OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Saló Catalunya

El Saló Catalunya és una obra del municipi de Sant Julià de Vilatorta (Osona) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un centre cultural de planta rectangular, cobert a dues vessants amb el carener paral·lel a la façana la qual es troba orientada a ponent. En aquest sector la vessant del teulat arriba fins a mig tram perquè aquest sector és destinat a terrassa, la qual és protegida per un mur de mig metre i al centre hi ha un frontó on s'inscriu el nom del local amb un pinacle al centre i un a cada extrem del mur. A cada extrem de la planta hi ha un portal: al de l'esquerra és de ferradura, mentre que el de la dreta té forma catenària (al costat hi té una finestra). Damunt de cada portal, i al primer pis, hi ha finestres geminades amb arcs de ferradura, força esvelts al centre del mur de la façana i a nivell de la planta hi ha dos parells de finestres amb les mateixes característiques però amb estuc d'arabesc als carcanyols dels arcs.

## Història

És un edifici d'estil historicista (neoàrab), del qual no tenim data precisa de la seva construcció. Durant el s. XX havia estat el centre cultural del municipi on s'hi feia cinema els dies de festa i teatre o ball per les dates més assenyalades. A principis dels anys 80 del s. XX va deixar de funcionar i a darreries de l'any 1986 s'ha arribat amb un acord amb l'Ajuntament per restaurar-lo. Més que tenir un valor arquitectònic té un interès artístic pels esgrafiats de la façana i sentimentalment pels habitants de Sant Julià.

## Referències

* 1 2 «Saló Catalunya». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 febrer 2016].
* ↑ «Saló Catalunya». Ajuntament de Sant Julià de Vilatorta. [Consulta: 15 febrer 2016].
# Saló Internacional del Còmic de Barcelona de 1983

El Saló Internacional del Còmic de Barcelona de 1983 o 3r Saló del Còmic i la Il·lustració es va celebrar entre el dijous 12 i el diumenge 15 de maig al recinte del Palau Victòria Eugènia de la Fira de Barcelona.
L'acte d'inauguració va estar presidit per Max Cahner, conseller de cultura de la Generalitat de Catalunya, Francisco Granell, director general de promoció del comerç, i Jesús Blasco, director del Saló.
Un total d'onze països van estar representats al tercer certamen barceloní de la vinyeta, que es van repartir una superfície de 5.100 m². Entre els països convidats, destacaven els EUA, la Unió Soviètica, el Japó i l'Iraq
Les exposicions monogràfiques que van acompanyar el Saló van ser un total de nou, les quals van tenir respectivament per motiu Autors espanyols, Dibuixants estrangers, Sadomasoquisme i erotisme, Cavall Fort, Tintín, Caricatures i il·lustracions de Xavier Cugat, Humor, Tebeos antics espanyols d'aventures i rareses i Llibres il·lustrats anglesos dels segles XVI al XIX. A més, el Saló va comptar amb una sala de projeccions, en la qual es van passar vídeos de Vicente Segrelles, Makoki, Ikusager, Coroloa i Ceesepe.

## Cartell

El cartell és fruit de la col·laboració dels dibuixants Bosch Penalva i Amador García i mostra a un personatge de còmic el cos del qual està dividit verticalment per la meitat. La meitat esquerra del personatge és un guerrer proveït de capa i espasa, mentre que la meitat dreta és un astronauta amb un vestit futurista que porta un casc sota el braç. Les dues parts del personatge estan dibuixades amb un estil molt diferent i el contrast s'accentua no només per la diferent indumentària sinó també pel fet que el guerrer està dibuixat en color mentre que l'astronauta és en blanc i negre.

## Premis

La tercera edició del Saló del Còmic no comptava encara amb premis, els quals no es van institucionalitzar fins en edicions posteriors. No obstant, l'editorial Bruguera va aprofitar la clausura del Saló per atorgar els premis Mortadelo de Oro, creats amb motiu del 25è aniversari del naixement dels populars personatges d'Ibáñez. Els guardons, entregats en una discoteca de Barcelona i dotats amb 250.000 pessetes, respectivament, van ser entregats a José Orcajo de Francisco (millor dibuixant) i a Eloy Luna (millor guionista). També un premi Mortadelo de Plata va ser entregar a Antonio Yagüe al millor dibuixant.

## Referències

* ↑ «Trescientos creadores en el Salón del Cómic» (en castellà). La Vanguardia [Barcelona], 12-05-1983, pàg. 26.
* ↑ «Barcelona, centro mundial del cómic» (en castellà). La Vanguardia [Barcelona], 13-05-1983, pàg. 20.
* 1 2 «El Tercer Salón del Comic y la llustración ocupará 5.100 metros cuadrados» (en castellà). El País [Barcelona], 05-05-1983, pàg. Cultura.
* ↑ «Finalizan en Barcelona los salones del 'Comic' y los Anticuarios» (en castellà). El País [Barcelona], 16-05-1983, pàg. Cultura.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de Ficomic
# Salinàtor

Salinàtor és el nom dels següents personatges:
* Luci Opi Salinàtor, pretor
* Tiberi Claudi Salinàtor Fusc, cònsol
* Marc Livi Salinàtor, cònsol el 219 aC
* Gai Livi Salinàtor (pretor 202 aC)
* Gai Livi Salinàtor (cònsol), cònsol el 188 aC
# Salins

«Salins» té aquests significats:
* Salins (Cantal), municipi francès del departament de Cantal
* Salins (Seine-et-Marne), municipi francès al departament de Sena i Marne
* Salins (Valais), municipi suís del cantó de Valais
* Salins-les-Bains, municipi francès al departament de Departament del Jura, regió de Franc Comtat
* Salins-les-Thermes, municipi francès de la Savoia
* Senyoria de Salins, jurisdicció feudal de França
* Château-Salins ciutat francesa del departament de Mosel·la a la regió de Lorena
* Chilly-sur-Salins municipi francès al departament del Jura
* Districte de Château-Salins, districte del departament de la Mosel·la a la regió de Lorena
* Feissons-sur-Salins municipi francès, al departament de Savoia
# Salins (Cantal)

Salins és un municipi francès del departament de Cantal a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. El 2021 tenia 144 habitants.

## Referències

* ↑ «Populations légales 2021» (en francès). INSEE, 28-12-2023. [Consulta: 27 gener 2024].
# Sasha Luss

Sasha Luss (Magadan, 6 de juny de 1992) és una model i actriu russa. Va començar la seva carrera de model el 2006 a IQ Models a Moscou i el 2008 van aparèixer fotografies seves a l'edició russa de Vogue i L'Officiel. El 2011 es va traslladar a Avant Models i va ser descoberta en un anunci de diari per Karl Lagerfeld, qui la va contractar per als programes de Chanel. Posteriorment, va modelar en campanyes de Christian Dior, Valentino, Balmain i Tommy Hilfiger i va estar a les portades de Vogue i Elle, contractada per Women Management, Elite Model Management i Models IMG.
Va debutar al cine el 2017 a Valerian i la ciutat dels mil planetes de Luc Besson. com a la princesa Lïhio-Minaa. El 2019 va protagonitzar Anna, de Luc Besson, interpretant, amb Helen Mirren, Luke Evans i Cillian Murphy el personatge del títol, Anna Poliatova, una model que també treballa com a assassina contractada pel servei secret rus KGB.

## Referències

* ↑ «Russian culture» (en rus), 07-02-2014. [Consulta: 3 abril 2020].
* ↑ FashionModelDirectory.com, The FMD-. «Sasha Luss Biography - The FMD». [Consulta: 3 abril 2020].
* ↑ «'Anna': el joc d'espies de Luc Besson confon la línia que separa l'empoderament de la cosificació». Ara, 29-08-2019. [Consulta: 3 abril 2020].
# Santiago de Querétaro

La ciutat de Querétaro (oficialment Santiago de Querétaro) és la ciutat més gran i capital de l'estat mexicà homònim de Querétaro localitzat a la regió central del país. Querétaro és una ciutat molt industrialitzada, i el municipi ha estat catalogat com el segon més ric de Mèxic en termes del Producte Interior Brut per càpita.
Querétaro va ser fundada el 25 de juliol de 1531 pel conquistador espanyol Hernán Pérez Bocanegra y Córdoba. Querétaro va ser la capital de la federació mexicana en tres ocasions al llarg de la història del país: el 1847 durant la Guerra d'Intervenció Nord-Americana, el 1867 durant la Intervenció Francesa, l'última ciutat capital de l'emperador Maximilià I de Mèxic (l'última batalla entre els republicans i els reialistes es lliuraria a Querétaro, on seria executat l'emperador), i el 1916-1917 durant la proclamació de la Constitució Política dels Estats Units Mexicans pel Congrés Constituent.
La ciutat de Querétaro està dividida en 7 delegacions administratives: el Centre Històric, Santa Rosa Jáuregui, Felix Osores Sotomayor, Epigmeno González, Josefa Vergara y Hernández, Felipe Carillo Puerto i Cayetano Rubio. L'àrea metropolitana, però, desborda els límits del municipi i inclou els municipis de Corregidora, El Marqués i Huimilpan. En conjunt, l'àrea metropolitana té una població de 685.688 habitants.

## Enllaços externs

* Ajuntament de Querétaro (castellà)
* Guia de Santiago de Querétaro en català
# Santiago de Surco

Santiago de Surco, conegut simplement com a Surco, és un districte de la Província de Lima, Perú. Fa frontera al nord amb el districte de Ate Vitarte; al sud per Oceà Pacific; a l'est per La Molina, Villa María del Triunfo, Villa el Salvador i San Juan de Miraflores; i a l'oest per San Borja, Miraflores, Surquillo, Barranco i Chorrillos.
A causa de la seva àrea relativament gran, és un districte molt heterogeni, pertanyent els seus habitants a tots els nivells socials.
La part del nord de Surco, que és a la vora de San Borja i La Molina, es coneix com a Monterrico i Chacarilla i és considerablement més desenvolupada que el sud del districte, tenint més classe alta i els quatre grans centres comercials del districte.

## Cultura

Algunes de les universitats més exclusives i prestigioses de Lima estan situades a Surco, incloent-hi la Universitat de Lima, la Universidad Ricardo Palma, i la Universidad Peruana de Ciencias Aplicadas.

## Transport

Les avingudes més important de Lima travessen de Surco, incloent-hi les avingudes del Sud, que connecten els districtes amb Lima, San Isidro, i Miraflores.

## Història

L'àrea de Santiago de Surco estava poblada abans de l'època inca. Durant el Virregnat del Perú, Surco es va convertir en un lloc de vacances per rics. En aquells temps, Surco comprenia no solament el seu territori actual sinó també l'àrea d'actual Barranco, i Chorrillos.
A causa dels desacords del monarca espanyol Carlos III amb l'orde dels jesuïtes, van ser expulsats el 1767 de tots els territoris espanyols i les seves propietats van ser confiscades. Així aquest lloc es va abandonar; després, es va vendre en una subhasta, sent llavors anomenat San Juan Grande.
Durant la Guerra del Pacífic, els soldats xilens van saquejar i cremar els voltants de l'església de San Juan Grande. Aquesta església havia estat construïda pels jesuïtes el 1752, utilitzant només adob, canyes, pedres i fusta.
Al pati que divideix l'església de la propietat de casa hi havia un pi immens de més de 300 anys però va caure partir el gener de 2001, era el testimoni mut de la proesa d'un nen que es va convertir en heroi a l'edat de 13 anys durant la batalla de Miraflores.
El districte de Santiago de Surco va ser creat per la Llei 6644 el 16 de desembre de 1929.

## Agermanaments

* Gastonia, Carolina del Nord, Estats Units

## Vegeu també

* Organització política del Perú

## Referències

* ↑ Alberto Tauro del Pino, Enciclopedia Ilustrada del Perú , volum XV, pàg. 2414.

## Enllaços externs

* (castellà) Municipalidad Distrital de Santiago de Surco Arxivat 2011-09-23 a Wayback Machine.
# Sasa nipponica

La Sasa nipponica és una espècie de bambú, del gènere Sasa de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse Commelinidae, classe Liliopsida, divisió Magnoliophyta. Prové del Japó, on rep el nom de Miyako zasa (Miyako significa "ciutat vella", perquè l'espècie es feia en el Mont Hiei, a prop de la històrica ciutat de Kyoto Arxivat 2010-12-28 a Wayback Machine..

## Descripció

Considerat un bambú nan (no creix més de 80 cm d'alçada), té nodes prominents i fulles grans (15-25 cm de llarg, 2- a 5 d'amplada), encara que més petites que les de la S. veitchii. Les fulles noves són verdes i retenen aquest color fins a la tardor, quan les vores es tornen de color crema o bronze. Floreix molt rarament, amb intervals de molts anys, i quan ho fa la planta resta molt afeblida. És una espècie de caràcter invassiu.

## Usos

S'usa comunament per les seves característiques decoratives. Els brots tendres es mengen cuits; al Japó són un menjar tan popular que cal una llicència especial per a collir-los. Les llavors s'empren com a cereal però, com en moltes espècies de bambús, la planta només en produeix cada molts anys. En la naturalesa és aliment de cérvols i altres animals .

## Enllaços externs

* Sasa nipponica a la GrassBase (anglès)
* Usos (anglès)
* Nom i grafia en japonés i coreà (anglès)
# Ratpenat nasofoliat cendrós

El ratpenat nasofoliat cendrós (Hipposideros cineraceus) és una espècie de ratpenat de la família dels hiposidèrids. Viu a l'Índia, Indonèsia, Laos, Malàisia, Myanmar, el Pakistan, Tailàndia i el Vietnam. El seu hàbitat natural són les coves de terres baixes però també es pot trobar en arbres i boscos. No hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie, tot i que està afectada per la desforestació, en general com a resultat de les operacions de tala per a la conversió de terres per a l'agricultura i els assentaments humans.

## Referències

* ↑ Csorba, G.; Bumrungsri, S.; Francis, C.; Bates, P.; Gumal, M.; Kingston, T.. Hipposideros cineraceus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 25-04-2013.
# Imprimatur

Un Imprimatur és una declaració oficial per la jerarquia de l'Església catòlica que una obra literària o similar és lliure d'error en matèria de doctrina i moral catòlica, i s'autoritza per tant la seva lectura pels fidels catòlics.
El imprimatur pot consistir en fins a tres segells aprovatoris, cadascun signat i datat:
* Imprimi potest (en llatí, “pot imprimir-se”). Si l'obra ho és d'un membre d'un orde religiós, aquest segell indica que l'escrit ha estat examinat i aprovat pel superior major o cap de l'ordre (o algú degudament nomenat per ell a aquest efecte).
* Nihil obstat (en llatí, “gens s'oposa”). Aquest segell indica que l'obra ha estat escodrinyada i aprovada pel censor de la diòcesi sense trobar en ella cap error doctrinal o moral. El censor sol ser un sacerdot educat, nomenat pel bisbe. La seva tasca implica la interacció amb l'autor fins a assegurar-se que aquest hagi corregit la seva obra d'acord amb les indicacions rebudes. Els autors poden triar sotmetre la seva obra al bisbe de la diòcesi on resideixen, en lloc del d'aquella on es pretén donar-la a la impremta.
* Imprimatur (en llatí, “imprimeixi's”). Aquest segell final indica que l'obra ha estat aprovada per a la seva impressió pel bisbe de la diòcesi o una altra autoritat eclesiàstica.
# Imprimi potest

Imprimi potest és una aprovació oficial pel superior major d'un orde religiós o congregació catòliques del contingut d'una obra escrita per un dels membres, necessària abans d'autoritzar la seva publicació. Indica que l'obra d'un membre de l'ordre ha estat aprovada pels seus superiors i pot ser objecte, davant el bisbe de la diòcesi, de la sol·licitud de permís per imprimir. D'aquesta manera passarà a les mans del censor eclesiàstic nomenat pel bisbe, que ha d'atorgar el nihil obstat abans que aquest al seu torn ferm el imprimatur.
De vegades s'acompanya de la frase Cum permissu superiorum ('amb permís dels superiors').

## Referències

* ↑ «Dictionary : IMPRIMI POTEST». [Consulta: 1r febrer 2020].
# Isidro Corbinos Pantoque

Isidre Corbinos Pantoque (Saragossa, 15 de maig de 1894 - Santiago de Xile, 30 de gener de 1966) fou un futbolista aragonès de la dècada de 1910 i periodista esportiu.

## Trajectòria

Establert a Catalunya, de jove jugà breument al futbol. La temporada 1914-15 disputà dos partits i marcà un gol amb el FC Barcelona. Posteriorment jugà al Catalònia de Manresa.
Inicià la seva carrera periodística a la redacció del petit diari català Tribuna. Treballà a nombrosos diaris com El Mundo Deportivo o La Vanguardia, on fou cap de redacció. El 1923 dirigí La Jornada Deportiva.
El 1939 s'exilià a Xile a bord del vaixell Winnipeg. Al país americà continuà la seva tasca, essent professor de Periodisme a la Universidad de Chile.
És autor del llibre Boxeo (1915).

## Referències

* 1 2 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ «Corbinos, un toro en la redacción». emol.com. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Una opinión de Corbinos». Mundo Deportivo, 07-05-1933. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Huella intelectual». La Vanguardia, 05-12-2004. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «LA JORNADA DEPORTIVA». reportersgrafics.net. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Por obra y gracia del Winnipeg». Rediris. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Un libro de Corbinos». Mundo Deportivo, 08-03-1915. [Consulta: 1r abril 2015].
# Isoperla carpathica

Isoperla carpathica és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels perlòdids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: Romania.

## Referències

* ↑ Banks, 1906. Ent. News 17:175. «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Kis, 1971. Stud. Univ. Babes-Bolyai Biol. 1971((2)):103.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)

## Bibliografia

* Zwick, P., 1973. Das Tierreich 94:243.

## Enllaços externs

* PESI (anglès)
* BioLib (anglès)
* Perlodidae Species Listing (anglès)
# Zimmersheim

Zimmersheim (en alsacià Zímmersche) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2005 tenia 996 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 331 | 368 | 697 | 826 | 931 | 1.024 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1983-1995 | Henri Fischer |
| 1995-2008 | André Ringenbach |
| 2008- | Jean-Claude Mandry |
# Sintetisme

Sintetisme és un terme utilitzat per artistes postimpressionistes com Paul Gauguin, Emile Bernard i Louis Anquetin per distingir el seu treball de l'impressionisme. A l'escola de Pont-Aven es van forjar el sintetisme i el cloisonnisme. El sintetisme va estar connectat primer amb el cloisonnisme i més tard amb el simbolisme. El terme es deriva del verb francès synthétiser (sintetitzar o combinar per formar un nou producte complex).
Paul Gauguin, Emile Bernard, Louis Anquetin i uns altres van ser els iniciadores de l'estil a la fi de la dècada de 1880 i a principis de la de 1890.
Els artistes sintetistes van tenir l'objectiu de sintetitzar tres característiques:
* L'aparença exterior de les formes naturals.
* Els sentiments de l'artista sobre el seu objecte.
* La puresa de les consideracions estètiques de la línia, el color i la forma.
En 1890, Maurice Denis va sumaritzar els objectius del sintetisme com,
    És bo recordar que una pintura, abans de ser un cavall de batalla, una dona nua o alguna altra cosa és, essencialment, una superfície plana coberta amb colors reunits en un cert ordre.
El terme va ser utilitzat per primera vegada el 1877 per distingir entre l'impressionisme científic i naturalista, i el 1889, quan Gauguin i Emile Schuffenecker van organitzar l'Exposició de Pintures del Grup Impressionista i Sintetista en el Cafè Volpini durant l'Exposició Universal de París de 1889. El confús títol, ha permès erròniament associar-ho amb l'impressionisme. El sintetisme va emfatitzar patrons plans, de dues dimensions, essent, per tant, diferent de l'art i la teoria impressionista.

## Algunes pintures sintetistes

* Paul Sérusier - El talismà (Le Talisman (Bois d'amour)) (1888).
* Paul Gauguin - La visió després del sermó (1888), La Bella Àngela (1889), La pèrdua de la innocència (1890).
* Émile Bernard - Le Blé Noir (1888).
* Cuno Amiet - Bretonne (1893).

## Referències

* ↑ Modern Art, 1851-1929: Capitalism and Representation, Richard R. Brettell.
# Etheostoma pseudovulatum

Etheostoma pseudovulatum és una espècie de peix de la família dels pèrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,1 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, L.M., P.A. Ceas D.L. Swofford i D.G. Buth, 1992. Evolutionary relationships within the Etheostoma squamiceps complex (Percidae; subgenus Catonotus) with descriptions of five new species. Copeia 1992(3):615-646.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Selecció de rugbi XV de Luxemburg

La selecció de rugbi XV de Luxemburg representa Luxemburg a rugbi. La selecció de Luxemburg és un equip menor, i està classificada com una nació de tercer nivell. L'equip participa en la FIRA-AER Copa d'Europa de Nacions anual Divisió 2D.
Luxemburg és membre de la FIRA des de 1976, dos anys després de la fundació de la Federació Luxemburguesa de Rugbi. El Gran Ducat ha participat diverses vegades en els campionats de FIRA. Luxemburg també és estat membre de la International Rugby Board des de 1991.
L'equip de rugbi de Luxemburg és l'únic equip esportiu nacional que ha estat tres vegades campió del seu grup en una competició europea. El 1995, va anotar més de 20 punts davant Eslovènia a Cessange i més de 20 punts davant Croàcia i, finalment, va aconseguir un excel·lent empat davant Andorra a Luxemburg els van permetre ser campions del seu grup. El 1997 van guanyar la Copa de Bronze amb victòries davant Bòsnia, Bulgària i Mònaco.

## Estadístiques

| Oponent | Jugats | Guanyat | Perdut | Empat | Guanyat |
| Andorra | 5 | 1 | 3 | 1 | 20% |
| Armènia | 1 | 0 | 1 | 0 | 0% |
| Àustria | 4 | 2 | 2 | 0 | 50% |
| Azerbaidjan | 1 | 1 | 0 | 0 | 100% |
| Bèlgica | 4 | 0 | 4 | 0 | 0% |
| Bermudes | 1 | 0 | 1 | 0 | 0% |
| Bòsnia i Hercegovina | 7 | 6 | 1 | 0 | 86% |
| Bulgària | 9 | 2 | 7 | 0 | 23% |
| Croàcia | 2 | 1 | 1 | 0 | 50% |
| Xipre | 2 | 0 | 2 | 0 | 0% |
| Dinamarca | 2 | 0 | 2 | 0 | 0% |
| Alemanya de l'Est | 1 | 1 | 0 | 0 | 100% |
| Finlàndia | 7 | 6 | 1 | 0 | 86% |
| Geòrgia | 1 | 0 | 0 | 1 | 0% |
| Alemanya | 2 | 0 | 2 | 0 | 0% |
| Grècia | 4 | 1 | 3 | 0 | 25% |
| Hongria | 2 | 0 | 2 | 0 | 0% |
| Israel | 8 | 3 | 5 | 0 | 38% |
| Letònia | 2 | 0 | 2 | 0 | 0% |
| Lituània | 5 | 2 | 3 | 0 | 40% |
| Malta | 1 | 0 | 1 | 0 | 0% |
| Moldàvia | 1 | 0 | 1 | 0 | 0% |
| Mònaco | 2 | 1 | 0 | 1 | 50% |
| Noruega | 4 | 3 | 1 | 0 | 75% |
| Eslovènia | 3 | 1 | 2 | 0 | 33% |
| Suècia | 3 | 0 | 3 | 0 | 0% |
| Suïssa | 4 | 0 | 4 | 0 | 0% |
| Tunísia | 1 | 0 | 1 | 0 | 0% |
| Iugoslàvia | 1 | 0 | 1 | 0 | 0% |
| Total | 90 | 31 | 56 | 3 | 34.44 |

## Referències

* ↑ «World Rankings» (en anglès), 06-12-2015. Arxivat de l'original el 11 de maig 2016. [Consulta: 9 desembre 2015].

## Enllaços externs

* Estadístiques de la selecció de rugbi XV de Luxemburg (anglès)
# Shigemitsu Sudo

Shigemitsu Sudo (Prefectura de Hokkaido, Japó, 2 d'abril de 1956) és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Shigemitsu Sudo va disputar 13 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Zimohiria

Zimohiria (en ucraïnès: Зимогір'я, en rus: Зимогорье, Zimogórie) és una ciutat del raion de Slovianosserbsk de la província de Luhansk a Ucraïna, actualment controlada per la República Popular de Luhansk de la Rússia.
Fundada el 1645 amb el nom de Xerkasi, però des de 1956 porta el nom actual. La seva principal activitat econòmica és la mineria i processament del carbó. També posseeix una fàbrica de roba.