OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Angelica Balabanoff

Angelica Balabanoff (rus: Анжелика Балабанова) (Txerníhiv, 4 d'agost de 1877 - Roma, 25 de novembre de 1965) va ser una comunista i activista socialdemòcrata russoitaliana. Va ser una dels quatre primers secretaris de la III Internacional i va participar en la construcció del partit entre 1917 i 1922, quan va abandonar Rússia, crítica amb els mètodes repressius del govern. Com a líder política a Itàlia, va contribuir també a la fundació del Partit Socialista Democràtic Italià.

## Referències

* ↑ «Angelica Balabanoff». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Nom IUPAC preferit

En la nomenclatura química, un nom IUPAC preferit és un nom únic, assignat a una substància química i preferit entre els possibles noms generats per la nomenclatura de la IUPAC. La "nomenclatura IUPAC preferit" ofereix un conjunt de regles per triar entre múltiples possibilitats en situacions en què és important decidir sobre un nom únic. Està dissenyat per ser utilitzat en situacions legals i reglamentàries.
Actualment, els noms de la IUPAC preferits s'escriuen només per a una part dels compostos orgànics. Les regles per als compostos orgànics i inorgànics restants encara estan en desenvolupament. Els "Preferred names in the nomenclature of organic compounds" ("Noms preferits en la nomenclatura de compostos orgànics") (Projecte de 7 d'octubre de 2004) substitueix dues antigues publicacions: La "Nomenclature of Organic Chemistry" ("Nomenclatura de Química Orgànica"), 1979 (el Llibre blau) i la "A Guide to IUPAC Nomenclature of Organic Compounds, Recommendations 1993" ("Guia per a la Nomenclatura IUPAC de Compostos Orgànics, Recomanacions 1993)". A maig de 2010, aquests projectes de recomanacions encara no han obtingut l'aprovació formal.

## Referències

* ↑ «Preferred names in the nomenclature of organic compounds». [Consulta: 22 novembre 2009].
* ↑ IUPAC Project: Preferred IUPAC Names (PINs) for Inorganic Compounds Arxivat 2011-10-11 a Wayback Machine.
* ↑ IUPAC Provisional Recommendations 2004 CONTENTS
* ↑ IUPAC Provisional Recommendations 2004 Complete draft version
# Francesco Pasio

Francesco Pasio (Bolonya 1554 - Macau 1612) jesuïta italià, missioner al Japó a finals del període Azuchi-Momoyama i a principis del període Edo i a la Xina, durant el regnat de l'emperador Wanli de la dinastia Ming.

## Biografia

Francesco Pasio va néixer l'any 1554 a Bolonya. Va ingressar a la Companyia de Jesús el 25 d'octubre de 1572 i va celebrar la primera missa a Lisboa el 1578.
Es fa oferir per anar de missioner a Etiòpia però finalment va formar part de l'expedició dels missioners jesuïtes italians com Matteo Ricci, Michele Ruggieri i Rodolfo Aqcuaviva, que el 24 de març de 1578 van sortir de Lisboa cap a Goa, on van arribar el 13 de setembre de 1578.
Abans de sortir cap a Goa va ser rebut pel Papa Gregori XIII i a Lisboa pel rei Sebastià I de Portugal.
A Goa va ser procurador provincial (1578-1582), després va anar a Malaca i a Macau. El 1582 es va reunir amb Michele Ruggieri a Guangzhou i posteriorment va ser enviat al Japó, fet que va provocar la col·laboració de Ruggieri amb Ricci, amb l'objectiu de potenciar l'activitat missionera fora de Macau.
Va ser destinat al Japó i el 25 de juliol de 1583 va arribar a Nagasaki.Cal tenir en compte que en aquells moments la presència de cristians al Japó ja era molt important, amb un cens de 150.000 conversos, aproximadament l'1% del total de la població. En aquesta època va coincidir amb Toyotomi Hideyoshi, successor d'Oda Nobunaga, i un dels principals unificadors del Japó.
De Pasio s'ha conservat una quantitat important d'escrits, especialment memòries anuals i cartes,la majoria escrites en portuguès però també en italià i espanyol.
Inicialment va tenir algunes discrepàncies amb Alessandro Valignano el Visitador del moment, amb qui no estava d'acord amb la fundació del collegi de Macau ni tampoc amb la possibilitat d'ordenar sacerdots japonesos. Malgrat això el 1611 va ser nomenat Visitador per Xina i Japó, on va passar-hi més de 30 anys, fins que el 22 de març de 1612, malat va tornar a Macau.
Va morir a Macau el 30 d'agost de 1612.

## Referències

* 1 2 3 4 5 López-Gay, Jesús «Father Frasncesco Pasio (1554-1612) And his ideas about the sacerdotal traineng of the Japanese» (en anglès). Bulletin of Portuguese-Japanese Studies. Universidade Nova de Lisboa [Lisboa], 03-12-2001, pàg. 27-42. ISSN: 0874-8438 [Consulta: octubre 2018].
* 1 2 Deherge SJ., Joseph «Repertoire des jésuites de Chine de 1552 à 1800» (en francès). Bibliotheca Instituti Historici SJ [Roma], XXXVII, 1973 [Consulta: setembre 2018].
* ↑ Catto, Michela «Ruggieri, Pompilo». Dizionario Biografico degli italiani, 2017.
* ↑ Vermander, Benoît. Les jésuites et la Chine (en francès). Bruxelles: Lessius, 2012, p. 34. ISBN 978-2-87299-225-6.
# Lluís de Zulueta i Escolano

Lluís de Zulueta i Escolano (Barcelona, 8 d'abril de 1878 - ciutat de Nova York, 2 d'agost de 1964) fou un pedagog i polític català.

## Biografia

Membre d'una família benestant, el 1910 Lluís de Zulueta es doctorà en filosofia i lletres a la Universitat Central de Madrid amb una tesi sobre la pedagogia de Jean-Jacques Rousseau, després d'ampliar estudis a París i a Berlín. Vinculat al republicanisme catalanista, el 1905 fou elegit regidor de l'ajuntament de Barcelona i el 1910, després d'integrar-se a la Unió Federal Nacionalista Republicana, fou elegit diputat per Barcelona a les eleccions generals espanyoles de 1910. Tanmateix, el 1912 fou nomenat Catedràtic d'Història de la Pedagogia a l'Escola Superior de Magisteri a Madrid i ingressà al Partido Reformista de Melquíades Álvarez. Amb aquest partit fou elegit diputat per Madrid a les eleccions generals espanyoles de 1919 i per Pontevedra a les de 1923. Fou pare de l'escriptora i filòsofa Carmen de Zulueta.
Durant la seva estança a Madrid va rebre una forta influència de la Institución Libre de Enseñanza, va donar cursos i conferències a la Residencia de Estudiantes i publicà articles sobre educació als diaris, La Publicitat, El Liberal i El Sol, en els quals defensava una escola més activa amb més interacció entre els diferents graus. Oposat a la dictadura de Primo de Rivera, es va exiliar a Mèxic, on el 1927 fou professor a la seva Universitat, i després a l'Havana (Cuba). Quan es va proclamar la Segona República Espanyola va tornar i recuperà la seva tasca com a professor de pedagogia a la Universitat de Madrid. Fou elegit diputat republicà independent per Badajoz a les eleccions generals espanyoles de 1931. Manuel Azaña el va nomenar ministre d'estat de desembre de 1931 a juny del 1933, i després fou ambaixador republicà a Berlín (1933-1934) i al Vaticà (1936).
Quan esclatà la Guerra Civil espanyola el Vaticà va reconèixer al govern franquista, raó per la qual es va exiliar a Colòmbia, on el 1937 fou nomenat catedràtic de la Universitat de Bogotà. Després de la mort de la seva esposa el 1955 marxà a Nova York, on va morir el 1964.

## Obres

* El alma de la escuela (1910)
* El maestro (1924)
* El ideal de la educación (1922)
* La democracia educadora (1930)
* La nueva edad heroica (1942)
* El rapto de América (1952)

## Enllaços externs

* Biografia Arxivat 2004-11-06 a Wayback Machine.
* «Lluís de Zulueta i Escolano». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Luis de Zulueta, político y pedagogo Arxivat 2009-12-14 a Wayback Machine. per María del Carmen Crespo
* Fitxa del Congrés dels Diputats

## Referències

* ↑ Elements biogràfics a La Institución Libre de Enseñanza y su ambiente, pp. 501-504
Càrrecs públics :
| Precedit per: Alejandro Lerroux García | Ministre d'Estat 1931 - 1932 | Succeït per: Fernando de los Ríos Urruti |
# Carme Boatell Teixidó

Carme Boatell Teixidó (Barcelona, 28 de juliol de 1911 - Perpinyà, 31 de maig de 1976) fou una lluitadora antifeixista filla del barri de Sants de Barcelona. Va fer front al feixisme a la Guerra Civil espanyola i a la Segona Guerra Mundial.
Ferida a la retirada republicana el 1939 quan transportava ferits d'un bombardeig feixista sobre Figueres, va aconseguir entrar a l'Estat francès. Un cop allà va integrar-se al primer grup de la Résistance organitzat a Marsella.
Posteriorment capturada pels col·laboracionistes nazis de Vichy, fou la primera republicana torturada per aquests quan l'octubre de 1941 va patir 40 dies d'incomunicació. Entregada als nazis, fou internada a Ravensbrück, tomba de més de 92.000 dones i 863 nens. Va sobreviure, i visqué fins a l'any 1976, quan va morir a Perpinyà.

## Enllaços externs

* Article publicat a BarriSant Arxivat 2016-06-16 a Wayback Machine.
# Daniel Blanco Acevedo

Daniel Blanco Acevedo fou un advocat i polític uruguaià, pertanyent al Partit Colorado.

## Família

Fill de Juan Carlos Blanco Fernández i de Luisa Acevedo Vásquez. Els seus germans Pablo, Eduardo i Juan Carlos també van tenir una destacada actuació política.
Casat amb María Estradé, el seu fill Juan Carlos va ser ministre d'Afers Exteriors de l'Uruguai.

## Carrera

Graduat en Dret a la Universitat de la República.
Diputat pel departament de Montevideo el febrer de 1947 i més endavant en el període 1951-1955; el 1952 va ser vicepresident de la Cambra de Representants.

## Referències

* ↑ Los notables Acevedo Arxivat 2008-09-14 a Wayback Machine. Consultat l'1 d'agost de 2009 (castellà)
# Moviment Comunista de les Illes Balears

Moviment Comunista de les Illes Balears (MCIB) fou la secció balear del Moviment Comunista d'Espanya (MCE), fundat el 1971 i de tendència maoista amb influències del Che Guevara, però que des del 1975 s'havia organitzat com a organització de partits independents (MCC, MCPV, MCA). A les eleccions generals espanyoles de 1979 es presentà en coalició amb l'Organització d'Esquerra Comunista (MCI-OEC), grup fundat el 1974 i també de tendència maoista. Van obtenir un total de 1.179 vots (0,39%) a les Illes Balears. Durant els anys 80 el grup va participar en les reivindicacions socials i nacionals de les Illes i entre el 1988 i el 1990 es van unir a la Lliga Comunista Revolucionària per a formar part d'altres col·lectius, com el Kol·lectiu Bassetja de Formentera.
# Lluís de la Cerda

Lluís de la Cerda també anomenat Lluís d'Espanya (França, 1291 - La Mota de Ròse, 5 de juliol de 1348) fou príncep o sobirà nominal de les Illes Canàries (1344), senyor de Puerto de Santa María pel seu matrimoni (1306) amb Leonor de Guzmán.

## Biografia

Fill d'Alfons de la Cerda, "el Desheretat", i de Matilde de Narbona, per part paterna era besnet d'Alfons X el Savi, rei de Castella i Lleó, i rebesnet de Lluís IX de França.
Va estar al servei del rei Felip VI de França, que el va nomenar comte de Clermont i de Talmont. Posteriorment el sobirà el va nomenar Almirall de França l'any 1341. Va combatre a la Guerra dels Cent Anys contra els anglesos. Va reunir una gran fortuna i va fundar un regne a les Illes Canàries. El 15 de novembre de 1344 el Papa Climent VI el va nombrar rei de les Illes Afortunades, mitjançant la butlla Tue devotionis sinceritas, encara que només fou un títol honorífic. El papa incità en favor seu diversos sobirans, entre ells Pere III de Catalunya-Aragó, que li prometé de col·laborar en una empresa que Lluís de la Cerda no dugué a terme; el drets a les Canàries, però, passaren als seus hereus.

## Matrimonis i descendència

Casat en 1306 amb Leonor de Guzmán, Senyora de Huelva i de Puerto de Santa María, filla d'Alonso Pérez de Guzmán "el Bueno" i de Maria Alfonso Coronel.
D'aquest matrimoni van néixer:
* Alfons de La Cerda. Mort a la infància.
* Maria de La Cerda. Mort a la infància.
* Blanca de La Cerda. Mort a la infància.
* Ferran de La Cerda.
* María de La Cerda.
* Lluís de La Cerda († 1383)(¿? - 1383), comte de Talmont
* Ferran de La Cerda († 1341) (¿? - 1341). Casat amb Elvira de Ayala
* Joan de La Cerda(1327 - 1357), senyor del Puerto de Santa María i de Gibraleón, Agutzil Major de Sevilla. Casat amb Maria Coronel, Senyora d'Aguilar
* Isabel de la Cerda Pérez de Guzmán (¿? - 1382), senyora de El Puerto de Santa Maria, casada amb Ruy Pérez Ponce i amb Bernal de Foix "el Bastardo de Béarn", Comte de Medinaceli. Amb aquest matrimoni fou successora del llinatge del seu pare en la persona dels seus descendents: els comtes de Medinaceli.
Luis de La Cerda es va casar en segones núpcies amb Aymar de Poitiers. Aquest matrimoni no va tenir descendència.
A la seva mort fou sepultat a l'Abadia de Saint-Gilles, situada a la regió francesa de Llenguadoc-Rosselló.

## Referències

* ↑ Luis de La Cerda
# Anthonyita

L'anthonyita és un mineral de la classe dels halurs. Rep el seu nom de John Williams Anthony (1920-1992), professor de mineralogia en la Universitat de Tucson, Arizona, Estats Units.

## Característiques

L'anthonyita és un halur de fórmula química Cu(OH,Cl)₂·3H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic formant cristalls prismàtics, normalment corbats en [001]. També se'n troba en forma de crostes. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'anthonyita pertany a «03.DA: Oxihalurs, hidroxihalurs i halurs amb doble enllaç, amb Cu, etc., sense Pb» juntament amb els següents minerals: melanotal·lita, atacamita, botallackita, clinoatacamita, hibbingita, kempita, paratacamita, belloïta, herbertsmithita, kapellasita, gillardita, haydeeïta, anatacamita, claringbul·lita, barlowita, simonkol·leïta, buttgenbachita, connel·lita, abhurita, ponomarevita, calumetita, khaidarkanita, bobkingita, avdoninita i droninoïta.

## Formació i jaciments

Es troba en cavitats i fractures al basalt, format per l'acció de l'aigua que conté clorina en el coure. Sol trobar-se associada a altres minerals com: tremolita, quars, epidota, monazita, coure, cuprita o paratacamita. Va ser descoberta l'any 1963 a Centennial (Michigan, Estats Units). També se n'ha trobat a Villa Hermosa (Mèxic), Lavrion (Grècia), Richelsdorf Smelter (Alemanya) i a altres dues localitats de l'estat d'Arizona (Estats Units): Christmas i Bisbee.

## Referències

* ↑ «Anthonyite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 27 desembre 2015].
* ↑ «Anthonyite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 27 desembre 2015].
# Capella de la Mare de Déu de l'Ametlla

La Capella de la Mare de Déu de l'Ametlla (o capella de la Mare de Déu de Lorda de l'Ametlla) és la capella de la casa de repòs atesa per les Germanes Associades de l'Obra de la Visitació de Nostra Senyora, a l'edifici de Can Xammar de Baix, en el poble i terme municipal de l'Ametlla del Vallès, a la comarca del Vallès Oriental. És al número 4 del carrer de la Mare de Déu de Puiggraciós, en el casal de l'orde religiós acabat d'esmentar.

## Referències

* ↑ Gavín, Josep M. Vallès Oriental. Barcelona: Arxiu Gavín i Editorial Pòrtic, 1990 (Inventari d'esglésies, 23). ISBN 84-7306-410-0.

## Enllaços externs

* La Mare de Déu en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Caralunya; el topònim no surt en el mapa
# Daniel Bogdanović

Daniel Bogdanović (Misratah, 26 de març de 1980) és un futbolista maltès de la dècada de 2000. Va néixer a Líbia, fill de família sèrbia i eslovena.
Fou 41 cops internacional amb la selecció maltesa.
Pel que fa a clubs, destacà defensant els colors de Cherno More, Lokomotiv Sofia, Barnsley FC, Sheffield United FC, Blackpool FC, i Sliema Wanderers.

## Referències

* ↑ «Rich States Poach Former Yugoslavia’s Sporting Talent». Balkan Investigative Reporting Network, 15-11-2007.
* ↑ Intl career stats - EU-Football
* ↑ UEFA stats - UEFA
* ↑ «Малтиец подписа с "Локо" (Сф), договорът на Даниел Богданович е за две години». topsport.bg, 07-08-2008 [Consulta: 16 juliol 2015].
* ↑ «Bogdanovic for trial with Lokomotiv Sofia». Times of Malta, 24-07-2008 [Consulta: 3 octubre 2011].
* ↑ «Barnsley sign striker Bogdanovic». BBC Sport, 26-01-2009.
* ↑ «Barnsley 1-2 Ipswich». BBC Sport, 27-01-2009.
* ↑ «Daniel Bogdanovic clinches Sheffield United switch». BBC Sport, 03-06-2010 [Consulta: 3 juny 2010].
* ↑ «Dead ends on deadline day». Blackpool Gazette, 01-09-2011. Arxivat de l'original el 29 de setembre 2012. [Consulta: 1r setembre 2011].
* ↑ Daniel Bogdanović a National-Football-Teams.com (anglès)
# Campionat d'Europa de motocròs 1953

La temporada de 1953 del Campionat d'Europa de motocròs fou la 2a edició d'aquest campionat, organitzat per la FIM. El calendari oficial constava de 8 Grans Premis, celebrats entre el 26 d'abril i el 30 d'agost.

## Sistema de puntuació

Barem de puntuació de 1952 a 1969:
| Posició123456 Punts864321 | Resultats que computen 1/2 + 1 dels GP (cal acabar-hi les 2 mànegues) |

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Auguste Mingels | Matchless/FN | 30 net/36 brut |
| 2 | René Baeten | Saroléa | 19 |
| 3 | Victor Leloup | FN | 18 net/25 brut |
| 4 | Basil Hall | BSA | 15 |
| 5 | Leslie Archer | Norton | 12 |
| 6 | Geoff Ward | AJS | 11 |
| 7 | Phil Nex | BSA | 10 |
| 8 | Nic Jansen | Saroléa | 8 |
| 8 | Brian Stonebridge | BSA | 8 |
| 10 | Frans Baudoin | Matchless | 6 |
| 10 | Henri Frantz | BSA | 6 |
| 10 | Kuno Johansson | BSA | 6 |

## Resum: Podi final 1953

| | 500 cc | 500 cc |
| Campió | Auguste Mingels | FN |
| Subcampió | René Baeten | Saroléa |
| Tercer | Victor Leloup | FN |

## Referències

* «Palmares du Mondial Mx 3» (en francès). memotocross.fr, 2012. [Consulta: 4 gener 2013].
* «MX and enduro in the 50's» (en anglès). mxbikes.com. Arxivat de l'original el 24 de novembre 2006. [Consulta: 20 febrer 2011].
# Nilvala

Nilvala fou un estat tributari protegit de l'Índia, a l'agència de Kathiawar, prant de Gohelwar, presidència de Bombai, format per 1 poble amb dos tributaris separats amb una superfície de 5 km². Els ingressos estimats eren de 245 lliures de les quals se'n pagaven 51 al govern britànic i una mica més de quinze al nawab de Junagarh. Els habitants eren en gran part kathis purs. La capital Nilvala estava situada a uns 20 km al nord-oest de l'estació ferroviària de Lathi. La població el 1881 era de 512 habitants.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Luci Anneu Cornut

Luci Anneu Cornut (en llatí Lucius Annaeus Cornutus, en grec Ἀνναῖος Κορνοῦτος) va ser un filòsof romà, comentarista d'Aristòtil.
No es coneixen gairebé detalls de la seva vida. Diògenes Laerci va escriure la seva biografia però l'obra es va perdre. Suides en parla, però barreja la seva vida amb l'historiador Cornut.
Va néixer a Leptis Magna a la Tripolitana i probablement va ser esclau de la casa dels Anneii, que es distingien per la seva afició a les activitats literàries. Va rebre la manumissió, i d'aquí el seu nom d'Anneu. Va ser el mestre i amic del poeta Persi (Persius), al que va influir en els gustos culturals i el desenvolupament intel·lectual. Neró el va enviar a l'exili (cap a l'any 68 diu Jeroni d'Estridó) per haver criticat massa els intents literaris de l'emperador. Dió Cassi diu que era un home amb grans coneixements.
Una de les produccions filosòfiques més importants de Cornut va ser l'obra sobre les Categories d'Aristòtil, que va influir després en Simplici i Porfiri. Cornut sembla que estava molt a favor de les opinions d'Aristòtil, ja que va escriure una obra contra un oponent del filòsof grec, Atenodor Cananita, que portava per títol (Ἀντιγραφὴ προς Ἀθηνόδωρον). També va escriure una obra filosòfica (Ἐλληνικὴ Θεολογία), un tractat, que es conserva molt mutilat (Περί τῆς τῶν Θεῶν Φύσεως) i que alguns autors consideren un resum de les seves opinions filosòfiques, i altres obres que es van perdre totalment.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 859.
# Anthopleura

* No s'ha de confondre amb Arthropleura.
Anthopleura és un gènere d'antozous actiniaris de la família Actiniidae.

## Taxonomia

Les espècies d'aquest gènere inclouen:
* Anthopleura africana (Carlgren, 1900)
* Anthopleura ambonensis (Kwietniewski, 1898)
* Anthopleura anjunae Den Hartog & Vennam, 1993
* Anthopleura anneae Carlgren, 1940
* Anthopleura artemisia (Pickering in Dana, 1846)
* Anthopleura atodai Yanagi & Daly, 2004
* Anthopleura aureoradiata (Stuckey, 1909)
* Anthopleura ballii (Cocks, 1851)
* Anthopleura buddemeieri Fautin, 2005
* Anthopleura chinensis England, 1992
* Anthopleura dixoniana (Haddon & Shackleton, 1893)
* Anthopleura dowii Verrill, 1869
* Anthopleura elegantissima (Brandt, 1835)
* Anthopleura foxi Carlgren, 1927
* Anthopleura haddoni (Kwietniewski, 1898)
* Anthopleura handi Dunn, 1978
* Anthopleura hermaphroditica (Carlgren, 1899)
* Anthopleura incerta England, 1992
* Anthopleura inconspicua (Hutton, 1878)
* Anthopleura insignis Carlgren, 1940
* Anthopleura japonica Verrill, 1899
* Anthopleura kohli Carlgren, 1930
* Anthopleura krebsi Duchassaing & Michelotti, 1860
* Anthopleura kurogane Uchida & Muramatsu, 1958
* Anthopleura listeri (Johnson, 1861)
* Anthopleura mariscali Daly & Fautin, 2004
* Anthopleura michaelseni (Pax, 1920)
* Anthopleura midori Uchida & Muramatsu, 1958
* Anthopleura minima (Stuckey & Walton, 1910)
* Anthopleura mortenseni Carlgren, 1941
* Anthopleura mortoni England, 1992
* Anthopleura nigrescens (Verrill, 1928)
* Anthopleura pallida Duchassaing & Michelotti, 1866
* Anthopleura panikkarii Parulekar, 1968
* Anthopleura qingdaoensis Pei, 1994
* Anthopleura rosea (Stuckey & Walton, 1910)
* Anthopleura sanctaehelenae Carlgren, 1941
* Anthopleura sola Pearse & Francis, 2000
* Anthopleura stellula (Hemprich & Ehrenberg in Ehrenberg, 1834)
* Anthopleura texaensis (Carlgren & Hedgpeth, 1952)
* Anthopleura thallia (Gosse, 1854)
* Anthopleura varioarmata Watzl, 1922
* Anthopleura waridi (Carlgren, 1900)
* Anthopleura xanthogrammica (Brandt, 1835)
* Anthopleura elegantissima, Puget Sound
* Anthopleura sola, Nord de Califòrnia
* Anthopleura artemisia

## Referències

* ↑ «Anthopleura Duchassaing de Fonbressin & Michelotti, 1860». WoRMS. World Register of Marine Species. [Consulta: 10 gener 2016].
# Casa del capellà de l'Hospital

La Casa del capellà de l'Hospital és una obra de Vilanova i la Geltrú (Garraf) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un habitatge unifamiliar entre mitgeres amb pati posterior.
L'immoble és de planta rectangular compost de planta baixa, un pis i golfes sota coberta a dues vessants. Consta de tres crugies perpendiculars a façana amb l'escala central. Presenta un petit cos adossat a l'església amb una petita galeria d'arcades.
Les parets de càrrega són de paredat comú i totxo. Els forjats són de bigues de fusta i revoltó ceràmic.
La façana principal es compon segons tres eixos verticals que es corresponen a les tres crugies. La planta baixa té un portal central amb una finestra d'ampit arrodonit a cada costat. Al primer pis trobem tres balcons amb llosa de pedra. Totes aquestes obertures tenen llinda. Les golfes presenten tres petites obertures rectangulars.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa del capellà de l'Hospital». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 novembre 2017].
# Departament Meteorològic de l'Índia

El Departament Meteorològic de l'Índia, conegut per les seves sígles en anglès, India Meteorological Department, (IMD), és una agència del Ministeri de Ciències de Terra del Govern d'India. És la principal agència responsable de les observacions meteorològiques, previsió del temps i de la i sismologia. Les oficines centrals de l'IMD es troben a Nova Delhi i opera mitjançant centenars d'estacions d'observació a través d'India i l'Antàrtida.
IMD és també un del sis Centres Meteorològics Regional Especialitzats de l'Organització Meteorològica Mundial. Té la responsabilitat de detectar, anomenar i distribuir avisos de ciclons tropicals per a tota l'àrea de l'Oceà Índic del nord, incloent-hi l'estret de Malaca, la Badia de Bengal, el Mar d'Aràbia i el Golf Pèrsic.

## Referències

* ↑ «Budget 2011: Over 35% Hike for Department of Space». Outlook India, 28-02-2011 [Consulta: 19 novembre 2011]. Arxivat 2013-10-14 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2013-10-14. [Consulta: 25 abril 2015].
* ↑ «Establishment of the IMD». Indian Meteorological Department. [Consulta: 18 novembre 2011].