OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Reial Acadèmia Danesa de Ciències i Lletres

La Reial Acadèmia Danesa de Ciències i Lletres (en danès: Kongelige Danske Videnskabernes Selskab) és una institució de Dinamarca fundada el 1742 amb seu a Copenhaguen que té la missió de promoure la recerca científica.

## Història

Fou fundada el 13 de novembre de 1742 amb autorització del rei Cristià IV pel secretari d'Estat Johan Ludvig von Holstein, comte de Holstein-Ledreborg, l'historiador reial i filòleg danès Hans Gram, el professor de teologia Erik Pontoppidan i el secretari reial Henrik Henrichsen. El 1745 publicà el primer volum d'assaigs i articles. El 1866 s'organitza en dues classes: les humanitats (originalment història i filosofia) i les ciències naturals (originàriament ciències i matemàtiques). L'Acadèmia posà l'accent en la investigació bàsica sobre la ciència aplicada.
El 1876 el cerveser Jacob Christian Jacobsen creà la Fundació Carlsberg amb l'objectiu de promoure la ciència, amb fons que provenen de les fàbriques de cerveses Carlsberg, i amb una junta directiva formada per cinc científics elegits pels membres danesos de la Reial Acadèmia Danesa de Ciències i Lletres. El 1899 la Reial Acadèmia Danesa de Ciències i Lletres passà a compartir seu amb la Fundació Carlsberg a l'edifici de nova construcció dissenyat en estil neorenaixentista per l'arquitecte William Petersen i construït a la plaça de Dantes, al centre de Copenhaguen. El 1920, Marie Curie (1867-1934) fou elegida la primera dona estrangera membre.
L'estructura actual de l'Acadèmia consta d'una directiva de set persones elegides pels seus membres. Des del 2006 els membres estrangers que treballen i / o resideixen a Dinamarca gaudeixen dels mateixos drets, inclòs el dret de vot, com a membres nacionals. L'Acadèmia té aproximadament 250 membres danesos i 250 estrangers. Entre els membres danesos, la distribució és aproximadament un 40% d'humanitats i un 60% de ciències naturals. El 9% dels membres són dones.

## Presidents

| Segles XVIII i XIX 1742-1763 : Johan Ludvig von Holstein 1763-1770 : Otto Thott 1776-1780 : Henrik Hielmstierne 1780-1788 : Bolle Willum Luxdorph 1788-1797 : Andreas Peter Bernstorff 1797-1831 : Ernst Heinrich Schimmelmann 1831-1838 : Adam Wilhelm Hauch 1838-1848 : Christian VIII de Danemark 1848-1860 : Anders Sandøe Ørsted 1867-1886 : Johan Nicolai Madvig 1888-1909 : Julius Thomsen | Segles XX i XXI 1888-1909 : Julius Thomsen 1909-1927 : Vilhelm Thomsen 1927-1933 : Niels Erik Nørlund 1933-1934 : Anders Bjørn Drachmann 1934-1938 : Holger Pedersen 1938-1939 : Søren Peter Lauritz Sørensen 1939-1962 : Niels Bohr 1962-1969 : ? 1969-1975 : Bengt Strömgren 1975-1981 : Poul Jørgen Riis 1981-1988 : Jens Lindhard 1988-1996 : Erik Dal 1996-2003 : Birger Munk Olsen 2004-2008 : Tom Fenchel 2008- : Kirsten Hastrup |

## Referències

* 1 2 3 «Our History | Royal Academy». Kongelige Danske Videnskabernes Selskab. [Consulta: 2 juny 2019].
# Rascló de les Auckland

El rascló de les Auckland (Lewinia muelleri) és una espècie d'ocell de la família dels ràl·lids (Rallidae) que habita zones herboses a les illes Auckland.

## Referències

* ↑ IUCN «Lewinia muelleri» (en anglès). The IUCN Red List of Threatened Species. BirdLife International, 01-10-2016. DOI: 10.2305/iucn.uk.2016-3.rlts.t22692529a93357313.en.
# Ratanpur Dhamanka

Ratanpur Dhamanka fou un estat tributari protegit a l'agència de Kathiawar, prant de Gohelwar, presidència de Bombai, format per tres pobles amb tres propietaris-tributaris separats. La superfície era de 8 km² i la població el 1881 de 921 habitants. Els ingressos s'estimaven en 575 lliures i el tribut pagat era de 756 rupies al Gaikwar de Baroda i de 15 lliures al nawab de Junagarh.

## Referències

Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Regió de La Libertad

La Libertad és una de les 25 Regions del Perú. Limita al nord amb la Regió de Lambayeque, al sud amb les d'Ancash i Huánuco, a l'est amb les de San Martín i Cajamarca, i a l'oest amb l'oceà Pacífic. I té dos patrimonis de la humanitat declarats per la UNESCO, parc nacional del Río Abiseu el 1983 i Chan Chan el 1986. És líder a nivell nacional al sector Agroexportador i en producció d'or.

## Divisió administrativa

La regió es reparteix en 12 províncies:
* Trujillo
* Chepén
* Pacasmayo
* Ascope
* Virú
* Gran Chimú
* Otuzco
* Julcán
* Santiago de Chuco
* Sánchez Carrión
* Bolívar
* Patáz

## Regió de 1987-1992

Fou una regió uni-departamental del 1987 al 1992. Se li atribueix com a bandera, una de blanca amb la bandera de l'arc de Sant Martí al cantó, però podria ser una confusió amb la bandera de la regió de Los Libertadores.

## Referències

* ↑ «La Libertad mantiene su liderazgo en agroexportación gracias a Chavimochic» (en castellà-pe). [Consulta: 7 abril 2022].
* ↑ «La Libertad fue la primera región agroexportadora del Perú en 2020 con despachos por US$ 1.591 millones» (en castellà-pe). [Consulta: 7 abril 2022].
* ↑ apoyocomunicaciones. «La Libertad es líder en producción de oro a nivel nacional» (en anglès britànic). [Consulta: 7 abril 2022].

## Enllaços externs

* Cascas
* Govern Regional (GoRe) de La Libertad
# Regió de Kassel

La Regió de Kassel (Regierungsbezirk Kassel) és una de les tres regions administratives de l'estat federat de Hessen (Alemanya), situat al nord del Land. Està subdividida en sis districtes (Landkreise) i la ciutat independent de Kassel.
Va ser creada l'any 1866 quan el Regne de Prússia va annexar la zona per formar la nova província de Hessen-Nassau.
| Kreise (districtes rurals) | Kreisfreie Städte (districte urbà) |
| Waldeck-Frankenberg Kassel Schwalm-Eder Werra-Meißner Hersfeld-Rotenburg Fulda | Kassel |

## Bibliografia

* Eckhart G. Franz: Die Chronik Hessens Chronik Verlag, Dortmund 1991; ISBN 3-611-00192-9
# Resolució 1830 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1830 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 7 d'agost de 2008. El Consell va decidir ampliar el mandat del Representant Especial del Secretari General i de la Missió d'Assistència de les Nacions Unides per a l'Iraq (UNAMI), d'acord amb la petició del Govern de l'Iraq i tal com es disposa a la resolució 1770 (2007).

## Detalls

Reconeixent que la seguretat del personal de les Nacions Unides era essencial perquè la UNAMI dugués a terme el seu treball, el Consell demana al Govern de l'Iraq i altres estats membres que segueixin proporcionant seguretat i suport logístic a la presència de les Nacions Unides al país. En aquest sentit, el Consell va acollir amb beneplàcit les contribucions dels Estats membres en proporcionar a la UNAMI els recursos financers, logístics i de seguretat i el suport que necessitava per complir la seva missió.
Expressant la seva intenció de revisar el mandat de la Missió en 12 mesos o més aviat, si ho demana el Govern iraquià, el Consell va demanar al Secretari General que informés trimestralment dels progressos realitzats en el compliment de totes les responsabilitats de la UNAMI.

## Referències

* ↑ SECURITY COUNCIL ADOPTS RESOLUTION 1830 (2008), GRANTING ONE-YEAR MANDATE EXTENSION TO UNITED NATIONS ASSISTANCE MISSION FOR IRAQ

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1801 a la 1900 (2008 - 2009)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 1834 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1834 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 24 de setembre de 2008. El Consell va ampliar la missió de les Nacions Unides al Txad i la República Centreafricana (MINURCAT) fins al 15 de març de 2009.

## Antecedents

La Missió de les Nacions Unides a la República Centreafricana i al Txad (MINURCAT) es va establir a la Resolució 1778 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides el 25 de setembre de 2007, que deixaria una força multidimensional al Txad i la República Centreafricana per ajudar a crear conductors de seguretat per a un retorn voluntari i sostenible dels refugiats. La missió va ser creada a causa d'un nombre estimat de 230.000 refugiats que fugien del Darfur a l'est del Txad i al nord-est de la RCA. Els assalts transfronterers continuats dels rebels sudanesos han posat en perill als refugiats i als residents locals. La mateixa resolució també va autoritzar un desplegament militar de la Unió Europea per donar suport a les activitats del MINURCAT durant un any, actuant de conformitat amb el Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides.
Abans de la votació, el Consell de Seguretat va celebrar diverses reunions per discutir la resolució que ampliaria la missió de les Nacions Unides a la regió i que les Nacions Unides assumissin la força militar liderada per la Unió Europea (EUFOR).

## 5981a reunió del Consell de Seguretat

Els 15 membres del Consell de Seguretat de les Nacions Unides foren convocats a la seu de les Nacions Unides a la ciutat de Nova York el 24 de setembre de 2008 per discutir sobre l'extensió del mandat de la missió al Txad i la República Centreafricana, que havia de vèncer el pròxim dia. Es va cridar a la reunió a les 15:15, amb el President del Consell de Seguretat, Michel Kafando de Burkina Faso, i va presentar al representant del Txas, Ahmad Allam-Mi, que havia estat convidat a participar en la reunió. Els membres van rebre el document S/2008/616, que contenia el text d'un projecte de resolució presentat per Bèlgica, Costa Rica, Croàcia, França, Jamahiriyya Àrab Líbia i els Estats Units d'Amèrica. Els membres del Consell també van rebre el document S/2008/601 i l'Addenda 1, que contenia l'informe del Secretari General sobre la Missió de les Nacions Unides sobre la República Centreafricana i el Txad.

## Referències

* ↑ «Security Council adopts Resolution extending mandate of United Nations Mission in Central African Republic and Chad until 15 March 2009 | Meetings Coverage and Press Releases».
* ↑ «Belgium, Costa Rica, Croatia, France, Libyan Arab Jamahiriya and United States of America: draft resolution». United Nations.
* ↑ «Report of the Secretary-General on the United Nations Mission in the Central African Republic and Chad». [Consulta: 12 març 2017].
* ↑ «Report of the Secretary-General on the United Nations Mission in the Central African Republic and Chad, Addendum». [Consulta: 12 març 2017].

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1801 a la 1900 (2008 - 2009)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 1838 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1838 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada per unanimitat el 7 d'octubre de 2008, fa una crida a les nacions amb vaixells en la regió de la pirateria somalina a aplicar la força com a mitjà per reprimir els actes de pirateria. Recomana també que els estats utilitzin tant forces navals com aèries per lluitar contra aquest delicte. El text va ser redactat per les autoritats franceses.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1801 a la 1900 (2008 – 2009)

## Referències

* ↑ «UN Security Council backs force against pirates». maritimejournal.com, 09-10-2008 [Consulta: 20 novembre 2008]. Arxivat 2009-08-17 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2009-08-17. [Consulta: 19 agost 2017].

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 1836 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1836 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 29 de setembre de 2008. Després d'observar la situació a Libèria, el Consell va decidir ampliar el mandat de la Missió de les Nacions Unides a Libèria (UNMIL) per un any més, fins al 30 de setembre de 2009, tot ajustant el seu desplegament autoritzat. Alhora va ratificar la recomanació del Secretari General d'una reducció de 1.460 efectius militars i la racionalització dels quatre sectors actuals en dos, que es durien a terme entre octubre de 2008 i març de 2009.
També va aprovar l'augment immediat de 240 policials, per tal de proporcionar experiència en camps especialitzats, suport operatiu a la policia regular i reacció a incidents urgents. El president del Consell va donar la benvinguda al nou representant permanent de la Xina, que es va comprometre amb altres membres i esperava amb interès la presidència de la Xina el proper mes.
El Consell va demanar al Secretari General que continués supervisant el progrés en els punts de referència de construcció de pau detallats en els seus darrers informes. Sobre la base d'aquest progrés, li va demanar que recomanés abans del 15 de febrer de 2009 altres ajustaments en el desplegament de la UNMIL, i incloure en el seu informe, en consulta amb el govern de Libèria, escenaris de llarg abast per a la retirada gradual de la tropes de la missió.

## Referències

* ↑ «SECURITY COUNCIL EXTENDS LIBERIA MISSION UNTIL 30 SEPTEMBER 2009, UNANIMOUSLY ADOPTING RESOLUTION 1836 (2008)». United Nations, 29-09-2008.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1801 a la 1900 (2008 - 2009)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 1832 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1832 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 27 d'agost de 2008. El Consell va determinar que la situació al Líban continuava representant una amenaça per a la pau i la seguretat internacionals, i, a petició del Primer Ministre del Líban i amb la recomanació del Secretari General, va ampliar el mandat de la Força Provisional de les Nacions Unides al Líban (FPNUL) fins al 31 d'agost de 2009.

## Detalls

El Consell va elogiar el paper positiu de la missió, el desplegament de la qual, juntament amb les forces armades libaneses, havia ajudat a establir un nou entorn estratègic al sud del Líban, i va acollir amb satisfacció l'expansió de les activitats coordinades entre elles.
El Consell també va convidar a totes les parts interessades a respectar el cessament de les hostilitats a la totalitat de la Línia Blava i respectar escrupolosament les seves obligacions de respectar la seguretat de la UNIFIL i altres persones de les Nacions Unides, incloent-hi evitar qualsevol acció que posi en perill aquells personal i assegurant que la missió tingués plena llibertat de circulació dins de la seva àrea d'operacions.
El Consell també demana la plena cooperació per assolir un alto el foc permanent i una solució a llarg termini, tal com es preveu en la resolució 1701 (2006), i va demanar al Secretari General que continués informant sobre l'aplicació d'aquesta resolució cada quatre mesos, o en qualsevol temps que consideri oportú.
El representant d'Israel, Daniel Carmon, va expressar el seu agraïment per la difícil tasca de les tropes de la UNIFIL sobre el terreny i va valorar el seu treball en els últims anys, denunciant la presència i redistribució massiva d'elements armats d'Hesbol·là, tant al nord com al sud del riu Litani i el transport continu de armes de l'Iran i Síria en violació de les resolucions del Consell de Seguretat. També denunciava que les noves directrius del govern libanès, de fet, afavorien Hesbol·là.
El representant del Líban, Nawaf Salam, pel contrari, va manifestar que el seu país complia les resolucions, com ho evidenciava el desplegament de l'exèrcit al sud del Líban i que era Israel qui no havia implementat plenament la resolució, violant els seus termes amb la seva persistència en negar-se a cooperar amb les Nacions Unides en matèria de bombes de dispersió i resoldre la qüestió de les granges de Sheba'a.

## Referències

* ↑ «SECURITY COUNCIL EXTENDS MANDATE OF LEBANON FORCE UNTIL 31 AUGUST 2009, UNANIMOUSLY ADOPTING RESOLUTION 1832 (2008)». United Nations, 27-08-2008.
* ↑ «Israel: Hezbollah Violating Arms Embargo». Arxivat de l'original el 2018-02-05. [Consulta: 4 febrer 2018].

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1801 a la 1900 (2008 - 2009)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Revista del Jardín Botánico Nacional

La Revista del Jardín Botánico Nacional, (abreujat Revista Jard. Bot. Nac. Univ. Habana), és una revista científica amb il·lustracions i descripcions botàniques que és publicada a Cuba per la Universitat de l'Havana des de 1980, amb el nom de Revista del Jardín Botanico Nacional, Universidad de la Habana.

## Referències

* ↑ A Tropicos

## Enllaços externs

* Descripció a IPNI
# Resolució 201 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 201 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada per unanimitat el 19 de març de 1965, després de reafirmar les seves resolucions anteriors sobre el tema i agrair a totes les nacions que l'havien contribuït, el Consell va ampliar l'estacionament de la Força de les Nacions Unides pel Manteniment de la Pau a Xipre durant 3 mesos més, fins al 26 de juny de 1965.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 201 a la 300 (1965 - 1971)
* Conflicte de Xipre

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 2019 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2019 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 16 de novembre de 2011. Després de recordar les resolucions anteriors sobre els conflictes a l'antiga Iugoslàvia, incloses les resolucions 1031 (1995), 1088 (1996), 1423 (2002), 1491 (2003), 1551 (2004), 1575 (2004), 1639 (2005), 1722 (2006), 1764 (2007), 1785 (2007), 1845 (2008), 1869 (2008), 1895 (2009) i 1948 (2010) el Consell va prorrogar el mandat d'EUFOR Althea a Bòsnia i Hercegovina, encarregada de vigilar el compliment de l'acord de Dayton en substitució de la SFOR i la IFOR, durant un any addicional fins al 18 de novembre de 2012.

## Referències

* ↑ (anglès) Security Council Authorizes One-year Mandate Extension for European Union Multinational Stabilization Force in Bosnia and Herzegovina un.org - 16 novembre 2011

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2001 a la 2100 (2011 - 2013)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 2017 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2017 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 31 d'octubre de 2011. El Consell, preocupat per la proliferació de míssils portàtils terra-aire (MANPADS) i altres armes a Líbia per part de les autoritats interines del país, autoritza a la Comissió de Sancions de Líbia establert en la Resolució 1970 que proposi mesures per mantenir aquest material fora de l'abast de terroristes, demanant a les autoritats líbies que garanteixin la custòdia adequada d'aquest material, i que compleixin amb les obligacions de control d'armes, desarmament i no proliferació en virtut del dret internacional, així com continuar una estreta coordinació sobre la destrucció de totes les existències d'armes químiques amb l'Organització per la Prohibició de les Armes Químiques.
També va demanar als estats de la regió que adoptin les mesures adequades per tal d'evitar la proliferació d'aquestes armes, i que ajudin a les autoritats de Líbia en aquest sentit. I es demana al Comitè de Sancions i al seu grup d'experts que presentin un informes sobre propostes per contrarestar i avaluar aquestes amenaces, inclosa la gestió de les existències, el control fronterer i la seguretat del transport, plantejats per la proliferació d'armes.

## Referències

* ↑ «Resolution 2017 (2011) Asks Interim Authorities to Ensure Proper Custody Of Missiles, Other Weapons; States in Region, Appropriate Bodies Called Upon to Help». .

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2001 a la 2100 (2011 - 2013)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Retrat de Maria Lluisa de Parma

El Retrat de Maria Lluisa de Parma és un quadre de Francisco de Goya pintat cap a 1800. Es tracta d'un retrat de Maria Lluïsa de Borbó-Parma (reina d'Espanya), que es conserva al Museu Víctor Balaguer de Vilanova i la Geltrú, en dipòsit del Museo del Prado.

## Descripció

Maria Lluïsa de Parma apareix en un primer pla, de mig cos i a peu dret. La reina porta un vestit ajustat al cos, atrevit i ric en ornamentació i color, seguint els cànons que marcava la moda francesa de l'època. En el quadre es pot observar el treball minuciós de Goya per representar cada detall del vestit: els petits brodats de flors daurades i blaves, les delicades puntes de les mànigues i la fina tela transparent que cobreix el prominent escot. Destaca sobretot el tocat exuberant, de tons clars, format per cintes, llaços puntes i plomes. S'observa també que amb la mà dreta subjecta un ventall tancat, un complement femení imprescindible que es va imposar al segle xviii.
Goya va pintar el rostre de la reina sense idealitzar-la, va representar-la tal com era, amb un lleu somriure, que més que simpatia, denotava una gran seguretat, pròpia d'una dona astuta i dominant.
El quadre està exposat a la Sala Prado del Museu Víctor Balaguer al costat del retrat del seu marit Carles IV, també pintat per Goya.

## Referències

* ↑ Té el número de registre: MP 7108 – BMVB 8630

## Bibliografia

* BOZAL, Valeriano, Francisco Goya, vida y obra, (2 vols.) Madrid, Tf., 2005. ISBN 84-96209-39-3.
* GLENDINNING, Nigel, Francisco de Goya, Madrid, Cuadernos de Historia 16 (col. «El arte y sus creadores», nº 30), 1993, pág. 139.

## Enllaços externs

* Comentari d'obra al blog del museu Víctor Balaguer
# Richard Lewy

Richard Lewy (Viena, 13 de setembre de 1827 - Viena, 31 de desembre de 1883) va ser un trompeta austríac-francès, director d'òpera i professor de cant.

## Vida i treball

Richard Lewy provenia d'una família musical. El seu pare Eduard era pianista i compositor, el seu germà petit Josef Rudolf era intèrpret de trompa. El seu propi germà gran Carl també era intèrpret de trompa, la seva germana Melanie tocava l'arpa. Segons Eduard Hanslick, el petit Richard va actuar com un nen de set anys. Quan a l'Eduard se li va oferir un lloc a la capella de la cort, la família es va convertir al catolicisme l'estiu de 1835. Els quatre membres de la família van tocar un concert el 17 de setembre de 1838 en què, entre altres coses, es va tocar el concert de quart per a dos corns francesos, arpa i pianoforte, compost pel pare de Lewy. El mes següent la família va oferir dos concerts més a la "Vienna Booksellers Exchange". A l'edat de 13 anys, Richard Lewy treballava a l'Orquestra de la Cort de l'Òpera de Viena i el 13 de desembre de 1841 es va donar una altra a la gran acadèmia musical al Kärntnertheater en benefici de la família Lewy. Els tres germans i l'arpista anglès Elias Parish Alvars va tocar i, Otto Nicolai va dirigir. Des del 1843 ha sobreviscut una fitxa del programa de "Leipzig Gewandhaus", en què es va anunciar un duet per a trompa i piano, "interpretat pels senyors Carl i Richard Lewy de Viena". Richard Lewy va treballar més tard com a inspector d'òpera, director de l'òpera de la cort i professor de cant.
Entre els seus estudiants més famosos hi havia la soprano Paulina Lucca i Mathilde Mallinger, ambdues més tard compromeses durant molts anys a l'Òpera Estatal de Berlín, els baixistes Franz Krolop, més tard també a Berlín, i Emil Scaria, que es va convertir en el favorit de la multitud al Wiener. Va ser l'òpera de la cort, així com la soprano de coloratura Marcela Sembrich, que va celebrar grans èxits a París, Milà, Berlín i Viena durant els anys 1880 i 1890.

## Notes

* ↑ Eduard Hanslick: Geschichte Des Concertwesens in Wien, S. 350
* 1 2 French Horn1800–1850, abgerufen am 26. Oktober 2016.
* 1 2 Österreichische Nationalbibliothek (Nachlässe in Österreich – Personenlexikon=): Richard Lewy, abgerufen am 26. Oktober 2016
* ↑ ZVAB: Lewy, Richard, Waldhornvirtuose und Komponist (1827–1883)., abgerufen am 26. Oktober 2016
* ↑ Hugo Riemann: Musik-Lexikon: Zweiter Band, S. 592

## Bibliografia

* Moritz Fürstenau: Article familiar Eduard Constantin Lewy i Joseph Rudolf Lewy. A: Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Volum 18, Duncker i Humblot, Leipzig 1883, p. 513 f.