OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Resolució 896 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 896 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 31 de gener de 1994. Després de reafirmar les resolucions 849 (1993), 854 (1993), 858 (1993), 876 (1993), 881 (1993) i 892 (1993) sobre la Guerra georgiana-abkhaz i la Resolució 868 (1993) relativa a la seguretat de les forces de pau de les Nacions Unides, el Consell va considerar el possible establiment de la força de manteniment de la pau a Abkhàzia i Geòrgia i va discutir el procés de pau.
El Consell de Seguretat va acollir amb satisfacció la signatura d'un comunicat de la segona ronda de negociacions a Ginebra, en què es va destacar el memoràndum d'entesa i la importància de les dues parts per complir les seves obligacions. Les parts també estaven a favor d'una força de manteniment de la pau de les Nacions Unides o d'altres forces a la regió, amb l'autorització de les Nacions Unides. El Consell va prendre nota de les converses que se celebraran a Moscou el 8 de febrer de 1994 i la intenció del Secretari General Boutros Boutros-Ghali i del seu representant especial de convocar una nova ronda de negociacions el 22 de febrer de 1994. La gravetat de la situació a Geòrgia, on hi havia presents prop de 300.000 desplaçats d'Abkhàzia, va ser reconeguda.
Les parts van ser convocades el més aviat possible per reprendre les negociacions i van indicar la seva disposició a trobar una solució en la qual la respectiva sobirania i integritat territorial de Geòrgia havia de ser respectada. Al mateix temps, es va subratllar que cal avançar en l'estatus polític d'Abkhàzia. El mandat de la Missió d'Observació de les Nacions Unides a Geòrgia (UNOMIG) es va ampliar fins al 7 de març de 1994, amb l'objectiu d'augmentar la seva força si fos necessari.
Es van observar dues opcions proposades pel Secretari General sobre l'establiment d'una missió de manteniment de la pau a Abkhàzia, i també se li va demanar que informés sobre els progressos realitzats en la tercera ronda de negociacions i qualsevol circumstància en què es necessitaria aquesta força. Això dependrà dels progressos realitzats en les converses.
La resolució va reconèixer que tots els refugiats i persones desplaçades tenien dret a tornar i totes les parts havien de complir els seus compromisos a aquest respecte i acordar un calendari. Tots els intents de canviar la composició demogràfica d'Abkhàzia per repoblar-la amb persones no residents anteriorment van ser condemnats. Finalment, es va instar a totes les parts a respectar l'alto el foc i garantir la seguretat del personal de les Nacions Unides, i es va instar els Estats membres a qaportar donacions a Geòrgia per ajudar-la a superar les conseqüències del conflicte.

## Referències

* ↑ Kohen, Marcelo G. Secessión: international law perspectives. Cambridge University Press, 2006, p. 117. ISBN 978-0-521-84928-9.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 801 a la 900 (1993 - 1994)
* Guerra d'Abkhàzia

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Lliga catalana de bàsquet masculina 1988-1989

Fou la 9a edició de la Lliga catalana de bàsquet, guanyada per la Penya per tercera vegada consecutiva. Els participants foren els mateixos de la temporada anterior, amb la diferència que la secció de bàsquet del RCD Espanyol havia estat venuda a Unipublic, pel que ja no tenia cap mena de relació amb el club. El sistema de competició és igual a l'anterior edició, amb la diferència que els partits es reparteixen per diferents llocs de Catalunya.

## Fase de grups
### Grup A

Partits jugats a Pineda de Mar, Castell-Platja d'Aro i Vilaseca-Salou
| Pos | Equip | J | G | P | P.F. | P.C. | +/- | Classificació |
| 1 | Joventut | 2 | 2 | 0 | 167 | 151 | +16 | Classificat per la final |
| 2 | Granollers | 2 | 1 | 1 | 171 | 151 | +20 |
| 3 | Sant Josep Girona | 2 | 0 | 2 | 155 | 191 | -36 |
| | GRA | SJG |
| Club Joventut de Badalona | 77-70 | 90-81 |
| CB Granollers | | 101-74 |
| CB Sant Josep Girona | | |

### Grup B

Partits jugats a Valls i Vic
| Pos | Equip | J | G | P | P.F. | P.C. | +/- | Classificació |
| 1 | Barcelona | 2 | 1 | 1 | 181 | 167 | +14 | Classificat per la final |
| 2 | Grupo IFA | 2 | 1 | 1 | 172 | 174 | -2 |
| 3 | Manresa | 2 | 1 | 1 | 147 | 159 | -12 |
| | IFA | MAN |
| FC Barcelona | 94-100 | 87-67 |
| Grupo IFA | | 72-80 |
| Manresa EB | | |

## Final

| 24 desembre 1988 19:00 | Club Joventut de Badalona | '78'–74 | FC Barcelona | Palau d'Esports, Barcelona Àrbitres: Sanchis, Alzuria |
| Palau d'Esports, Barcelona Àrbitres: Sanchis, Alzuria |||
| 24 desembre 1988 19:00 | Pts: Villacampa 20 Rebs: Jones 11 Assist: Margall 3 Rec: Margall 4 | | Pts: San Epifanio, Trumbo 13 Rebs: Waiters 10 Assist: Solozábal 5 Rec: Solozábal 4 | Palau d'Esports, Barcelona Àrbitres: Sanchis, Alzuria |
| Joventut | Barcelona |
| Cinc inicial: | Cinc inicial: | Cinc inicial: | P | R | A |
| B | 10 | José Antonio Montero | 15 | 5 | 0 |
| A | 8 | Jordi Villacampa | 20 | 1 | 0 |
| A | 7 | Josep Maria Margall | 11 | 1 | 3 |
| AP | 9 | Reggie Johnson | 13 | 6 | 2 |
| P | 11 | Earl Jones | 6 | 11 | 1 |
| Suplents: | Suplents: | Suplents: | P | R | A |
| P | 4 | Carlos Ruf | NVP | NVP | NVP |
| B | 5 | Rafael Jofresa | 3 | 0 | 1 |
| B | 6 | Tomàs Jofresa | NVP | NVP | NVP |
| B | 12 | Juan Antonio Morales | 6 | 4 | 0 |
| A | 13 | Daniel Pérez | NVP | NVP | NVP |
| AP | 14 | Juan Rosa | NVP | NVP | NVP |
| E | 15 | Jordi Pardo | 4 | 1 | 0 |
| Entrenador: ||||||
| Alfred Julbe ||||||
* Campió de la Lliga Catalana 1987
* Club Joventut de Badalona Tercer títol
| Cinc inicial: | Cinc inicial: | Cinc inicial: | P | R | A |
| B | 7 | Ignacio Solozábal | 6 | 3 | 5 |
| A | 15 | Epi | 13 | 1 | 0 |
| A | 6 | Cándido Sibilio | 11 | 4 | 4 |
| P | 14 | Audie Norris | 6 | 4 | 0 |
| P | 13 | Granville Waiters | 10 | 10 | 0 |
| Suplents: | Suplents: | Suplents: | P | R | A |
| A | 4 | Andrés Jiménez | 11 | 5 | 1 |
| B | 5 | Joaquim Costa | 4 | 0 | 1 |
| P | 8 | Steve Trumbo | 13 | 6 | 1 |
| AP | 10 | Santiago Abad | NVP | NVP | NVP |
| B | 11 | Jordi Soler | NVP | NVP | NVP |
| Entrenador: ||||||
| Aíto García Reneses ||||||
# Juli Frontó

Juli Frontó (en llatí Julius Fronto) va ser un magistrat romà del segle i.
Al pujar Galba al poder l'any 68 era praefectus vigilum, càrrec que va perdre per ordre de l'emperador, però que va recuperar sota Otó el 69, perquè actuava de tribú militar al seu exèrcit en la campanya contra Aule Cecina Aliè, el general de Vitel·li. El seu germà Juli Grat era prefecte al camp de Vitel·li. Frontó es va fer sospitós i els soldats de Galba el van carregar de cadenes i empresonar. El seu germà també va córrer la mateixa sort a l'altre bàndol

## Referències

* ↑ Tàcit. Història I, 20; II, 26
# André Grabar

André Grabar és un historiador de l'art francès d'origen ucraïnés, nascut a Kíiv el 26 de juliol de 1896 i mort el 3 d'octubre de 1990 a París.
Va ser professor d'arqueologia romana d'Orient al Collège de France i membre de l'Acadèmia de les inscripcions i llengües antigues, se'l considera un dels fundadors de la història de l'art romà d'Orient al segle xx.

## Biografia

Va estudiar a la facultat de Lletres de Sant Petersburg, on va ser alumne d'historiadors com a N. Kondakov i D. Ainalov, André Grabar va emigrar de Rússia el 1920. Inicialment va establir-se a Bulgària, on va ser conservador adjunt del Museu arqueològic de Sofia durant tres anys.
Més endavant es va establir a París, on serà alumne de Gabriel Millet. Aquest era el fundador de l'escola romana d'Orient francesa entorn de la seva càtedra al Collège de France i del seu seminari a l'Escola d'Alts Estudis parisenca. Grabar, després d'una estada universitària inicial a Estrasburg, va succeir al seu mestre Gabriel Millet el 1937 a l'École partique des Hautes Études («Escola pràctica d'Alts Estudis»). Més endavant, el 1946, va aconseguir una càtedra d'arqueologia romana d'Orient al Collège de France, que va ocupar fins al 1966.

## Obres

* L'empereur dans l'art byzantin (1936)
* Martyrium (1943)
* Le premier art chrétien (1967)
* Los orígenes de la estética medieval, Madrid, Siruela, ISBN 84-9841-063-0
* L'iconoclasme byzantin (1957).
* Les voies de la création en iconographie chrétienne (1978).

## Referències

* ↑ Grabar, André. «Prologo». A: Los orígenes de la estética medieval (en castellà, traduït del francès). Traducció: Maria Condor. Madrid: Ediciones Siruela, 2007. ISBN 84-9841-063-0.
* ↑ «Biographie» (en francès). Collège de France, s.d. [Consulta: 28 juliol 2022].

## Enllaços externs

* Dragon, Gilbert. «Hommage» (en francès). Collège de France, s.d. [Consulta: 28 juliol 2022].
# Mindoro

Mindoro és la setena illa més gran de les Filipines, situada entre Luzon al nord-est i Palawan al sud-oest. Administrativament pertany a la regió de MIMAROPA i se subdivideix, des de 1950, en dues províncies: Mindoro Occidental i Mindoro Oriental; abans d'aquesta data, i des de 1921, l'illa formava una sola província.
Té una superfície de 10.572 km² i una població d'1.062.000 (2000). La ciutat principal és Calapan (105.910 hab.), al nord-est de l'illa.
Ja al segle x tenia relacions comercials amb els xinesos, que la coneixien com a Ma-i o Mait, i els espanyols la van anomenar Mina de Oro, nom del qual deriva l'actual.
L'economia de Mindoro es basa en l'agricultura: fruites, cereals, canya de sucre, cacauets, peix, bestiar i aviram. També hi destaquen la producció de fusta i la mineria (marbre i coure). Darrerament hi té una importància creixent el turisme, centrat a Puerto Galera.
La llengua principal dels habitants de Mindoro, originàriament d'ètnia mangyan, és el tagàlog i professen l'animisme i el catolicisme.
# José María Jorró

José María Jorró (Sant Sebastià, 1892 - ?) fou un futbolista basc de la dècada de 1900.

## Trajectòria

Començà a jugar al FC Irish. La temporada 1901-02 va jugar de porter al segon equip del Club Espanyol de Football. Entre 1902 i 1904 jugà al FC Barcelona, ja com a davanter, arribant a disputar un partit en el Campionat de Catalunya. Amb posterioritat juga a la Salut SC.

## Referències

* 1 2 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ «José Jorró». Los Deportes, no. 023, 07-06-1903. [Consulta: 7 setembre 2016].
* ↑ «Resum temporada 1901-02». periquito.cat. [Consulta: 7 maig 2016].
* ↑ «pag. 333». Los Deportes Any 10, no. 410, 30-06-1906. [Consulta: 7 maig 2016].
# Resolució 8 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 8 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 29 d'agost de 1946 per deu vots a favor amb l'abstenció d'Austràlia.
Després de la Resolució 6, el Consell de Seguretat va revisar les sol·licituds d'adhesió de la República Popular d'Albània, el República Popular de Mongòlia, Regne de l'Afganistan, el Regne Haixemita de Transjordània, la República d'Irlanda, Portugal, Islàndia, Siam i Suècia. El Consell va recomanar la Assemblea General l'admissió de l'Afganistan, Islàndia i Suècia. Es va donar una recomanació per a l'admissió de Siam en la Resolució 13 el següent mes de desembre.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1 a la 100 (1946 - 1952)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Josep Sánchez i Pagès

Josep Sánchez i Pagès (Ribes de Freser, Ripollès, 25 de maig de 1951) és un polític català, diputat en la V Legislatura del Parlament de Catalunya.
Es graduà en enginyeria industrial a l'Escola Tècnica Superior d'Enginyers Industrials de Barcelona (ETSEIB) i és màster en gestió gerencial per l'Escola d'Alta Direcció i Administració (EADA) i diplomat en Programa de Direcció General per l'Institut d'Estudis Superiors de l'Empresa (IESE).
Establert a Reus, milita a Convergència Democràtica de Catalunya, on fou elegit diputat a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1995. Ha estat membre de la Comissió d'Estudi de la Revisió i l'Aplicació del Pla de Seguretat de les Químiques de Tarragona (Plaseqta).

## Referències

* ↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la V Legislatura p. 218
# Ainoa

Ainhoa o Ainoa és un nom basc de dona.

## Significat

* La llegenda explica que a un pastor basc se li va aparèixer entre uns arços la imatge de la Mare de Déu, a la localitat d'Aránzazu.
* El Santuari de la Mare de Déu d'Aránzazu situat a Oñati (Guipúscoa) era molt venerat i visitat pels pastors bascos de tots dos costats de la frontera. Aquesta advocació és coneguda com a "Mare de Déu d'Ainhoa" i ha donat origen a aquest nom.
* Actualment Ainhoa, tot i ser un nom de procedència basca, està agafant molta força per la resta d'Espanya, sent actualment un dels 50 noms més populars des de 2008.Aquest nom te Sant el 15 d'agost

## Santoral

* El pelegrinatge anual a Ainhoa se celebra el dilluns de Pentecosta a la capella de La nostra Senyora de l'Espino Blanco Notre Dame d'Aubépine.
* Dilluns de Pentecosta 2014 - 9 de juny de 2014
* Dilluns de Pentecosta 2015-25 de maig de 2015
* Dilluns de Pentecosta 2016-16 de maig de 2016
* Dilluns de Pentecosta 2017-5 de juny de 2017
* Dilluns de Pentecosta 2018 - 21 maig de 2018
* Dilluns de Pentecosta 2019-10 de juny de 2019
* Dilluns de Pentecosta 2020-1 de juny de 2020
* Dilluns de Pentecosta 2021-24 de maig de 2021
* Dilluns de Pentecosta 2022-6 de juny de 2022
* Dilluns de Pentecosta 2023-29 de maig de 2023
* Dilluns de Pentecosta 2024-20 de maig de 2024

## Referències

* ↑ pergami virtual
* ↑ «Advocions de la Verge Maria.». Arxivat de l'original el 2015-06-23. [Consulta: 28 setembre 2016].
Viccionari
# Larsøya

Larsøya, també traduïda com a illa de Lars (54° 27′ 11″ S, 3° 18′ 54″ E﻿ / ﻿54.45306°S,3.31500°E﻿ / -54.45306; 3.31500) és una illa rocosa, de menys de 0,2 quilòmetres de llarg, que es troba just al costat de l'extremitat sud-oest de l'illa Bouvet, pertanyent a Noruega, a l'oceà Atlàntic Sud. Es va traçar més o menys el 1898 durant una expedició alemanya sota Carl Chun. L'expedició noruega al comandament del capità Harald Horntvedt va arribar a l'illa des del vaixell Norvegia al desembre de 1927, i la va anomenar així per Lars Christensen, patrocinador de l'expedició.

## Referències

* ↑ «Larsøya». Institut Polar Noruec. Arxivat de l'original el 14 de març 2013. [Consulta: 8 maig 2012].
* ↑ Barr, Susan. Norway's Polar Territories. Oslo: Aschehoug, 1987, p. 59. ISBN 82-03-15689-4.
* ↑ «Lars Island». Geographic Names Information System, Servei Geològic dels Estats Units. [Consulta: 3 juny 2013].
* ↑ P. E. Baker «Historical and Geological Notes on Bouvetøya». British Antarctic Survey Bulletin, 13, 1967, pàg. 71–84. Arxivat de l'original el 17 de maig 2013 [Consulta: 8 maig 2012].
* ↑ Rubin, Jeff. Antarctica. Lonely Planet, 2005, p. 155. ISBN 1-74059-094-5.
# Amblygobius tekomaji

Amblygobius tekomaji és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Moçambic i les Seychelles.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1874. Esquisse d'un système naturel des Gobioïdes. Arch. Neerl. Sci. Nat., Haarlem v. 9. 289-331.
* ↑ «Amblygobius tekomaji». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Moneva

Moneva és un municipi d'Aragó, situat a la província de Saragossa i enquadrat a la comarca del Camp de Belchite.
# Juli Francesc de Saxònia-Lauenburg

Juli Francesc de Saxònia-Lauenburg - Julius Franz von Sachsen-Lauenburg (alemany) - (Praga, 16 de setembre de 1641 - Reichstadt, 30 de setembre de 1689) fou un noble alemany, fill del duc Juli Enric (1586-1665) i de la seva tercera dona Anna Magdalena de Lobkowicz (1609-1668).
El seu pare havia ampliat les seves propietats a l'entorn de Ploschkowitz i de Schlackenwerth, a Bohèmia, i Juli Francesc va heretar, a més, propietats de la seva mare també natural de Bohèmia, de manera que els ducs de Saxònia-Lauenburg formaven part de la noblesa bohèmia.
En no tenir descendència masculina Juli Francesc va adaptar la legislació vigent per tal de preveure la successió femenina a Saxònia-Lauenburg. Amb la seva mort, la línia de Lauenburg de la Casa de Ascània s'havia extingit en la línia masculina. Així que les seves dues filles Anna Maria i Sibil·la Augusta van lluitar per la successió enfront de les pretensions de la cosina de Juli Francesc, Carlota Elionor. Això va ser aprofitat pel veí duc de Brunsvic-Lüneburg, Jordi Guillem, que va envair amb les seves tropes el territori de Saxònia-Lauenburg.
En el conflicte s'hi van veure involucrats els ducats de Mecklenburg-Schwerin i el danès de Holstein, així com el principat d'Anhalt, l'electorat de Saxònia i el de Brandenburg. L'any 1728, l'emperador Carles VI va sentenciar que el ducat de Saxònia-Lauenburg seria repartit i les filles de Juli Francesc, tot i no renunciar mai als seus drets es van haver d'exiliar a Ploschkowitz.

## Matrimoni i fills

El 9 d'abril de 1668 es va casar a Sulzbach amb Maria Hedwig de Sulzbach (1650-1681), filla del comte Cristià August (1622-1708) i d'Amàlia de Nassau-Siegen (1615-1669). El matrimoni va tenir tres filles:
* Maria Anna (1670-1671)
* Anna Maria (1672-1741), casada primer amb Felip Guillem de Neuburg (1668-1693), i després amb el gran duc Joan Gastó de Mèdici (1671-1737).
* Sibil·la Augusta (1675-1733), casada amb Lluís Guillem de Baden-Baden (1655-1707).

## Bibliografia

* Otto von Heinemann (1881) (en alemany). "Julius Franz, H. v. Sachsen-Lauenburg". A: Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). 14. Leipzig: Duncker & Humblot. pp. 670.
* Johann Samuel Ersch, Johann Gottfried Gruber: Allgemeine Encyclopädie der Wissenschaften und Künste: in alphabetischer Folge von genannten Schriftstellern, Band 92, J.F. Gleditsch, 1851, S. 359 ff.
* Peter von Kobbe: Geschichte und Landesbeschreibung des Herzogthums Lauenburg, Band 3, Harro von Hirschheydt, 1837, S. 75 ff.

## Enllaços externs

* Juli Francesc de Saxònia-Lauenburg Arxivat 2017-03-04 a Wayback Machine. a tuerkenbeute.de
# Resolució 898 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 898 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 23 de febrer de 1994 després de reafirmar la Resolució 782 (1992) i totes les resolucions posteriors sobre Moçambic, el Consell va examinar l'aplicació dels acords de pau de Roma i va establir una força composta de 1.144 policies de l'Operació de les Nacions Unides a Moçambic (ONUMOZ).
Després de revisar l'estat de la missió de l'ONUMOZ, es va reiterar a totes les parts la importància de l'Acord General de Pau i la seva oportuna implementació. Els esdeveniments positius van ser ben rebuts tot i que encara hi havia alguns retards. A petició del Govern de Moçambic i de la RENAMO es va observar respecte a l'observació de les activitats de la policia i, en aquest sentit, el secretari general Boutros Boutros-Ghali va recomanar la creació d'un component de policia de l'ONUMOZ per tal de reduir el component militar.
Es va establir un component de policia de fins a 1.144 persones. Es va demanar al secretari general que preparés la retirada d'una part del component militar i dibuixés els plans per a la finalització del mandat de l'ONUMOZ abans de novembre de 1994, quan prengui possessió un govern escollit. També s'elaboraren calendaris per a la retirada dels observadors militars després de la desmilitarització i per a la reducció de les forces militars en els corredors de transport quan la nova força de defensa nacional entrés en funcionament.
Foren ben rebuts els recents esdeveniments positius, inclòs l'inici de la reunió de les tropes, el desmantellament de les milícies paramilitars, la llei electoral i el nomenament de la Comissió Nacional Electoral. Alhora, hi havia la preocupació pels retards en la desmobilització i la formació d'un exèrcit nacional. Les dues parts van ser cridades a aplicar l'acord de pau, i en particular l'alto el foc i la desmobilització i l'acantonament de forces. També se'ls va demanar que convoquessin les eleccions no més tard d'octubre de 1994.

## Referències

* ↑ Synge, Richard. Mozambique: UN peacekeeping in action, 1992–94. US Institute of Peace Press, 1997, p. xx. ISBN 978-1-878379-70-2.
* ↑ Malone, David. The UN Security Council: from the Cold War to the 21st century. Lynne Rienner Publishers, 2004, p. 446. ISBN 978-1-58826-240-0.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 801 a la 900 (1993 - 1994)
* Història de Moçambic

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Llista de diputats al Parlament Europeu en representació de Grècia (V Legislatura)

Aquesta és una llista dels 25 diputats que representaren Grècia durant la V Legislatura del Parlament Europeu (1999–2004).

## Llista

| Nom | Partit nacional | Grup del PE |
| Alekos Alavanos | Coalició de l'Esquerra i Progrés | EUE–EVN |
| Konstandinos Alisandrakis | Partit Comunista | EUE-EVN |
| Ioannis Avérof | Nova Democràcia | PPE–DE |
| Emmanuïl Bakópulos | Moviment Democràtic Social | EUE-EVN |
| Aléxandros Baltàs | Moviment Socialista | PSE |
| Giorgos Dimitrakópulos | Nova Democràcia | PPE–DE |
| Petros Efthimiu | Moviment Socialista | PSE |
| Khristos Fólias | Nova Democràcia | PPE–DE |
| Marieta Giannaku | Nova Democràcia | PPE–DE |
| Anna Karamanu | Moviment Socialista | PSE |
| Giorgos Katiforis | Moviment Socialista | PSE |
| Konstandinos Khatzidakis | Nova Democràcia | PPE–DE |
| Efstràtios Kórakas | Partit Comunista | EUE-EVN |
| Ioannis Kukiadis | Moviment Socialista | PSE |
| Dimitris Kulurianos | Moviment Democràtic Social | EUE-EVN |
| Rodi Kratsa-Tsagaropulu | Nova Democràcia | PPE–DE |
| Minerva Melpomeni Mal·liori | Moviment Socialista | PSE |
| Ioannis Marinos | Nova Democràcia | PPE–DE |
| Emmanuïl Mastorakis | Moviment Socialista | PSE |
| Mikhalis Papagiannakis | Coalició de l'Esquerra i Progrés | EUE–EVN |
| Ioannis Suladakis | Moviment Socialista | PSE |
| Ioannis Theonàs | Partit Comunista | EUE-EVN |
| Andonis Trakatel·lis | Nova Democràcia | PPE–DE |
| Dimitris Tsatsos | Moviment Socialista | PSE |
| Khristos Zakharakis | Nova Democràcia | PPE–DE |
| Mirsini Zorbà | Moviment Socialista | PSE |

## Notes

* ↑ Dimití el 2004. Substituït per Nikólaos Khundis el 15 d'abril del 2004.
* ↑ Dimití el 2000 per assumir el càrrec de Ministre d'Educació, Afers Religiosos, Cultura i Esport del govern Simitis III. Substituït per Mirsini Zorbà el 13 d'abril del 2000.
* ↑ Dimití el 2004 i es convertí en diputat al Parlament de Grècia després de les eleccions del 2004. Substituït per Meropi Kaldí el 24 de març del 2004.
* ↑ Dimití el 2000. Substituïda per Stavros Xarkhakos el 4 de setembre del 2000.
* ↑ Dimití el 2001 a causa de problemes amb les autoritats del seu partit. Substituït per Ioannis Patakis el 30 de gener del 2001.

## Enllaços externs

* Web del Parlament Europeu