OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Casa Montero

La Casa Montero és un edifici d'habitatges de notables dimensions, amb dues façanes, una en el carrer Colón de Larreátegui i l'altra en l'Albereda de Recalde número 34 de Bilbao, conformant un xamfrà de confluència. Consta de soterrani, planta baixa i cinc alçades -l'última reculada després de balaustrada correguda-, a més de terrat amb golfes. Va ser realitzat en 1902 per Jean Batiste Darroquy.
Es tracta d'una construcció que pertany a l'estètica modernista i, en aquest sentit, caldria destacar la seva ornamentació. Els materials de construcció emprats a la Casa Montero han estat els carreus, el maó, bigues i columnes de ferro de fosa i també la fusta. Les façanes i el xamfrà s'organitzen en funció de dos eixos de balconades i miradors, distribuïts de forma diferent als dos carrers.
L'accés a l'edifici es realitza des del carrer o albereda de Recalde, a través d'una portada de llinda amb gran clau en ressalti i important decoració flanquejant-la. Trenca la verticalitat de l'edifici el predomini de la línia ondada, tant en les formes de les obertures (balconades i miradors), com en la decoració i, sobretot, en la sinuositat dels balustres del segon i tercer pis.
Altres elements decoratius d'interès són les mènsules, cans, canecets, cèrcols d'obertures i encoixinats, aquest últim observable en la planta baixa.
* Porta amb decoració modernista.
* Vista del portal des de l'interior.
* Detall escala d'accés.
* Detall de la façana.
* Façana en Alameda de Recalde.

## Referències

* ↑ Pérez de la Peña Oleaga, Gorka. Bilbao. Zabalguneak. / Bilbao. Los ensanches. (2001) Diputació Foral de Biscaia, Bilbao, ISBN 84-7752-321-5
* ↑ Bilbao Turismo. «Centro Histórico y Patrimonio. Casa Montero» (en castellà). [Consulta: 31 octubre 2014].

## Bibliografia

* Aquesta pàgina conté informació d'un bé d'interès cultural publicada en el BOPV Núm. 1994145 el 2 de agost de 1994 (text), alliberat al domini públic de conformitat amb el dispost a l'article 13 de la Llei de Propietat Intel·lectual Espanyola.
# Carles Sastre

Carles Sastre és el nom dels següents personatges:
* Carles Sastre i Benlliure (l'Hospitalet de Llobregat, 1955), un sindicalista i militant independentista català
* Carlos Sastre Candil (Leganés, 22 d'abril de 1975) és un ciclista espanyol que fou professional entre 1997 i 2011
* Carlos Sastre Varela (Madrid, 3 d'agost de 1968) és un exfutbolista madrileny, que jugava de migcampista
# El Vilà (Cardona)

El Vilà és una masia del segle xvii, situada al municipi de Cardona, a la comarca catalana del Bages.
Es tracta d'una edificació residencial de planta baixa i dues plantes habitables amb coberta a dos vessants. Adossada a la casa es pot trobar la Capella de Sant Josep

## Referències

* ↑ «Pla d'ordenació urbanística municipal de Cardona». Arxivat de l'original el 2011-09-06. [Consulta: 5 juny 2012].
# Damisel·la enguantada

La damisel·la enguantada (Calopteryx xanthostoma) és una espècie europea d'odonat zigòpter de la família Calopterygidae. Reemplaça a Calopteryx splendens al sud de França i a la península Ibèrica, i de vegades és considerada una subespècie d'aquesta espècie (els híbrids es donen freqüentment en àrees on viuen ambdues espècies).
El mascle té el tòrax i l'abdomen de color blau-verd metàl·lic i les ales fosques en la seva meitat. La femella té el tòrax i l'abdomen de color verd metàl·lic i les ales transparents. El seu cos fa uns 45 mm de llargada. Els adults volen de maig a setembre. S'alimenten d'insectes que cacen en vol.

## Referències

* ↑ «Cercaterm | TERMCAT». [Consulta: 19 novembre 2021].
* Dijkstra, Klaas-Douwe B. (2006). Dijkstra, Klaas-Douwe B. Field Guide to the Dragonflies of Britain and Europe, 2006, p. 68. ISBN 0-9531399-4-8. Dijkstra, Klaas-Douwe B. Field Guide to the Dragonflies of Britain and Europe, 2006, p. 68. ISBN 0-9531399-4-8.
# Manuel Cantacuzè

Manuel Cantacuzè és el nom dels següents personatges:
* Manuel Cantacuzè (segle XII)
* Manuel Cantacuzè (dèspota) (segle xiv)
* Manuel Cantacuzè (usurpador) (segle xv)
# De historia plantarum

La Història de les plantes (més coneguda pel seu títol llatí De historia plantarum) és una de les obres més importants escrites per Teofrast (371-286 aC) respecte a les plantes essent una veritable enciclopèdia botànica i una de les contribucions més destacades de la Botànica a l'Antiguitat i el període medieval. Aquesta obra va servir de referència per la botànica durant segles, i va tenir un posterior desenvolupament cap a l'any 1200 per Giovanni Bodeo da Stapelio, qui afegí comentaris i dibuixos.
En aquesta obra Teofrast classifica 480 plantes, desenvolupa la terminologia científica per descriure estructures biològiques, distingeix entre òrgans interns i teixits externs de les plantes, i dona la primera explicació clara de la reproducció sexual de les plantes, incloent com es pol·linitza a mà la palmera datilera.
En el sistema de Teofrast les plantes es classifiquen d'acord amb la seva manera de reproducció, la seva distribució, l'hàbit de creixement i les seves aplicacions pràctiques (alimentàries, medicinals, etc.).

## Estructura

L'obra està formada per 17 monografies de moltes de les plantes encara es conserven els noms Crataegus, Daucus, Asparagus, Narcissus.
Està distribuïda en 9 llibres:
* Llibre primer: parts de les plantes
* Llibre segon: reproducció i moment i forma de sembrar les plantes
* Llibre tercer, quart i cinquè: sobre lels arbres, menes, distribució i aplicacions.
* Llibre sisè: arbusts i plantes espinoses.
* Llibre setè: plantes herbàcies
* Llibre vuitè: cereals
* Llibre novè:plantes que fan sucs útils, com goma i resines i substàncies medicinals.

## Referències

* ↑ Univerity of Hamburg. 2003. First Scientific Descriptions Arxivat 2014-05-09 a Wayback Machine.. Botany Online, Consultat el 12 de juliol de 2009.

## Bibliografia

* Teofrasto. Historia de las plantas. Madrid: Editorial Gredos, 1988. ISBN 978-84-249-1271-0.
* Theophrastus, (1916), Enquiry into Plants: Books 1-5. Translated by A.F. Hort. Loeb Classical Library. ISBN 0-674-99077-3
* Theophrastus, (1916), Enquiry into Plants: Books 6-9; Treatise on Odours; Concerning Weather Signs. Translated by A. Hort. Loeb Classical Library. ISBN 0-674-99088-9
# Robert Weinberg

Robert Weinberg (Pittsburgh, EUA 1942) és un oncòleg estatunidenc.

## Biografia

Nascut a Pittsburgh el 1942, es doctorà el 1969 en medicina i, actualment, és considerat un dels pioners en la comprensió genètica del càncer i un dels especialistes en l'estudi dels gens supressors dels tumors. Fou el primer que aïllà un gen cancerigen, l'oncogen del ras, i el primer gen supressor de tumors, el gen del retinoblastoma "rb".
És membre fundador de l'Institut de Whitehead per la investigació biomèdica i professor de Biologia a l'Institut Tecnològic de Massachusetts (MIT).
L'any 2004 fou guardonat amb el Premi Príncep d'Astúries d'Investigació Científica i Tècnica, juntament amb Judah Folkman, Tony Hunter, Joan Massagué Solé i Bert Vogelstein, pels seus estudis pioners en la identificació dels oncògens humans, realitzant aportacions al coneixement dels processos d'envelliment cel·lular i la seva relació amb el càncer, així com dels gens supressors de tumors.

## Enllaços externs

* (castellà) Fundació Príncep d'Astúries, Príncep d'Astúries d'Investigació Científica i Tècnica 2004 Arxivat 2010-05-05 a Wayback Machine.
# Línia 94 d'autobusos de Barcelona

La línia 94 va començar a funcionar per la ciutat de Cornellà del Llobregat el 9 de febrer de 2010.
La seva implantació va suposar una millora en la comunicació pels barris de Cornellà Centre, Sant Ildefons i Dolors Almeda, ja que fa un recorregut gairebé paral·lel, però en sentit invers, a la Línia 95, que funciona des de mitjans del 2009.
La línia 94 es va estrenar amb el cartell frontal de “Circular Cornellà 2”, llavors la línia 95 va canviar el seu frontal pel de “Circular Cornellà 1”.
En el seu recorregut es pot enllaçar amb Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya (FGC), trens de Rodalies, Metro (Línia 5) i Tram.

## Enllaços externs

* https://www.tmb.cat/es/barcelona/autobuses/-/lineabus/94
* http://www.cornella.cat/files/noticias/1850/PDF%20Portada/L94-L95.pdf
* https://www.vilaweb.cat/noticia/248017/20010524/neixen-noves-linies-dautobus-93-94-95.html
* http://www.autobusesbcn.es/lineas/95.html
# Marc Caellas

Marc Caellas (Barcelona, 1974) és un escriptor i director de teatre català.
Altres creacions presentades a Buenos Aires, Bogotà, Caracas i Madrid, han estat: Entrevistas breves con escritores repulsivos (2011), a partir de textos de David Foster Wallace; El paseo de Robert Walser (2012); Las Listas (2012), a partir d'un text de Julio Wallovits; Notas de Cocina (2013), a partir d'un text de Rodrigo García, i Cuento mi vida (2014), una creació de teatre documental presentada en diferents escenaris de la ciutat.

## Referències

* ↑ «Notas que patinan #51: El paseo de Robert Walser». Rubén Ramos Nogueira, 11-08-2014.
* ↑ «Marc Caellas». Kosmopolis. CCCB via (CCBYSA via) OTRS. [Consulta: 17 febrer 2015].
# Castilleja linariifolia

Castilleja linariifolia és una planta paràsita nativa dels Estats Units i és l'emblema floral de l'estat de Wyoming. Un dels molts noms comuns que té és Indian paintbrush (pinzell indi)
Fa fins a un metre d'alt i té les fulles linears d'entre 20 a 80 mm de llargada amb tres lòbuls, Les flors tenen un calze de vermell a groc i un tub floral de groca verd, apareixen en panícules o espigues entre juny i setembre.

## Distribució

Es troba en llocs rocosos i planes àrides associat a la brolla d'artemísia, a boscos de pins o a les plantes del gènere Juniperus. És nativa d'Arizona, Califòrnia, Colorado, Idaho, Montana, Nou Mèxic, Nevada, Oregon, Utah i Wyoming.
El 31 de gener de 1917 va ser adoptada, oficialment, com flor de l'estat de Wyoming.

## Referències

* ↑ «UC/JEPS: Jepson Manual treatment for Castilleja linariifolia». [Consulta: 8 abril 2008].
* ↑ «PLANTS Profile for Castilleja linariifolia (Wyoming Indian paintbrush)». [Consulta: 8 abril 2008].
* ↑ «Wyoming State Flower Indian Paintbrush Castilleja linariaefolia». Netstate. [Consulta: 8 abril 2008].
* ↑ «Wyoming Statute 8-3-104». Wyoming Statutes. Arxivat de l'original el 2008-05-11. [Consulta: 8 abril 2008].
# Emerson Moisés Costa

Emerson Moisés Costa (Rio de Janeiro, 12 d'abril de 1972) és un futbolista brasiler.

## Trajectòria

Va iniciar la seua carrera al Flamengo, per marxar prompte al Coritiba. El 1991 creua l'Atlàntic i fitxa pel Belenenses portugués. El seu bon joc atrau a l'entrenador del FC Porto, en Bobby Robson. Amb els dragoes, Emerson guanyaria diversos títols i jugaria en Europa.
El 1996 fitxa pel Middlesbrough F.C. de la Premier League anglesa. I any i mig després, el gener de 1998 recala al CD Tenerife. Allà va ser titular els dos anys i mig que hi va estar, tant en Primera com en Segona Divisió. A la lliga espanyola també va militar al Deportivo de La Corunya i a l'Atlètic de Madrid, on no va gaudir de tants partits.
Deixa la competició espanyola el 2003 per jugar amb els Rangers FC escocés (va ser el primer brasiler a jugar en aquest equip). Brasil, Grècia, Xipre i de nou Brasil han estat les seues següents destinacions.

## Títols

* Lliga portuguesa: 1995, 1996
* Supercopa portuguesa: 1996
* Copa del Rei: 2002

## Referències

* ↑ «Emerson, fichaje invernal del Tenerife» (en castellà). El Fútbol de Ayer, 17-01-2023. [Consulta: 13 juliol 2024].
* ↑ «Emerson, presentado como jugador del Deportivo» (en castellà). R C Deportivo, 19-07-2000. [Consulta: 13 juliol 2024].
* ↑ «Emerson es jugador atlético» (en castellà). As, 15-07-2002. [Consulta: 13 juliol 2024].
* ↑ «Emerson Moisés Costa» (en castellà). aupaAthletic. [Consulta: 13 juliol 2024].
# Els Tres Ferrers (estàtua)

Els Tres Ferrers (en finès Kolme seppää) és una escultura de tres ferrers nus que forgen una peça de ferro picant en una enclusa. Es troba a l'encreuament d'Aleksanterinkatu i Mannerheimintie a Kolmenspänaukio, Hèlsinki (coordenades 60°10.121′N, 024°56.458′E).
L'estàtua dels Tres Ferrers és un lloc de trobada popular al centre de Hèlsinki. La majoria dels residents consideren la ubicació de l'estàtua com el punt central de la ciutat. I per sota d'Aleksanterinkatu hi ha un sistema de calefacció d'aigua que manté el carrer sense neu ni gel fins i tot a temperatures de -10 graus Celsius, així que es pot seure a l'estàtua fins i tot a l'hivern.

## Història

És una obra realista de Felix Nylund de l'any 1932. La fosa de bronze es va fer a la foneria d'art Halonen a Lapinlahti. Els models de guix es van fer a l'Acadèmia de Treballadors Finlandesos. L'estàtua va ser donada a la ciutat de Hèlsinki per la fundació Pro Helsingfors, que l'havia adquirida amb l'ajuda d'una donació econòmica de l'empresari Julius Tallberg.

## Descripció

A la base de granit de l'estàtua hi ha inscrit un text llatí que ve a dir "L'estàtua va ser erigida amb l'ajuda de la donació de J. Tallberg per Pro Helsingfors, any 1932". La disposició dels ferrers de l'estàtua és més artística que realista, ja que les figures estan tan a prop les unes de les altres que si els ferrers reals intentessin forjar d'aquesta manera, es picarien al cap en comptes de l'enclusa. L'estàtua va ser danyada en un bombardeig durant la Guerra de Continuació el 1944. Encara es poden veure marques dels danys a la base de l'estàtua i a l'enclusa.
Les figures sovint reben abillaments segons l'època o els fets d'actualitat. Per exemple, cada novembre l'associació d'estudiants de la Universitat de Hèlsinki els posa barrets de Pare Nadal. La primavera del 2020 durant la pandèmia del COVID-19 els ferrers van portar mascaretes i es va col·locar una figura del coronavirus sobre l'enclusa, de tal manera que semblava que els ferrers estaven clavant martellades al virus. El març de 2023, l'estàtua es va disfressar com Käärijä, el concursant d'Eurovisió per Finlàndia d'aquell any.

## Paròdies

El parc d'atraccions de Linnanmäki té una escultura d'homenatge paròdic, Els Tres Ferrers en una pausa, on els ferrers han deixat les seves eines i estan menjant-se un gelat, és obra de l'anglès Nick Farmer de l'any 2014.

## Referències

* ↑ Moilanen, Kaisu: Yli 8000 lukijaa vastasi: Helsingin keskusta siirtyy kohti Kamppia. Helsingin Sanomat 19 October 2014. Accessed on 17 February 2024.
* ↑ Metso, Janne: Katulämmitys katkeaa kovilla pakkasilla, Helsingin Sanomat 16 December 2010. Accessed on 7 April 2019.
* ↑ Työväen akatemia Mediateekki ja kirjasto Arxivat 2013-05-07 a Wayback Machine.. Accessed on 8 January 2011.
* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 2011-12-01. [Consulta: 10 setembre 2021].
* ↑ Koronavirus iski Kolmen sepän patsaaseenkin – Helsingin kuuluisat nähtävyydet huokuvat nyt ajan henkeä, accessed on 11 November 2020.
* ↑ Niedrigste Infektionsrate der EU – Finnlands stiller Sieg gegen die Pandemie, accessed on 11 November 2020.
# Rezsö Sugár

Rezsö Sugár (Budapest, 9 d'octubre de 1919 - Budapest, 22 de setembre de 1988) va ser un compositor hongarès.
Va estudiar composició musical amb Z. Kodály a l'Acadèmia de Música Franz Liszt de 1937 a 1942. Va ser professor de composició de 1949 a 1968 a l'Escola Secundària de Música Béla Bartók, on va tenir entre els seus alumnes Ákos Rózmann, Maros Miklós, i a l'Acadèmia de Música de Franz Liszt de 1968 a 1979. Les seves composicions gravades inclouen els oratoris Hunyadi i Savonarola, el Quartet for Strings and Piano i la Partita for String Orchestra. Va ser guanyador del Premi Kossuth el 1954 i és el pare del compositor i director Miklós Sugár.

## Referències

* ↑ Berlász, Melinda. Sugár, Rezső (en anglès). 1. Oxford University Press, 2001. DOI 10.1093/gmo/9781561592630.article.27084.
* ↑ «Sugár, Rezső» (en alemany). Musik in Geschichte und Gegenwart enzyklopädisch. [Consulta: 15 setembre 2024].
# Marc Camoletti

Marc Camoletti (Ginebra, 16 de novembre de 1923 - Deauville, 18 de juliol de 2003) va ser un director de teatre i dramaturg francès, conegut per les seves comèdies de to vodevilista. La seva obra Boeing Boeing va aconseguir aguantar molts anys en cartell al teatre Comédie Caumartin de París i representada a tot el món infinitat de vegades. Se'n va fer una pel·lícula protagonitzada per Tony Curtis i Jerry Lewis.

## Obra dramàtica

* 1958. La Bonne Anna. Estrenada al Théâtre des Capucines de París. El 1960 passa a la Comédie Wagram.
* 1960, 12 desembre. Boeing-boeing. Estrenada al teatre Comédie Caumartin de París.
* 1960. Heureux mortels. Estrenada al Théâtre Fontaine de París.
* 1963. Sémiramis. Estrenada al Théâtre Édouard VII de París.
* 1965. Secretissimo. Estrenada al Théâtre des Ambassadeurs de París.
* 1966. La Bonne Adresse. Estrenada al Théâtre des Nouveautés de París.
* 1969. L'amour propre. Estrenada al Théâtre Édouard VII de París.
* 1972. Duos sur canapé. Estrenada al Théâtre Michel de París.
* 1976. Happy Birthday. Estrenada al Théâtre Michel de París.
* 1980. On dinera au lit. Estrenada al Théâtre Michel de París.
* 1985, 7 desembre. Pyjama pour six. Estrenada al Théâtre Michel de París.
* 1987. La Chambre d'ami. Estrenada al Théâtre Michel de París
* 1988. Le Bluffeur.
* 1991. Darling chérie. Estrenada al Théâtre Michel de París.
* 1993, 9 febrer. Sexe & jalousie. Estrenada al Théâtre Michel de París.
* 1997. Voyage de noces. Estrenada al Théâtre Michel de París.

## Estrenes en català

* 1990, abril. Boeing boeing. Representada al Teatre Goya (Barcelona).
* 1993. No et vesteixis per sopar. Representada al Teatre Condal de Barcelona.
* 2010. Sexe i gelosia. Al Guasch Teatre de Barcelona.

## Enllaços externs

* Marc Camoletti a imdb.com
# Corb marí de Geòrgia del Sud

El corb marí de Geòrgia del Sud (Phalacrocorax georgianus) és un ocell marí de la família dels falacrocoràcids (Phalacrocoracidae) sovint considerat una subespècie de Phalacrocorax atriceps. També ha estat inclòs al gènere Leucocarbo com Leucocarbo georgianus.

## Distribució

Habita les illes Geòrgia del Sud, Sandwich del Sud i Òrcades del Sud.

## Referències

* ↑ Handbook of the Birds of the World Alive (31/01/2015)
# Daddy nostalgie

Daddy nostalgie és una pel·lícula francesa dirigida per Bertrand Tavernier, estrenada l'any 1990. Ha estat doblada al català.

## Argument

Caroline, guionista d'origen irlandès, baixa a un petit poble costaner del Var a visitar el seu pare a l'hospital. Passarà uns dies en companyia dels seus pares, i entra en una complicitat amb el seu pare, massa sovint absent en la seva joventut.

## Repartiment

* Jane Birkin: Caroline
* Dirk Bogarde: Daddy
* Odette Laure: Miche
* Emmanuelle Bataille: Juliette
* Charlotte Kady: Barbara
* Michele Minns: Caroline nen
* Sophie Dalezio: Infermera
* Sylvie Segalas: Infermera
* Hélène Lefumat: Pacient de l'hospital
* Andrée Duranson: Yvonne
* Raymond Defendente: Jimmy
* Fabrice Roux: El pescador
* Gilbert Guerrero: El servidor del restaurant
* Louis Ducreux: L'home meravellat del metro

## Al voltant de la pel·lícula

* Dirk Bogarde, que interpreta a Daddy nostalgie un personatge en el crepuscle de la seva vida, roda el seu darrer film.
* La pel·lícula està dedicat a Michael Powell, un autor admirat per Bertrand Tavernier, que va morir el 1990. Tavernier ha contribuït fer conèixer a Powell a França, així com per rehabilitar-lo als ulls de la crítica anglesa.

## Premis i nominacions
### premis

* Millor actor per Dirk Bogarde al Festival de Valladolid

### nominacions

* César a la millor actriu secundària per Odette Laure
* Selecció oficial del Festival de Canes 1990

## Referències

* ↑ «Daddy nostalgie». esadir.cat.
* ↑ «Daddy nostalgie». The New York Times.
* ↑ «trivia». ImdB.
# Delray Beach International Tennis Championships 2011

El Torneig de Delray Beach 2011, conegut oficialment com a Delray Beach International Tennis Championships 2011 és una competició tennística disputada sobre pista dura que pertany a les sèries 250 del circuit ATP. La dinovena edició del torneig es va celebrar entre el 18 i el 27 de febrer de 2011 al Delray Beach Tennis Center de Delray Beach, Florida, Estats Units.

## Quadre individual masculí

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| | D. Sela | 6 | 3 | 2 |
| | I. Dodig | 2 | 6 | 6 | | I. Dodig | 6$^0$ | 1 | |
| Q | B. Kavčič | 2 | 7 | 3 | 6 | J. Tipsarević | 7 | 6 | |
| 6 | J. Tipsarević | 6 | 6$^8$ | 6 | | | | | | 6 | J. Tipsarević | 6 | 6 |
| 3/WC | S. Querrey | 6⁵ | 4 | | | | | | | | K. Nishikori | 4 | 4 |
| Q | R. Sweeting | 7 | 6 | | Q | R. Sweeting | 7 | 2 | 4 | | | | |
| | K. Nishikori | 6 | 6 | | | K. Nishikori | 6⁵ | 6 | 6 | | | | |
| WC | J. Blake | 3 | 4 | | | | | | | | | | | 6 | J. Tipsarević | 4 | 4 |
| 5 | K. Anderson | 6 | 6 | | | | | | | | | | | SE | J.M. del Potro | 6 | 6 |
| | F. Serra | 1 | 4 | | 5 | K. Anderson | 4 | 4 | | | | | |
| SE | J.M. del Potro | 6 | 6 | | SE | J.M. del Potro | 6 | 6 | | | | | |
| | T. Gabaixvili | 1 | 1 | | | | | | | SE | J.M. del Potro | 6 | 7 |
| 8 | A. Mannarino | 3 | 2 | | | | | | | 2 | M. Fish | 1 | 5 |
| Q | A. Falla | 6 | 6 | | Q | A. Falla | 1 | 4 | | | | | |
| | R. Mello | 2 | 1 | | 2 | M. Fish | 6 | 6 | |
| 2 | M. Fish | 6 | 6 | | | | | | |

## Quadre doble masculí

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | Eric Butorac Jean-Julien Rojer | 6 | 6 | |
| | Ashley Fisher Stephen Huss | 1 | 4 | | 1 | Eric Butorac Jean-Julien Rojer | 4 | 7 | [8] |
| | Scott Lipsky Rajeev Ram | 7 | 6 | | | Scott Lipsky Rajeev Ram | 6 | 6⁵ | [10] |
| | Jamie Murray Ken Skupski | 6$^3$ | 3 | | | | | | | Scott Lipsky Rajeev Ram | 4 | 6 | [10] |
| | Benjamin Becker Michael Kohlmann | 6 | 3 | [8] | | | | | | Christopher Kas Alexander Peya | 6 | 4 | [3] |
| | Christopher Kas Alexander Peya | 4 | 6 | [10] | | Christopher Kas Alexander Peya | 7 | 3 | [10] |
| | Franco Ferreiro André Sá | 7 | 6⁵ | [11] | | Franco Ferreiro André Sá | 6$^3$ | 6 | [8] |
| Alt | Matthew Ebden Samuel Groth | 6$^4$ | 7 | [9] | | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial (anglès)
* Quadre individual masculí PDF
* Quadre doble masculí PDF
Delray Beach :
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2020
2021
2022
2023
2024 :
ATP World Tour 2011
< 2010
2012 > :
ATP World Tour Finals, Londres :
# Dead Artist Syndrome

Dead Artist Syndrome és un grup de rock gòtic formada en 1990 al Comtat d'Orange (Califòrnia).
El grup consisteix del cantant-compositor Brian Healy i un elenc rotatiu dels homes secundaris. Healy va ser anomenat el "pare del goth cristià" per Rozz Williams, i és un pastor ordenat. El seu àlbum debut Prints of Darkness va ser un llançament notable i innovador. Després de diversos anys d'inactivitat a finals dels 90 per causes, Healy és inactiu de nou, d'haver publicat dos àlbums fins a la data en la dècada de 2000. En 2006, Dead Artist Syndrome va ser anomenada com una "Destacada Banda del Comtat d'Orange" pels editors i lectors de Rock City News, una revista sobre música de Los Angeles.

## Discografia

* Prints of Darkness, 1990
* Devils, Angels & Saints (com D.A.S.), 1992
* Happy Hour, 1995
* "Through The Speakers" al When Worlds Collide: A Tribute to Daniel Amos, i la música de Terry Scott Taylor, 2000
* Jesus Wants You to Buy This Record: The Limited Edition Obligatory Cornerstone Release, 2001
* Saving Grace, 2003

## Referències

* 1 2 The Tall, Jevon. «Brian Healy - Dead Artist Syndrome». Banophernalia.com, octubre 2005. Arxivat de l'original el 2006-01-03. [Consulta: octubre 2005].
* ↑ Healy, Brian, "D.A.S. Wins Outstanding O.C. Band Arxivat 2011-05-20 a Wayback Machine.", MySpace Blog. Retrieved 2007-09-24
# Corba mongeta

La corba mongeta és una corba algebraica plana del gènere zero. Té una singularitat a l'origen, un punt triple ordinari. La corba mongeta és una corba plana quàrtica definida per l'equació:
    $x^{4}+x^{2}y^{2}+y^{4}=x(x^{2}+y^{2})\,$

## Bibliografia

* Cundy, H. Martyn; Rollett, A. P.. Mathematical models. 2nd. Clarendon Press, Oxford, 1961. ISBN 978-0-906212-20-2. Veure cridar-ne 72, corba 17
* Weisstein, Eric W., «Bean Curve» a MathWorld (en anglès).