OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Magenta

«Magenta» té aquests significats:
* Magenta (color), to de color proper al fúcsia, al rosa i al lila
* Magenta (Marne), municipi al departament del Marne (regió del Gran Est, França)
* Magenta (Milà), municipi a la ciutat metropolitana de Milà (regió de Llombardia, Itàlia)
* Batalla de Magenta batalla de la segona guerra de la independència italiana que va tenir lloc el 1859 prop de la ciutat de Magenta
# Divuit

El divuit, díhuit o devuit és el nombre que segueix el disset i precedeix el dinou. S'escriu 18 en xifres àrabs, XVIII en les romanes i 十八 en les xineses.
Ocurrències del divuit:
* En molts països, incloent Catalunya, assenyala la majoria d'edat, segons la qual una persona ja és adulta amb les obligacions i drets que això comporta.
* Les donacions monetàries als països amb majoria de jueus acostumen a ser múltiples de 18, ja que és una xifra que s'associa a la sort i a la riquesa.
* És el codi neonazi per significar Hitler (per la suma dels valors numèrics de la A i la H de les inicials del seu nom).
* Un recorregut estàndard de golf té 18 forats.
* És el nombre atòmic del gas argó.
* Designa l'any 18 i el 18 aC.
* És el setè nombre de Lucas.

## Referències

* ↑ «díhuit». Diccionari normatiu valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua.
* ↑ «The First 200 Lucas numbers and their factors» (en anglès). [Consulta: 4 desembre 2017].
# Departament d'Innovació, Universitats i Empresa de la Generalitat de Catalunya

El Departament d'Innovació, Universitats i Empresa de la Generalitat de Catalunya fou un efímer òrgan del Govern de Catalunya 2006-2010 durant la VII Legislatura sota el mandat de José Montilla. Constituïda legalment el 29 de novembre de 2006, assumí les competències de comerç interior i l'artesania, turisme, seguretat industrial, indústria, innovació, universitats, foment de la recerca i la internacionalització de l'empresa catalana. El seu cap fou Josep Huguet i Biosca (ERC). Amb el canvi de color del govern, la conselleria i el departament es dissolgué passant les competències als departaments d'Empresa i Ocupació i Economia i Coneixement.

## Llista de consellers

| # | Legislatura | Nom | Nom | Inici de mandat | Fi de mandat | Partit polític | Partit polític |
| 1 | VII | | Josep Huguet i Biosca | 29 de novembre de 2006 | 29 de desembre de 2010 | | Esquerra Republicana de Catalunya |

## Referències

* 1 2 Catalunya. Generalitat «DECRET 421/2006, de 28 de novembre, de creació, denominació i determinació de l'àmbit de competència dels departaments de l'Administració de la Generalitat de Catalunya». Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya, Núm. 4771, 29-11-2006, p. 50447-50448 [Consulta: 2 desembre 2013].
# Fergusonita-(Nd)

La fergusonita-(Nd) és un mineral de la classe dels niobats. Rep el seu nom de Robert Ferguson (1767-1840), terratinent escocès, polític i col·leccionista de minerals, de la seva relació amb la fergusonita-(Y), i del seu contingut dominant de neodimi.

## Característiques

La fergusonita-(Nd) és un niobat de fórmula química (Nd,Ce)(Nb,Ti)O₄. Cristal·litza presumiblement en el sistema tetragonal, en forma granular o de grans equants. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5,5 a 6,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la fergusonita-(Nd) pertany a «07.G - Molibdats, wolframats i niobats, sense anions addicionals o H₂O» juntament amb els següents minerals: fergusonita-(Ce), fergusonita-(Y), powel·lita, scheelita, stolzita, wulfenita, formanita-(Y), iwashiroïta-(Y) i paraniïta-(Y).

## Formació i jaciments

Es troba en petites venes en un marbre dolomític derivat de carbonatites. Sol trobar-se associada a altres minerals com l'aegirina i la fergusonita-(Nd)-ß. Va ser descoberta al dipòsit de Bayan Obo, a Darhan Muminggan United Banner, Mongòlia Interior, Xina. També ha estat descrita al dipòsit d'itri, zircó i niobi de Tsakhirin Khuduk (Mongòlia) i a Ust'-Biraya, a l'altiplà de Vitim (Rússia).

## Referències

* ↑ «Fergusonite-(Nd)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 juliol 2016].
* ↑ «Fergusonite-(Nd)» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 1 d’abril 2016. [Consulta: 5 juliol 2016].
# Emperador Tianqi

Tianqi (xinès: 天啓) (1605-1627) va ser el 15è i penúltim emperador de la Dinastia Ming (1368-1644) a la Xina. Pràcticament analfabet va cedir tot el poder al funcionari eunuc Wei Zhongxian.

## Biografia

Zhu Youxiao va néixer a Pequín el 23 de desembre de 1605, fill gran de l'emperador Taichang, va regnar de l'1 d'octubre de 1620 al 30 de setembre de 1627, amb el nom de Tianqi que significa "Obertura del Cel" i amb el nom de temple de Xizong. Va tenir tres fills i dues filles.
Zhu va ascendir al poder a l'edat de 15 anys, i com que era pràcticament analfabet i no tenia cap interès pels estudis va deixar el poder en mans de l'eunuc Wei Zhongxian.
Wei es va convertir en l'eunuc més poderós de la història de la Xina amb una actuació despòtica que va provocar la destitució o execució de centenars de funcionaris d'orientació confucianista. Per actuar contra Wei, un grup de reformadors (Acadèmia Donglin) va intentar tornar a introduir els valors confucians, però van fracassar i van ser assassinats juntament amb alguns dels seus 700 seguidors.
L'emperador dedicava la major part del seu temps a fer tasques de fuster, a la construcció de mobles i jocs de titelles (傀儡戏 kuilei xi) Durant el seu regnat les condicions de vida de la població van empitjorar de forma notable, situació que va provocar moltes rebel·lions populars i diverses invasions estrangeres. Al final del regnat la dinastia no tenia recursos i havia perdut el control del país.
Va morir el 30 de setembre de 1627. Va ser enterrat al mausoleu de Deling a les muntanyes de Tianshou. El va succeir el seu germà petit Zhu Youjian amb el nom d'emperador Chongzhen, com a alternativa pel fet que tots els seus fills havien mort molt joves.

## Referències

* ↑ «Tianqi Emperor of Ming Dinasty» (en anglès). Arxivat de l'original el 2014-12-10. [Consulta: juny 2017].
* 1 2 «Gallery og Historical Characters. Ming Dinasty Emperors who lived in the Forbiden City. Emperor Tianqi.» (en anglès). [Consulta: juny 2017].
* 1 2 «Tianqi. Emperor of Ming Dinasty» (en anglès). [Consulta: juny 2017].
* ↑ «Zhu Yujiao - the Tianqi Emperor» (en anglès). [Consulta: juny 2017].
* ↑ «Timeline of the Ming and Qing. Palace Events» (en anglès). Arxivat de l'original el 2020-12-02. [Consulta: juny 2017].
# Maison Gaugiran (Còrdas d'Albigés)

La maison Gaugiran (la casa Gaugiran) és una casa gòtica medieval de Cordes-sur-Ciel, del departament del Tarn (França). És Monument Històric des del 14 de maig de 1923.

## Orígens

Es tracta d'una casa construïda a l'edat mitjana per una família rica cordaise. És part dels edificis que han fet que el poble de Cordes-sur-Ciel es conegui com «la ciutat de les cent ogibes» per la seva alta proporció d'edificis civils gòtics.

## Descripció

Com tota casa gòtica, té tres plantes.
La planta baixa és oberta, amb quatre arcs ogivals. A la primera planta, vuit finestres bessones estan disposats en dos grups de dos. La segona planta és còpia de la primera i les finestres estan alineades a la mateixa l'altura.
El pati interior és notable per la seva escala de fusta, que connecta el pati amb les galeries dels pisos. Amb l'excepció de l'escala renovada, aquesta disposició reflecteix el tipus de comunicació entre els pisos que tenia en l'Edat Mitjana.

## Funció actual

Els propietaris de la casa volien desfer-se d'ella i va ser comprada en 2008 per la ciutat de Cordes. El poble necessitava establir una oficina de turisme i la casa Gaugiran va ser triada per albergar-la.
Sota la supervisió de l'arquitecte dels Edificis de França es van completar els arranjaments. Es van respectar totes les característiques de l'època i es va adaptar el lloc per a la seva funció actual, de forma que els canvis que es van fer podien ser reversibles per si s'ha de deixar la casa com estava al principi.

## Referències

* ↑ Base Mérimée, Ministeri francès de Cultura (francès)
* ↑ Maisons-hotes-charme.com » des Maisons d'Hôtes de Charme du Sud Ouest (francès)
* ↑ Portal, 1969, p. 39-40.
* ↑ Comunicat de Paul Quilès, alcalde de Cordes : Maison Gaugiran, un desenvolupament que respecta la nostra herència. (francès)

## Bibliografia

* Portal, Charles. Cordes (en francès). 7. Société des amis du vieux Cordes, 1969.

## Vegeu també

* Llista de monuments del districte d'Albi
# Psicobloc

El psicobloc ("deep-water soloing" en anglès) és una de les variants més noves de l'escalada esportiva. En concret, és una de les derivacions de l'escalada de blocs o búlder (de l'anglès boulder). El búlder es caracteritza per escalar parets d'una altura (relativament) escassa, generalment no més de 5-6 metres, amb l'única protecció d'un matalàs especial conegut amb el nom de crashpad.
El psicobloc consisteix a realitzar el mateix tipus d'escalada sense corda però sobre l'aigua (ja sigui sobre el mar, un riu, un embassament, etc.). Així, s'aprofita l'aigua per esmorteir, permetent a més poder fer blocs de més altura (al voltant dels 20 metres) que en el cas del búlder tradicional.
Per arribar fins a la paret es fan servir tota mena de mètodes: barques inflables, matalassos o simplement s'hi arriba nedant. Quan es produeix una caiguda, l'escalador ha d'intentar caure a l'aigua de manera vertical per esmorteir millor la caiguda.

## Origen

Va ser a partir del 78 quan Miquel Riera Picón va començar a practicar el psicobloc a Mallorca. A Anglaterra, en canvi, va començar una dècada després, segons el que hi ha publicat a internet,(http://www.timeoutdoors.com), de boca del psicobloquer anglès Mike Robertson. El primer psicobloquer britànic va ser Nick Buckley, que a final dels 80 va escalar la via "The Conger" a Swanage's Conner Cove. Però, encara que només fos un cas aïllat, a partir dels anys 90 es va començar a practicar el psicobloc a Anglaterra amb assiduïtat.
Aquest tipus d'escalada es practica a penya-segats. Els més famosos són els de Mallorca, així com les calanques de Marsella, algunes zones d'Irlanda, Sardenya, Grècia, Dorset i Devon i molts més.

## Enllaços externs

* Documental de Psicobloc a Mallorca Arxivat 2009-05-19 a Wayback Machine. a la secció de vídeos.

## Referències

* ↑ Mallorca, Diario de. «Muere Miquel Riera, el inventor del psicobloc» (en castellà). [Consulta: 11 octubre 2019].
# Sintetitzador analògic

Un sintetitzador analògic és un sintetitzador que utilitza circuits analògics i tècniques d'ordinadors analògics per a generar so electrònicament.

## Referències

* ↑ «1957 Evgeny Murzin ANS synthesizer», 06-09-2006. [Consulta: 15 febrer 2006].
# Feliciano Alberto Viera Borges

Feliciano Alberto Viera Borges (Salto, 1872 - ibídem, 1927) fou un polític i president constitucional de l'Uruguai entre els anys 1915 i 1919.
Va integrar el 1898 el Consell d'Estat creat per Juan Lindolfo Cuestas i va ser cap polític del departament d'Artigas. Reinstaurada la democràcia, va ser diputat per Salto, senador per Rivera i president del Senat. Seguidor de les orientacions del seu amic José Batlle y Ordóñez, va ser ministre de l'Interior durant la seva segona presidència. Va succeir a Batlle en la presidència de la República el 1915 i va ser titular del primer Consell Nacional d'Administració, cos que va abandonar sent conseller el 1926 per desavinences amb Batlle, que el van portar a crear el corrent vermell radical (colorado radical en castellà) oposada a aquell.
Era pare de l'artista Petrona Viera, representant del planisme. Durant la seva presidència es va reunir l'Assemblea Constituent que va redactar la segona Constitució (de 1918) uruguaiana que va tenir el país.

## Vegeu també

* Vierisme

## Enllaços externs

* Presidència de l'Uruguai Arxivat 2011-02-24 a Wayback Machine. (castellà)
# Haploviricotina

Haploviricotina és un subfílum de virus del fílum Negarnaviricota. És un dels dos únics subfílums de virus, l'altre és Polyploviricotina, que també es troba dins del fílum Negarnaviricota. El nom prové d' ἁπλό (haplo-, en grec antic "simple"), juntament amb el sufix emprat en els subfílums de virus -viricotina.

## Taxonimia

La taxonomia del subfílum Haploviricotina fins al nivell d'ordre és el següent:
Fílum: Negarnaviricota
* Subfílum Haploviricotina
** Classe Chunqiuviricetes
*** Ordre Muvirales
** Classe Milneviricetes
*** Ordre Serpentovirales
** Classe Monjiviricetes
*** Ordre Jingchuvirales
*** Ordre Mononegavirales
** Classe Yunchangviricetes
*** Ordre Goujianvirales
* Subfílum Polyploviricotina

## Referències

* 1 2 Wolf, Yuri; Krupovic, Mart; Zhang, Yong Zhen; Maes, Piet; Dolja, Valerian. «Megataxonomy of negative-sense RNA viruses» (docx) (en anglès). International Committee on Taxonomy of Viruses (ICTV). Arxivat de l'original el 13 de gener 2019. [Consulta: 12 gener 2019].
* 1 2 «International Committee on Taxonomy of Viruses (ICTV)» (en anglès). International Committee on Taxonomy of Viruses (ICTV), 01-07-2018. [Consulta: 27 març 2020].
# Maria Canals-Barrera

Maria Canals-Barrera (Miami, 28 de setembre de 1966) és una actriu i cantant estatunidenca d'ascendència cubana i catalana.
Va rebre el seu grau del Teatre de l'Escola d'art dramàtic de Miami, havent després treballat en teatre a les ciutats de Miami i Los Angeles. La seva primera aparició a la televisió va ser a TV sèries Kew Westie el 1993 i també ha aparegut a la sèrie Sèries Popular, de la Warner Bros. com una prostituta anomenada Candybox, així com pel·lícules com ara America's Sweethearts i The Master Of Disguise.
Ha guanyat molt reconeixement entre els fans dels còmics en els darrers anys gràcies al seu paper com Hawkgirl / Shayera Hol a la Lliga de la Justícia de Bruce Timm i la Lliga de la Justícia la sèrie Il·limitada. També va tenir un paper diari en el Cop Constant com Sandoval Esquelet, un periodista de notícies, i en el Fantasma de Danny com l'institut de Danny Fenton / Phantom aixafa, Paulina. També va realitzar la veu de Mercedes "Meche" Colomar el 1998 al videojoc Grim Fandango. Canals també va interpretar personatges casuals en dos episodis de la sèrie de televisió Els cinquens Inferns (el "Combat de Abuelito" i "a casa Solo"). També fa la veu de Sunset Boulevardez a The Family Proud. En el seu projecte més recent representa Theresa Russo en, Els mags de Waverly Place al costat de Selena Gomez, David Henrie i Jake T. Austin, de Disney. Va treballar en el film, Camp Rock amb el paper de Connie Torres, la mare de Mitchie Torres (Demi Lovato) que treballa amb ella a la cuina.

## Referències

* ↑ Friedlander, Whitney. «‘Wizards of Waverly Place’s’ Maria Canals-Barrera Joins Susannah Grant’s ABC Series» (en anglès). Variety, 25-03-2014. [Consulta: 21 agost 2022].
# Psicodinis

Psychodini és una tribu de dípters nematòcers de la família Psychodidae.

## Gèneres

* Chodopsycha
* Copropsychoda
* Falsologima
* Logima
* Psycha
* Psychana
* Psychoda
* Psychodocha
* Psychodula
* Psychomora
* Threticus
* Tinearia
* Ypsydocha
# E56

La ruta europea E56 és una carretera que forma part de la Xarxa de carreteres europees. Comença a Nuremberg (Alemanya) i finalitza a Sattledt (Àustria). Té una longitud de 330 km, una orientació d'est a oest i passa per les ciutats de Nuremberg, Regensburg, Deggendorf, Passau, Ried, Wels i Sattledt.
# Cyclorana cryptotis

Cyclorana cryptotis és una espècie de granota endèmica d'Austràlia.

## Referències

* Fordham et al (2006). Cyclorana cryptotis. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 1 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Feuillée (cràter)

Feuillée és un petit cràter d'impacte de la Lluna situat a la part oriental de la Mare Imbrium. Es troba a menys mig diàmetre del cràter Beer, situat a nord-oest. Aquests dos elements formen una parella de cràters molt similars. A l'oest es troba el petit però important cràter Timocharis.
* Localització de Feuillée (centre de la imatge)
* Fotografia de la missió Apollo 15
Igual que Beer, Feuillée és una formació circular en forma de bol, amb una petita plataforma central situada al punt mig de les parets internes inclinades. És un cràter de perfil esmolat, poc erosionat i que no té trets distintius. No obstant això, presenta la particularitat d'estar situat en un dorsum que travessa la superfície d'una mar lunar, una característica que s'observa millor en condicions d'il·luminació obliqua, quan el cràter es troba prop del terminador.
El nom del cràter apareix escrit incorrectament Feuillet en algunes taules lunars.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Haplotip

Un haplotip és una combinació d'un al·lel d'un locus amb un al·lel d'un locus diferent (en general pròxims en el cromosoma), en què la recombinació genètica és molt baixa o nul·la (com ara en els bacteris o els mitocondris, o les regions no-homòlogues dels cromosomes sexuals.
Els haplotips resten variabilitat genètica respecte dels organismes diploides, puix que la recombinació homòloga de cromosomes rarament es produeix en cromosomes no-homòlegs.
La distància física entre dos gens pot variar segons els haplotips, perquè es veuen afectats pels transposons i altres elements genètics mòbils i virus.
Les combinacions haplotípiques si estan en desequilibri de lligament caracteritzen de més bona manera les poblacions que les freqüències al·lèliques.
# Erethistes maesotensis

Erethistes maesotensis és una espècie de peix de la família Erethistidae i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2,2 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical (22 °C-24 °C).

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: riu Mae Nam Moei (afluent del riu Salween, frontera entre Tailàndia i Myanmar).

## Referències

* ↑ «Erethistes maesotensis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1995. Aquarien Atlas. Band 4. Mergus Verlag GmbH, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Melle, Alemanya. 864 p.
* ↑ Monkolprasit, S., S. Sontirat, S. Vimollohakarn i T. Songsirikul, 1997. Checklist of Fishes in Thailand. Office of Environmental Policy and Planning, Bangkok, Tailàndia. 353 p.
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran, 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. Volum 2. A.A. Balkema, Rotterdam.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hora, S. L., 1950: Siluroid fishes of India, Burma and Ceylon. XIII. Fishes of the genera Erethistes Müller and Troschel, Hara Blyth and of two new allied genera. Records of the Indian Museum (Calcuta) v. 47 (pt 2): 183-202, Pls. 1-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Puig del Rocater

El Puig del Rocater és una muntanya de 1.589,3 metres d'altitud del límit dels termes de les comunes de Mosset i Orbanyà, tots dos de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord.
És a la zona sud-oest del terme de Mosset i al nord del d'Orbanyà. És al nord i damunt del sector més oriental del Bosc Domanial de Noedes i Orbanyà, al sud-est del Coll del Mener, bastant a prop seu.
És en una de les zones més concorregudes pels excursionistes de la Catalunya del Nord.

## Referències

* ↑ El Puig del Rocater en els ortofotomapes de l'IGN
# E572

La ruta europea E572 és una carretera que forma part de la Xarxa de carreteres europees. Comença a Trencin (Eslovàquia) i finalitza a Žiar nad Hronom (Eslovàquia). Té una longitud de 103 km. Té una orientació d'est a oest.
# Cyclorana longipes

Cyclorana longipes és una espècie de granota endèmica d'Austràlia.

## Referències

* Fordham et al (2006). Cyclorana longipes. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 1 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Fidel Lora Lillo

Fidel Lora Lillo (Barcelona, 3 de febrer de 1969) és un polític català, diputat al Parlament de Catalunya en la IV Legislatura.
Ha estudiat psicologia a la Universitat de Barcelona i ha treballat en el sector del lleure jovenil. Ha estat portaveu de la Coordinadora d'Estudiants del Col·lectiu de Joves Comunistes (CJC), organització e la que n'ha estat secretari general. Alhora, milita al Partit dels Comunistes de Catalunya i ha estat membre de la secretaria de la joventut de Comissions Obreres. A les eleccions al Parlament de Catalunya de 1995 fou elegit diputat per la província de Barcelona dins les llistes d'Iniciativa per Catalunya-Verds, però el 1997 es passà al Grup Mixt i formà part del nou grup Esquerra Unida i Alternativa. Posteriorment es desvinculà del PCC i formà part del grup Espai Marx.

## Referències

* ↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la V Legislatura p. 162

## Enllaços externs

* Diputats al Parlament de Catalunya a La Vanguardia, 21/11/1995