OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Trichomycterus rivulatus

Trichomycterus rivulatus és una espècie de peix de la família dels tricomictèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 37,4 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: oest de Bolívia, el Perú i nord de Xile, incloent-hi el llac Titicaca.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Cuvier, G. & A. Valenciennes. 1846. Histoire naturelle des poissons. Tome dix-huitième. Suite du livre dix-huitième. Cyprinoïdes. Livre dix-neuvième. Des Ésoces ou Lucioïdes. Hist. Nat. Poiss. v. 18: i-xix + 2 pp. + 1-505 + 2 pp., Pls. 520-553.
* De Pinna, M. C. C.; Wosiacki, W. «Trichomycteridae (pencil or parasitic catfishes)». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003. ISBN 9788574303611.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB.NET (txec)
# Castell de Montpetit

El Castell de Montpetit és un edifici al terme municipal de Montagut i Oix (la Garrotxa) declarat bé cultural d'interès nacional. Hi ha dubtes respecte a la localització d'aquest castell. Alguns autors el situen al cim del Montpetit, on hi ha escasses restes constructives. Altres, però, el situen a prop de l'església de Sant Martí de Toralles, considerant que les restes que hom pot apreciar dalt del puig corresponen, per les seves mesures, a una antiga torre de guaita, on potser hi haurien destacats un nombre molt reduït d'homes. Les restes, però, haurien estat erròniament atribuïdes a un castell. Consultant les publicacions de Francesc Montsalvatge fetes a principis de segle xx trobem ubicat dalt del Montpetit el "castrum de Toraies", documentat en el s. XI. Cèsar August Torras, basant-se en l'historiador esmentat, escriu: "en un indret derivat del Montpetit, s'hi trobem les restes d'un castell senyorial, citat en documents medievals, conegut amb el nom de Torre de Castellar i pertanyent als comtes de Besalú. Segons la tradició hi havia existit un convent de monges". Ramon Grabolosa (any 1973): "El castell, bastant modest -que hi havia al cim del Montpetit- és una ruïna deplorable i insignificant. El s. XI, fou possessió dels comtes de Besalú, que són, possiblement, els qui l'edificaren. Des del segle xii, passà als comtes de Ba, i l'any 1698 encara pertanyia al comte de Montagut". Cal, però, tenir en compte que en el document del s. XI es va escriure: "apud castrum de Toraies, sive in ipsa sacraria..." el castell no hauria estat, per tant, dalt del Montpetit si no molt proper a l'església de Sant Martí.
L'any 1315 el comte Magaulin va jurar fidelitat al rei Jaume el Just per la possessió del Castell de Montagut (Montagut i Oix). Consta que l'any 1316 encara era seu juntament amb el de Mont-ros i Castellfollit. Cinc anys després, en el 1321, el comte se l'havia venut a Dalmau de Palol qui, en el 1335 se'l vendrà a Dalmau de La Miana. L'any 1463 el rei Jaume II el va incorporar a la corona. Poc després, el 1599, el rei Felip III va instituir el comtat de Montagut en la persona de Guerau de Cruïlles i de Santa Pau. El tercer comte de Montagut va deixar a la seva neboda Rafaela de Negrell i de Bas als seus descendents, els Marquesos d'Aguilar (senyors del castell d'Empordà) totes les seves possessions.

## Notes

* 1 2 «Castell del Montpetit». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 novembre 2015].
# Giovanni Battista Ferrari (cardenal)

Giovanni Battista Ferrari (Mòdena, 1450 - Roma, 20 de juliol de 1502) fou un cardenal i arquebisbe italià.

## Biografia

Llicenciat en dret a Pàdua, va entrar de jove a l'estat eclesiàstic i es va traslladar a Roma sota la protecció del cardenal Roderic de Borja, que li va obtenir prebendes i la canongia al capítol de la catedral de Mòdena.
El cardenal Borja, nebot del papa Calixt III, va facilitar l'accés de Ferrari a les oficines de la cúria romana, que va ser admès a la possessió dels oficis de procurador de cartes apostòliques (1471), abreviador de Parco Maggiore (1482) i referendari (1495). També va ser secretari de Joan II d'Aragó.
L'11 de setembre de 1495 va ser elegit bisbe de Mòdena però, a causa dels seus compromisos a la Cúria, gairebé mai no va residir a la seva ciutat episcopal.
Des del 12 d'abril de 1496 fins a la seva mort va ser encarregat de la dataria apostòlica, distingida per la seva capacitat de procurar diners mitjançant la venda d'oficis i beneficis. També va vetllar pels interessos d'Hèrcules I d'Este a la cort papal i va concertar el compromís de Lucrècia Borja, filla del papa Alexandre VI, amb Alfons d'Este, fill d'Hèrcules.
Ferrari va ser nomenat cardenal al consistori del 28 de setembre de 1500 i el 5 d'octubre del mateix any va rebre el títol de San Crisogono.
El 9 d'agost de 1501 va ser traslladat a la seu metropolitana de Càpua.
Va morir el 1502, enverinat pel seu servent Sebastiano Pinzoni (potser per encàrrec d'Alexandre VI o de Cèsar Borja, desitjós d'apoderar-se de les seves riqueses).
El seu cos, enterrat inicialment a Sant Joan del Laterà, fou traslladat posteriorment a la catedral de Mòdena, on el seu germà Francesco l'havia succeït a l'episcopat.

## Bibliografia

* Paolo Cherubini, FERRARI, Giovanni Battista, a Dizionario biografico degli italiani, vol. 46.
* Salvador Miranda, FERRARI, Giovanni Battista, The Cardinals of the Holy Roman Church, Florida International University.
# Tinamú crestat elegant

El tinamú crestat elegant (Eudromia elegans) és una espècie d'ocell de la família dels tinàmids (Tinamiidae) que habita als altiplans oberts d'Amèrica del sud en bandades de fins a 100 individus.

## Descripció

Aspecte de gal·liforme, amb una llargària d'uns 60 cm. Un gran plomall corbat cap amunt des de la corona. Clapat i barrat de colors negre i cafè a diferents parts. Banda blanca i negra des de l'ull cap al coll. Ulls bruns. Bec cafè. Potes clares, amb quatre dits.

## Subespècies

* E. e. albida (Wetmore, 1921). Argentina occidental.
* E. e. devia Conover, 1950. Sud-oest de l'Argentina.
* E. e. elegans Geoffroy Saint-Hilaire, 1832. Argentina meridional.
* E. e. intermedia (Dabbene et Lillo, 1913). Nord-oest de l'Argentina.
* E. e. magnistriata Olrog, 1959. Argentina septentrional.
* E. e. multiguttata Conover, 1950. Argentina oriental.
* E. e. numida Banks, 1977. Argentina central.
* E. e. patagonica Conover, 1950. Argentina meridional i zona limítrofa de Xile.
* E. e. riojana Olrog, 1959. Argentina occidental.
* E. e. wetmorei Banks, 1977. Argentina occidental.

## Referències

* ↑ S.J.J.F. Davies. Enciclopedia de los Animales. Ratites y tinamúes. Pàg. 268. Editorial Prensa Alicantina, 1996
# Sarıyer Belediyesi Spor Kulübü

Sarıyer Belediyesi Spor Kulübü (abreviat Sarıyer Belediyesi SK i popularment Sarıyer Belediyespor) és un club esportiu turc, establert el 1990 a Sarıyer, Istanbul i especialitzat en voleibol femení. El club comparteix els colors blau i blanc del Sarıyer Spor Kulübü del mateix districte. El seu equip de voleibol femení competeix en la Primera Lliga de Turquia, i va perdre la possibilitat de jugar en la lliga turca més alta, el Sultanlar Ligi (Lliga de Sultanes) en el ultim partit de la temporada 2018-19. L'actual president(a) del club és Semra Kartal.

## Referències

* ↑ https://www.sariyerbelediyesisporkulubu.com/ Arxivat 2019-07-12 a Wayback Machine.
* ↑ https://www.sariyerposta.com/spor/sariyer-belediyesporda-antrenor-degisikligi-h59878.html
# Arbaa Sahel

Arbaa Sahel (en àrab أربعاء الساحل, Arbaʿāʾ as-Sāḥil; en amazic ⵄⵕⴱⴰ ⵏ ⵙⴰⵃⵍⴰ) és una comuna rural de la província de Tiznit, a la regió de Souss-Massa, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 10.705 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Villamediana

Villamediana és un municipi de la província de Palència a la comunitat autònoma de Castella i Lleó (Espanya).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 281 | 249 | 242 | 229 |

## Fills il·lustres

* Hermilio Alcalde del Río (1866-1947), arqueòleg
# Tros del Pere

El Tros del Pere són uns camps de conreu del municipi de Castell de Mur, al Pallars Jussà, a l'antic terme de Mur, en terres de l'antic poble de Miravet.
Està situat al nord i a prop de Miravet. És al nord-est del Tros de la Collada. Juntament amb el Tros de la Collada, els camps de conreu del Pla del Roure i els Horts de Miravet constitueix una mostra dels conreus a quasi 1.000 metres d'altitud, que constituïen antigament la base econòmica de Miravet i de tota la comarca.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Castell de Vallmanya

El castell de Vallmanya, o del Burc, és una antiga fortificació medieval en ruïnes de la comuna de Vallmanya, a la comarca del Conflent (Catalunya del Nord).
Era situat al cim d'un turó al sud-oest del poble de Vallmanya. Es troba a la dreta de la Lentillà, pràcticament al davant del poble de Vallmanya, en un turó estratègicament situat damunt de la confluència del riu principal de la vall amb un dels seus afluents principals, la Ribera del Castell.
L'únic punt possible d'accés al castell és la carena a l'extrem de la qual es troba, pel costat meridional; la resta són abarrancats cap als dos cursos d'aigua que el limiten. Se'n conserva la torre mestra, de planta quadrada i d'uns 12 metres d'alçada, tot i que ha perdut el coronament, que devia ser en forma de merlets. Fa quasi 5,5 metres de costat, i el gruix de les parets és de 1,5. Devia tenir una planta baixa coberta amb volta de canó i tres pisos més, però l'interior actualment és buit. Tot i que actualment es pot accedir a l'interior de la torre per un esvoranc a la paret, antigament s'hi accedia per dues portes situades a la façana nord, a una certa alçada. Els murs meridional i occidental, els corresponents a les zones més accessibles, tenen espitlleres, mentre que el septentrional i l'oriental no tenen cap mena d'obertura.
La resta del castell és també en ruïnes, però se'n conserven els murs fins a alçades diverses, però que permeten veure la grandària i complexitat del conjunt.

## Bibliografia

* Badia i Homs, Joan. «Vallmanya: Castell de Vallmanya». A: La Cerdanya. El Conflent. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1995 (Catalunya romànica, VII). ISBN 84-7739-951-4.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Vallestàvia». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ El Castell de Vallmanya en els ortofotomapes de l'IGN
# Giovanni Andrea Bussi

Giovanni Andrea Bussi (Vigevano, 14 de juliol de 1417 - Roma, 4 de febrer de 1475) fou un humanista, bisbe, primer bibliotecari del Vaticà i secretari per compte de diversos papes.
Nascut a l'actual província de Pavia, a Lombardia, en Giovanni Andrea Bussi va viure a Roma durant molt temps en condicions de vida molt pèssimes. Veient les seves habilitats, el cardinal de Cusa, i després el de Bessarion, l'ajuden a sortir de la misèria, de manera que aconsegueix esdevenir bisbe d'Àccia el 1461 i d'Alèria el 1466 (ambdues diòcesis de Còrsega). Poc després aconsegueix ser bibliotecari per compte del papa, a més de donar suport a l'Arnold Pannartz i en Konrad Sweynhiem, dos editors alemanys que van intentar introduir la imprimenta a Itàlia.
El mateix Bussi es dedicava a cerca l'origen de manuscrit i revisar texts, corregint-hi errors, redactant preàmbuls i promovent la imprimenta a Itàlia Tanmateix, és en tant que editor dels principals texts de l'Antiquitat que esdevé cèlebre. Els seus contemporanis el critiquen per la pressa amb què editava texts, especialment Niccolò Perotti o Pannartz i Sweynheim. Ell mateix n'era conscient i cercava sempre manera de millorar-se.

## Obres difoses per l'Andrea Bussi

* Epistolae ad familiares, de Cícero, 1469
* Noctes Atticae, Nit Àtiques, d'Aulo Gelio, 1469
* Asinus aureus, L'aze d'or, d'Apuleio, 1471
* Bíblia llatina, Ad Philocratem de LXX interpretibus, 1475
* Epistolae di S. Girolamo
* Commentarii di Giulio Cesare
* Decades, de Lívio
* Geographia, de Estravà
* Pharsalia, de Lucano
* Opera omnia, Virgílio
* Epistolae ad Brutum, Cícero
* Sermones et epistolae, Lleó Magno
* Catena aurea, San Tomàs d'Aquino
* Orationes, Cícero
* Punica, Sílio Itálico
* Opera Omnia, Ovídio
* Postilla super totam Bibliam, de Niccolò da Lira
* Opera philosophica, Cícero

## Referències

* http://viaf.org/viaf/307157545/
# Theloderma kwangsiense

Theloderma kwangsiense és una espècie de granota endèmica de la Xina.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Fordham et al (2006). Theloderma kwangsiense. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 5 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Sarıyer Spor Kulübü

El Sarıyer Spor Kulübü o Sarıyer S.K. és un club esportiu turc de la ciutat d'Istanbul, destacat en futbol. Fou establert el 1940 a Sarıyer, al Bòsfor.

## Palmarès

* Copa Balcànica de clubs: 1991/92

## Trajectòria esportiva

* Primera divisió: 1982-94, 1996-97
* Segona divisió: 1963-69, 1971-82, 1994-96, 1997-01, 2004-05
* Tercera divisió: 1969-71, 2001-04, 2005-present

## Jugadors destacats

* Erdoğan Arıca
* Sead Celebic
* Erdi Demir
* Rıdvan Dilmen
* Sinan Engin
* Sercan Görgülü
* Erdal Keser
* Cem Pamiroğlu
* Selçuk Yula
* Mustafa Yücedağ

## Enllaços externs

* Web de seguidors Arxivat 2008-02-22 a Wayback Machine.
# Larimus fasciatus

Larimus fasciatus és una espècie de peix de la família dels esciènids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 25 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja principalment gambes petites.

## Hàbitat

És un peix de clima subtropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic occidental: des de Massachusetts fins a Texas, llevat del sud de Florida però incloent-hi el Golf de Mèxic.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Cuvier, G. & Valenciennes A., 1830. Histoire naturelle des poissons. Tome cinquième. Livre cinquième. Des Sciénoïdes. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-xxviii + 1-499 + 4 pp.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Holbrook, J. E., 1855. Ichthyology of South Carolina. Charleston. Ichthyology of South Carolina.: 1-182, 27 pls.
* 1 2 3 4 5 FishBase (anglès)
* ↑ Robins, C.R. i G.C. Ray, 1986. A field guide to Atlantic coast fishes of North America. Houghton Mifflin Company, Boston, Estats Units. 354 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Larimus effulgens

Larimus effulgens és una espècie de peix de la família dels esciènids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 30 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja principalment crustacis planctònics.

## Hàbitat

És un peix marí i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic oriental: des del sud de la Baixa Califòrnia (Mèxic) i el Golf de Califòrnia fins al Perú.

## Ús comercial

És comú als mercats locals.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Cuvier, G. & Valenciennes A., 1830. Histoire naturelle des poissons. Tome cinquième. Livre cinquième. Des Sciénoïdes. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-xxviii + 1-499 + 4 pp.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Jordan, D. S. & Evermann, B. W., 1898. The fishes of North and Middle America: a descriptive catalogue of the species of fish-like vertebrates found in the waters of North America, north of the Isthmus of Panama. Part II. Bulletin of the United States National Museum Núm. 47: i-xxx + 1241-2183.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Jiménez Prado, P. i P. Béarez, 2004. Peces Marinos del Ecuador continental. Vol. 2: Guía de Especies. SIMBIOE/NAZCA/IFEA.
* ↑ Chao, L.N., 1995. Sciaenidae. Corvinas, barbiches, bombaches, corvinatas, corvinetas, corvinillas, lambes, pescadillas, roncachos, verrugatos. p. 1427-1518. A: W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) Guia FAO para identificación de especies para los fines de la pesca. Pacífico Centro-oriental. 3 volums. 1813 p.
* ↑ Béarez, P., 1996. Lista de los peces marinos del Ecuador continental. Rev. Biol. Trop. 44(2):731-741.
* ↑ Escobar-Fernández, R. i M. Siri, 1997. Nombres vernáculos y científicos de los peces del Pacífico mexicano. Universidad Autónoma de Baja California, Sociedad Ictiológica Mexicana, A.C. Mexico.
* ↑ Sánchez, A.C., 1997. Listado taxonómico de las especies marinas identificadas en los océanos Pacífico y Atlántico (Caribe) de Nicaragua. Ministerio de Economía y Desarrollo. MEDE PESCA. Managua. 28 p.
* ↑ Chao, L.N., 1995.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Lauenburg

«Lauenburg» té aquests significats:
* Lauenburg d'Elba, una ciutat de Slesvig-Holstein
* El Castell de Lauenburg que va donar el seu nom a la ciutat de Lauenburg d'Elba
* El Ducat de Saxònia-Lauenburg del qual Lauenburg d'Elba era la capital
* Nova Lauenburg, un grup d'illes a l'arxipèlag de Bismarck
* El Districte del Ducat de Lauenburg, un districte alemany que cobreix aproximadament el territori de l'antic Ducat de Saxònia-Lauenburg
* La ciutat Lauenburg in Pommern, el nom alemany de la ciutat de Lębork a Polònia
* Burg Lauenburg, un castell a Stecklenberg a Saxònia-Anhalt
* Lauenburg (ruina), la ruina d'un castell a Lauenberg a la Baixa Saxònia
* Lauenburg (vaixell), un vaixell d'observacions meteorològiques durant la segona guerra mundial
# Leo Canjels

Leonard "Leo" Canjels (1 d'abril de 1933 - 26 de maig de 2010) va ser un futbolista internacional neerlandès que va jugar al NAC Breda.

## Carrera com a jugador
### Club

Canjels va començar a jugar a futbol al VV Baronie de Breda. Va debutar al NAC la temporada 1956/1957 i va jugar set anys al club abans de retirar-se. Com a jugador del NAC Breda, Canjels va guanyar dues vegades el premi al màxim golejador de l'Eredivisie, el 1958 i el 1959.
Canjels va rebre el sobrenom de Het Kanon (la pistola) a causa del seu poderós xut.

### Internacional

Canjels va debutar amb els Països Baixos en un partit amistós del maig de 1959 contra Turquia i va disputar-hi un total de 3 partits, marcant 2 gols. Va guanyar els seus altres partits en amistosos contra Bulgària i Escòcia el mateix any.

## Carrera com a entrenador

Després de retirar-se com a jugador, Canjels es va convertir en entrenador, primer en els equips amateurs Dongen i Baronie i després va dirigir el NAC Breda, així com el Club Brugge i el Cercle Brugge entre d'altres a Bèlgica. Amb Brugge va guanyar la lliga belga el 1973.
Es va retirar de l'entrenament el 1990.
Va morir el 26 de maig de 2010 després d'una llarga malaltia.

## Referències

* ↑ Intl career stats - EUFootball
* ↑ Profile Arxivat 2017-04-20 a Wayback Machine. - Club Brugge

## Enllaços externs

* Leo Canjels a National-Football-Teams.com (anglès)
* Fitxa del jugador a Voetbal International Arxivat 2012-04-05 a Wayback Machine. (neerlandès)
* Fitxa del jugador a VoetbalStats.nl a Wayback Machine (archived June 1, 2008) (neerlandès)
* Leo Canjels a worldfootball.net
* Biography at Club Brugge K.V. official site a Wayback Machine (archived December 24, 2010) (in French)
# LeftRightLeftRightLeft

LeftRightLeftRightLeft és un àlbum en directe de la banda anglesa de rock alternatiu Coldplay. La compilació es va publicar el 15 de maig de 2009 i es va regalar en tots els concerts que quedaven per celebrar-se de la gira Viva la Vida Tour, i també estava disponible gratuïtament en el lloc web oficial de la banda. Després de sis dies penjat al web, es van produir al voltant de 3,5 milions de descàrregues. La banda va indicar que l'àlbum era gratuït en senyal de gratitud a tots els fans.
Guy Berryman, Jonny Buckland, Will Champion i Chris Martin van escriure les cançons. La producció va ser a càrrec de Dan Green i Rik Simpson i l'enregistrament per Tony Smith, les mescles pere Dan Green i Rik Simpson a The Bakery i Bob Ludwig va remasteritzar el disc als Gateway Studios.

## Referències

* ↑ «Coldplay to give away free album» (en anglès). BBC, 01-05-2009. [Consulta: 8 novembre 2010].
* ↑ Kreps, Daniel «Coldplay Reward Fans With Free Live LP “LeftRightLeftRightLeft”» (en anglès). Rolling Stone, 01-05-2009. Arxivat de l'original el 2013-06-30 [Consulta: 15 agost 2016]. Arxivat 2013-06-30 at Archive.is
* ↑ «Coldplay to give away live album» (en anglès). Coldplay.com, 01-05-2009. Arxivat de l'original el 2012-11-13. [Consulta: 8 novembre 2010].

## Enllaços externs

* LeftRightLeftRightLeft a Coldplay Wiki (anglès)
* «LeftRightLeftRightLeft». Coldplay.
# Left Bank Books

    Hi ha llibreries independents homònimes a Belfast, St. Louis i Nova York.
Left Bank Books Collective és una llibreria anarquista fundada el 1973 a Seattle. Es troba al 92 de Pike Street i fa cantonada amb el Pike Place Market. La ressenya de Lonely Planet afirma que exhibeix fanzins en castellà, pamflets revolucionaris, assaigs de Noam Chomsky i una «sospita inherent d'autoritat».
El local acull ocasionalment esdeveniments sovint inclosos entre les «15 millors activitats de la setmana» o ressenyes similars locals. També compta amb una petita editorial. El 2014, quan feia 40 anys que funcionava, va fer una campanya de recaptació de fons per micromecenatge al lloc web IndieGoGo.

## Referències

* ↑ «Left Bank Books». [Consulta: 30 novembre 2016].
* ↑ «The Top 15 Things to Do This Week». Seattle Weekly. [Consulta: 30 novembre 2016].
* ↑ «Left Bank Books Publishing Project». Arxivat de l'original el 2019-11-06. [Consulta: 4 setembre 2022].
* ↑ «Please Help Seattle's Left Bank Books spread the word about anarchism». Infoshop News, 13-12-2014. Arxivat de l'original el 17 desembre 2014. [Consulta: 22 agost 2022].
# Langur daurat

* Per a altres significats, vegeu «Langur daurat de Gee».
El langur daurat (Trachypithecus auratus) és una espècie de primat de la família dels cercopitècids. Es troba a l'illa de Java i algunes illes properes més petites que formen part d'Indonèsia. El seu hàbitat natural són les selves pluvials, on pot viure tant a l'interior com a la perifèria. Està amenaçat per la caça i la pèrdua d'hàbitat.

## Referències

* ↑ Nijman, V.; Supriatna, J. Trachypithecus auratus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 4 gener 2009.