OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Simon Jean-Joseph

Simon Jean-Joseph (Fort-de-France, Martinica, França, 9 de juny de 1969) és un pilot caribeny de ral·li de nacionalitat francesa de la Regió d'ultramar de Martinica. Ha guanyat en dues ocasions el Campionat d'Europa de Ral·lis els anys 2004 i 2007, així com el Campionat de França de Ral·lis de Terra del 2011 i la categoria S1600 del Campionat de França de Ral·lis del 2003.

## Trajectòria

Jean-Joseph s'inicia al ral·li l'any 1988 disputant proves a Martinica, guanyant el Campionat de Martinica de Ral·lis dels anys 1990, 1991 i 1992. No serà fins al 1993 que disputa proves del Campionat de França de Ral·lis en territori continental, debutant al Campionat Mundial de Ral·lis disputant el Tour de Còrsega amb un Ford Escort RS Cosworth.
L'any 1997 guanya el Campionat de França amateur de Ral·lis amb un Subaru Impreza 555, mentre que al 1998 queda subcampió del Campionat de França de Ral·lis.
L'any 2003 aconsegueix guanyar la categoria S1600 del Campionat de França de Ral·lis amb un Renault Clio S1600 amb el que també disputa diversos ral·lis del Mundial com el Ral·li de Catalunya, el Ral·li de Finlàndia, el Ral·li Acròpolis, el Ral·li de Turquia o el Ral·li de Monte-Carlo.
De nou amb el Renault Clio S1600 guanya el Campionat d'Europa del 2004, vencent en quatre de les proves disputades. Aquest títol el tornaria a aconseguir a la temporada 2007, en aquesta ocasió amb un Citroën C2.
Després de la seva segona victòria continental, Jean-Joseph deixa de disputar tan assíduament proves i campionats, tot i que l'any 2011 guanya el Campionat de França de Ral·lis de Terra amb un Peugeot 207 S2000 i un Citroën Xsara WRC. En els darrers anys de la seva carrera s'ha dedicat principalment a disputar de forma puntual ral·lis caribenys a Martinica, Barbados o Jamaica.
També ha disputat en diverses ocasions el Ral·li Dakar en la categoria de cotxes.

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2022-05-20 a Wayback Machine.
* Perfil a ewrc-results
# Nombres primers regulars

En matemàtiques, un nombre primer regular és un nombre primer que verifica certa propietar relacionada amb les arrels del polinomi x$^p$-1. Aquesta noció va ser introduïda per Ernst Kummer el 1847, per a una prova de l'últim teorema de Fermat, en un article titulat Beweis des Fermat'schen Satzes der Unmöglichkeit von x$^l$+y$^l$=z$^l$ für eine unendliche Anzahl Primzahlen l'.
Hi ha diverses formulacions equivalents entre si per definir la regularitat d'un nombre primer. Una d'elles és que el nombre primer p no ha de ser pas un divisor del nombre de classes (és a dir del cardinal del grup de les classes) del cos ciclotòmic $\mathbb {Q} (\zeta _{p})$, on $\zeta _{p}$ és una arrel primitiva p-èsima de la unitat. Una manera de provar la irregularitat a la pràctica ve donada per la caracterització següent: el nombre primer p és regular si i només si no divideix el numerador de cap dels nombres de Bernoulli B$_k$, quan k pren els valors parells entre 2 i p-3.
Els nombres primers irregulars més petits són 37, 59, 67, 101. Se sap que existeixi una infinitat de nombres primers irregulars, però l'existència d'una infinitat de nombres primers regulars continua sent una qüestió oberta.
El treball de Kummer permet precisament demostrar l'asserció següent: si p és un nombre primer regular, l'equació x$^p$+y$^p$=z$^p$ no té solucions per a x, y i z enters relatius no divisibles per p. El punt central de l'argument, desenvolupat en termes moderns, és que tal identitat es factoritza en :
$\prod _{i=0}^{p-1}(x+\zeta _{p}^{i}y)=z^{p},$
al cos $\mathbb {Q} (\zeta _{p})$. Aquesta igualtat es pot interpretar com una igualtat entre el producte dels ideals $(x+\zeta _{p}^{i}y)$ i l'ideal (z) elevat a la potència p. Es pot demostrar que els ideals $(x+\zeta _{p}^{i}y)$ són primers entre ells, la teoria de la descomposició dels ideals primers, i la dels anells de Dedekind permet assegurar que cadascun és la potència p-èsima d'un cert ideal A$_i$; l'ideal A$_i$$^p$ és principal, la hipòtesi que el nombre p és regular (no és divisor del nombre de classes de $\mathbb {Q} (\zeta _{p})$), mostra llavors que l'ideal A$_i$ és ell mateix principal, això que subministra a una igualtat la forma $x+\zeta _{p}^{i}y=\epsilon \alpha ^{p}$ Per a una certa unitat. A partir d'aquí amb alguns càlculs es pot arribar a una contradicció.

## Vegeu també

* Johan Jensen

## Referències

* (anglès)Lawrence C. Washington, Introducció to cyclotomic fields, notes del capítol 1.
# Odessa Grand Prix

L'Odessa Grand Prix fou una competició ciclista d'un sol dia que es disputà pels voltants d'Odessa (Ucraïna). La primera edició va tenir lloc el 2015, formant part del calendari de l'UCI Europa Tour. El primer any estava composta per dos curses independents, però l'any següent ja només se'n va disputar una sola.

## Odessa Grand Prix-1

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2015 | Oleksandr Polivoda | Matej Mugerli | Artem Topchanyuk |
| 2016 | Oleksandr Prevar | Vitali Buts | Oleksandr Golovash |
| 2017 | Mikhailo Kononenko | Vitali Buts | Oleksandr Polivoda |
| 2019 | Matvey Nikitin | Volodymyr Dzhus | Stanislau Bazhkou |

## Odessa Grand Prix-2

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2015 | Vitali Buts | Matej Mugerli | Viesturs Luksevics |

## Referències

* ↑ «Odessa G.P (Ukr) - Cat.1.2». [Consulta: 1r novembre 2023].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial Arxivat 2015-06-26 a Wayback Machine.
* Palmarès del Odessa Grand Prix-1 a cqranking.com
* Palmarès del Odessa Grand Prix-2 a cqranking.com
# Paradise (Nevada)

Paradise és una concentració de població designada pel cens al comtat de Clark a l'estat de Nevada. Segons el cens del 2008 tenia 196.821 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Paradise tenia 186.070 habitants, 77.209 habitatges, i 43.348 famílies La densitat de població era de 1524,06 habitants per km².
Dels 77.209 habitatges en un 24,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 39,7% hi vivien parelles casades, en un 10,5% dones solteres, i en un 43,9% no eren unitats familiars. En el 31,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,39 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,2% tenia menys de 18 anys, un 10,7% entre 18 i 24, un 33,4% entre 25 i 44, un 23,6% de 45 a 64 i un 11,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35,3 anys. Per cada 100 dones hi havia 109,09 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 109,99 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.376$ i la renda mediana per família de 46.578$. Els homes tenien una renda mediana de 31.412$ mentre que les dones 25.898$. La renda per capita de la població era de 21.258$. Aproximadament el 8,1% de les famílies i l'11,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Paradise». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 19 setembre 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table-Paradise». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010.
# Palazzo Canavese

Palazzo Canavese és un comune (municipi) de la ciutat metropolitana de Torí, a la regió italiana del Piemont, situat a uns 50 quilòmetres al nord-est de Torí. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 837 habitants.
Palazzo Canavese limita amb els següents municipis: Bollengo, Piverone, Magnano, Albiano d'Ivrea i Azeglio.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 11 abril 2020].
# Parasitoide

El parasitoidisme és una relació interespecífica intermèdia entre la depredació i el parasitisme. Els parasitoides (majoritàriament insectes), com a part del seu cicle vital, dipositen un ou a dins o a prop del seu hoste (biologia) (també, generalment, un insecte). Les larves viuran com a ectoparàsits o endoparàsits, segons l'espècie. D'aquesta manera es desenvolupa en la seva víctima durant el cicle larval. El parasitoide adult és un animal de vida lliure que pot ser tant herbívor com depredador.
Les característiques distintives dels parasitoides són:
* Al final del seu cicle larval, l'hoste mor (característica que els diferencia dels paràsits comuns).
* Cada parasitoide utilitza només un hoste durant el seu cicle de vida (diferència respecte dels predadors, que maten diverses víctimes al llarg de la seva vida).
Els parasitoides són, en general, molt més específics que no pas els depredadors i, a diferència dels paràsits, es poden dispersar activament en busca de preses. Per aquests motius tenen una gran importància com a agents de control biològic d'insectes plaga, principalment en agricultura. Un clar exemple de parasitoide en agricultura és l'himenòpter Eretmocerus mundus, que parasita exemplars de la mosca blanca del tabac, Bemisia tabaci.

## Tipus de parasitoides

* Endoparasitoide: la larva del parasitoide s'alimenta i es desenvolupa a l'interior del cos de l'hoste.
* Ectoparasitoide: la larva del parasitoide s'alimenta externament a l'hoste.
* Solitari: un sol parasitoide s'alimenta d'un sol hoste.
* Gregari: diversos parasitoides, a vegades centenars, s'alimenten d'un sol hoste, de manera que és possible el desenvolupament de tots ells.
* Superparasitisme: diversos ous de la mateixa espècie són dipositats per diferents femelles en un mateix hoste.
* Multiparasitisme: ous de diferents espècies són postos en el mateix hoste, de manera que és possible el desenvolupament de totes les espècies.
* Hiperparasitoide: l'hoste és un altre parasitoide.
* Hiperparasitoide facultatiu: actua com a parasitoide i, quan cal, com a hiperparasitoide.
* Hiperparasitoide obligat: necessita obligatòriament desenvolupar-se a costa d'un altre parasitoide.
* Parasitoides koinobionts (cenobionts): en el moment de fer la posta, la femella del parasitoide no mata l'hoste; és la larva la que li provocarà la mort.
* Parasitoides idiobionts: en el moment de fer la posta, la femella del parasitoide mata l'hoste.

## Bibliografia

* Godfray, H.C.J. (1994) Parasitoids: Behavioral and Evolutionary Ecology. Princeton University Press, Princeton, New Jersey, ISBN 0-691-03325-0
* Eric Toro-Delgado, Juan Hernández-Roldán, Vlad Dincă, Juan Carlos Vicente, Mark R Shaw, Donald Lj Quicke, Raluca Vodă, Martin Albrecht, José Fernández-Triana, Blai Vidiella, Sergi Valverde, Leonardo Dapporto, Paul D N Hebert, Gerard Talavera, Roger Vila (2022) Butterfly–parasitoid–hostplant interactions in Western Palaearctic Hesperiidae: a DNA barcoding reference library, Zoological Journal of the Linnean Society. Doi: 10.1093/zoolinnean/zlac052
# Parasnath

Parasnath són unes muntanyes a l'estat de Jharkhand, amb una altura màxima de 1.350 metres, les més altres al sud de l'Himàlaia. Hi ha un centre de pelegrinatge jainista.
La muntanya fou visitada per primer cop per un europeu quan hi va anar el coronel Franklin el 1819; el 1827 hi va estar un oficial del govern. Sir Joseph Hooker hi va pujar pel costat de Taldanga el 1848 i va quedar impressionat de la seva bellesa. El 1858 fou seleccionat com a lloc per curar-se i refer-se les tropes europees degut al seu clima una mica més fred (uns 16 graus menys) i la puresa de l'aire. Es van construir edificis però no hi havia prou aigua per més de 60/80 persones i finalment es va abandonar com a centre de convalescència i sanatori el 1868 i els edificis aviat van quedar en ruïnes. Els pelegrins jainistes arribaven aleshores en nombre d'uns deu mil cada any. Al santuari principal hi havia 10 dels 24 sants jainistes; originalment els jainistes anomenaven la muntanya com Samet Sikhar, però després va canviar a Parasnath. Els jains van construir altres santuaris a la muntanya.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Pachycara nazca

Pachycara nazca és una espècie de peix de la família dels zoàrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu fins als 4.107 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Perú.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Zugmayer E., 1911. Diagnoses de poissons nouveaux provenant des campagnes du yacht "Princesse-Alice" (1901 à 1910). Bull. Inst. Oceanogr. (Mònaco) Núm. 193. 1-14.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Anderson, M. E. & Bluhm, H., 1997. Description of a new species of Pachycara (Zugmayer, 1911) from the abyssal south-eastern Pacific and redescription of Pachycara thermophilum (Geistdoerfer, 1994), with a new key to the species. Transactions of the Royal Society of South Africa v. 51 (1996): 219-227.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Anderson, M.E. i V.V. Fedorov, 2004. Family Zoarcidae (Swainson, 1839). Eelpouts. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (34):58.

## Bibliografia

* Anderson, M.E., 1994. Systematics and osteology of the Zoarcidae (Teleostei: Perciformes). Ichthyol. Bull. J.L.B. Smith Inst. Ichthyol. 60:120 p.
* Anònim, 2000. Base de dades de la col·lecció de peixos del J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Pachycara priedei

Pachycara priedei és una espècie de peix de la família dels zoàrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 23 cm de longitud total i les femelles 22,1.
* Nombre de vèrtebres: 104-107.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu entre 4.182-4.275 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud de l'oceà Índic.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Zugmayer E., 1911. Diagnoses de poissons nouveaux provenant des campagnes du yacht "Princesse-Alice" (1901 à 1910). Bull. Inst. Oceanogr. (Mònaco) Núm. 193. 1-14.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Møller, P.R. & King, N., 2007. Two New Species of Pachycara (Teleostei: Zoarcidae) from the Sub-Antarctic Southern Indian Ocean, and a Range Extension of Lycenchelys antarctica. Copeia, 2007 (3): 586–593.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Anderson, M.E., 1994. Systematics and osteology of the Zoarcidae (Teleostei: Perciformes). Ichthyol. Bull. J.L.B. Smith Inst. Ichthyol. 60:120 p.
* Anderson, M.E. i V.V. Fedorov, 2004. Family Zoarcidae (Swainson, 1839). Eelpouts. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (34):58.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Pacte d'honor

Pacte d'honor (títol original en anglès: The Indian Fighter) és un western estatunidenc dirigit per André De Toth estrenat el 1955. Ha estat doblat al català.

## Argument

Oregon 1870. L'explorador Johnny Hawks, que coneix bé la cultura índia, és enviat amb Núvol Vermell (Red Cloud) cap dels Sioux per tal de demanar-li l'autorització de fer travessar una comitiva pel seu territori. Però dos renegats, a la recerca d'una mina d'or, assassinen Llop Gris un membre de la tribu.

## Repartiment

* Kirk Douglas: Johnny Hawks
* Elsa Martinelli: Onahti
* Walter Matthau: Wes Todd
* Diana Douglas: Susan Rogers
* Lon Chaney Jr.: Chivington
* Eduard Franz: Nuage Rouge
* Alan Hale Jr.: Bill / Will Crabtree
* Elisha Cook Jr.: Briggs
* William Phipps: Tinent Blake
* Harry Landers: Loup Gris
* Hank Worden: Ours Brun / Geôlier

## Al voltant de la pel·lícula

* Primera pel·lícula produïda per Kirk Douglas, Pacte d'honor, sensiblement menys referenciada que Fletxa trencada de Delmer Daves o Apatxe de Robert Aldrich, és un dels westerns que contribuiran, en els anys cinquanta, a la restauració d'una imatge més humana dels pobles indis.
* Pacte d'honor és el primer paper important de l'actriu italiana Elsa Martinelli.

## Referències

* ↑ esadir.cat. Pacte d'honor. esadir.cat.
* ↑ «The Indian Fighter». The New York Times.
# Pas del Monte Moro

El Pas del Monte Moro (2.868 msnm) és una collada alpina que comunica la vall italiana d'Anzasca amb la suïssa de Saastal.
El coll ja era conegut a l'època romana. Va tenir, al llarg dels segles, molta importància per les comunicacions entre les valls alpines. El pas fou emprat per les poblacions del Valais per passar a les valls italianes.
Avui dia el coll és accessible des de Macugnaga gràcies al telefèric Macugnaga-Bill-Passo Moro, i està inclòs en el recorregut senderista del Tour del Mont Rosa.
# Paretroplus petiti

Paretroplus petiti és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Madagascar.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Poll, M. & J.P. Gosse 1995: Genera des poissons d'eau douce de l'Afrique. Mémoire de la Classe des Sciences. Académie royale de Belgique. 9: 1-324.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Sparks, J. 2008. Phylogeny of the cichlid subfamily Etroplinae and taxonomic revision of the malagasy cichlid genus Paretroplus (Teleostei: Cichlidae). Bulletin of the American museum of Natural history, 314: 1-151.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Parets de marge de Condomines

Parets de marge de Condomines és una obra de Guissona (Segarra) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Les parets de marge de Condomines estan situades al nord i est de l'agregat de Guarda-si-venes, a banda i banda de la carretera L-314 de Guissona a Sanaüja.
Es tracta de diversos trams de mur de pedra seca emprats per delimitar els camps de conreu. Es conserven parets de marge de diferents tipologies, n'hi ha amb merlets rectangulars, triangulars i escalonats.

## Història

Les parets de marge construïdes amb la tècnica de la pedra seca són molt comunes a la comarca de la Segarra. Aquestes parets les construïen habitualment els pagesos amb pedres del seu propi terreny.

## Referències

* 1 2 3 «Parets de marge de Condomines». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 juny 2021].
# Paranormal Activity: Next of Kin

Paranormal Activity: Next of Kin és un film de metratge apropiat de terror sobrenatural nord-americà de 2021 dirigida per William Eubank, escrita per Christopher Landon i produïda per Jason Blum i Oren Peli. Com a setena entrega de la sèrie Paranormal Activity, el film és protagonitzat per Emily Bader, Roland Buck III, Dan Lippert, Henry Ayres-Brown i Tom Nowicki, i segueix un grup que intenta fer un documental sobre una comunitat amish, només per a per descobrir els horribles secrets que guarda la ciutat. S'ha subtitulat al català.
Tot i que Paranormal Activity: The Ghost Dimension es va promoure com a última entrega de la sèrie original, Paramount Pictures va anunciar el juny de 2019 que desenvolupaven una setena entrega i una seqüela independent, amb Blum i el creador de la franquícia Peli. Landon va ser contractat per escriure el guió a principi de 2020, mentre que Eubank va ser nomenat director de la pel·lícula el febrer del 2021. El rodatge principal es va acabar el juliol de 2021.
Paranormal Activity: Next of Kin es va estrenar als Estats Units a Paramount+ el 29 d'octubre de 2021. Va rebre crítiques negatives.

## Repartiment

* Emily Bader com a Margot
* Roland Buck III com a Chris
* Dan Lippert com a Dale
* Henry Ayres-Brown com a Samuel Beiler
* Tom Nowicki com a Jacob Beiler
* Kyli Zion i Kirby Johnson com a Asmodeu del Llibre de Tobies

## Referències

* ↑ «Paranormal Activity: allegados». Goita què fan, ara!. [Consulta: 21 agost 2022].

## Enllaços externs

* Paranormal Activity: Next of Kin - Lloc web oficial (anglès)
# Partit Popular (Ucraïna)

El Partit Popular (ucraïnès Народна Партія Narodna Partiya, NP) és un partit polític d'Ucraïna, fundat el 1996 com a Partit Agrari d'Ucraïna (ucraïnès Аграрна партія України), i dirigit per Volodímir Lytvin.
Es presentà a les eleccions al Parlament d'Ucraïna de 1998 i va obtenir dos escons. A les eleccions al Parlament d'Ucraïna de 2002 formà part de la coalició Per Ucraïna Unida, que va obtenir 102 escons de 450. A les eleccions al Parlament d'Ucraïna de 2006 formà part del Bloc Popular Litvín, que va obtenir el 2,44% dels vots i cap escó. A les eleccions al Parlament d'Ucraïna de 2007 formà part novament del Bloc Litvín, que va obtenir 20 escons.

## Enllaços externs

* Partit Popular
# Pausànies (metge)

Pausànies o Pausànias (en llatí Pausanias, en grec Παυσανίας) fou un metge grec que va atendre a Cràter d'Orèstia, un dels generals d'Alexandre el Gran.
El mateix conqueridor Alexandre li va dirigir a aquest metge una carta quan va saber s'interessava pel seu pacient i li demanava que fos prudent en l'ús de poderosos medicaments (la carta és d'aproximadament el 324 aC). La notícia la dona Plutarc.

## Notes

* ↑ Els criteris de transcripció dels noms propis masculins en -ας varien segons la font consultada. La Secció Filològica de l'Institut d'Estudis Catalans «recomana d'escriure -es en les terminacions dels noms de persona hebreus, grecs i llatins que tenen -as en llurs formes gregues i llatines», mentre que lingüistes com Alberich i Coromines prefereixen la terminació -as basant-se en els textos de la Fundació Bernat Metge.

## Referències

* ↑ 2.Pausanias a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 162