OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Crosey-le-Petit

Crosey-le-Petit és un municipi francès situat al departament del Doubs i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 109 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Crosey-le-Petit era de 109 persones. Hi havia 42 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 homes vivint sols), 15 parelles sense fills, 11 parelles amb fills i 8 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 51 habitatges, 44 eren l'habitatge principal de la família, 6 eren segones residències i 2 estaven desocupats. 49 eren cases i 3 eren apartaments. Dels 44 habitatges principals, 33 estaven ocupats pels seus propietaris, 9 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 6 tenien tres cambres, 5 en tenien quatre i 33 en tenien cinc o més. 37 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 19 habitatges hi havia un automòbil i a 23 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Crosey-le-Petit el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 4 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 8 | 65 a 69 | 8 |
| 0 | 60 a 64 | 8 |
| 8 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 8 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 8 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 8 | 25 a 29 | 4 |
| 8 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 8 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 65 persones, 47 eren actives i 18 eren inactives. De les 47 persones actives 43 estaven ocupades (25 homes i 18 dones) i 4 estaven aturades (4 dones i 4 dones). De les 18 persones inactives 10 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
L'any 2000 a Crosey-le-Petit hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Crosey-le-Petit a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Crosey-le-Petit a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Jackson Avelino Coelho

Jackson Avelino Coelho, més conegut com a Jajá Coelho, és un futbolista brasiler. Va nàixer a Ipatinga el 28 de febrer de 1986, i ocupa la posició de migcampista atacant i de davanter.
Format a l'America-MG, el 2005 dona el salt a Europa quan és fitxat pel Feyenoord neerlandès, que el cedeix al Westerloo belga. El 2006 fitxa pel Getafe CF, que al seu torn el torna a cedir en tres ocasions: al Flamengo, al Genk i de nou al Westerloo. El 2008 fitxa pel conjunt ucraïnès del FC Metalist Kharkiv. Amb aquest equip hi va aconseguir un gol de 40 metres de distància en partit de la Copa de la Uefa 08/09, contra el Besitkas turc.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador Arxivat 2010-01-12 a Wayback Machine.
# Resolució 1501 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1501 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 26 d'agost de 2003. Després de recordar les resolucions anteriors sobre la situació a la República Democràtica del Congo, en particular les resolucions 1484 (2003) i 1493 (2003), el Consell va autoritzar els països que participaven en l'Operació Artemisa a Bunia a ajudar a la Missió de les Nacions Unides a la República Democràtica del Congo (MONUC) a desplegar-se al voltant de la ciutat.
El Consell de Seguretat continuava preocupat per les hostilitats a l'est de la República Democràtica del Congo, inclòs Kivu Nord, Kivu del Sud i la província d'Ituri. Va reiterar el seu suport al procés de pau i, per a la força multinacional, l'Operació Artemisa. Actuant sota el Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, el Consell va aprovar la decisió del secretari general Kofi Annan d'autoritzar els països que participaven en l'Operació Artemisa (que havia de finalitzar l'1 de setembre) d'ajudar al contingent MONUC a la ciutat de Bunia i voltants immediats si ho sol·licita la MONUC.
Kofi Annan va dir que la decisió era necessària en cas que la situació es tornés volàtil a Bunia durant el període transitori de la força multinacional a la MONUC.

## Referències

* 1 2 «Security Council authorises emergency force in eastern Democratic Republic of Congo to assist UN mission during reinforcement, transition». United Nations, 26-08-2003.
* ↑ Clément, Jean A. P.. Postconflict economics in sub-Saharan Africa: lessons from the Democratic Republic of the Congo. International Monetary Fund, 2004, p. 60. ISBN 978-1-58906-252-8.
* ↑ McCormack, T.; McDonald, Avril Yearbook of International Humanitarian Law – 2003, Volume 6; Volume 2003. Cambridge University Press, 2006, p. 273. ISBN 978-90-6704-203-1.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1501 a la 1600 (2003 - 2005)
* Conflicte de Kivu
* Conflicte d'Ituri
* Segona Guerra del Congo

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Motandra

Motandra és un gènere de fanerògames de la família de les Apocynaceae. Conté tres espècies acceptades. És originari de l'Àfrica tropical.

## Taxonomia

El gènere va ser descrit per Alphonse Pyrame de Candolle i publicat a Prodromus Systematis Naturalis Regni Vegetabilis 8: 423. 1844.

## Espècies acceptades

A continuació s'ofereix un llistat de les espècies del gènere Motandra acceptades fins a l'octubre de 2013, ordenades alfabèticament. Per a cadascuna s'indica el nom binomial seguit de l'autor, abreujat segons les convencions i usos.
* Motandra guineensis A.DC.
* Motandra lujaei De Wild. i T.Durand
* Motandra poecilophylla Wernham

## Vegeu també

* Característiques de les apocinàcies

## Referències

* ↑ Espècies a The International Plant Names Index
* ↑ «Motandra». World Checklist of Selected Plant Families. [Consulta: 28 gener 2013].
* ↑ Motandra a PlantList
* ↑ «Motandra». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 21 octubre 2013].
# Eleccions legislatives eslovenes de 2004

Les Eleccions legislatives eslovenes de 2004 se celebraren el 3 d'octubre de 2004 per a renovar els 90 membres de l'Assemblea Nacional d'Eslovènia. El partit més votat fou el Partit Democràtic Eslovè, i el seu líder Janez Janša fou nomenat primer ministre d'Eslovènia.

## Resultats

| | Partit Democràtic Eslovè (SDS) | 281,710 | 29.08 | 29 / 90 | 15 |
| | Liberal Democràcia d'Eslovènia (LDS) | 220,848 | 22.80 | 23 / 90 | 11 |
| | Socialdemòcrates (SD) | 98,527 | 10.17 | 10 / 90 | 1 |
| | Nova Eslovènia – Partit Popular Cristià (NSi) | 88,073 | 9.09 | 9 / 90 | 1 |
| | Partit Popular Eslovè (SLS) | 66,032 | 6.82 | 7 / 90 | 2 |
| | Partit Nacional Eslovè (SNS) | 60,750 | 6.27 | 6 / 90 | 2 |
| | Partit Democràtic dels Pensionistes (DeSUS) | 39,150 | 4.04 | 4 / 90 | = |
| | Eslovènia Activa (AS) | 28,767 | 2,97 | - | Nou |
| | Eslovènia és Nostra (SJN) | 25,343 | 2.62 | - | Nou |
| | Partit dels Joves d'Eslovènia (SMS) | 20,174 | 2.08 | - | 4 |
| | Altres | 39,398 | 4.07 | - | = |
| | Minories hongaresa i italiana | — | — | 2 / 90 | = |
| Total (participació 60,64%) | Total (participació 60,64%) | 968.772 | 100.0 | 90 | |
# Can Cirera

Can Cirera és una masia al terme municipal de Vallromanes (Vallès Oriental) al vessant sud-oest d'un puig a la dreta de la carretera Masnou-Granollers, des de la qual s'hi accedeix. Possiblement, la masia sigui del segle xvii, encara que actualment no es pot veure la data enlloc, que si bé hi havia estat, fou esborrada en unes obres d'instal·lació elèctrica. Només es recorda que les dues primeres xifres eren un 1 i un 6 i que les altres estaven molt esborrades. Actualment, es tracta d'un conjunt format per l'antiga masia, la nova residència annexa i les corts del bestiar. La masia és de planta rectangular amb tres ampliacions posterior encara que conserva la distribució primitiva. A la cuina hi ha una llar de foc i un forn de pa que es reflecteix a l'exterior com un cos semicircular fet de còdols rodats. El carener és paral·lel a la façana i es pot veure que la teulada fou aixecada sobre el nivell de l'original. A la façana només hi ha dues finestres amb brancals i llindes de pedra. La nova casa que s'afegí al costat dret data de finals de segle xix i no té massa interès arquitectònic.

## Notes

* ↑ Text importat de: «Can Cirera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural. Llicència CC-0 [Importat: 27 gener 2016] (Vegeu l'avís legal per a reutilitzacions).
# DA

Da o DA té els següents significats:
* Da, Deca, prefix del Sistema Internacional
* Da (Dalton), unitat de mesura equivalent a una Unitat de massa atòmica.
* Demòcrates per Andorra, partit polític andorrà.
Viccionari
# Gabriel Cardellach i Roca

Gabriel Cardellach (Terrassa 1788-1819) fou un organista català. Es formà a l'Escolania de Montserrat i regí el magisteri de l'orgue de la basílica del Sant Esperit de Terrassa entre 1816 i 1819, any en què traspassà.

## Referències

* ↑ Freixas i Vivó, Josep. Musiquer terrassenc. 224 fitxes biogràfiques. Terrassa: L'àmfora, 2011.
# Illa Taiping

L'Illa Taiping o illa Itu Aba (en xinès:太平島 Tàipíng Dǎo en vietnamita: Đảo Ba Bình) és la més grossa de les illes Spratly al Mar de la Xina Meridional i és l'única de les illes amb aigua dolça. Aquesta illa té una forma el·líptica i fa 1,4 km de llargada i de 0,4 km d'ample. És prop del centre del Mar de la Xina Meridional.
L'illa està administrada per Taiwan i també la reclama la República Popular de la Xina, les Filipines i el Vietnam.

## Història

El nom de l'illa deriva del nom xinès del vaixell de guerrap Taiping ("Pau") que es va enviar per recobrar l'illa després de la rendició del Japó al final de la Segona Guerra Mundial.En altres cartes de navegació rep el nom de "Itu Aba".
Aquesta illa no té habitants permanents.

## Notes

* ↑ C.Michael Hogan (2011) South China Sea Topic ed. P.Saundry. Ed.-in-chief C.J.Cleveland. Encyclopedia of Earth. National Council for Science and the Environment. Washington DC
* ↑ «Itu Aba Island / Taiping Island».

## Enllaços externs

* Satellite image of Itu Aba by Google Maps
* Putative States in the Spratly Archipelago Arxivat 2007-03-12 a Wayback Machine.
* Ecological Resources Arxivat 2005-11-24 a Wayback Machine.
* Itu Aba Arxivat 2006-02-09 a Wayback Machine.
* «圖為由台軍據守的南沙太平島衛星圖。 網上圖片».
# Nacina Ves

Nacina Ves és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1254.
# Can Turuguet

Can Turuguet és una obra del municipi de Castellar del Vallès (Vallès Occidental) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El conjunt d'edificacions de Can Turuguet contempla l'habitatge i la nau de l'antiga indústria de teixits de vellut que fou propietat de la família Turuguet. Presenta una aparença original, dins de l'estètica modernista, donant l'aparença d'una fortalesa.
La part corresponent a la casa mostra una distribució asimètrica, tant en la planta com en el frontis. La teulada presenta diferents nivells.
La zona de la indústria és la que presenta una major simetria, la façana es compon per una alternança de pilastres i finestres. Les pilastres acaben en una decoració en pedra a manera de capitell. El remat de la teulada el formen grans merlets esglaonats. Els murs són fets d'obra vista alternat amb pilastres.

## Història

L'any 1917 Miquel Turuguet i Viñas demanà un permís d'obres a l'Ajuntament de Castellar del Vallès per tal d'aixecar un mur. S'ha de suposar que la casa i la fàbrica ja estarien fetes. Actualment l'edifici és propietat de l'empresa Vda. De J. Tolrà S.A.; la nau és l'economat laboral de l'empresa Tolrà.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Turuguet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 desembre 2015].
* ↑ «Can Turuguet (Castellar del Vallès - Vallès Occidental)». Pobles de Catalunya. [Consulta: 25 desembre 2015].
# El Duran

El Duran és una masia situada al municipi de les Planes d'Hostoles, a la comarca catalana de la Garrotxa.
# DAF Trucks (equip ciclista)

L'equip DAF Trucks, conegut posteriorment com a Jacky Aernoudt-Rossin, va ser un equip ciclista belga que competí professionalment entre el 1979 i el 1983. Estava patrocinat per l'empresa de camions DAF.

## Principals resultats

* Tour de Flandes: Hennie Kuiper (1981), René Martens (1982)
* Volta a Llombardia: Hennie Kuiper (1981)
* Fletxa Brabançona: Roger De Vlaeminck (1982)
* Volta als Països Baixos: Bert Oosterbosch (1982)
* Campionat de Zuric: Adri van der Poel (1982)
* París-Roubaix: Hennie Kuiper (1983)
* Gran Premi Jef Scherens: Adri van der Poel (1983)

### A les grans voltes

* Volta a Espanya
** 1 participacions (1983)
** 2 victòries d'etapa:
*** 2 al 1983: Eric Vanderaerden (2)
** 0 victòries final:
** 0 classificacions secundàries:
* Tour de França
** 5 participacions (1979, 1980, 1981, 1982, 1983)
** 3 victòries d'etapa:
*** 1 al 1979: Jo Maas
*** 1 al 1981: René Martens
*** 1 al 1983: Eric Vanderaerden
** 0 victòries final:
** 0 classificacions secundàries:
* Giro d'Itàlia
** 0 participacions

## Enllaços externs

* Plantilles i resultats a firstcycling.com
* Plantilles 1 a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilles 2 a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
# Frederic I Montefeltro

Frederic I Montefeltro és un noble italià que fill de Guiu I Montefeltro que el 1296 va ser investit per l'emperador com a successor de Guiu I.
El desembre de 1305 va rebre les senyories sobiranes de Serrungarina i Montecampanaro, i el juliol de 1306 va ser proclamat senyor sobirà de Fano, Pesaro i Senigallia, però les va perdre aviat, si bé el 1317 va recuperar Fano, la va tornar a perdre, la va recuperar el 1318, la va tornar a perdre i la va reconquerir el 1321; va ser proclamat senyor sobirà de Casole a la Val d'Elsa el desembre de 1312 i fins al gener de 1313, senyor sobirà de Recanati i Cingoli del 1317 al 1322, senyor sobirà de Cagli del 1317 al 1319, podestà d'Arezzo el 1277, 1299, 1302, 1303 i 1304, capità del poble de Cesena el maig de 1301, capità de l'exèrcit del Papa des del 1305, podestà de Pisa del 1313 al 1318, vicari imperial a Pisa del 1311 al juny de 1313, vicari imperial d'Arezzo des del juny de 1313, capità del poble de Spoleto des l'agost del 1321.
Fou excomunicat diverses vegades: per l'Orsini Nicolau III el 1277, per Joan XXII el 1319, 1320 i 1321 per heretgia i idolatria). Va lluitar contra el jutge de la Marca d'Ancona, Niccolò da Reggio el 1319 (per la qual cosa va ser declarat heretge per l'arquebisbe de Ravenna el 1321).
El 22 d'abril de 1322 el poble d'Urbino es va revoltar i el va matar. El seu fill Guido Novello, anomenat Tigna, va ser capità de l'exèrcit de Florència el 1341. Un altre fill Siginolf I Montefeltro conegut per Nolfo el va succeir. Els altres fills foren: Feltrino Montefeltro, Enric Montefeltro, Galasso Montefeltro, Francesc Montefeltro, Ugolino, Bonconte, Violant (casada amb Ferrandino Novello Malatesta, senyor de Mondaino, Saludecio, Roncofreddo, San Giovanni in Galilea i Monleone) i Niccolò Montefeltro (aquest darrer fill natural)

## Referències

* ↑ Reposati, Rinaldo. Della zecca di Gubbio e delle geste de conti, e duchi di Urbino (en italià). Bolonya: Instituto delle Scienze, 1772, p. 90.
* ↑ «Montefeltro Family | Italian family» (en anglès). Encyclopædia Britannica. [Consulta: 5 juny 2020].
# Illa Tiburón

Tiburón (Tahéjöc en seri) és una illa del golf de Califòrnia, al nord-oest de Mèxic. Pertany a l'estat de Sonora, de les costes del qual és separada per l'estret de l'Infiernillo.
Té uns 54 km de llargada per uns 30 km d'amplada, i és força muntanyosa (1.218 metres d'altitud màxima). El clima és tropical sec.

## Enllaços externs

* «Illa Tiburón». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Rasta Knast

Rasta Knast és un grup de punk rock alemany format a Celle a principis de 1997.

## Història

Els dos fundadors, Martin K. i Andreas Höhn, van descobrir la seva passió pel punk suec i en dos dies van gravar l'EP Prøbegepøgt amb tres versions d'Asta Kask i, més endavant el projecte es va convertir en un grup.
L'àlbum de debut titulat Legal Kriminal es va gravar el gener de 1998 i va incloure algunes versions de cançons punk escandinaves amb les lletres traduïdes a l'alemany. L'octubre de 1999 es va publicar el segon àlbum The Cat Bites in Wire. El mateix any, Rasta Knast va enregistrar l'EP Turistas alemanes asesin@s que inclou també tres versions de bandes punk espanyoles. La banda es va separar per primera vegada l'estiu del 2000.
El 2007 es va publicar l'àlbum Live in São Paulo i van fundar el seu propi segell Varning! För Punk Records. El gener de 2009 es va publicar l'EP Friede, Freude, Untergang.

## Discografia

* Prøbegepøgt (EP, 1997)
* Legal Kriminal (Mini-LP/CD, 1998)
* Die Katze beißt in Draht (LP/CD, 1999)
* Turistas alemanes asesin@s (EP, 2000)
* Varning! (EP compartit amb Troublemakers, 2000)
* Bandera Pirata (LP/CD, 2001)
* Marcas da revolta (Split-LP/CD mit Agrotóxico, 2003)
* Kanpai (EP compartit amb Crispy Nuts, 2003)
* Live in São Paulo (CD, 2007)
* Friede, Freude, Untergang (EP/MCD, 2009)
* Tertius Decimus (CD 2010)
* Trallblut (LP/CD, 2012)
* Split (compartit amb Shöck, 2022)
* Split 2 (compartit amb Dv Hvnd, 2023)

## Referències

* ↑ «7″ compartido entre Shöck y Rasta Knast» (en castellà). Condenado Fanzine, 01-11-2022. [Consulta: 1r abril 2023].
* ↑ «Interview» (en alemany). Ox-Fanzine. [Consulta: 1r abril 2023].
* ↑ Biografie auf offizieller Website der Band. Abgerufen am 25. September 2015.
* ↑ «Schwedenpunk will never die!» (en alemany). Ox-Fanzine. [Consulta: 1r abril 2023].
* ↑ de la Cruz, Txema. «Shöck anuncian concierto junto a los alemanes Rasta Knast» (en castellà), 23-01-2023. [Consulta: 1r abril 2023].
# Nacido en Gaza

Nacido en Gaza és una pel·lícula documental espanyola del 2014 escrita, dirigida i filmada per Hernán Zin. Ha estat produïda pel mateix Zin, Bebe, Olmo Figueredo i Jon Sistiaga, i rodada en anglès i àrab.

## Argument

El documental se centra en l'impacte a la vida quotidiana de deu menors palestins dels bombardejos que es van produir a la Franja de Gaza durant l'Operació Marge Protector. Mohamed es dedica a recollir residus de plàstic amb un carretó i amb els diners que aconsegueix ajuda a sostenir la seva família. Udai va veure com la fàbrica de refrescos del seu pare va ser destruïda en un bombardeig, i el seu germà Mohamed va morir en un atac mentre els repartia. D'altra banda Mahmud va ser testimoni de com el tsahal va destruir la granja dels seus pares.
La pel·lícula mostra fins a quin punt els nens són conscients del significat de la guerra i com afecta el país on viuen, patint dia a dia com les bombes israelianes cauen sobre les seves cases.

## Nominacions i premis

Ha estat nominada al Goya al millor documental i als Premis Platí. Va rebre el Premi Forqué al millor documental i el premi al llargmetratge documental a l'Aljazeera International Documentary Film Festival.

## Referències

* ↑ ‘2014. Nacido en Gaza', niños bajo las bombas
* ↑ Entrevista a Hernán Zin y Jon Sistiaga: Nacido en Gaza, Revista HSM, 18 de diciembre de 2014.
* ↑ La guerra contada por los niños, Infolibre, 30 gener 2015
* ↑ Los "Oscar" de habla hispana, El País, 9 de marzo de 2015
* ↑ “Nacido en Gaza” es elegido como el mejor documental en los premios Forqué, aldamir.com
* ↑ De “Nacido en Gaza” a “Nacido en Siria”, 20 Minutos, 6 de desembre de 2015

## Enllaços externs

* Nacido en Gaza a YouTube
# Can Turu (Viladecavalls)

Can Turu era un edifici, actualment desaparegut, del municipi de Viladecavalls (Vallès Occidental). Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Estava situada al sud del terme, i gairebé dins el nucli de la població. La masia de Can Turu va ser enderrocada a finals del segle xx, però l'antic cos on es produïa i emmagatzemava el vi es va rehabilitar i l'any 2000 es va inaugurar com a biblioteca municipal amb el nom de Biblioteca Pere Calders. Al seu voltant s'hi ha construït una urbanització.

## Descripció

Can Turu presentava planta rectangular amb planta baixa, pis i golfes. A la planta baixa hi havia la porta d'entrada de tipologia rectangular amb arc superior molt rebaixat. Al pis s'hi disposaven, tant al frontis com al lateral oriental, alternança de balcons amb baranes de ferro, uns en voladís i d'altres a línia de façana. A les golfes hi ha una galeria oberta de finestres d'arc rodó i una rectangular, lloc adequat per a la funcionalitat d'assecadors. El parament estava arrebossat amb restes de pintura i emblanquinat. En alguns panys de paret entreveien modificacions d'obertures.
Hi havia un pati davant el frontis que incloïa l'antiga era i cossos auxiliars de factura posterior. Una reixa envoltava el pati a partir d'un mur com a base. La portalada es conformava per dos pilars de fàbrica de maó i porta de ferro. Els pilars eren de planta quadrada i barrejant el maó amb la maçoneria, i remataven cadascun d'ells amb teuladetes a quatre vessants o tremujals i per sota hi havia decoració de dentellons i remat de bola i element cònic.
Hi havia dos cossos annexos dins l'espai que envoltava la masia. Pel tipus de construcció i de material emprats, es dedueix que eren d'edificació posterior, més contemporània, responent a les necessitats sorgides; feines agrícoles, magatzems, etc. Són edificis de planta baixa, de tipologia rectangular i d'una sola nau.
El primer cos té una coberta a dos vessants i un pronunciat voladís seguint la mateixa direccionalitat de la teulada. Els murs són de maçoneria, i la porta d'entrada emmarcada amb aparell de maó i arc superior rebaixat. Als brancals hi ha una decoració exterior com si fos emmerletada, igual que les cantoneres dels murs.
El segon cos, presentava les mateixes característiques que el primer, però amb les variants d'un òcul sobre la porta, la qual també està emmarcada de fàbrica de maó. La coberta és en part d'uralita, la volada de la façana és molt incipient per la motllura en ressalt amb decoració dentelada de maó.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Can Turu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 novembre 2015].