frank. Shakespeare in Hollywood, 1929–1956 2010, p. 10.]
* ↑ Landis, John. Monsters in the Movies (en anglès). Dorling Kindersley, p. 250. ISBN 1409383881.
* ↑ «AFI's 10 Top 10 Ballot». Arxivat de l'original el 2017-07-29. [Consulta: 4 febrer 2019].
# Forbes China Celebrity 100

Forbes China Celebrity 100 és una llista publicada anualment per la revista Forbes que classifica la influència de les celebritats xineses. Publicat per primera vegada el 2004, és similar al Celebrity 100 publicat també per Forbes. Entre els factors que es tenen en compte per a la inclusió, hi ha els ingressos, resultats en motors de cerca, així com aparicions a diaris, revistes i televisió. El 2016, es va suspendre la llista a causa que Forbes va deixar de publicar-se a la Xina, reprenent operacions un any després.
El 2010, la llista va començar a incloure celebritats xineses nascudes a Hong Kong, Taiwan i altres països o regions. Abans del 2010, només incloïa persones nascudes a la Xina continental.

## Referències

* ↑ Jeffreys, Elaine. Celebrity Philanthropy (en anglès). Intellect Books, 2015-12-01. ISBN 978-1-78320-484-7.
* ↑ Edwards, Louise. Celebrity in China (en anglès). Hong Kong University Press, 2010-09-01. ISBN 978-962-209-087-3.
# Filtre basat en derivades

Els filtres basats en derivades són filtres amb l'aplicació principal de detectar els contorns i transicions dins d'una imatge o senyal multi-dimensional. Els més coneguts són el filtre Sobel, el filtre gaussià i el filtre Laplacià.
La derivada d'una funció y = f(x) és l'increment de y per cada increment infinitesimal de x. La segona derivada és la derivada de la derivada. En el cas d'imatges, la segona derivada proporciona informació sobre els canvis, més o menys bruscs, que es produeixen entre píxels veïns.
# Fosun Pharma

Shanghai Fosun Pharmaceutical (Group) Co., Ltd. (nom comercial: Fosun Pharma) és una empresa farmacèutica xinesa. És propietat majoritària de Fosun International. Fosun Pharmaceutical és copropietària de Sinopharm Industrial Investment (xinès: 国药 产业 投资), la companyia matriu de la companyia cotitzada Sinopharm Group (xinès: 国药 控股).
A partir de 2018, les accions A de la companyia formen part de l’índex SSE 180, així com del seu subíndex SSE MidCap. L'empresa es va classificar en el 1.840è lloc de l'edició Forbes Global 2000, una llista de les empreses més cotitzades del món.

## Referències

* ↑ Li, Jane «Fosun Pharma chief cites Huawei as model for overseas expansion». South China Morning Post [Hong Kong], 03-04-2018 [Consulta: 1r agost 2018].
* ↑ «SSE MidCap Constituents List». China Securities Index. [Consulta: 5 agost 2018].
* ↑ «Shanghai Fosun Pharmaceutical». Forbes. [Consulta: 20 December 2020].