OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Casa a la plaça Major, 9 (Roda de Ter)

La Casa a la plaça Major, 9 és una obra modernista de Roda de Ter (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta baixa i un pis. La façana està organitzada a partir de dos eixos verticals. A la planta baixa hi ha una porta i una finestra; al primer pis, dos balcons; i al nivell superior, dues finestretes apaïsades. Tant el parament del primer com del segon pis estan coberts d'esgrafiats. La façana acaba amb una cornisa sobre la qual s'alça una barbacana amb brèndoles d'obra que formen un dibuix geomètric.

## Història

Durant els segles XVII i XVIII, per un gran augment demogràfic i coincidint amb la industrialització, es construïren o reconstruïren la majoria de les cases del nucli antic de Roda. Aquesta casa segueix l'estructura més característica dels habitatges de Roda: dues parets unides per un embigat, que a partir dels segles XVII i XVIII evolucionarà cap a una casa de dos pisos amb la planta baixa utilitzada com a botiga o taller. Durant els segles XIX i XX, aquesta estructura no es modifica, encara que la majoria d'habitatges es restauren i s'hi transformen les obertures.

## Referències

* 1 2 «Casa a la plaça Major, 9». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 agost 2017].
# Cepeda

* Aquest article tracta sobre el poble de Castella i Lleó. Vegeu-ne altres significats a «Cepeda (cantant)».
Cepeda és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 598 | 554 | 494 | 478 |

## Enllaços externs

* Enllaç a Wikisalamanca
# Cent dos

El nombre 102 (CII) és el nombre natural que segueix el nombre 101 i precedeix el nombre 103. La seva representació binària és 1100110, la representació octal 146 i l'hexadecimal 66. La seva factorització en nombres primers és 2×3×17; altres factoritzacions són 1×102 = 2×51 = 3×34 = 6×17.
Es pot representar com a la suma de quatre nombres primers consecutius: 19 + 23 + 29 + 31 = 102; és un nombre 3-gairebé primer: 3 X 2 X 17 = 102.

## En altres dominis

* És el nombre atòmic del nobeli
# Castell de Malavella

El Castell de Malavella és un edifici del municipi de Caldes de Malavella (Selva) declarada bé cultural d'interès nacional. Està situat als afores del nucli urbà, a uns tres quilòmetres, al costat de l'ermita, també particular, de Sant Maurici. Està construït en una zona elevada, amb grans carreus de pedra basàltica i d'aparell irregular, només queden restes dels murs nord, est i sud. A l'oest només hi ha enderrocs.

## Descripció

Al costat nord, s'hi conserven restes de cases construïdes posteriorment, que van aprofitar el mur nord del castell. S'aprecien bé les obertures d'aquestes cases. A l'angle nord-oest, restes del que havia estat una torre de planta quadrangular. A l'angle nord-est, restes de l'antiga capella del Castell, dedicada a Sant Maurici. A les parets s'aprecien restes de possible pintura mural que hauria cobert els murs de la capella. A langle sud-est, una torre quadrangular d'uns 7 metres d'alçada, encara resta dempeus. Està feta de carreus irregulars disposats horitzontalment. Al mur del costat est potser hi hauria hagut un gran portal. Aquest mur, pel costat exterior, està molt reformat, doncs s'hi ha construït una capella dedicada a la Mare de Déu de Lourdes.

## Història

L'any 1054 surt esmentat un "Castro Vetulo" que en un altre document de 1057 s'anomena "Castro quod dicunt Malavela". El primer document és una escriptura de donació feta per la comtessa Ermessenda (muller del comte Ramon Borrell) a Oldegold i a la seva muller Sabrosa, d'un terreny situat en el comtat de Girona, a la parròquia de Santa Maria i Sant Esteve de Caldes. L'afrontació occidental d'aquest terreny és l'esmentat "Castro Vetulo". El segon document és el jurament pel fet pel senescal Amat Elderic a la comtessa Almodis, muller de Ramon Berenguer I.
Per altra banda, el 1225 trobem documentat el castell de "Malavetula". Ja al segle xiv tenim escrit el nom de la vila de Caldes amb la forma com la coneixem actualment: "Calidis de Malaveglia" (1309). Per aquest temps sabem que va ser un castell feudal. El castell de Malavella sembla que estigué vinculat a al Castell de Llagostera. Almenys des del segle xiii, i des de 1375 fins a la fi de l'antic règim pertangué a la baronia de Llagostera. L'any 1831, el castell pertanyia al duc de Medinaceli, com a Vescomte de Cabrera.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 «Castell de Malavella». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 octubre 2014].

## Enllaços externs

* «Castell de Malavella». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
# Castell de Malla

El Castell de Malla és un edifici de Malla (Osona) declarat bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

L'any 1918 l'arquitecte Josep M. Pericas va fer uns apunts de les restes que encaren eren visibles llavors al cim del puig de Malla o del Clascar. El dibuix indica les restes d'estances rectangulars i un mur de tancament al costat nord que segueix la forma del turó.
Actualment de l'antic edifici només queden, a nivell de superfície, quatre pedres escampades.

## Història

El nom primitiu del castell va ser d'Orsal, Orsalitano, Ursal o Ursalitano i fins al segle xi no va canviar per Malla. El terme del castell apareix citat a partir de 924. El domini estigué en mans del comte de Barcelona a partir del 1067 i anteriorment pertanyia a la família vescomtat gironina.
A principis del segle xii el rei l'infeudà a la casa de Montcada, i més tard, als segles xiv i xv, fou cedit als Cabrera, a Roger de Malla i als seus descendents, d'aquesta manera els antics castlans van passar a ser els senyors del castell.

## Referències

* 1 2 3 4 «Castell de Malla». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 setembre 2017].
# Catena Dziewulski

La Catena Dziewulski es una estructura geològica de tipus catena de la superfície de la Lluna situada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 19.82 ° de latitud nord i 101.24 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 80.66 km. El nom va ser fet oficial per la UAI l'any 1976 i pren el nom d'un cràter proper.

## Referències

* ↑ "Catena Dziewulski". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)

## Altres referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.
# Catena Artamonov

La Catena Artamonov es una estructura geològica de tipus catena de la superfície de la Lluna situada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 27.77 ° de latitud nord i 107.3 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 131.21 km. El nom va ser fet oficial per la UAI l'any 1976 i pren el nom d'un cràter proper.

## Referències

* ↑ "Catena Artamonov". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)

## Altres referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.
# Máximo Buch Torralva

Máximo Hartwig Buch Torralva (València, 11 d'agost de 1959) és un enginyer industrial valencià, conseller d'Economia, Indústria i Comerç de la Generalitat Valenciana de 2012 a 2015.

## Biografia

Buch és enginyer industrial especialitzat en Organització Industrial per la Universitat Politècnica de València (UPV) i MBA per l'IESE de la Universitat de Navarra. Ha estat durant deu anys (1992-2002) delegat per a la Comunitat Valenciana de la Cambra de Comerç alemanya. També ha estat professor col·laborador de la Fundació d'Estudis Borsaris i Financers (FEBF), de la Universitat de València, la Universitat Catòlica de València i del Centre de Formació Empresarial Lluís Vives de la Cambra de Comerç de València.
El 20 de gener de 2012 el president de la Generalitat Alberto Fabra, va anunciar el seu nomenament com a Conseller d'Economia, Indústria i Comerç en substitució d'Enrique Verdeguer Puig. Des d'aquesta responsabilitat s'encarregà de coordinar el procés de reestructuració del sistema valencià d'empreses públiques, passant de 46 empreses a únicament 6 hòldings. Aquest procés s'estimà que comportaria l'acomiadament d'unes 5.000 persones, el que representa entre un 40 i un 50% de la plantilla de treballadors del sector públic.
Amb la remodelació del Consell portada a terme pel president Fabra al desembre de 2012, Buch incorporà a la seua conselleria les competències d'ocupació (anteriorment a la conselleria desapareguda d'Educació, Formació i Ocupació) i de Turisme (anteriorment a la també desapareguda Conselleria de Turisme, Cultura i Esport) quedant modificada la denominació de la conselleria, ara amb el nom de Conselleria d'Economia, Indústria, Turisme i Ocupació.
A les eleccions a les Corts Valencianes de 2015 fou elegit diputat per la circumscripció de Castelló ´és vicepresident de la Comissió d'Indústria i Comerç, Turisme i Noves Tecnologies de les Corts Valencianes.

## Referències

* ↑ «El nuevo conseller de Economía será Máximo Buch». Levante-emv.com, 20-01-2012. [Consulta: 20 gener 2012].
* ↑ «Buch presiona a la consultora Deloitte para que acelere la reestructuración del sector público» (en espanyol). ValenciaPlaza.com, 24-04-2012. [Consulta: 24 abril 2012].
* ↑ «El govern valencià acomiadarà el 40% dels treballadors de les empreses públiques». Vilaweb, 24-04-2012. [Consulta: 24 abril 2012].
* ↑ «Fabra remodela el Consell» (en espanyol). ValenciaPlaza.com, 07-12-2012. [Consulta: 11 desembre 2012].
* ↑ «Fitxa de les Corts Valencianes». Arxivat de l'original el 2016-07-01. [Consulta: 15 setembre 2015].
# Alpanseque

Alpanseque és un municipi espanyol ubicat a la província de Sòria, dins la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Alpanseque :
| Any | 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1980 | 1990 | 2000 |
| Població | 375 | 397 | 362 | 388 | 405 | 353 | 293 | 152 | 186 | 158 | 105 |
# Proterorhinus semilunaris

Proterorhinus semilunaris és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 9 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja invertebrats bentònics.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, de clima temperat i bentopelàgic.

## Distribució geogràfica

Es troba a Bulgària, tot i que, com una espècie invasiva, ha colonitzat el curs superior del riu Danubi fins al sud d'Alemanya.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 5 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M. i J. Freyhof, 2007. Handbook of European freshwater fishes. Publications Kottelat, Cornol, Suïssa. 646 p.
* ↑ FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Mauron

Mauron (en bretó Maoron) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ar Mor-Bihan. L'any 2006 tenia 3.097 habitants. Es troba a la cruïlla de camins que porta de Dinan a Gwened i de Rennes a Quimper. A l'inici del curs 2007 el 6,3% dels alumnes del municipi eren matriculats a la primària bilingüe.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 3.062 | 3.216 | 3.237 | 3.365 | 3.396 | 3.196 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1989-1995 | Claude Dréano |
| 1995-2001 | Michel Colleu |
| 2001-2005 | Jean-Marie Desgrées du Loû |
| 2005- | Christian Perrocheau |

## Referències

* ↑ (francès) Ofis ar Brezhoneg: Enseignement bilingue
# Madonna (art)

Una Madonna o Mare de Déu és una representació de Maria, sia sola o amb el nen Jesús. Aquestes imatges són icones molt importants tant per a l'Església Catòlica com per a l'Ortodoxa. La Madonna amb el Nen o Mare de Déu amb el Nen és una imatge molt comuna en la iconografia cristiana. Es divideix en molts subtipus tradicionals, especialment en la iconografia ortodoxa, que sovint són coneguts per la ubicació d'una icona notable de cada subtipus, com ara la Mare de Déu de Vladímir, l'Agiosoritissa, la Mare de Déu de Blaquerna, etc. o segons la postura en la qual apareixen, com ara l'Hodegetria, l'Eleüssa, etc.
En contextos ortodoxos, aquestes imatges se solen conèixer com a Theotokos. Una Madonna és, en general, una representació de Maria amb el nen Jesús o sense en la qual ella és el subjecte i figura central de la imatge, possiblement flanquejada o envoltada per àngels o sants. Altres tipus d'imatges marianes en un context narratiu concret, com ara escenes de la Vida de la Verge (p. ex. l'Anunciació) no se solen conèixer amb el nom de Madonna.

## Referències

* ↑ Doniger, Wendy, Merriam-Webster's encyclopedia of world religions, 1999, ISBN 0-87779-044-2 pàg. 696.

## Vegeu també

* Maria, mare de Jesús
# Maila Andreotti

Maila Andreotti (San Vito al Tagliamento, Friul, 8 d'abril de 1995) és una ciclista friulana. Va ser campiona en categoria junior d'sprint a partir de 2013 i va guanyar diversos títols els anys següents. Denuncià a l'octubre del 2019 les pressions i les conductes dubtoses al món del ciclisme italià.

## Referències

* ↑ «Maila Andreotti: «Il c.t. Salvoldi diceva: lascia la porta aperta. E se ero svestita entrava lo stesso»» (en italià). ESPN, 11-10-2019 [Consulta: 11 octubre 2019].
# Amejjaou

Amejjaou (en àrab أمجاو, Amajjāw; en amazic ⴰⵎⴻⵊⵊⴰⵡ) és una comuna rural de la província de Driouch, a la regió de L'Oriental, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 4.988 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Celle Ligure

Celle Ligure (en ligur Çelle) és un comune italià, situat a la regió de la Ligúria i a la província de Savona. El 2015 tenia 5.237 habitants.
És una ciutat costanera, un dels principals centres turístics de la Riviera de Ponent. La frazione de Pecorile és coneguda per haver vist néixer a Francesco della Rovere, escollit el 1471 com a papa Sixt IV.

## Geografia

Té una superfície de 9,56 km² i les frazioni de Boschi, Cassisi, Costa, Ferrari, Natta, Piana, Pecorile, Sanda i Terrenin. Limita amb Albisola Superiore, Stella i Varazze.

## Evolució demogràfica

* Gràfica d'evolució de Celle Ligure entre 1861 i 2011
* Font: ISTAT

## Fills il·lustres

* Francesco della Rovere, Sixt IV. (1414 - 1484), papa de Roma
* Giuseppe Olmo (1911 - 1992), ciclista

## Referències

* ↑ Frisoni, Gaetano. Nomi propri di città, borghi e villaggi della Liguria del Dizionario Genovese-Italiano e Italiano-Genovese. Gènova: Nuova Editrice Genovese.
* ↑ «Dato Istat al 31 desembre 2015». Arxivat de l'original el 2 de maig 2017. [Consulta: 19 d’abril 2017].
# Máximo Gómez Báez

Máximo Gómez Báez "El Generalísimo" (Baní, República Dominicana, 18 de novembre de 1836-L'Havana, Cuba, 17 de juny de 1905) va ser un general de la Guerra dels Deu Anys i el General en Cap de les tropes revolucionàries cubanes en la Guerra del 95.
Als 16 anys es va unir a l'exèrcit espanyol contra les invasions haitianes de Faustine Soulouque assolint el grau d'alfères. Quan les tropes espanyoles van ser derrotades el 1865 i fugiren cap a Cuba i Puerto Rico, Gómez es va establir a Cuba.
Va ingressar a una lògia massònica i de l'alçament de 1868 Crit de Yara es va unir als independentistes cubans, comandant les tropes illenques durant el primer tram de la Guerra dels Deu Anys. La seva acció militar més destacada va ser l'anomenada "invasió a Occident" amb la tàctica de cremar les plantacions de canya sucrera per tal de perjudicar els hisendats espanyols. A partir del fugaç govern del president de la República de Cuba en Armes, Juan Bautista Spottorno, Gómez aplicà el decret presidencial de sotmetre a la pena de mort a qualsevol militar cubà que presentés proposicions de pau que no es basessin en la independència de Cuba.
Va col·laborar amb José Martí fins a la mort d'aquest en la Guerra d'Independència cubana.

## Referències

* ↑ «Máximo Gómez Báez». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* (castellà) Maximo Gómez Báez Arxivat 2008-06-23 a Wayback Machine.
# Montceau-les-Mines

Montceau-les-Mines és un municipi francès, situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 1999 tenia 20.634 habitants.
# Mètode espectromètric

Els mètodes espectromètric són un mètode instrumentals emprats en Química analítica basats en la interacció de la radiació electromagnètica, o altres partícules, amb un anàlit per identificar o determinar la seva concentració. Alguns d'aquests mètodes també es fan servir en altres àrees de la química per elucidació d'estructures.
Espectroscòpia atòmica :
| Tècnica | Calor | UV-vis |
| Espectroscòpia de absorció atòmica | UV-vis | Calor |
| Espectroscòpia de fluorescència atòmica | UV-vis | UV-vis |
| Espectroscòpia de raigs X | Raigs X | Raigs X |
| Espectroscòpia molecular |||
| Tècnica | Radiació electromagnètica | Radiació electromagnètica |
| Espectroscòpia infraroja | Infraroig | Infraroig |
| Espectroscòpia ultraviolada-visible | Ultraviolat-visible | Ultraviolat-visible |
| Espectroscòpia de fluorescència ultraviolada-visible | Ultraviolat-visible | Ultraviolat-visible |
| Espectroscòpia de ressonància magnètica nuclear | radiofreqüències | radiofreqüències |
| Tècniques no espectroscòpiques |||
| Tècnica | Propietat | Propietat |
| Polarimetria | Polarització de la llum | Polarització de la llum |
| Dispersió òptica rotatòria | Polarització de la llum | Polarització de la llum |
| Refractometria | Índex de refracció | Índex de refracció |
| Interferometria | Índex de refracció | Índex de refracció |
| Turbidimetria | Dispersió de la llum | Dispersió de la llum |
| Nefelometria | Dispersió de la llum | Dispersió de la llum |
| Espectrometria Raman | Dispersió | Dispersió |
| Altres tècniques espectromètric |||
| Espectrometria de masses |||
| Difracció de raigs X | Difracció de raigs X | Elipsometría | Elipsometría |
Aquests mètodes utilitzen tècniques que es divideixen en tècniques espectroscòpiques i tècniques no espectroscòpiques . Les tècniques espectroscòpiques són aquelles en l'anàlit pateix processos d'absorció , emissió o luminescència . La resta correspon a tècniques no espectroscòpiques.
Les tècniques espectroscòpiques es diferencien també segons la forma en què es troba l'anàlit en el moment en què pateix el procés espectroscòpic, donant lloc a l'espectroscòpia atòmica i a l'espectroscòpia molecular .
Segons el rang d'energia que presenti la radiació electromagnètica hi ha diferents tècniques, per exemple, espectroscòpia d'infraroig, espectroscòpia de ressonància magnètica nuclear, etc.
Les tècniques no espectroscòpiques aprofiten diferents propietats de la radiació electromagnètica, com l'índex de refracció o la dispersió.
Una altra tècnica important és l'espectrometria de masses, també emprada en química orgànica per a l'elucidació d'estructures moleculars.

## Enllaços externs

* Espectrometria. com Informació sobre mètodes espectròmetre.
# Màloie Pseüixko

Màloie Pseüixko - Малое Псеушко (rus) - és un aül del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba als vessants meridionals de l'extrem oest del Caucas occidental, a la vora del riu Màloie Pseüixko, tributari del Pxenakho, afluent del riu Tuapsé. És a 17 km a l'est de Tuapsé i a 110 km al sud de Krasnodar.
Pertany al poble de Gueórguiievskoie.
# Màloie Iúrievo

Màloie Iúrievo (en rus: Малое Юрьево) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 9 habitants. Pertany al districte municipal de Múrom.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.