OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Harrisonburg (Louisiana)

Harrisonburg és una població dels Estats Units a l'estat de Louisiana. Segons el cens del 2000 tenia 746 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Harrisonburg tenia 746 habitants, 142 habitatges, i 91 famílies. La densitat de població era de 306,4 habitants/km².
Dels 142 habitatges en un 25,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,3% hi vivien parelles casades, en un 14,8% dones solteres, i en un 35,9% no eren unitats familiars. En el 34,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 22,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,5 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,24.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 13,4% tenia menys de 18 anys, un 22,4% entre 18 i 24, un 42,5% entre 25 i 44, un 12,2% de 45 a 60 i un 9,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 316,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.786 $ i la renda mediana per família de 31.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 15.000 $ mentre que les dones 14.167 $. La renda per capita de la població era de 6.242 $. Entorn del 17,1% de les famílies i el 27,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Harrisonburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Harrisonburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Hermeric I

Hermeric I (Hermericus) fou rei dels sueus.
Hermeric dirigia els sueus quan van entrar a Hispània el 409 i va regnar fins a una època indeterminada a l'entorn del 410. Existeix una forta confusió entre Hermeric I, Hermingar i Hermeric II, i per això molts autors allarguen algunes dècades la seva vida i el seu regnat, fins al 441, i el fan pare de Requila, següent rei sueu i associat al tron des del 438.
Sota el seu regnat, en la seva versió llarga, els sueus, que eren uns 30.000, després d'haver saquejat diferents parts de la península durant un parell d'anys, van establir-se a la Gallaecia (província romana que incloïa l'actual Galícia i zones adjacents) mitjançant un foedus o tractat de federació amb l'emperador Honori el 411 i situant la seva capital a Braga. Les dècades següents van ser pacífiques i d'integració amb la població autòctona, fins que el 429 va emprendre diferents campanyes de saqueig per la Bètica i la Lusitània i, posteriorment, la Tarraconense.
La historiografia gallega ha destacat la figura d'Hermeric com a primer rei del primer estat unificat que es va formar a l'àrea de Galícia.

## Referències

* 1 2 VILLARES, R. Historia de Galícia Madrid 1995 Alianza Editorial (1a Ed. 1985) (castellà) Traducció de l'original A Historia (gallec)
# Hermenegildo Roca Oliver

Hermenegildo Roca Oliver (Sant Feliu de Guíxols, c. 1907) va ser un militar espanyol.

## Biografia

En la seva joventut va residir a Màlaga, on va treballar com a cap de comptabilitat per a la Companyia de Gas de Màlaga.
Després de l'esclat de la Guerra civil es va unir a les forces republicanes. En la primavera de 1938, durant l'ofensiva franquista en el Front d'Aragó, va assumir el comandament de la 143a Brigada Mixta. Al començament de juny va dirigir a la seva unitat en un atac sobre Vilanova de la Barca, acció que li valdria ser condecorat amb la Medalla al Valor. A la fi d'any es trobava al comandament de la 24a Divisió. Al capdavant d'aquesta unitat intervindria durant les primeres fases de la campanya de Catalunya. Al començament de gener de 1939 la 24a Divisió —que es trobava molt infringida— va ser dissolta, després de la qual cosa Roca Oliver assumiria el comandament de la desfeta 56a Divisió.

## Referències

* ↑ Fábregas, 2003, p. 146-147.
* 1 2 Engel, 1999, p. 125.
* ↑ Martínez Bande, 1979, p. 31.
* ↑ Martínez Bande, 1979, p. 136.

## Bibliografia

* Engel, Carlos. Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República. Madrid: Almena, 1999. ISBN 84-922644-7-0.
* Fábregas, Pedro A. La globalización en el siglo XIX: Málaga y el gas. Universidad de Sevilla/Ateneo de Sevilla, 2003.
* Martínez Bande, José Manuel. La Campaña de Cataluña. Madrid: San Martín, 1979.
# Hermenegildo Rodríguez Pérez

Hermenegildo Rodríguez Pérez (Almoradí, 11 de gener de 1953) fou un advocat i polític valencià, diputat a Corts Valencianes.

## Biografia

Va fer els estudis secundaris a Elx i Oriola, es llicencià en Dret per la Universitat de València i es diplomà en administració i planificació d'empreses a la Universitat Politècnica de Madrid. En 1974 fou membre de la Junta Democràtica del País Valencià com a independent i en 1975 ingressà al Partido Socialista Popular. Fou secretari general de l'Agrupació Universitària del PSP de la Universitat de València, delegat al III Congrés del PSP a Madrid (5-6 de juny de 1976) i al I Congrés del PSP del País Valencià (26-27 de novembre de 1977).
Es va col·legiar com a advocat a Alacant, Elx i Oriola, i treballà de 1980 a 1990 com a advocat laboralista de la UGT. Fou nomenat secretari d'Estudis i Programes de l'agrupació comarcal de la Vega Baixa del PSPV-PSOE, partit amb el qual fou elegit regidor i tinent d'alcalde de l'Almoradí a les eleccions municipals espanyoles de 1983, càrrec revalidat a les eleccions municipals de 1987 i 1991, i diputat a les eleccions a les Corts Valencianes de 1983, 1987, 1991 i 1995. Dins de les Corts Valencianes ha estat president de la Comissió Parlamentària de Medi ambient i vicepresident de la d'Agricultura i d'Obres Públiques i Urbanisme. També ha format part de les Comissions d'Estudis Especials de la Sequera, Catàstrofes Naturals, Gelades i Incendis Forestals de la Comunitat Valenciana i fou ponent de la llei de Cooperatives de la Comarcal Valenciana, de la llei d'Arrendaments Històrics Valencians, de la llei d'Activitats Urbanístiques i de la llei de Sòl no Urbanitzable.
En 2012 fou distingit pel Consell General de l'Advocacia en reconeixement per portar més de 25 anys de servei.

## Referències

* ↑ Hermenegildo Rodríguez a la Fundació Pablo Iglesias
* ↑ Javier Paniagua Fuentes i J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.480. ISBN 9788495484802.
* ↑ «Fitxa de les Corts Valencianes». Arxivat de l'original el 2015-05-18. [Consulta: 10 maig 2015].
* ↑ Hermenegildo Rodríguez Pérez
# Heflikita

La heflikita és un mineral de la classe dels silicats. Pertany al grup de l'epidota, un dels grups que formen el supergrup de l'epidota, sent el primer membre del supergrup amb escandi dominant.

## Característiques

La heflikita és un sorosilicat de fórmula química (CaCa)(AlAlSc)O[Si₂O₇][SiO₄](OH). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2023, i publicada un any més tard. Cristal·litza en el sistema monoclínic. És l'anàleg d'escandi de la clinozoïsita, l'epidota, la mukhinita i la piemontita.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a les col·leccions del museu mineralògic de la Universitat de Breslau, Polònia, amb el número de catàleg: mmuwr iv8120, i al Museu d'Història Natural de la Universitat d'Oslo (Noruega), amb el número de catàleg: knr 44407.

## Formació i jaciments

Va ser descrita a partir de mostres recollides a la pedrera de serpentinita de la localitat de Gmina Jordanów Śląski, dins el comtat de Breslau (Voivodat de Baixa Silèsia, Polònia), i a la pegmatita Heftetjern, a la localitat de Tørdal (Telemark, Noruega). Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Heflikite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 3 maig 2023].
* ↑ Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 72». European Journal of Mineralogy, 35, 2, 20-04-2023, pàg. 285–293. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-35-285-2023 [Consulta: 3 maig 2023].
* 1 2 Pieczka, Adam; Kristiansen, Roy; Stachowicz, Marcin; Dumańska-Słowik, Magdalena; Gołębiowska, Bożena; Sęk, Mateusz P.; Nejbert, Krzysztof; Kotowski, Jakub; Marciniak-Maliszewska, Beata; Szuszkiewicz, Adam; Szełęg, Eligiusz; Woźniak, Krzysztof «Heflikite, ideally Ca2(Al2Sc)(Si2O7)(SiO4)O(OH), the first scandium epidote-supergroup mineral from Jordanów Śląski, Lower Silesia, Poland and from Heftetjern, Tørdal, Norway». Mineralogical Magazine, 12-01-2024, pàg. 1–16. DOI: https://doi.org/10.1180/mgm.2023.98 [Consulta: 7 maig 2024].
# Devin Harris

Devin Lamar Harris (Milwaukee, Wisconsin, 27 de febrer de 1983), és un jugador de bàsquet professional estatunidenc que juga als Atlanta Hawks de l'NBA. Mesura 1,91 metres i juga de base.

## Referències

* ↑ «Devin Harris Stats» (en anglès). [Consulta: 4 abril 2021].
* ↑ «Devin Harris» (en anglès). [Consulta: 4 abril 2021].

## Enllaços externs

* Fitxa al web NBA.com (anglès)
* Estadístiques de Devin Harris Arxivat 2013-11-06 a Wayback Machine. (anglès)
# Teòdot d'Etòlia

Teòdot d'Etòlia (grec antic: Θεóδοτος, llatí: Theodotus) fou un militar etoli al servei d'Egipte i després dels selèucides.
Quan Antíoc III el Gran va pujar al tron el 223 aC, Teòdot tenia el comandament de la província egípcia de Celesíria en nom de Ptolemeu III Evergetes I i després de Ptolemeu IV Filopàtor (rei 222 aC-205 aC). Va refusar el primer dels atacs selèucides al seu territori, però no va ser recompensat sinó que el van cridar a la cort a Alexandria on va caure víctima de les intrigues cortesanes i dels favorits del rei. A més estava molest no sols per això sinó també pels vicis i luxúria de Ptolemeu Filopàtor.
El 219 aC el rei li va retornar el comandament de Celesíria, i va concebre el projecte d'entregar-la a Antíoc. Els seus moviments van ser ben acollits. I va entregar les fortaleses de Tir i Ptolemaida al rei sirià, al que tot seguit es va unir amb les seves forces. Però el general Nicolau d'Etòlia va aconseguir dominar una part de la província síria pel rei egipci.
En endavant Teodot va gaudir del favor del rei Antíoc. En la campanya del 217 aC va dirigir un cos de 10.000 homes seleccionats, i abans de la batalla de Ràfia va fer una incursió personal amb només dos homes, al campament egipci, en un assaig d'assassinar el rei Ptolemeu, intent que va fracassar al confondre la tenda del rei, i matant per error al seu metge. Teòdot va poder retornar sa i estalvi a les seves línies.
De nou, l'any 215 aC va donar mostres una altra vegada de la seva audàcia ajudant Làgores, i van escalar les muralles de Sardes. L'èxit de l'empresa es va deure a la seva habilitat i audàcia.

## Referències

* ↑ 5.Theodotus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1072-1073
# Pinarocorys

Pinarocorys és un gènere d'ocells de la família dels alàudids (Alaudidae ).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 13.1, 2023) aquest gènere està format per dues espècies:
* Pinarocorys nigricans - alosa fosca.
* Pinarocorys erythropygia - alosa cua-roja.

## Referències

* ↑ Gill, Frank; Donsker, David; Rasmussen, Pamela. «Nicators, Bearded Reedling, larks= 11 octubre 2024» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2.
* ↑ «Pinarocorys». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 octubre 2024(català)
# President d'Extremadura

El President d'Extremadura, segons l'Estatut d'Autonomia d'Extremadura de 1983, és el càrrec que presideix la Junta d'Extremadura, dirigeix la seva activitat, i coordina l'Administració de la comunitat autònoma d'Extremadura, així com designa, separa i cessa els seus consellers. A nivell representatiu ostenta el màxim estatus a la Junta i un rang ordinari de l'Estat a la comunitat autònoma. És escollit entre els membres de l'Assemblea d'Extremadura i és nomenat pel rei d'Espanya.
Des de les primeres eleccions democràtiques, fins ara, incloent els que governaren abans d'entrar en vigor l'estatut d'autonomia, han estat:
| No. | Nom | Inici | Fi | Partit |
| 1. | Luís Jacinto Ramallo García | 1978 | 1980 | UCD |
| 2. | Manuel Bermejo Hernández | 1980 | 1982 | UCD |
| 3. | Juan Carlos Rodríguez Ibarra | 1982 | 2007 | PSOE |
| 4. | Guillermo Fernández Vara | 2007 | 2011 | PSOE |
| 5. | José Antonio Monago Terraza | 2011 | 2015 | PP |
| 6. | Guillermo Fernández Vara | 2015 | 2023 | PSOE |
| 7. | María Guardiola Martín | 2023 | | PP |
# Pirrolisina

La pirrolisina és un aminoàcid genèticament codificat que es presenta de manera natural i que fan servir en enzims que són part del seu metabolisme, alguns organismes archaea metanogènics, (també se sap que el té un bacteri), Aquests organismes són productors de metà. És similar a la lisina, però la pirolisina també té un anell de pirrolina. Forma part d'un codi genètic inusual entre els éssers vius. La pirrolisina està produïda per un tRNA específic. És considerat el 22è aminoàcid proteinogènic.

## Referències

* John F. Atkins and Ray Gesteland «The 22nd Amino Acid». Science, 296, 5572, 2002, pàg. 1409–1410. DOI: 10.1126/science.1073339. PMID: 12029118.
* Krzycki J «The direct genetic encoding of pyrrolysine». Curr Opin Microbiol, 8, 6, 2005, pàg. 706–712. DOI: 10.1016/j.mib.2005.10.009. PMID: 16256420.

## Enllaços externs

* Chemical and Engineering News article (May 27, 2002) on discovery of the amino acid
# Pete Lovely

Gerard Carlton "Pete" Lovely (11 d'abril del 1926, Livingston, Montana, Estats Units - 15 de maig de 2011) va ser un pilot de curses automobilístiques estatunidenc que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Va debutar a la primera cursa de la temporada 1959 (la desena temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 10 de maig del 1959 el GP de Mònaco al Circuit de Montecarlo.
Pete Lovely va participar en un total d'onze proves puntuables pel campionat de la F1, disputats en cinc temporades diferents no consecutives (1959 - 1971) assolí un setè lloc com a millor classificació final en un GP i no aconseguint cap punt pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | Posició | Punts |
| 1959 | Team Lotus | Lotus | Climax | MON NVQ | 500 | HOL | FRA | GBR | ALE | POR | ITA | USA | | | | | - | 0 |
| 1960 | Fred Armbruster | Cooper | Ferrari | ARG | MON | 500 | HOL | BEL | FRA | GBR | POR | ITA | USA 11 | | | | - | 0 |
| 1969 | Pete Lovely Volkswagen Inc. | Lotus | Cosworth | SUD | ESP | MON | HOL | FRA | GBR | ALE | ITA | CAN 7 | USA Ret | MEX 9 | | | - | 0 |
| 1970 | Pete Lovely Volkswagen Inc. | Lotus | Cosworth | SUD | ESP | MON | BEL | HOL NVQ | FRA NVQ | GBR NC | ALE | AUT | ITA | CAN | USA NVQ | MEX | - | 0 |
| 1971 | Pete Lovely Volkswagen Inc. | Lotus | Cosworth | SUD | ESP | MON | HOL | FRA | GBR | ALE | AUT | ITA | CAN NC | USA NC | | | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 11 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Magic (programari)

Magic és una eina de disseny d'automatització del disseny electrònic (EDA) per a circuits integrats (IC) d'integració a gran escala (VLSI) escrita originalment per John Ousterhout i els seus estudiants de postgrau a la UC Berkeley. El desenvolupament va començar el febrer de 1983. Una versió primitiva estava operativa l'abril de 1983, quan Joan Pendleton, Shing Kong i altres dissenyadors de xips d'estudiants de postgrau van patir moltes revisions ràpides ideades per satisfer les seves necessitats en el disseny del xip de CPU SOAR, una continuació de Berkeley RISC.
Tement que Ousterhout proposés un altre nom que comencés amb "C" per a coincidir amb els seus projectes anteriors Cm* , Caesar i Crystal, Gordon Hamachi va proposar el nom Magic perquè li agradava la idea de poder dir que la gent utilitzava la màgia per dissenyar xips. La resta de l'equip de desenvolupament va acceptar amb entusiasme aquesta proposta després que va idear el retroacrònim M anhattan A rtwork G enerator for I ntegrated C ircuits. Els desenvolupadors de programari Magic es deien a si mateixos mags, mentre que els dissenyadors de xips eren usuaris de Magic.
Com a programari lliure i de codi obert, subjecte als requisits de la llicència BSD, Magic continua sent popular perquè és fàcil d'utilitzar i fàcil d'ampliar per a tasques especialitzades.

## Referències

* ↑ Ousterhout, J.K.; Hamachi, G.T.; Mayo, R.N.; Scott, W.S.; Taylor, G.S. «Magic: A VLSI Layout System». Magic: A VLSI Layout System, 01-06-1984, pàg. 152–159. DOI: 10.1109/DAC.1984.1585789.
* ↑ «A Collection of Papers on Magic | EECS at UC Berkeley» (en anglès). https://www2.eecs.berkeley.edu.+[Consulta: 14 agost 2022].
* ↑ «collection:'EECS Technical Reports' - Search Results - Digital Collections» (en anglès). https://digicoll.lib.berkeley.edu.+[Consulta: 14 agost 2022].
* ↑ «Plowing: Interactive Stretching and Compaction in Magic» (en anglès). https://www.researchgate.net.+[Consulta: 14 agost 2022].
# Majúscula

La majúscula és la versió més grossa de les lletres d'un determinat alfabet. En l'alfabet llatí, les lletres majúscules són: A, B, C, D, E, F, G, H, I, J, K,L M, N, O, P, Q, R, S, T, U, V, X, Y, Z
Originalment els alfabets grec i llatí només tenien una única forma per a cada una de les lletres (que correspon a les actuals majúscules). Les minúscules (a, b, c, ... x, y, z) van aparèixer més tard per deformació de les majúscules en l'escriptura cursiva.
Actualment, les majúscules es fan servir:
* Com a primera lletra dels noms propis (i dels substantius en general en alguns idiomes com l'alemany)
* Al començament de les frases
* Per a les inicials
* A vegades, per a destacar els títols i encapçalaments
* A vegades, en signes i etiquetes
* Per als numerals romans (de vegades com versaletes)

## Referències

* ↑ «majúscula | enciclopèdia.cat». GEC. [Consulta: 20 desembre 2020].

## Enllaços externs

* Majúscules Arxivat 2012-03-04 a Wayback Machine. (IECat) (PDF)
* Majúscules i minúscules Arxivat 2014-08-26 a Wayback Machine.. (Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya) (PDF)
# Mandale (Carolina del Nord)

Mandale és una àrea no incorporada en el Comtat d'Alamance, Carolina del Nord, Estats Units. Es troba en la North Carolina Highway 87, al sud de Eli Whitney, i al nord-oest de Pittsboro. És a 243 milles de Washington D.C.
# María López de Sagredo Andreo

María López de Sagredo Andreo (l'Havana, Cuba, 12 de febrer de 1881 – Hondarribia, 28 de març de 1953) fou una política i activista cultural espanyola. El 1960 es publicà pòstumament la seva autobiografia titulada Así ha sido mi vida. 1881-1951.

## Biografia

Era filla de l'intendent general de Cuba, Luis López de Sagredo i d'Elvira Andreo y Ramírez de Dampierre. Una de les seves germanes, Esperanza, era casada amb el comte d'Andino.
Aviat destacà com a articulista i conferenciant del sector catòlic ultramuntà. Participà en el III Congrés Eucarístic de Toledo de 1926, en la Lliga Femenina Catòlica de 1928 i el Primer Congrés Catòlic Nacional de Beneficència de 1929. Establerta a Barcelona, participà en diversos cercles catòlics benèfics i assolí en 1926 ser nomenada per la dictadura de Primo de Rivera com la primera dona regidora de l'Ajuntament de Barcelona, i el 1927 la primera dona membre de l'Assemblea Nacional Consultiva com a representant d'activitats de la vida nacional. Fou responsable de la Comissió de Beneficència Municipal i membre del Patronat de l'Habitació de Barcelona en 1928.
Per tal de contrarestar l'efecte del setmanari Patufet va promoure el setmanari infantil «Alegría», en castellà, que es va editar de 1928 a 1933. El 1930 fou rebuda per la reina d'Espanya i el 1931 pel Papa. Durant la Segona República milità a Acción Católica. Quan va esclatar la guerra civil espanyola es va establir a Burgos, quarter general del bàndol nacional, on va treballar com a secretària del governador del Banc d'Espanya.

## Referències

* ↑ Esquela, ABC, 31 de març de 1953
* ↑ Movimiento nobiliario, año 1936
* ↑ Fitxa al Congrés dels Diputats
* ↑ Julià Cèlia Canyelles. Els governs de la ciutat de Barcelona (1875-1930). Ajuntament de Barcelona, 2013, p.190-191. ISBN 978-84-9850-461-3.
* ↑ Jordi Manzanares, LOS ÚLTIMOS AÑOS DE LA REVISTA ALEGRÍA TEBEOSFERA, TERRASSA, IX-2011
# María Luz Bajo Prieto

María Luz Bajo Prieto (Mazuecos de Valdeginate, 5 de maig de 1964) és una política espanyola, diputada pel Partit Popular al Congrés durant la X, XI i XII legislatures.

## Biografia

Llicenciada en Ciències de la Informació per la Universitat Complutense de Madrid. Entre 1986 i 1990 va treballar per a Ràdio Nacional i Antena 3 Radio a Valladolid; en aquest any es va incorporar al gabinet de premsa del Partit Popular, fins a 1996. Posteriorment va ser directora de Comunicació en els Ministeris d'Administracions Públiques, Educació, Cultura i Esports, Vicepresidència Primera i Ministeri de la Presidència i Ministeri de l'Interior i Vicepresidència Primera, Ministeri de la Presidència i Portaveu. Entre 2003 i 2006 va ocupar el càrrec de directora de Comunicació del Partit Popular. De 2007 a 2011 va ser diputada en l'Assemblea de Madrid i des de 2011 és diputada al Congrés, sent reelegida en 2015 i 2016.

## Referències

* ↑ Asamblea de Madrid. «María Luz Bajo Prieto». Arxivat de l'original el 2017-09-05. [Consulta: 4 setembre 2017].
* 1 2 Congreso de los Diputados. «Bajo Prieto, María Luz». [Consulta: 4 setembre 2017].
* ↑ Partido Popular. «Mª Luz Bajo Prieto». [Consulta: 4 setembre 2017].
# Manganita

La manganita és un mineral de la classe dels hidròxids. Va ser anomenada així l'any 1827 per Wilhelm Karl von Haidinger, en al·lusió al seu contingut de manganès.

## Característiques

La manganita és un hidròxid de manganès, que cristal·litza en un sistema monoclínic. Els cristalls de manganita són prismàtics i alineats fortament en el seu eix longitudinal. Sovint es troben agrupats en manolls. El seu color es troba en la gamma del gris acer al negre, i el seu llustre és brillant i submetàl·lic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4, com la de la fluorita, i la seva densitat és 4,35 g/cm³.

## Formació i jaciments

La manganita es troba amb altres òxids de manganès en els dipòsits formats per la circulació a la intempèrie d'aigua meteòrica en el medi ambient en dipòsits d'argila i laterites. Es forma per acció hidrotermal a baixa temperatura als filons, en associació amb calcita, barita i siderita. Sovint s'associa amb pirolusita, braunita, hausmannita i goethita. Als territoris de parla catalana ha estat descrita a la mina Elvira (Gavà, Baix Llobregat), a la mina Serrana (El Molar, Priorat), a la mina Virgen del Pilar (Requena, Plana d'Utiel) i a les mines de Vetera (Cortsaví, Vallespir).

## Referències

* ↑ «Manganite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 2 novembre 2014].
* ↑ Bareche, Eugeni. Els minerals de Catalunya: segle XX. Barcelona: Grup Mineralògic Català, 2006, p. 269. ISBN 84-609-9071-0 [Consulta: 25 gener 2024].
* ↑ Bareche, Eugeni «Mines de Catalunya: Falset (Tarragona)». Mineralogistes de Catalunya, 3, 5, 1986, pàg. 135-137 [Consulta: 25 gener 2024].
* ↑ «Manganite from Virgen del Pilar Mine, Campo Arcís, Requena, Valencia, Valencian Community, Spain». Mindat. [Consulta: 25 gener 2024].
* ↑ Chevalier, Philippe; Gourbeault, Yves, Galvier, Jacques «Le gisement de fer de Batère Pyrènèes-Orientales, France». Le Règne Minéral, 4, 24, 1998, pàg. 5-18 [Consulta: 25 gener 2024].
# Maria Leopoldina d'Àustria

Maria Leopoldina d'Àustria és el nom dels següents personatges:
* Maria Leopoldina d'Àustria (emperadriu romanogermànica) (1632 - 1649).
* Maria Leopoldina d'Àustria (reina de Portugal) (1797 - 1826).