OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# República de l'Iraq (1968-2003)

La República de l'Iraq, del 1968 al 2003, va ser governada per un règim de partit únic sota la presidència d'Ahmad Hassan al-Bakr i Saddam Hussein líders del partit Baas. Aquest període es va iniciar amb un fort creixement econòmic, però va acabar amb una caiguda en el poder adquisitiu. L'ingrés anual mitjà es va reduir a causa de diversos factors externs i interns del règim.
Abdul Rahman Aref, llavors president de la república i Tahir Yahya, el seu primer ministre, va ser enderrocat pel cop d'Estat baasista de 17 juliol 1968, que va conduir per Ahmad Hassan al-Bakr, un membre del Partit Baas. El Partit Baas, que havia ocupat anteriorment el poder el 1963 va ser impulsat principalment per al-Bakr i Saddam Hussein. Durant el president Al-Bakr, floreix l'economia de l'Iraq. No obstant això, diversos factors amenacen l'estabilitat interna del país, inclòs el conflicte del país amb l'Iran i la comunitat xiïta. El conflicte extern va ser el conflicte de la frontera amb l'Iran, que podria contribuir a la guerra Iran-Iraq.
Saddam Hussein es va convertir en el president 16 juliol 1979, durant una onada de protestes contra el règim a l'Iraq liderada per la comunitat xiïta. El Partit Baas, que era de naturalesa secular, les manifestacions varen ser reprimides durament. Un altre canvi va ser la política exterior cap a l'Iran, un país musulmà xiïta. El deteriorament de les relacions va portar finalment a la guerra entre l'Iran i l'Iraq, que va començar quan l'Iraq va llançar una invasió a gran escala de l'Iran el 1980. Iran, que acabava d'experimentar una revolució, i tothom creia baixa la maquinària militar iraquiana. Això va resultar ser fals, i la guerra va durar vuit anys. L'economia es va deteriorar durant la guerra, i a l'Iraq s'havia tornat dependent de les donacions estrangeres. Finalment. l'Iraq i l'Iran van signar un alto el foc el 1988.

## Referències

* ↑ Coughlin, Con. Saddam: His Rise and Fall. Harper Perennial, 2005. ISBN 978-0-06-050543-1.
# República Socialista Soviètica del Tadjikistan

La República Socialista Soviètica del Tadjikistan (RSS del Tadjikistan) és el nom que va rebre el Tadjikistan quan va formar part de la Unió Soviètica entre el 1929 i el 1991. Inicialment es va crear -el 14 d'octubre de 1924- la República Socialista Soviètica Autònoma del Tadjikistan (RSSA del Tadjikistan) com a part de l'RSS de l'Uzbekistan. El 1929 es fundà la República Socialista Soviètica del Tadjikistan i el 1937 s'hi afegí la regió autònoma del Pamir.
Assolí la independència el 9 de setembre del 1991.

## Referències

* ↑ Gavín, V. «Tensions entre Rússia i els pobles de l'Àsia Central». Sàpiens. [Consulta: 2 juliol 2023].
* ↑ «Tadjikistan». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 2 juliol 2023].
# Riu Barada

El Barada (àrab: بَرَدَى, Baradà) és el principal riu que passa per Damasc, la capital de Síria.

## Etimologia

Es creu que Barada deriva de la paraula barid, que significa ‘fred’ en les llengües semítiques. El nom grec antic del riu era Chrysorrhoas (grec: Χρυσορρόας), que significa ‘corrent d'or’.

## Topografia i fonts

A tota la regió àrida de l'altiplà a l'est de Damasc, els oasis, els rierols i alguns rius menors que desemboquen en pantans i petits llacs proporcionen aigua per al reg local. El més important d'ells és el Barada, un riu que neix a les muntanyes del Antilíban i desapareix al desert.
El Barada brolla de la font càrstica d'Ain al-Fijah, a uns 27 quilòmetres al nord-oest de Damasc a les muntanyes Antilíban, però la seva veritable font és el llac Barada, un petit llac que també és una font càrstica situada. a uns 8 quilòmetres de Zabadani.
El Barada baixa per un congost estret i costerut anomenat Rabwe abans d'arribar a Damasc, on es divideix en set branques que irriguen l'oasi d'Al Ghuta, on es troba Damasc. El riu ha patit una forta sequera en les últimes dècades, principalment a causa de les menors taxes de pluja i el gran augment de la població a la zona. També pateix greus problemes de contaminació, sobretot a l'estiu, on gairebé no hi ha cabal i poca aigua a la conca.

## Ramificació

L'aigua de Barada es ramifica al poble de Hameh i el congost de Rabweh en sis distribuïdors o canals, dos dels quals, Yazid i Tora, es bifurquen a la riba nord, mentre que els quatre restants, Mezzawi, Derani, Qanawat i Banias, es formen al sud.
El canal Yazid discorre cap al nord fins als districtes de Salihya i Qabun; Tora, la més antiga de totes, passa pel districte d'Al-Jisr Al-Abyad, en direcció a Jobar i Harasta; el Mezzawi atravessa Mezzeh; el Derani corre cap a Darya; el Banias passa pel Museu Nacional al nord de la Ciutadella i arriba a Bab Tuma; i, finalment, el canal de Qanawat va pels barris del sud de la ciutat vella, seguint la Via Recta.
Fora de la ciutat de Damasc, l'aigua s'acumula per abocar-se al riu Qleit que corre fins al Ghuta oriental.

## Referències

* ↑ Rihani, 2016, p. 455.
* ↑ Kraeling, 2008, p. 46.
* ↑ «النظام في وادي بردى: النهب المستمر... تعفيش وتحريق وتنحيس» (en àrab). alhayat.com, 13-05-2017. Arxivat de l'original el 2017-05-13. [Consulta: 23 novembre 2023].
* 1 2 «The River Barada» (en anlès). Born in Damascus, 07-02-2016. [Consulta: 23 novembre 2023].

## Bibliografia

* Kraeling, Emil G. H.. Aram and Israel: The Aramaeans in Syria and Mesopotamia (en anglès). Wipf and Stock Publishers, 2008. ISBN 978-1606083949.
* Rihani, Ameen. The Book of Khalid: A Critical Edition (en anglès). Syracuse University Press, 2016. ISBN 978-0815653325.
# René Vannes

René Vannes (Lilla, 24 de maig de 1888 - Brussel·les, 19 de novembre de 1956) va ser un musicòleg i contrabaixista belga i autor d'una història estàndard de lutiers, que també s'utilitza com a obra de referència estàndard sobre les marques i arqueters de violí. De 1939 a 1943 va ser bibliotecari del Conservatori reial de Brussel·les.

## Treballs seleccionats
### Diccionari universal de luthiers

* Essai d'un dictionnaire universel des luthiers, Marne (1932) OCLC 3199810, 504613360, 462354286.
* Dictionnaire universel des luthiers, revisat Vol. 1, Brussel·les (1951) OCLC 521793611.
* Dictionnaire universel des luthiers, revisat Vol. 2, Brussel·les (1959) OCLC 993024.
* Dictionnaire universel des luthiers, 2 volums en 1: 1951 i 1959, Brussel·les (1979) OCLC 654915609.
* Dictionnaire universel des luthiers, 2a edició revisada (dos volums) (1986) OCLC 152724619.
* Dictionnaire universel des luthiers, (dos volums) Brussel·les 1988 OCLC 491895848.

### Altres llibres

* Essai de terminologie musicale o dictionnaire universel, Paris: Max Eschig OCLC 3711352
* Une pianiste alsacienne, Marie de Moroguès-Kiené, París 1927, Colmar
* Dictionnaire des musiciens Belges (compositeurs) du XIV au XX siècle (Diccionari de músics i compositors, Bèlgica, segle xiv al segle XX). Brussel·les: Larcier, 1947, p. 443 (Petits Dictionnaires des Lettres et des Arts en Belgique, núm 4). OCLC 458393528.

## Referències

* ↑ Sadie, Stanley (ed.). «Vannes, René». A: The New Grove Dictionary of Music and Musicians. 19. Londres: Macmillan Publishers, 1980. OCLC 5676891.
* ↑ «René Vannes (1888-1956)» (en francès). Bibliothèque Nationale de France. [Consulta: 3 febrer 2020].

## Bibliografia

* Haine, Malou; Meeùs, Nicolas. Dictionnaire des facteurs d'instruments de musique en Wallonie et à Bruxelles du 9e siècle à nos jours. Lieja: Pierre Mardaga, 1986, p. 10. OCLC 15157333. «René Vannes: Par son Essai d'un dictionnaire universel des luthiers paru en 1932. et surtout par sa réédition considérablement augmentée en 1951 sous le titre de Dictionnaire universel des luthiers.»
* «Conférence sur l'évolution des connaissances en lutherie de 1890 à 1970» (en francès), 02-06-2009.
# Requena de Campos

Requena de Campos és un municipi de la província de Palència a la comunitat autònoma de Castella i Lleó (Espanya). Limita amb Boadilla del Camino, Marcilla de Campos, Frómista, Lantadilla, Itero de la Vega, Las Cabañas del Castillo i Osorno la Mayor.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 50 | 43 | 41 | 44 |
# Requetetxec

El requetetxec és un instrument idiòfon de percussió. El seu nom prové del mateix so que l'instrument realitza, per tant, és una onomatopeia. És per aquest motiu que es troben variacions de nom, com per exemple rec-rec. Es considera un instrument tradicional, una joguina per als infants.

## Construcció

Està format per mitja nou, a la qual es fan dos petits forats als extrems més amples. Pels forats s'hi passa un fil que es lliga a la nou. Per finalitzar, al fil s'hi enrotlla, unes deu voltes, una branca, un escuradents, o fins i tot de vegades un pal de gelat, que només toqui la nou per un dels extrems. D'aquesta manera, el fil farà de molla, i quan se separen l'escuradents o el pal de la nou, el fil el farà tornar a la seva posició inicial provocant un so a partir d'aquest impacte. Per fer sonar el requetetxec, s'ha de mantenir la mitja closca de nou cap per avall amb una mà. Amb l'altra, es fa palanca des del dit menut fins a l'índex, repetint cicles de quatre cops.

## Exemplars

Normalment, ha estat utilitzat com a joguina per a infants, i no pas com a un instrument que formi part de cap conjunt o estil interpretatiu concret. Actualment, al Museu Etnològic de Barcelona n'hi ha un exemplar de 1945, portat des del Pallars, on era una joguina habitual de la mainada. El Museu de la Música de Barcelona en conserva tres exemplars més recents.

## Referències

* 1 2 «Requetetxec». Fes Ta Festa, 16-08-2013. [Consulta: 16 octubre 2023].
* ↑ «idiòfon de percussió (requetetxec)». Museu de la Música. [Consulta: 16 octubre 2023].
* ↑ «Catàleg: Requetetxec». Museu de la Música. [Consulta: 17 octubre 2023].
# Rhynchonkos stovalli

Rhynchonkos stovalli és una espècie extinta de tetràpode lepospòndil de l'ordre Microssauria que va viure al començament del període Permià en el que avui són els Estats Units. El gènere va ser anomenat per Schultze & Foreman (1981), sent assignat al grup monotípic Goniorhynchidae per Carroll (1988).
# Rich, Young and Pretty

Rich, Young and Pretty és una pel·lícula musical americana de Norman Taurog estrenada el 1951.

## Argument

Durant un viatge a París amb el seu pare, ric criador de bestiar texà, una noia s'enamora del fill d'un diplomàtic.

## Repartiment

* Jane Powell: Elizabeth Rogers
* Danielle Darrieux: Marie Devarone
* Wendell Corey: Jim Stauton Rogers
* Vic Damone: Andre Milan
* Fernando Lamas: Paul Sarnac
* Marcel Dalio: Claude Duval
* Una Merkel: Glynnie
* Richard Anderson: Bob Lennart
* Jean Murat: Henri Milan
* Duci De Kerekjarto: Gypsy Leader
* Hans Conried: Jean
* George Tatar: Ballarí
* Katrin Tatar: Ballarí
* Monique Chantal: La minyona

## Galeria

* Danielle Darrieux
* Jane Powell
* Danielle Darrieux

## Rebuda

Time deia que la pel·lícula estava "radiant amb Technicolor " i que tractava un "tema de cinema musical lleuger amb sentimentalisme de caramel, dissenyat per complaure"; la pel·lícula "tracta les seves situacions sense entusiasme o humor, i gestiona els seus problemes tan pesadament com si els hagués proposat Ibsen en un del seu melancolics humors." Bosley Crowther de The New York Times la defineix com "postal i per això, emocionant."

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1952. Oscar a la millor cançó original per Nicholas Brodszky (música) i Sammy Cahn (lletra) per la cançó "Wonder Why"

## Referències

* ↑ «Rich, Young and Pretty». The New York Times.
* 1 2 Bosley Crowther. «Two Newcomers on the Local Scene». The New York Times, 26-07-1951.
# Roc de la Pentinella

La Roca de la Pentinella és una roca i una cinglera del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, al Pallars Jussà, en territori del poble d'Hortoneda.
Es troba al sud d'Hortoneda, al vessant de ponent de l'extrem septentrional de la Serra del Banyader, a la dreta del barranc de la Coma de l'Olla. És just a llevant de les Costes de Cantellet.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Riera de Tentellatge

* Aquest article tracta sobre la riera al municipi de Lladurs. Vegeu-ne altres significats a «Tentellatge».
La Riera de Tentellatge és un afluent per l'esquerra de l'Aigua d'Ora.

## Termes municipals per on transcorre

Des del seu naixement, la Riera de Tentellatge passa successivament pels següents termes municipals.
Municipis :
| | Longitud (en m.) | % del recorregut |
| Per l'interior del municipi de Montmajor | 2.860 | 25,3% |
| Fent frontera entre els municipis de l'Espunyola i Navès | 1.372 | 12,1% |
| Per l'interior del municipi de Navès | 2.412 | 21,4% |
| Fent frontera entre els municipis de Montmajor i Navès | 677 | 6,0% |
| Per l'interior del municipi de Navès | 814 | 7,2% |
| Per l'interior del municipi de Montmajor | 412 | 3,6% |
| Fent frontera entre els municipis de Montmajor i Navès | 442 | 3,9% |
| Per l'interior del municipi de Montmajor | 467 | 4,1% |
| Fent frontera entre els municipis de Montmajor i Navès | 100 | 0,9% |
| Per l'interior del municipi de Navès | 787 | 7,0% |
| Fent frontera entre els municipis de Montmajor i Navès | 951 | 8,4% |
En síntesi, 3.739 m. per l'interior de Montmajor (33,1%), 4.013 m. per l'interior de Navès (35,5%) i 3.542 m. fent de frontera (31,4%).

## Xarxa Hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica de la Riera de Tentellatge està integrada per un total de 46 cursos fluvials. D'aquests, 27 són subsidiaris de 1r nivell, 16 ho són de 2n nivell i 2 ho és de 3r nivell. La totalitat de la xarxa suma una longitud de 42.815m.
Pel que fa a la seva distribució per municipis, pel terme municipal de Navès n'hi transcorren 24.546 metres, pel de Montmajor, 19.119 metres i pel de l'Espunyola, 3.651 metres.

## Mapa del seu curs

* Mapa de l'ICC

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 DadesICC
* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ La suma d'aquestes 3 dades és superior a la longitud total de la xarxa perquè els trams en els quals els corrents fluvials fan de frontera entre dos termes municipals, s'han comptabilitzat en els dos municipis.
* ↑ «Xarxa de rius de les conques principals de Catalunya». Arxivat de l'original el 2010-09-22. [Consulta: 31 maig 2010].
# Risaralda

Risaralda és un departament sense litoral de Colòmbia. Es troba a la regió central occidental del país i forma part de la regió de Paisa. La seva capital és Pereira.
Va ser separat del departament de Caldas el 1966. Risaralda és molt coneguda per l'alta qualitat del seu cafè, i una indústria en auge: roba, aliments, comerç de béns i serveis.
El territori és molt muntanyenc i té molts tipus de climes en una zona molt petita. La seva proximitat a ports com Buenaventura en l'Oceà Pacífic i a les ciutats més grans de Colòmbia – Bogotà, Cali, Medellín – el converteix en un centre econòmic de ràpid creixement.

## Geografia

El departament de Risaralda, amb una superfície de 3.653 km², es troba en el sector central de la regió centroandina a l'oest del país entre dos grans pols de desenvolupament econòmic (departament d'Antioquia al nord, i sud de la vall de Cauca, que s'estén entre la serralada central i occidental), que baixa cap al Riu Cauca, també limita els departaments de Caldas al nord-est, est del Toindio, sud del Chocó i el Quindio.
El sistema de drenatge del departament consta de dues conques principals, el riu Cauca i el Riu San Juan. Les formacions fisiogràfiques estan cobertes pels massissos volcànics de les cadenes muntanyenques central i occidental, valls planes i estretes formats per les conques fluvials naturals del riu Otún, el riu Cauca, el riu Risaralda i el riu La Vieja.
Els principals llocs són: Nevado de Santa Isabel (Pereira), Cerro de Tatamá (Santuario), Cerro de Caramanta (Mistrató), Alt dels Coloms (Pueblo Rico), Alto de Pelahuevos (APIA), Blade la Serna (Mistrató), San Juan Blade (APIA), Alto del Nudo i Morro Azul (Pereira), Alto de la Campana (APIA) i el Alto Cristalino (Belen de Umbria.)
Els sòls del departament tenen el seu origen en roques ígnies i cendres volcàniques derivades de roques sedimentàries i materials al·luvials i col·luvials.
Quant a la classificació agrològica (cultius), el 6,4% de l'àrea departamental (excepte els municipis de Pueblo Rico, Belén deUmbria, Mistrató, que no tenen estudi agrològic) correspon a les classes II, III i IV, el 77,2% a les classes V, VI, VII, i el 16,4% a la classe VIII i en aspecte agrològic es van considerar la superfície total Mj. i Fn., que ocupen el 58,6% de la superfície total considerada apta per a una varietat de cultius i boscos.

## Municipis

* Apia
* Balboa
* Belén de Umbría
* Dosquebradas
* Guatica
* La Celia
* La Virginia
* Marsella
* Mistrato
* Pereira
* Pueblo Rico
* Quinchía
* Santa Rosa de Cabal
* Santuario

## Enllaços externs

* Governació de Risaralda
# Rivulus bororo

Rivulus bororo és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes que es troba a Sud-amèrica: Brasil.
Els mascles poden arribar als 2,5 cm de longitud total i les femelles als 2,19.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Costa, W.J.E.M.: Rivulidae (South American Annual Fishes). planes 526-548. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil, any 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Roques Blanques (Odèn)

Les Roques Blanques és un indret de 1.165 metres que es troba al municipi d'Odèn, a la comarca catalana del Solsonès.

## Referències

* ↑ «Roques Blanques (Odèn)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Rubiol (desambiguació)

«Rubiol» té aquests significats:
* Rubiol, dolços mallorquins
* Rubiol (grup de bolets), bolet de làmines madures de color xocolata fosc o negre
# Ruše

Ruše (alemany: Maria Rast; població 10.000 habitants) és un poble i un municipi d'Eslovènia. Es troba al costat del riu Drave, entre la muntanya Pohorje i la serralada de Kozjak. És el poble més gran d'Eslovènia, aproximadament a 12 km de Maribor, la capital de la regió d'Estíria.

## Enllaços externs

* Ruše - Lloc web oficial (eslovè)
# Sintetitzador Moog

Sintetitzador Moog es pot referir a qualsevol sintetitzador analògic dissenyat per Robert Moog o manufacturat per Moog Music i normalment es fa servir com a terme genèric per a l'antiga generació de sintetitzadors analògics musicals. La companyia Moog va ser pionera, a mitjans dels seixanta, en la manufactura comercial dels sistemes de sintetitzadors analògics modulars controlats a través de voltatge. El desenvolupament tecnològic que va portar a la creació del sintetitzador Moog va ser la invenció del transistor, que va permetre a investigadors com Moog de construir sistemes electrònics musicals que van ser considerablement més petits, barats i més fiables que els sistemes basats en vàlvules de buit). Una gran col·laboradora en perfeccionar el Moog fou Wendy Carlos.
El sintetitzador Moog va adquirir major atenció dins de la indústria de la música després de la seva demostració en el Monterey Pop Festival, el 1967. Wendy Carlos va fer el llançament comercial d'un enregistrament del Moog en el disc de 1968 Switched-On Bach. Es va convertir en un dels discs de música clàssica més venuts de l'època. L'èxit d'Switched-On Bach va suposar una onada d'enregistraments amb sintetitzadors a la fi dels anys seixanta i mitjans dels setanta.
Posteriorment, en els sistemes modulars Moog es van incloure diverses millores, com una versió simplificada dissenyada per al seu ús en viu.
# Estadi Tres de Marzo

L'Estadi Tres de Marzo és un estadi de futbol de la ciutat de Zapopan, Jalisco, a Mèxic.
Va ser inaugurat l'any 1971 i va ser seu de la Copa del Món de Futbol de 1986.
És la seu del club Tecos de la UAG.

## Referències

* ↑ «World Cup 1986». rsssf.com. [Consulta: 1r febrer 2022].
# Illes Willis

Les illes Willis són un petit arxipèlag que es troba a l'oest de l'illa de Geòrgia del Sud a les illes Geòrgia del Sud. Es troba dues milles a l'oest de l'illa Bird, de la qual les separa l'estret de Stewart. Van ser descobertes el 14 de gener de 1775 pel capità James Cook i batejats pel guardiamarina de Cook, Thomas Willis, primer membre de la tripulació en veure-les. Les illes Willis van ser cartografiades amb més detall i anomenades individualment pel personal de Discovery Investigations entre 1926 i 1930.
Hi cria l'os marí antàrtic.

## Referències

* 1 2 «Willis Islands». Geographic Names Information System, Servei Geològic dels Estats Units.
* ↑ «Stewart Strait». Geographic Names Information System. United States Geological Survey.
* ↑ «Main Island». Geographic Names Information System. United States Geological Survey.
* ↑ «Vaughan Island». Geographic Names Information System. United States Geological Survey.
* ↑ Kerry, K. R.; Hempel, G. Antarctic Ecosystems: Ecological Change and Conservation (en anglès). Springer Science & Business Media, 2012-12-06. ISBN 9783642840746.
# Weststellingwerf

Weststellingwerf (Weststellingwerf en neerlandès Weststellingwarf en stellingwerfs) és un municipi de la província de Frísia, al nord dels Països Baixos. L'1 de gener de 2009 tenia 25.779 habitants repartits per una superfície de 228,36 km² (dels quals 6,83 km² corresponen a aigua). Al territori no es parla frisó sinó stellingwerfs, una varietat del baix saxó neerlandès. Limita al nord amb Skarsterlân, Heerenveen i Ooststellingwerf, a l'oest amb Lemsterland i al sud Steenwijkerland (Overijssel) i Westerveld (Drenthe).

## Administració

El consistori actual, després de les eleccions municipals de 2007, és dirigit per G. van Klaveren. El consistori municipal consta de 21 membres, compost per:
* Partit del Treball, (PvdA) 8 escons
* Crida Demòcrata Cristiana, (CDA) 4 escons
* Partit Popular per la Llibertat i la Democràcia, (VVD) 4 escons
* Weststellingwerfs Belang, 3 escons
* GroenLinks, 2 escons

## Personatges il·lustres

* Peter Stuyvesant

## Enllaços externs

* www.weststellingwerf.nl
# Pomacentrus venustulus

Pomacentrus venustulus és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Referències

* ↑ ITIS

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Quarta dinastia de Kish

La quarta dinastia de Kish és el nom que es dona als llegendaris reis de Sumer que van exercir el poder amb centre a Kish, després de l'hegemonia d'Akxak, segons diu la Llista de reis sumeris. En aquesta dinastia ja els anys de regnat són (excepte en un cas) xifres raonables, a diferència del temps que la llista dona per altres dinasties anteriors. El domini va passar després a Uruk.
Els reis coneguts van ser:
* Puzur-Sin de Kish: 25 anys
* Ur-Zababa de Kish: 400 (6?) anys
* Zimudar de Kish: 30 anys
* Ussi-Watar de Kish: 7 anys
* Eshtar-Muti de Kish: 11 anys
* Ishme-Shamash de Kish: 11 anys
* Shu-Ilishu de Kish: 15 anys
* Nanniya de Kish, el joier: 7 anys.

## Referències

* ↑ «The Sumerian King list». The ETCSL project. Faculty of Oriental Studies, University of Oxford. [Consulta: 19 setembre 2021].