OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Canyon Lake (Texas)

Canyon Lake és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 16.870 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Canyon Lake tenia 16.870 habitants, 6.906 habitatges, i 5.055 famílies. La densitat de població era de 45,2 habitants per km².
Dels 6.906 habitatges en un 27% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62% hi vivien parelles casades, en un 7,5% dones solteres, i en un 26,8% no eren unitats familiars. En el 22% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,81.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,4% tenia menys de 18 anys, un 5,4% entre 18 i 24, un 26,6% entre 25 i 44, un 28,1% de 45 a 60 i un 17,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,3 homes.
Entorn del 5,6% de les famílies i el 8,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Canyon Lake». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Canyon Lake». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Cantó de Richelieu

El cantó de Richelieu és un cantó francès al districte de Chinon (departament de l'Indre i Loira) amb capital a Richelieu. Compta amb setze municipis: Assay, Braslou, Braye-sous-Faye, Champigny-sur-Veude, Chaveignes, Courcoué, Faye-la-Vineuse, Jaulnay, La Tour-Saint-Gelin, Lémeré, Ligré, Luzé, Marigny-Marmande, Razines, Richelieu i Verneuil-le-Château.
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1958 | Louis Sevestre | Divers droite |
| 1958-1985 | Marcel Fortier | radical, després UNR, després UDR, després RPR |
| 1985-1992 | Marcellin Sigonneau | Divers droite |
| 1992-1997 | Gabriel Cocquerie | Divers droite |
| 1997-2004 | Hervé Novelli | UDF, després UMP |
| 2004- | Serge Garot | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Cantó de Ribiers

El cantó de Ribiers és un cantó francès del departament dels Alts Alps, situat al districte de Gap. Té 7 municipis i el cap és Ribiers.

## Municipis

* Antonavas
* Barret-sus-Meüja
* Chasteunòu-de-Chabra
* Eüras
* Ribiers
* Sant Peire-Avez
* Salerans

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1964-1979 | M. Bourg | PS |
| 1979- | Albert Moullet | MRG, després Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 923 | 1.120 | 1.169 | 1.167 | 1.385 | 1.518 | 1.681 |
# Carlota Amàlia de Hessen-Philippsthal

Carlota Amàlia de Hessen-Philippsthal (en alemany Charlotte Amalie von Hessen-Philippsthal) va néixer a Philippsthal (Alemanya) l'11 d'agost de 1730 i va morir a Meiningen el 7 de setembre de 1801. Era filla de Carles I de Hessen-Philippsthal i de Caterina Cristina de Saxònia-Eisenach (1699-1743).
El 1763, en morir el seu marit que tenia 43 anys més que ella, va exercir la regència del ducat de Saxònia-Meiningen. I es va trobar amb un país arruïnat financera i econòmicament. Va afrontar les reformes necessàries amb racionalitat i amb mesures d'austeritat, cosa que va permetre la reconstrucció econòmica, a part de dedicar-se també a la promoció de la vida espiritual. El seu regnat va representar l'avanç de l'absolutisme il·lustrat a Saxònia-Meiningen
Atès que els seus dos fills tenien el mateix dret a governar conjuntament el ducat, no va cedir plenament els poders fins a l'any 1782 quan el fill petit Jordi va ssolir la majoria d'edat. Per tant, des del 1775 havia governat conjuntament amb el seu fill gran, Carles.

## Matrimoni i fills

El 26 de setembre de 1750 es va casar a Homburg amb Antoni Ulric de Saxònia-Meiningen (1687-1763), fill del duc Bernat I (1649-1706) i de la seva segona dona Elisabet Elionor de Brünsvic-Wolfenbüttel (1658-1729). El matrimoni va tenir vuit fills:
* Carlota (1751-1827), casada amb Ernest II de Saxònia-Gotha-Altenburg (1745-1804)
* Lluïsa (1752-1805), casada amb Adolf de Hessen-Philippsthal-Barchfeld, mort el 1803.
* Elisabet (1753-1754)
* Carles, (1754-1782), casat amb Lluïsa de Stolberg (1764-1834).
* Frederic Francesc (1756-1761)
* Frederic Guillem (1757-1758)
* Jordi (1761-1803)
* Amàlia (1762-1798), casada amb Enric de Carolath, mort el 1817.

## Bibliografia

* L. Hertel: Meiningische Geschichte von 1680 bis zur Gegenwart. Schriften des Vereins für Sachsen-Meiningische Geschichte und Landeskunde, 47. Heft, Hildburghausen 1904.

## Enllaços externs

* Carlota Amàlia
* Carlota Amàlia
# Cap de São Vicente

El cap de São Vicente (cap de Sant Vicenç o Vicent) és un accident geogràfic situat a l'extrem sud-oest de la península Ibèrica. Delimita l'extrem occidental del golf de Cadis i és a prop de la localitat de Sagres, Vila do Bispo (Portugal). Antigament els romans l'anomenaven Promontorium Sacrum, dedicat al Déu Saturn.
Al cap hi ha una antiga fortalesa i un far. A Lagos, a 25 km a l'est del cap, Enric el Navegant, infant de Portugal, hi va establir el segle XV una escola de navegació que va impulsar molts dels grans descobriments portuguesos de l'època. Davant el cap s'hi va produir, l'any 1797, la batalla del Cap de São Vicente.

## Referències

* ↑ Estrabó, Geografia, III
* ↑ Neto, João; Xavier, António [18 agost 2016]. SIPA. Fortaleza do Cabo de São Vicente/Convento do Corvo/Convento de São Vicente do Cabo/Farol de São Vicente (IPA.00002891/PT050815040005) (en portuguese). Lisbon, Portugal: SIPA – Sistema de Informação para o Património Arquitectónico, 1998 [Consulta: 2 agost 2016].

## Vegeu també

* Escola de Sagres
# Cap de Vaquèira

El Cap de Vaquèira és una muntanya de 2.491 metres que es troba al Pirineu axial, al massís de Beret, sent un dels pics que limita el Circ de Baciver. El Cap de Vaqueira marca el límit nord de la serra d'Escornacrabes.
Si bé el Cap de Vaqueira geogràficament està situat al NE de la Vall d'Aran, administrativament es troba a cavall dels municipis de Naut Aran, a la Vall d'Aran, i Alt Àneu, al Pallars Sobirà. La vessant pallaresa està inclosa en el Parc Natural de l'Alt Pirineu.
Fins aquest pic arriba el telecadira Jorge Jordana de l'estació d'esquí de Baqueira-Beret. Prop del cim hi ha un vèrtex geodèsic (referència 260063002).

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
# Menjamel gris

El menjamel gris (Ptilotula fusca) és un ocell de la família dels melifàgids (Meliphagidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el bosc obert des del nord-est de Queensland, cap al sud, a través de l'est i sud de Nova Gal·les del Sud i nord de Victòria fins al sud-est d'Austràlia Meridional.

## Referències

* ↑ «Menjamel gris». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 22/04/2022(català)
# Llinda de l'habitatge al carrer Sant Josep, 59 (Calella)

La Llinda de l'habitatge al carrer Sant Josep, 59 és una obra del municipi de Calella (Maresme) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Llinda gravada a la porta d'accés d'una casa neoclàssica. L'edifici és de tres pisos amb finestres de motllures de factura clàssica. La llinda gravada pertany a la porta d'entrada del carrer Sant Josep. Gravada hi ha la data de construcció de l'edifici, el 1763, en un rombe, entre dues creus i sota d'una altra circumscrita en un cercle. El dibuix sembla representar el mont calvari amb les creus laterals dels lladres i la de Crist al centre.

## Referències

* ↑ «Carrer Sant Josep». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 juny 2015].
# Província de Carrasco

La província de Carrasco és una de les 16 províncies del Departament de Cochabamba, a Bolívia. La seva capital és Totora.
# Luci Virgini Tricost (cònsol 435 aC)

Luci Virgini Tricost (llatí: Lucius Virginius Tricostus) va ser un magistrat romà.
Va ser elegit cònsol l'any 435 aC junt amb Gai Juli Jul. En aquest darrer any una pesta es va abatre sobre Roma fins al punt que no va ser possible fer cap expedició fora del territori, i encara es va haver de fer front als atacs de Fidenes i Veïs que van arribar fins a la porta Collina. Juli Jul va defensar la ciutat a les muralles i Tricost va anar al senat pel nomenament d'un dictador.
Licini Macer diu que tots dos van ser cònsols altre cop l'any 434 aC, però altres fonts donen com a cònsols d'aquell any a Marc Manli Capitolí i Quint Sulpici Pretextat, i altres encara diuen que en lloc de cònsols hi va haver tribuns amb potestat consular.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 1174.
# Luci Virgini Tricost Esquilí

Luci Virgini Tricost Esquilí (llatí: Lucius Verginius Tricostus Esquilinus) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Virgínia, i era de l'antiga família dels Tricost, d'origen patrici.
Va ser tribú amb potestat consular l'any 402 aC i se li va encarregar la direcció del setge de Veïs, conjuntament amb un altre tribú amb potestat consular, Marc Sergi Fidenes, però l'enemistat entre els dos, va fer desastrosa la campanya i els capenats i faliscs van anar a Veïs i van obligar els romans a aixecar el setge. Els dos generals romans tenien situades les seves tropes en campaments separats. Marc Sergi Fidenes va ser atacat per la gent de Veïs i pels seus aliats al mateix temps i com que no va voler demanar ajut al seu col·lega va ser derrotat pel superior nombre de l'enemic. Esquilí per la seva banda no va voler enviar ajut perquè no se li havia demanat. A causa d'aquest afer els dos van ser obligats a renunciar al càrrec abans d'acabar l'any i a l'any següent van ser jutjats i condemnats a pagar una multa.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita V,8,9
# Luci Virgini Tricost

Luci Virgini Tricost és el nom dels següents personatges:
* Luci Virgini Tricost, cònsol el 435 aC
* Luci Virgini Tricost (tribú consular), tribú amb potestat consular el 389 aC
# Ludmilla Azova

Ludmilla Azova (Rússia) és una cantant d'òpera soprano que va estudiar al New York College of Music i ha aparegut com a solista amb la Filharmònica de Nova York i la National Orchestra Association, i va interpretar el paper de Fiordiligi a Così fan tutte de Mozart amb les Bermudes. Festival de Teatre. Altres papers operístics interpretats a Nova York inclouen Mimì a La bohème, Madama Butterfly i Marguerite a Faust.
El 1966, va aparèixer com Anna Gomez en una producció de The Consul a la New York City Opera de Gian Carlo Menotti. Azova també ha estat una recitadora activa.
En una ressenya, datada el 6 d'octubre de 1969, a The New York Times, Peter G. Davis va escriure: "Ludmilla Azova és una soprano brillant i platejada i va dur una gran quantitat d'estil al seu recital de cançons russes a l'Ajuntament a última hora de la tarda d'ahir. Nascuda a Europa de pares russos, la senyoreta Azova sap clarament que canta. A més de l'encant i l'elegància de les seves interpretacions, la soprano ben educada, uniforme i segura de la senyoreta Azova va encantar constantment l'oïda. És una dona preciosa, una recitadora encantadora i una cantant d'èxit".

## Gravació

* Music From The Orthodox Liturgy – Ludmilla Azova (soprano), Tamara Bering (alto), Slavonic Cappella Ensemble, Alexis P. Fekula (director). Etiqueta: ESP 1065

## Referències

* ↑ Radio Listings, The New York Times, 29 January 1958
* ↑ Così fan tutte Is Given in English With Mixed Cast, The New York Times, 5 August 1960
* ↑ Hixon, Donald L. Gian Carlo Menotti: A Bio-bibliography (en anglès). Greenwood Publishing Group, 2000. ISBN 978-0-313-26139-8.
# Llista de valls del País Valencià

Una vall és una depressió allargada de la superfície terrestre.
| Vall d'Abió Vall del barranc d'Aigües, dins el terme d'Aigües. La Vall d'Alba, poble, municipi i vall. Vall d'Albaida Valleta d'Agres Vall d'Aigües Vives Vall dels Alcalans La Vall d'Alcalà Valls d'Alcoi Vall dels Alforins La Vall d'Almonesir Vall de Barx, situada entre les serres de Buixcarró i Mondúber. Vall de Beneixama Vall de Biar Bixquert Vall de Borriol, prolongació de la Plana de Castelló. Foia de Bunyol Vall de la Canal Vall de la Casella Vall de Callosa de Segura Foia de Castalla Foia de Cocentaina | La Vall de Cofrents La Vall d'Ebo Vall Farta La Vall de Gallinera Vall de Guadalest Vall d'Ibi al nord de la Foia de Castalla. La Vall de Laguar Vall de Lullén Vall de Montesa Vall de la Murta o vall de Miralles. Vall de Novelda Valls de Pego Vall de Perputxent Vall de Pop Vall de Xaló situada entre el puig de Segili i el coll de Rates. Rectoria de la Marina Alta Vall de Segó Vall de Seta Tagarina Vall Torta Vall de Travadell La Vall d'Uixó, poble, municipi i vall, coneguda també com a Vall-Llarga i Vall del Duc. Valldigna Vall del Vinalopó Foia de Xixona |
* Vall dels Alforins
* Rectoria de la Marina Alta
* Vall de la Murta
* Vall d'Ebo
* Vall de Pop

## Vegeu també

* Paratge Natural Municipal de la Murta i la Casella

## Referències

* ↑ «Llista de valls del País Valencià». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Llista de valls del País Valencià». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Llista de valls del País Valencià». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Llista de valls del País Valencià». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Llista de valls del País Valencià». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Llista de valls del País Valencià». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «Llista de valls del País Valencià». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Llista de valls del País Valencià». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Llista de valls del País Valencià». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Llista de valls del País Valencià». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Llista de valls del País Valencià». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Llista de valls del País Valencià». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Llista de valls del País Valencià». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Llista de valls del País Valencià». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Llista de valls del País Valencià». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Llista de valls del País Valencià». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Madaktu

Madaktu va ser una ciutat elamita de situació incerta, prop de la frontera amb Mesopotàmia. Alguns autors pensen que podria ser la ciutat de Bàdaca (Βάδακη) mencionada per escriptors grecs antics. S'ha trobat una representació de la ciutat en un relleu neoassiri, on es veu que tenia una muralla, un o dos temples i un riu l'envoltava per dos costats.
Va ser la residència reial durant el que es coneix com Nou Imperi Elamita (800 aC-520 aC) i la capital de l'Elam des de potser el 700 aC. La ciutat tenia forts lligams i fortes discussions amb Assíria. Assurbanipal rei d'Assíria, la va saquejar i destruir cap a l'any 650 aC.

## Referències

* ↑ Potts, D. T. The Archaeology of Elam : Formation and Transformation of an Ancient Iranian State. Nova York: Cambridge University Press, 2016, p. 270. ISBN 9781107094697.
# Maceo Parker

Maceo Parker (Kinston, Carolina del Nord, 14 de febrer de 1943) és un saxofonista estatunidenc de jazz i funk.

## Biografia

Parker es dona a conèixer amb la banda de James Brown on coincideix amb el saxofonista Pee Wee Ellis i el trombonista Fred Wesley, coneguts amb el sobrenom "J.B.'s Horns". Aquests tres, per separat del cantant James Brown, van crear diversos grups com Maceo & All The King's Men. Parker també va participar en formacions liderades per George Clinton.
Des de principis dels noranta -junt a Ellis o Wesley, o bé, en solitari o amb convidats de renom- Parker emprèn una exitosa carrera en què la seva fórmula, diu, és un 2% de jazz i un 98% de funk.
Els sons que desprèn amb el seu saxo es veuen influenciats per la seva personalitat i per la complicitat que té amb Ellis i Wesley. Aquesta complicitat els ha portat a formar una de les seccions més emblemàtiques del soul jazz, terreny en què cadascun d'ells ha donat abundants mostres de gran creativitat i d'habilitat, a l'hora, de combinar tradició i modernitat.
En aquests últims anys, Parker, ha gravat i ha fet una gira amb Prince.

## Discografia

* 2007 Roots & Grooves
* 2005 School's In!
* 2003 Made By Maceo
* 2000 dial:MACEO/ esc Records (Europe)/ What Are Records? (USA)
* 1998 FunkOverload War/ esc Records (Europe)/ What Are Records? (USA)
* 1994 Maceo (soundtrack) Minor Music (Europe only at this time)
* 1993 Southern Exposure/ Jive Novus/ Minor Music
* 1992 Life on Planet Groove/ Verve/ Minor Music
* 1991 Mo' Roots/ Verve/ Minor Music
* 1990 Roots Revisited/ Verve/ Minor Music
* 1989 For All the King's Men/ 4th & Broadway
* 1975 Funky Music Machine/ House of Fox/ El Cello
* 1974 Us People/ PVine (Japanese Import only at this time)
* 1970 Doing Their Own Thing/ House of the Fox/ Charly

## Enllaços externs

* Biografia actualitzada Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.
* Crítica a la seva discografia Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.
# Lo Pla (Aransís)

Lo Pla és una plana del terme de Gavet de la Conca, al Pallars Jussà, en territori del poble d'Aransís, tot i que s'estén dins del territori veí de Llimiana.
Està situat a ponent del poble d'Aransís, a la dreta del barranc de Xércoles, just en el termenal amb Llimiana.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Maha Naga

Maha Naga (Senewi) fou rei d'Anuradhapura (Sri Lanka) vers el 560 a 564.
Ja era un home vell quan la seva rebel·lio, preparada durant anys, va triomfar. Va reparar i adornar diversos edificis religiosos i va cedir terres importants a vihara Jetawanaya i a la Maha Vihara.
Va morir al cap d'uns tres anys i el va succeir el seu cosí matern Aggabodhi I (Akbo)

## Referències

* Outlines of Ceylon history, per Donald Obeyesekere, "Times of Ceylon", Colombo, 1911.
# Madonna Dreyfus

La Madonna Dreyfus és un oli sobre taula 15,7 x 12,8 cm del 1469, atribuïda fins ara al pintor Lorenzo di Credi, si bé més recentment s'ha reconsiderat com a obra de Leonardo da Vinci. Es troba a la National Gallery de Washington.
La representació de la Mare de Déu i de Jesús és un interior. A les parets, hi ha dues finestres rectangulars des d'on es veu un paisatge. La Madonna es representa amb una magrana a la mà (d'aquí el títol de l'obra), el símbol de la fertilitat i la resurrecció, mentre que el peu del nen en els seus genolls té un gra de la fruita. La pintura s'inspira en l'obra de Verrocchio, que havia estat mestre de Lorenzo di Credi i que, en la data de realització de l'obra, tenia dotze anys, cosa que fa pensar que és poc probable que en sigui l'autor.
El nom de Madonna Dreyfus deriva del nom d'un anterior propietari de la tela, Gustave Dreyfus, els hereus de la qual la van vendre a un altre col·leccionista el 1930. La Madonna representada és similar a d'altres de Leonardo (en particular, La Mare de Déu i el clavell) per l'agulla de pit.

## Referències

* ↑ Madonna Dreyfus

## Vegeu també

* Leonardo da Vinci.

## Enllaços externs

* National Gallery of Art. Web del Museu.
# Malxazuni

Els Malxazuni foren una família de nakharark d'Armènia amb feu hereditari al districte d'Her o Khoi.

## Referències

* ↑ «-Armenian Princely Families-». Arxivat de l'original el 2020-07-31. [Consulta: 2 octubre 2018].

## Vegeu també

* Malkaz
# Mailly

«Mailly» té aquests significats:
* Mailly (Saona i Loira), municipi francès, al departament de Saona i Loira
* Mailly-sur-Seille
* Mailly-Champagne
* Mailly-Raineval
* Mailly-le-Château, municipi francès al departament de l'Yonne
* Mailly-la-Ville, municipi francès al departament de l'Yonne
* Senyoria de Mailly, senyoria bressol de la família dels Mailly, a França
* Henri Granier-Mailly (Ribesaltes, 1878 – Òpol, 1933), sacerdot i erudit rossellonès
* Alphonse Jean Ernest Mailly
# Línia 8 del metro de Madrid

Mapa Metro Línia 8 :
La Línia 8 del metro de Madrid és una línia de ferrocarril metropolità de la xarxa del metro de Madrid. Aquesta línia connecta les estacions de Nuevos Ministerios i Aeropuerto T4.

## Referències

* ↑ «Línea 8» (en castellà). Metro de Madrid. [Consulta: 2 maig 2011].
# Manuel de Sentmenat-Oms de Santapau i de Cartellà

Manuel de Sentmenat-Oms de Santapau i de Cartellà, IV marquès de Castelldosrius (Barcelona, 27 de desembre de 1730 – Palma, Mallorca, 14 de maig de 1796) fou un aristòcrata i militar català, capità general de Mallorca a finals del segle xviii.

## Biografia

Era fill del militar Joan Manuel de Sentmenat-Oms de Santapau i d'Oms. III Marquès de Castelldosrius i baró de Santa Pau, a qui va succeir en els títols en 1754, i net de Manuel de Sentmenat-Oms de Santa Pau i de Lanuza, qui havia estat virrei de Mallorca.
Va ingressar al Regiment de Dragons de Villaviciosa en 1734 i va ascendir a capità en 1750. En 1754 heretà els títols del seu pare i fou fet Gran d'Espanya. En 1760 ascendí a tinent coronel i en 1764 a coronel. En 1774 promocionà a brigadier dels Reials Exèrcits i en 1777 esdevé coronel del Regiment de Cavalleria d'Alcántara. Fou guardonat amb la Gran Creu de Carles III en 1783 i en 1789 fou nomenat gentilhome de cambra per Carles IV d'Espanya.
Va ascendir a mariscal de camp en 1789 i a tinent general en 1791. En juny de 1793 fou nomenat interinament capità general de Mallorca i president de la Reial Audiència de Mallorca, càrrecs que va obtenir de propietat l'1 de juliol de 1794. Va morir a Palma en 24 de maig de 1796 i fou enterrat al convent de Sant Domingo de Palma.

## Referències

* ↑ «Manuel de Sentmenat-Oms de Santapau i de Cartellà». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Manuel Sentmenat Oms de Santa Pau Cartella a geneanet.org
* ↑ Manuel de Oms-Sentmenat de Santapau y de Cartellà, Real Academia de la Historia