OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Les Éparges

Les Éparges és un municipi francès situat al departament del Mosa i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 75 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Les Éparges era de 75 persones. Hi havia 28 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 8 parelles sense fills, 4 parelles amb fills i 8 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 28 habitatges, 25 eren l'habitatge principal de la família, 1 era una segona residència i 2 estaven desocupats. Tots els 28 habitatges eren cases. Dels 25 habitatges principals, 21 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien tres cambres, 2 en tenien quatre i 22 en tenien cinc o més. 25 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 11 habitatges hi havia un automòbil i a 12 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Les Éparges el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 8 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 40 persones, 24 eren actives i 16 eren inactives. De les 24 persones actives 22 estaven ocupades (13 homes i 9 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 16 persones inactives 3 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 8 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials i 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un restaurant.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Les Éparges a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Les Éparges a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Limonium boirae

El Limonium boirae és una saladina endèmica de les restes del prat de Magalluf, al municipi de Calvià, Mallorca, de la família Plumbaginaceae.
És una planta perenne, robusta, d'entre 30 cm i 70 cm d'alçària. Té fulles disposades en forma de roseta, molt obertes en zones d'alta salinitat, àmpliament espatulades. Totes les ramificacions produeixen flors, que són de color violat. Es tracta de petits camèfits que creixen formant poblacions denses al voltant de les illes de vegetació del salobrar, concretament de les mates de cirialeres (Sarcocornia fruticosa, Arthrocnemum macrostachyum) i en alguns punts de joncs (Juncus acutus). Forma comunitat amb d'altres saladines també endèmiques d'aquest lloc (Limonium magallufianum, Limonium carvalhoi, Limonium ejulabilis i Limonium inexpectans).
El principal factor limitant per a la supervivència és la disponibilitat d'hàbitat. Actualment aquest hàbitat es troba molt degradat. A més la zona està sotmesa a una intensa pressió antròpica, ja que està envoltada d'urbanitzacions i complexos turístics i és freqüentada per gent que les trepitja i ha obert camins sobre el matoll halòfil.

## Referències

* ↑ Llorens, Ll; Tebar, J «Limonium escarrei y Limonium boirae Llorens & Tebar, dos nuevas especies de la isla de Mallorca (Baleares)». Anales Jardín Botánico de Madrid, 45, 1, 1988, pàg. 173-180.
* 1 2 Moragues, E. «Limonium magallufianum, L. boirae, L. carvalhoi, L. ejulabilis i L. inexpectans». A: BioAtles. Conselleria de Medi Ambient del Govern de les Illes Balears, 2013.
# Limonium barceloi

La saladina de Ses Fontanelles (Limonium barceloi) és una saladina endèmica de les restes del prat de Sant Jordi, al municipi de Palma, Mallorca, conegudes com a Ses Fontanelles, de la família Plumbaginaceae.
En aquest indret funcionaven unes salines que deixaren d'emprar-se els anys 60 del segle xx. Els estany foren abandonats i patiren una degradació deguda als abocaments, als rebliments i al col·lapse del règim hídric anterior. Això dugué la saladina de Ses Fontanelles a una situació crítica. La població a principi del segle xxi es troba reduïda a una estreta faixa de terreny, ocupant sòls salins de l'antic salobrar, que en total sumen uns tres cents m². El 2007,la població n'era d'uns tres mil individus que es troben en greu perill d'extinció per la pressió urbanística contínua.

## Referències

* ↑ Forteza, V. «Limonium barceloi». A: BioAtles. Conselleria de Medi Ambient del Govern de les Illes Balears, 2007.
# Lleó Alcalay

Lleó Alcalay (Sofia, 1905) va ser un reconegut violinista.
Comença l'estudi de la música a Sofia, la seva ciutat natal, i als tretze anys donà allà el seu primer concert. Continuà els seus estudis de violí a Praga amb Otakar Ševčík i a Berlín amb Karl Flesch i Georg Kulemkamff A la capital alemanya va estudiar també piano i composició (amb Paul Juon).

## Concerts a Catalunya

El seu primer concert el va fer el 19 de juliol del 1934 al Palau de les Belles Arts acompanyat per l'Orquestra Municipal d'instruments de Vent dirigida per Joan Lamote de Grignon. Va tocar el Concert per a Violí i Orquestra en re major de Mozart i el Concert per a Violí i Orquestra en mi menor de Mendelssohn, ambdós arranjats per a banda pel mateix Joan Lamote de Grignon.
També col·laborà amb l'Orquestra Pau Casals per a l'Associació Obrera de Concerts el 10 de febrer del 1935, tocant el Concert en mi menor per a violí i orquestra de Bach.
El 22 de juny del 1936 tornà a la capital catalana per a tocar a la Sala Mozart, i el divendres 14 de maig del 1948 sota la batuta d'Eduard Toldrà al Palau de la Música Catalana amb l'Orquestra Municipal de Barcelona tocà la primera audició a Catalunya del Concert per a violí i orquestra de Gian Francesco Malipiero i el Concert per a violí i orquestra en mi menor de Bach.

## Referències

* 1 2 3 «Programa Primer concierto de primavera" del 14 de maig de 1948». Centre de Documentació de l'Orfeó Català, 2011 (digit.). Arxivat de l'original el 14 de juliol 2014. [Consulta: 11 juliol 2014].
* 1 2 «Còpia arxivada». Notes al programa del Programa de Concert de l'Orquestra Pau Casals, 10-02-1935. Arxivat de l'original el 14 de juliol 2014 [Consulta: 10 juliol 2014].
* ↑ La Vanguardia, Dimarts, 17 juliol 1934 [Consulta: 10 juliol 2014].
* ↑ La Vanguardia, dissabte, 21 juliol 1934 [Consulta: 10 juliol 2014].
* ↑ La Vanguardia, Dimecres, 17 juny del 1936 [Consulta: 10 juliol 2014].
# Llonguet

El llonguet o panet francès és un tipus de pa petit ovalat amb un solc a la part superior. Està fet amb farina de força, aigua, rent i sal. És un panet de crosta consistent i de molla fluixa que es fa servir principalment per a fer-ne entrepans.

## Elaboració

La pasta del llonguet es plega i s'enrotlla diverses vegades abans de formar-ne una peça allargada en forma de tronc. Aquest tronc es talla en rodanxes d'uns 100 grams i es col·loquen damunt un pedaç enfarinat amb plecs (per a evitar que s'arribin a tocar quan augmentaran de volum). Abans d'enfornar-los se'ls fa un tall al mig, que els donarà seva fesomia característica quan seran cuits.
El llonguet és de les primeres peces que s'enfornen perquè de seguida és cuit. Com que a més a més fa baixar lleugerament la temperatura del forn i hi aporta la humitat adient, tot seguit s'hi pot coure com cal la resta de pans o coques.

## Curiositats

* Són presents als forns d'arreu de l'illa de Mallorca. També en trobam versions molt semblants a Brasil (Pão francês) o a Xile (marraqueta).
* Els habitants de Palma són coneguts amb el malnom de llonguets. Per la festa patronal de Sant Sebastià de 2015 el col·lectiu ciutadà Orgull Llonguet va reivindicar el llonguet com a senya identitària local com a part d'una iniciativa per a potenciar la participació ciutadana a les celebracions de la ciutat.

## Referències

* ↑ «Llonguet». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Yarza, Ibán. Pan Casero. Larousse. ISBN 978-84-15785-54-5.
* ↑ «Orgull Llonguet, l'esperit d'una festa més participativa». dBalears, 19-01-2015. Arxivat de l'original el 2015-03-23. [Consulta: 19 gener 2015].
Viccionari
# Llop (desambiguació)

«Llop» té aquests significats:
* Zoologia: Llop (canis lupus)
* Toponímia:
** Collada del Llop, cim secundari de la Serra de les Comes
** Coll del Llop, collada del poble de La Llena, al municipi de Lladurs (Solsonès)
* Mitologia: Llop Cerver, fera mitològica que combina l'astúcia del gat amb la brutalitat del llop
* Astronomia: Llop (constel·lació)
* Onomàstica
** Llop (llatí: Lupus), cognom romà que portaren famílies de diverses gentes
** Llop (nom), prenom derivat del cognomen anterior
** Llop (cognom), cognom català derivat del prenom anterior
*** Francesc Llop i Marqués (Campredó, 1873 - Barcelona, 1970), pintor
*** Josep Llop i Bonal (Figueres, 1910 - el Masnou, 1991), impulsor de l'exlibrisme
Viccionari
# Llop I de Bearn

Llop I Cèntul (mitjan segle IX – c. 905) va ser vescomte de Bearn des del 866 fins a la seva mort.

## Origen

Llop Cèntul era fill del vescomte de Bearn, Cèntul I i de la seva dona, Auria, de la qual se'n desconeix els avantpassats.
Cèntul I de Bearn era fill del duc de Gascunya, Llop III i d'una mestressa (o dona), de la qual se'n desconeix el nom i els orígens.

## Biografia

Llop Cèntul va néixer cap a l'any 840, ja que, l'any 844 és descrit com a un nen deixat sota la custòdia de la seva mare Auria.
El seu pare, Cèntul I, va morir després del 865, ja que en aquella data el seu pare va presenciar una donació de Faquilo, dona del comte de Bigorra, Donat Llop, en sufragi per l'ànima del seu marit, el document de la qual també va ser refrendat per Llop Cèntul.
Cap a l'any 866 Llop Cèntul va succeir al seu pare Cèntul I, rebent la investidura del vescomtat de mans del duc de Gascunya, Sanç III Menditrat.
Es desconeix la data exacta de la seva mort, tot i que s'estima al voltant de l'any 905. Va ser succeït pel seu fill, Cèntul, com Cèntul II.

## Núpcies i descendència

Llop Cèntul es va casar cap a l'any 870 amb una dona desconeguda. Tots dos van tenir un fill:
* Cèntul, vescomte de Bearn.

## Referències

* 1 2 3 4 Monlezun, 1846, p. 351.
* ↑ Bouquet, 1871, p. 472.
* ↑ de Jaurgain, 1898, p. 163.
* ↑ de Jaurgain, 1898, p. 163-164.
* 1 2 3 de Jaurgain, 1898, p. 168.
* 1 2 3 «Vizcondes dependientes del ducado de Vasconia» (en castellà). Auñamendi Eusko Entziklopedia. [Consulta: 18 gener 2023].
* ↑ «Gascony - Bearn, Bigorre» (en anglès). Foundation for Medieval Genealogy. [Consulta: 18 gener 2023].

## Bibliografia

* Barrau-Dihigo, L.; Poupardin, R. Cartulaire de Saint Vincent de Lucq (en francès). Pau: Imprimerie Garet, 1905.
* Bidache, J. Le livre d'or de Bayonne (en francès). Pau: Chez tous les livraires, 1906.
* Bouquet, Martin. Recueil des historiens des Gaules et de la France (en francès). vol. 8. parís: Victor P Recueil des historiens des Gaules et de la Francealmé, 1871.
* de Jaurgain, Jean. La Vasconie. Étude historique et critique (en francès). Pau: Imprimerie Garet, 1898.
* Monlezun, J. J.. Histoire de la Gascogne depuis les temps les plus reculés jusqu'à nos jours (en francès). vol. 1. Aush: J. A. Portes, 1846.
# Llop III Centul

Llop III Centul fou duc de Gascunya, probable fill de Centul al seu torn possible fill de Llop II.
A la mort de Sanç I Llop de Gascunya i del seu germà Garcia Llop comte de Dax, en lluita contra els musulmans (816), es va produir a Gascunya un buit de poder. Pipí d'Aquitània, nomenat rei d'aquest territori no fou coronat rei fins al 30 de juliol del 817 a Aquisgrà i aprofitant aquest temps Llop III s'hauria proclamat duc amb el suport del seu germà Garcia I Centul. Pipí a la seva tornada al regne va combatre els rebels, contra els que va enviar (818) a Berenguer de Tolosa (comte nomenat el 816) i Guerí d'Alvèrnia (comte vers 818, comte d'Autun, de Macon, de Chalon-sur-Saône, d'Arle i de Provença) que es van dirigir a Gascunya; Llop els va presentar batalla (probablement a començaments del 819) i va ser derrotat completament, perdent la major part de les seves forces, i morint el seu germà Garcia I Centul i el senyor Gersand i el duc va haver de fugir; poc després Llop III fou capturat i enviat al rei, que va celebrar una assemblea en la qual els comtes Berenguer i Guerí van actuar d'acusadors; Llop III va intentar defensar-se sense èxit i Pipí va emetre un diploma a Castillon-sur-Dordogne pel que privava a Llop III del ducat i enviada a Llop a l'exili. Pipí encara va fer una expedició personal a la zona per acabar de restablir l'orde, perquè Llop III tenia molts partidaris. Pipí va cometre diversos actes contra la noblesa vascona compromesa, desterrant o privant de beneficis a diversos senyors locals i fins i tot va arribar a assassinar al bisbe Joan d'Aush (Auch) el 820. No consta cap duc de Gascunya en els següents anys el que fa suposar que el càrrec va quedar vacant.
La seva descendència és discutida. Tradicionalment se li assignava com a fills a Centul Llop de Bearn i Donat Llop de Bigorra, com indica l'apòcrifa carta d'Alaó. Christian Settipani diu que fou l'avi d'un Llop I de Bigorra, que fou el pare de Ramon II de Pallars-Ribagorça, comte de Pallars, d'Unifred, de Dadilda de Pallars (esposa de Garcia Ximenes) i de Donat II Llop de Bigorra. Centul Llop de Bearn estaria emparentat amb la nissaga però no és clar el seu lligam.

## Bibliografia

* Christian Settipani, La Noblesse du Midi Carolingien, Prosopographica et genealogica, Oxford, 2004, (ISBN 1-900934-04-3)
* Renée Mussot-Goulard, Histoire de la Gascogne, Presses Universitaires de France, col·lecció « Que sais-je ? », París, 1996, 127 p. ISBN 2-13-047519-1
# Lompka

Lompka és un llogaret d'Estònia situat a la mena de Võru, que pertany al Comtat de Võru, al sud-est del país.
# Luca Fersko

Luca Fersko (2 d'abril de 1998, Nova York, Estats Units) és un estilista, model, artista visual i cineasta nord-americà-Italià conegut. Al seu canal de YouTube penja blogs de moda i estilisme d'home. A part de YouTube, també ha guanyat un gran seguiment a Instagram.Luca és una de les estrelles de YouTube més riques i figura a l'estrella de YouTube més popular. Segons algunes webs han fet públic, el valor net de Luca Fersko és d'aproximadament 1,5 milions de dòlars.
Luca va començar creant un canal i transmetent-lo a més de 200 mil seguidors d'Instagram i treballant com una de les cares noves de l'etiqueta igualment coneguda Noah NYC. El seu primer vídeo de YouTube "cristina" el va penjar al novembre del 2015.
Va fer els seus estudis a partir del disseny de moda de l'institut anomenat Centro Moda Canossa a Trento, Itàlia.

## Parella

A finals de 2020 va fer pública la relació amb la seva parella, també youtuber i instagramer, Ruby Lyn, nascuda a Toronto, Canadà (març 27, 2000). Ruby compta amb més de 150.000 seguidors al seu canal de YouTube i més de 415.000 seguidors a la plataforma d'Instagram. Es va fer famosa per divulgar el seu ampli contingut de moda que penja a les xarxes socials.

## Referències

* 1 2 «Luca Fersko Net Worth» (en anglès americà). [Consulta: 12 novembre 2021].
* ↑ «Luca Fersko For Grailed» (en anglès). [Consulta: 12 novembre 2021].
* ↑ «Ruby Lyn Biography, Wiki, Age, Boyfriend, Height And More - Biographyer» (en anglès americà). [Consulta: 12 novembre 2021].
* https://www.idolnetworth.com/luca-fersko-net-worth-165495
* https://www.grailed.com/drycleanonly/luca-fersko-interview-sale
* https://pausemag.co.uk/2020/01/drole-de-monsieur-tap-luca-fersko-for-spring-summer-2020-campaign/
* https://www.datingcelebs.com/who-is-luca-fersko-dating/
* https://www.justanotherinsight.co/articles/audience-influencer Arxivat 2021-11-12 a Wayback Machine.
* https://datingrumor.com/celebrities/luca-fersko-girlfriend-dating-history/

## Enllaços externs

* https://pausemag.co.uk/2020/01/drole-de-monsieur-tap-luca-fersko-for-spring-summer-2020-campaign/
* https://www.fienfh.com/Portfolio/Luca-Fersko
# Lorenzo di Bicci

Lorenzo di Bicci (~1350 — 1427) va ser un pintor italià de l'escola florentina i d'estil convencional. Hom creu que va aprendre l'ofici amb son pare, sobre el qual no se sap altra cosa que el seu nom: Bicci. Al voltant de 1370, era membre el gremi de Sant Lluc —el gremi de pintors de Florència. La seua primera obra documentada que es coneix és un Sant Martí entronitzat, datada el 1380 i actualment al dipòsit de la Galleria Arte de Florència. Va ser mestre del seu fill, Bicci di Lorenzo (1373-1452) i del seu net Neri di Bicci (1418-1492), que va heretar el seu taller. Giorgio Vasari sovint atribueix al pare obres del fill.

## Bibliografia

* Bryan, Michael. Robert Edmund Graves. Dictionary of Painters and Engravers, Biographical and Critical (Volume I: A-K). York St. #4, Covent Garden, London; Original from Fogg Library, Digitalitzat el 18 de maig de 2007: George Bell and Sons, 1886, page 218.
* Fredericksen, Burton i Federico Zeri, Census of Pre-Nineteenth-Century Italian Paintings in North American Public Collections, Cambridge, Harvard University Press, 1972.
* Vasari, Giorgio, Le Vite delle più eccellenti pittori, scultori, ed architettori, moltes edicions i traduccions.
# Loredana Bertè

Loredana Bertè (Bagnara Calabra, 20 de setembre de 1950) és una cantant italiana. Durant la seva llarga carrera ha treballat amb els millors compositors italians com Enrigo Ruggeri, Pino Daniele, Ivano Fosasti, Mario Lavezzi i Mango, entre d'altres. Ha experimentat amb diferents gèneres, des del rock al reggae, passant pel funk i la pop. Bertè va ser una model de nus al principi de la seva carrera. La seva germana, Mia Martini, també és una reconeguda cantant italiana.

## Discografia

* Streaking (1974)
* Normale o super (1976)
* TIR (1977)
* Bandaberté (1979)
* LoredanaBertE' (1980)
* Made in Italy (1981)
* Traslocando (1982)
* Lorinedita (1983)
* Jazz (1983)
* Savoir faire (1984)
* Carioca (1985)
* Fotografando... i miei successi (1986)
* Io (1988)
* Best (1991)
* Ufficialmente dispersi (1993)
* Bertex - Ingresso libero (1994)
* Ufficialmente ritrovati (1995)
* Un pettirosso da combattimento (1995)
* Decisamente Loredana (1998)
* Dimmi che mi ami (2002)
* Babyberté (2005)
* BabyBerté live 2007 (2007)
* Bertilation (2008)
* Lola & Angiolina Project (2009)
* Amici non ne ho... ma amiche si! (2016)

## Enllaços externs

* Loredana Bertè - Lloc web oficial

## Referències

* ↑ Marinella, Venegoni «Bertè: “La nuova Loredana non urla è rock, ma ha la frangetta bon ton”». La Stampa, 20-04-2014.
* ↑ «Loredana Bertè | Biography & History» (en anglès). Allmusic.com. [Consulta: 27 juliol 2020].
# Louis Delannoy

Louis Delannoy (Anvers, 16 de juny de 1902 - Schoten, 7 de febrer de 1968) va ser un ciclista belga, professional entre 1925 i 1934. En el seu palmarès destaca una victòria d'etapa al Tour de França de 1929.

## Palmarès

* 1928
** 2n al Circuit de Bèlgica
** 3r al Tour de Flandes
* 1929
** 1r al Circuit de la Xampanya
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1930
** 3r al Premi Nacional de Clausura
* 1931
** 2n al Circuit de Bèlgica

### Resultats al Tour de França

* 1926. 28è de la classificació general
* 1927. 16è de la classificació general
* 1928. 13è de la classificació general
* 1929. 6è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1930. 11è de la classificació general

## Referències

* ↑ «DELANNOY Louis». [Consulta: 7 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Louis DELANNOY» (en italià). [Consulta: 7 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Palmarès de Louis Delannoy a siteducyclisme.net
# Luis Rodríguez de Viguri

Luis Rodríguez de Viguri (Santiago de Compostel·la, 16 d'octubre de 1881 - Madrid, 12 de desembre de 1945) fou un advocat, diplomàtic i polític espanyol, va ser ministre de Foment durant el regnat d'Alfons XIII i ministre d'Economia Nacional durant la dictadura de Primo de Rivera.

## Biografia

Advocat del cos jurídic militar, inicia la seva carrera política en el si del Partit Conservador obtenint un escó de diputat en el Congrés per Lugo a les eleccions de 1918, 1919, 1920 i 1923. Va ser subsecretari del Ministeri d'Abastiments (1919) i subsecretari de la Presidència (1921), ministre de Foment entre el 4 i el 7 de desembre de 1922 en un govern que va presidir Sánchez Guerra. També va ser ministre d'Economia Nacional entre el 20 d'agost de 1930 i el 18 de febrer de 1931 en un gabinet presidit per Dámaso Berenguer y Fusté
Durant la Segona República Espanyola es va arrenglerar amb els agraristes, i obtindrà un escó per Lugo a les eleccions de 1933 com a dretà independent i a les de 1936 pel Partit Agrari. De 1934 a 1936 també fou president de la Reial Societat Geogràfica d'Espanya.

## Referències

* ↑ Vallejo Pousada, Rafael; Pro Ruiz, Juan e Pan-Montojo, Juan. Deputación Provincial. Cobián, González Besada e Bugallal: Tres ministros galegos na crise da Restauración, 2005, p. 163. ISBN 84-8457-255-2.

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
Càrrecs públics :
| Precedit per: Francisco Terán Morales | Ministre de Proveïments (maig) 1920 | Succeït per: Desapareix |
| Precedit per: Manuel Argüelles y Argüelles | Ministre de Foment 1922 | Succeït per: Rafael Gasset Chinchilla |
| Precedit per: Julio Wais Sanmartín | Ministre d'Economia Nacional 1930 - 1931 | Succeït per: Gabino Bugallal y Araujo |
# Luis Riera Posada (escultura)

L'escultura urbana coneguda pel nom Luis Riera Posada, ubicada a la plaça de l'església de San Juan el Real, a la ciutat d'Oviedo, Principat d'Astúries, Espanya, és una de les més d'un centenar que adornen els carrers de l'esmentada ciutat espanyola.
El paisatge urbà d'aquesta ciutat, es veu adornat per obres escultòriques, generalment monuments commemoratius dedicats a personatges d'especial rellevància en un primer moment, i més purament artístiques des de finals del segle xx.
L'escultura, feta de bronze, és obra de Manuel García Linares, i està datada 2008.
La idea d'erigir una estàtua homenatge al que va ser el primer alcalde de la democràcia d'Oviedo, exercint el càrrec de 1979 a 1983, Luis Riera Posada (1923 - 2007), va partir d'un grup d'amics i companys de Luis Riera, i es va sufragar a través d'una col·lecta popular.
L'estàtua està situada en el que va ser el lloc favorit de Luis Riera. Es presenta a l'alcalde assegut en un banc, en una postura que podria qualificar-se de característica d'aquest singular polític asturià. Al seu costat es mostren per costat una guia d'Oviedo i d'altre, un exemplar del diari d'Oviedo El Carbayón.

## Referències

* 1 2 3 4 «Escultura «Luis Riera Posada» en Oviedo» (en espanyol europeu), 05-07-2018. [Consulta: 27 desembre 2018].
* 1 2 «Escultura p�blica en Oviedo». Arxivat de l'original el 2014-07-17. [Consulta: 27 desembre 2018].
* ↑ Anónimo. «Ruta por el Oviedo más escultural... 32 figuras que te dejarán de piedra :) ¿TE ATREVES CON UN "SELFIE" DIFERENTE EN TODAS?» (en espanyol europeu). [Consulta: 27 desembre 2018].
* ↑ CLAVEROL, MANUEL GUTIÉRREZ; ARIAS, ALBERTO CARLOS POLLEDO. Guía total turística y monumental de Oviedo. 6 itinerarios para disfrutar de una ciudad de cuento (en castellà). Ediciones Nobel, 2016. ISBN 9788484597384.