OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Antonio Guillén Rey

Antonio Guillén Rey († Alcalá de Henares, 21 d'octubre de 2004) és un cineasta espanyol, director de producció de pel·lícules i sèries de televisió. A finals de la dècada del 1970 va començar a treballar com a ajudant de direcció a pel·lícules com A la legión le gustan las mujeres... y a las mujeres, les gusta la legión (1976) i a la sèrie de televisió La barraca (1979). Durant la dècada del 1980 fou director de producció a pel·lícules com Werther (1986) i El Lute II: mañana seré libre (1988), així com a cinc episodis de la segona temporada de La huella del crimen (1992).
Va assolir un cert reconeixement a la seva carrera quan fou nominat al Goya a la millor direcció de producció per El maestro de esgrima. Després fou director de producció a El laberinto griego (1993), Hermana, pero ¿qué has hecho? (1995), Cachito (1996), Bwana (1996), 99.9 (1997) i El florido pensil (2002).

## Referències

* ↑ Antonio Rey a Internet Movie Database
* ↑ El maestro de esgrima al web dels Premis Goya
# Julià d'Espira

Julià d'Espira (Espira, s. XII-XIII - París, ca. 1250), en llatí Julianus Teutonicus (Julià el Teutó), fou un frare franciscà alemany, músic, poeta i historiador. Ha estat proclamat venerable per l'Església catòlica i és venerat com a sant de l'orde franciscà.

## Biografia

Nascut a Espira (Alemanya), estudià a la Universitat de París i fou director musical de la capella reial de Felip August de França i Lluís VIII de França. Deixà el càrrec per ingressar al nou Orde de Frares Menors, no se sap ben bé quan. En 1227, Julià acompanyà el germà Simó Angèlic a Alemanya, on fou el provincial d'Alemanya al capítol general d'Assís. Probablement fou present a la translació del cos de Francesc d'Assís a Assís en 1230. Visqué després a París i hi fou mestre de cor del convent franciscà, i corrector mensae (supervisor de les lectures al refetor). Morí a París cap al 1250.
La seva festa litúrgica, ja que és venerat com a sant a l'Orde de Sant Francesc, és el 9 de febrer.

## Obres

Fou reconegut com a autor d'himnes, tant en l'aspecte literari com musical i de música litúrgica, però restà en l'oblit, passada l'Edat Mitjana, fins al final del segle xix. Va compondre l'ofici rimat (Historia rhytmica) de Sant Francesc, entre el febrer de 1229 i l'octubre de 1235, i el de Sant Antoni de Pàdua, poc després de 1241.
Els dos oficis, de gran bellesa poètica i musical, són cantats encara pels franciscans; destaquen per l'harmonia, el ritme i la rima dels versos i per l'expressivitat de la música. Inclouen unes breus frases, al tercer nocturn (a les antífones), escrites per Gregori IX, però tota la resta és de Julià.
L'estructura rítmica d'aquestes obres ha estat imitada i adaptada a melodies de Julià per altres comunitats religioses. No se sap fins a quin punt l'ofici rítmic de Sant Domènec de Guzmán, de l'Orde de Predicadors, també de la mateixa època, és obra de Julià d'Espira o inspirat per la seva obra.
Se'l reconeix també com a autor de les obres en prosa Legenda S. Francisci i Vita ab auctore anonymo de Sant Antoni de Pàdua.

## Bibliografia

* Catholic Encyclopedia. "Julian of Speyer".
* Vollständiges Heiligen-Lexikon, Band 3. Augsburg 1869, S. 535-536: Julianus de Spira
* François d'Assise. Ecrits, Vies, témoignages, vol. 1, p. 703-842 Arxivat 2014-03-01 a Wayback Machine.
# Alberto Emilio García Rodríguez

Alberto Emilio García Rodríguez (Madrid, 1918) fou un polític i empresaris espanyol. Va passar la infantesa a Jerez de la Frontera i va treballar com a mariner mercant. Lluità amb el bàndol nacional a la Guerra Civil espanyola, i en la postguerra va mantenir bones relacions amb els cercles monàrquics i amb la família Oriol Urquijo. Es va establir a Alcoi, on fou el promotor de la Unión Nacional Española, fundà i presidí la Casa de Andalucía, fou vicepresident del Seminari d'Estudis Alcoians i el 1971 fou nomenat tinent de la ciutat pel tercio familiar. L'abril de 1977 fou nomenat darrer alcalde d'Alcoi abans de les primeres eleccions municipals democràtiques de 1979. Després es retirà de la política.

## Referències

* Biografies de polítics valencians Arxivat 2009-09-20 a Wayback Machine.
# Zambana

Zambana és un municipi italià, dins de la província de Trento. L'any 2007 tenia 1.652 habitants. Limita amb els municipis d'Andalo, Fai della Paganella, Lavis, Mezzolombardo, Nave San Rocco i Terlago.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Michele Moser | Llista cívica |
# Miguel Villalta Gisbert

Miguel Villalta Gisbert (Monòver, 4 d'agost de 1903 - Alacant, 18 de desembre de 1942) fou un polític socialista i escriptor valencià, diputat a les Corts Republicanes i governador civil de Madrid.
Va fer estudis primaris a Oriola, el batxillerat a Alacant i Múrcia i es va llicenciar en Dret a Madrid. El 1927 ingressà a la maçoneria i a l'Agrupació Socialista Madrilenya del PSOE, i de 1930 a 1932 fou jutge a Olot. Després fou enviat com a jutge a Monòver, però ho deixà per a dedicar-se a la política.
Era membre de la branca bolxevic del PSOE, alineat amb Indalecio Prieto i Francisco Largo Caballero. Es va presentar a les eleccions de 1933, però no fou escollit. Sí que fou elegit diputat per la província d'Alacant a les eleccions generals espanyoles de 1936 dins les llistes del Front Popular. El juliol de 1936 col·laborà en el fracàs de la sublevació militar a Alacant, i de gener a juny de 1937 fou governador civil de Madrid. Alhora, com a militar va tenir responsabilitats a Getafe, fou organitzador de les indústries de guerra i secretari civil del Ministeri de l'Aire.
Acabada la guerra, va ser detingut i portat al camp de concentració dels Ametllers d'on va fugir. Després d'intentar sense èxit refugiar-se a la finca de Gabriel Miró, amagar-se a Monòver fins al 25 d'octubre de 1941, quan va ser descobert i denunciat per l'alcalde del municipi. En el consell de guerra fou acusat d'haver influït i controlat diverses brigades que actuaren a Madrid i Alacant fent "passejos", i d'haver intervingut en la detenció del general Governador Militar d'Alacant, per les que fou condemnat a mort i afusellat el 18 de desembre de 1942. Tot i que se li va concedir un indult, aquest no va arribar a temps per a impedir l'execució.

## Obres

* Rapsodias vulgares (1926)
* Rumbos de anunciación (1931)

## Enllaços externs

* Biografia Arxivat 2008-10-06 a Wayback Machine.
* Miguel Villalta Gisbert a la Fundació Pablo Iglesias
# Túpac Amaru

«Túpac Amaru» té aquests significats:
* Biografies:
** Túpac Amaru I (? - Cuzco, 1572), últim sapa inca de Vilcabamba.
** Túpac Amaru II (Tinta, Perú, 1742 - Cusco, 1781), líder rebel independentista quítxua al Virregnat del Perú.
** Tupac Amaru Shakur o Tupac Shakur raper americà (1971-1996).
* Moviment Revolucionari Túpac Amaru, organització armada peruana, fundada en 1984.
# Etheostoma zonifer

Etheostoma zonifer és una espècie de peix de la família dels pèrcids i de l'ordre dels perciformes que es troba a Nord-amèrica: Alabama i Mississipi.
Els mascles poden assolir els 4,4 cm de longitud total.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
# Cantó de Montfaucon-Montigné

El cantó de Montfaucon-Montigné és una antiga divisió administrativa francesa del departament de Maine i Loira, situat al districte de Cholet. Té 11 municipis i el cap es Montfaucon-Montigné. Va desaparèixer el 2015.

## Municipis

* Le Longeron
* Montfaucon-Montigné
* La Renaudière
* La Romagne
* Roussay
* Saint-André-de-la-Marche
* Saint-Crespin-sur-Moine
* Saint-Germain-sur-Moine
* Saint-Macaire-en-Mauges
* Tillières
* Torfou

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1951 | François Bordais | MRP |
| 1951-1976 | Pierre Mulliez | CNI |
| 1976-1994 | Madeleine Grégoire | UDF |
| 1994-2015 | Jacques Hy | UDF-CDS, després MoDem |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 16.281 | 17.124 | 18.209 | 19.582 | 20.378 | 22.213 | 25.407 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Aloysius Anagonye

Aloysius Anagonye (Southfield, Michigan, 10 de febrer de 1981) és un jugador de bàsquet professional. És descendent de nigerians, i ha representat internacionalment Nigèria en diverses competicions, com mundials i afrobaskets.

## Carrera esportiva

Va debutar professionalment a l'NCAA amb l'equip dels Michigan State University, on va jugar des de l'any 1999 fins al 2003, proclamant-se campió de l'NCAA el 2000. El seu següent equip va ser a Europa, l'Olimpija Ljubljana, amb qui va guanyar la copa i la lliga. La temporada següent va anar a la lliga italiana, i en el mes d'octubre de 2005 va fitxar pel Joventut de Badalona. L'any 2006 se'n va tornar als Estats Units per jugar amb els Los Angeles D-Fenders de la NBDL, abandonant l'equip en el mes de març. Després jugaria a les lligues italiana, francesa i israeliana, abans de tornar a l'ACB per jugar amb l'Autocid Ford Burgos de la LEB Or la temporada 2009-10. La següent temporada la va començar a Eslovènia, fitxant en desembre pel Blancos de Rueda Valladolid de la lliga Endesa.

## Referències

* ↑ Aloysius Anagonye jugador a l'ACB
# Julià de Mèdici

* Per a altres significats, vegeu «Julià de Mèdici (1479-1516)».
Julià I de Mèdici —Giuliano de'Medici (italià)— (Florència, República de Florència, 1453 - íd. 1478) fou un polític i mecenes del Renaixement que va esdevenir senyor de Florència entre 1469 i 1478.

## Orígens familiars

Va néixer el 1453 a la ciutat de Florència sent fill de Pere I de Mèdici i Lucrezia Tornabuoni. Per línia paterna fou net de Cosme de Mèdici el Vell i Contessina de Bardi, i per línia materna de Francesc Tornabuoni. Fou germà, així mateix, de Maria, Blanca, Nannina i Llorenç el Magnífic.

## Ascens al poder

A la mort del seu pare, ocorreguda el desembre de 1469, fou nomenat, juntament amb el seu germà Llorenç, director de l'activitat bancària de la família i el govern de Florència. Amb Llorenç simbolitzaren els ideals de l'home humanista del Renaixement, cultes i amant de les arts.
L'any 1478 es va trobar involucrat en la Conjura dels Pazzi, un complot ordit per la família rival dels Pazzi amb el suport pel papa Sixt IV, els quals s'oposaven a l'expansió de Florència a la Toscana. Així doncs, el matí del 26 d'abril un grup de conjurats van assaltar al sortir de l'església de Santa Maria del Fiore als dos germans: Llorenç el Magnífic va resultar ferit, mentre que Julià va caure mort per mà de Francesco di Pazzi i Bernardo Bandini sent apunyalat 19 vegades.
Està enterrat amb el seu germà Llorenç a la Capella Medicea de la Basílica de Sant Llorenç de Florència, estant la seva tomba adornada per la Verge amb el Nen de Miquel Àngel.

## Relacions amoroses i descendents

Va ser amant de Simonetta Vespucci, la qual havia mort abans que ell i d'una tal Fioretta, potser filla d'Antonio Gorini. D'aquesta última va tenir un fill natural, Giulio di Medici que esdevindria el futur papa Climent VII. Aquest fou legitimat a partir d'un suposat matrimoni clandestí pel seu cosí el papa Lleó X l'any 1513.

## Enllaços externs

* (anglès) http://genealogy.euweb.cz/italy/medici2.html
# Alburnoides oblongus

Alburnoides oblongus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 14,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al territori de l'antiga URSS.

## Referències

* ↑ Jeitteles L. H. 1861. Zoologische Mittheilungen. I. Ueber zwei für die Fauna Ungarns neue Fische, Lucioperca volgensis Cuv. Val. und *Alburnus maculatus* Kessler. Verh. K.-K. Zool.-Bot. Ges. Wien v. 11. 323-326.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Berg, L.S., 1964. Freshwater fishes of the U.S.S.R. and adjacent countries. volum 2, quarta edició. Israel Program for Scientific Translations Ltd, Jerusalem, Israel.

## Bibliografia

* Bulgakov, G. P. 1923. On the Ichthyofauna of Turkestan. (2 parts). Trudy Turkestan Nauch. Obsh. v. 1: 225-238, Pl. 1.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Zambezi (desambiguació)

«Zambezi o Zambesi» té aquests significats:
* Riu Zambezi, riu africà
* Zambezi o Caprivi, regió de Namíbia
* Zambezilàndia Alemanya, territori alemany de 1890 a 1915 (ocupat pels britànics el 1915 i cedit formalment a Gran Bretanya el 1920)
# Verde doncella

Verde doncella és una pel·lícula de comèdia espanyola del 1968 dirigida per Rafael Gil Álvarez amb un guió de Rafael J. Salvia en base a una obra d'Emilio Romero Gómez, i protagonitzada Sonia Bruno, Juanjo Menéndez i Antonio Garisa.

## Sinopsi

Un milionari corrupte, l'home de la maleta, fa una proposta a uns nuvis, Laura i Moncho, que són a punt de casar-se: rebran una fortuna si consenten que el nuvi sigui substituït en la nit de noces. Això els farà entrar en una espiral d'esdeveniments inesperats.

## Repartiment

* Sonia Bruno - Laura
* Juanjo Menéndez - Moncho
* Antonio Garisa - Home de la maleta
* Mary Paz Pondal - Conchita
* Julia Caba Alba - Mare de Laura
* Rafael López Somoza - Pare de Laura
* Venancio Muro - Martínez
* Manuel Alexandre - Don Manuel
* Erasmo Pascual - Venedor del pis
* Goyo Lebrero - Venedor de tabac
* José María Tasso - Fotògraf
* Pedrín Fernández - Jefe del taller
* Mario Morales - Grum
* Alfredo Santacruz - Comissari

## Premis

Als Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1968 Juanjo Menéndez va guanyar el premi al millor actor principal.

## Referències

* ↑ de España p.119
* ↑ Félix Martialay El cine español durante el franquismo, p. 162-166

## Bibliografia

* de España, Rafael. Directory of Spanish and Portuguese film-makers and films. Greenwood Press, 1994.
# Esparver (desambiguació)

«Esparver» té aquests significats:
* Esparver o rall, art de pesca
* Aus:
** Esparver vulgar (Accipiter nissus)
** Esparver besra (Accipiter virgatus)
** Esparver cendrós (Circus pygargus)
** Esparver cuaforcat (Elanoides forficatus)
** Esparver d'espatlles negres (Elanus caeruleus)
** Esparver de collar (Accipiter cirrocephalus)
** Esparver de Cèlebes (Accipiter nanus)
** Esparver de Cooper
** Esparver de Frances (Accipiter francesiae)
** Esparver de Madagascar (Accipiter madagascariensis)
** Esparver de Nova Bretanya (Accipiter brachyurus)
** Esparver dels Ovambo (Accipiter ovampensis)
** Esparver de les Nicobar (Accipiter butleri)
** Esparver grec (Accipiter brevipes)
** Esparver japonès (Accipiter gularis)
** Esparver shikra (Accipiter badius)
# Cantó de Montereau-Fault-Yonne

El cantó de Montereau-Fault-Yonne és una divisió administrativa francesa del departament del Sena i Marne, situat al districte de Provins i al districte de Fontainebleau. Des del 2015 té 21 municipis i el cap és Montereau-Fault-Yonne.

## Municipis

* Barbey
* La Brosse-Montceaux
* Cannes-Écluse
* Champagne-sur-Seine
* Courcelles-en-Bassée
* Esmans
* Forges
* La Grande-Paroisse
* Laval-en-Brie
* Marolles-sur-Seine
* Misy-sur-Yonne
* Montereau-Fault-Yonne
* Moret-Loing-et-Orvanne
* Saint-Germain-Laval
* Saint-Mammès
* Salins
* Thomery
* Varennes-sur-Seine
* Vernou-la-Celle-sur-Seine
* Villecerf
* Ville-Saint-Jacques

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1949 | Henri Ballot | Divers droite, després RPF |
| 1949-1961 | Antoine Chopin | RPF, després radical |
| 1961-1979 | Henri Ballot | Divers droite |
| 1979-2004 | Claude Eymard-Duvernay | RPR |
| 2004-2015 | Léo Aïello | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 22.985 | 29.674 | 32.769 | 32.693 | 33.281 | 33.346 | 34.463 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Another Thin Man

Another Thin Man és una pel·lícula estatunidenca dirigida per W.S. Van Dyke, estrenada el 1939.

## Argument

Nick i Nora Charles són pares d'un noi. Malgrat tot, estan en una nova investigació: un industrial de Long Island que sospita que algú vol matar-lo, i immediatament el seu temor es fa realitat. El pitjor és que Nick és entre els sospitosos, però Nora té les seves pròpies idees sobre el cas i s'escapoleix dins d'un club per buscar pistes.

## Repartiment

* William Powell: Nick Charles
* Myrna Loy: Nora Charles
* Virginia Grey: Lois MacFay / Linda Mills
* Otto Kruger: Ajudant Districte Attorney Van Slack
* C. Aubrey Smith: Coronel Burr MacFay
* Ruth Hussey: Dorothy Waters
* Nat Pendleton: Tinent Guild
* Patric Knowles: Dudley Horn
* Tom Neal: Freddie Coleman
* Phyllis Gordon: Sra. Isabella Bellam
* Sheldon Leonard: Phil Church
* Don Costello: 'Diamond Back' Vogel
* Alexander D'Arcy: Gigolo
* Marjorie Main: Sra. Dolley
* Nestor Paiva (no surt als crèdits): Amo de l'hotel del 'West Indies Club'
* Asta: el gos

## Al voltant de la pel·lícula

* Rodatge de juliol a agost de 1939.
* Tercera part de la sèrie dels Thin man.
* William Powell no va participar en aquesta part de Thin man per raons de salut. El director W.S Van Dyke va adaptar el seu treball tenint en compte l'estat de l'actor.

## Referències

* ↑ «Another thin man». tcm.
* ↑ «Another thin man». tcm.
# Julià de Cesarea

Julià de Cesarea (en llatí Julianus, en grec Ἰουλιανός) va ser un retòric i sofista grec natural de Cesarea de Capadòcia, contemporani d'Edesi i deixeble de Màxim d'Efes, al segle iv.
Va ser un dels principals sofistes del seu temps i va ensenyar retòrica a Atenes on va gaudir de gran reputació i va atreure joves d'arreu de Grècia i altres llocs de la Mediterrània desitjosos d'escoltar-lo i aprendre d'ell. Tot i la seva fama no se li coneix cap obra escrita. Eunapi, a la seva obra Βίοι φιλοσόφων καὶ σοφιστῶν (Vida de filòsofs i sofistes), en parla.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/653?rgn=full+text;view=image;q1=JulianusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+biography+and+mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 643. ]
# Alfredo Greus Lozano

Alfredo Greus Lozano (Alginet, 29 de novembre de 1924 - 28 de setembre de 2019) fou un futbolista valencià, que va jugar com a porter al València CF, Betis, Reial Oviedo i Reial Madrid.
Com empresari, va ser el responsable de Galerías Alginet, el centre comercial de la localitat en la dècada del 1960.

## Biografia

Greus debuta a la UD Alginet, d'on és pescat pel València, debutant l'estiu del 41. No convenç al tècnic i és cedit al Saragossa, on destaca i és fitxat pel Reial Betis abans que finalitze la temporada el 1944, amb un traspàs de 100.000 pessetes. A Sevilla s'està dos temporades fins que fitxa pel Real Oviedo, on en disputa unes cinc més. Posteriorment jugaria al Reial Madrid i un any al Real Club España de Mèxic. Es retiraria a Veneçuela, jugant a La Salle.

## Referències

* 1 2 3 «Fallece el exfutbolista valenciano Alfredo Greus Lozano». Las Provincias, 02-10-2019. [Consulta: 25 octubre 2022].
* 1 2 Ferrer, Pedro Luis. «Mor als 97 anys Greus, l'exjugador de més edat del Saragossa». Diari As, 30-09-2019. [Consulta: 25 octubre 2022].
* 1 2 «Ciberche.net - Jugador». [Consulta: 25 octubre 2022].
* 1 2 «Muere el exjugador Real Oviedo Alfredo Greus». El Comercio, 01-10-2019. [Consulta: 25 octubre 2022].
* 1 2 Fornés, Alberto; Císcar, José i Latorre, Ismael: Alginet, històries, costums i altres relats, Societat Cultural Alèdua, Alginet, 2003. Dipòsit Legal: V-2546-2003. Pàgina 143.
* ↑ «Muere a los 97 años Alfredo Greus, el decano de los jugadores del Betis». Diari ABC, 01-10-2019. [Consulta: 25 octubre 2022].
# Zimovenka

Zimovenka - Зимовенька (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 299 habitants. Pertany al districte (raion) de Xebékino.

## Referències

* ↑ «Znamenka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-01-29. [Consulta: 29 gener 2022].
* ↑ «Генеральный план Шебекинского городского округа». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП). Arxivat de l'original el 2021-05-27. [Consulta: 29 gener 2022].
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 29 gener 2022].
# Verde Prato

Ana Arsuaga (Tolosa, 1994), més coneguda pel nom artístic Verde Prato, és una cantant basca de música electrònica experimental influenciada pel bertsolarisme. Pianista de formació, Arsuaga va estudiar Belles Arts i compagina la seva faceta musical amb les arts plàstiques.

## Discografia

* Kondaira eder hura (2021)
* Euskal Pop Erradikala (EP, 2022)
* Adoretua (2023)

## Referències

* ↑ Leal, Nadia. «Verde Prato o el folklore vasco del siglo XXI de máxima actualidad» (en castellà), 17-04-2021. [Consulta: 9 gener 2024].
* ↑ Ávalos, Almudena. «Verde Prato, electrónica con sabor a ‘bertsolari’ que reinterpreta el folclore tradicional vasco» (en castellà), 26-07-2023. [Consulta: 9 gener 2024].
* ↑ Carmona, Jose. «Verde Prato, la fan de Kortatu que baila reguetón y canta gregoriano en Euskera», 21-03-2023. [Consulta: 9 gener 2024].
* ↑ «Verde Prato» (en castellà). EiTB, 26-09-2022. [Consulta: 9 gener 2024].
* ↑ «Entrevista a Verde Prato por “Adoretua” (2023)» (en castellà). Mondo Sonoro, 03-03-2023. [Consulta: 9 gener 2024].
* ↑ Gómez Cascales, Agustín. «El mío es un pop raro» (en castellà), 18-04-2023. [Consulta: 9 gener 2024].
* ↑ Cornellà, Albert. «Sento alguna cosa radical i alhora delicada quan surto a l’escenari». Diari de Girona, 03-12-2023. [Consulta: 9 gener 2024].
# Falciot andí

El falciot andí(Aeronautes andecolus) és una espècie d'ocell de la família dels apòdids (Apodidae) que habita zones obertes als Andes del Perú, Bolívia, nord de Xile i oest de l'Argentina.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Termcat
# Juan de la Coca Pérez

Juan de la Coca Pérez (Sant Sebastià, País Basc, 1973), conegut simplement com a Juantxo Koka, és un jugador professional de pilota basca a mà, en la posició de davanter, en nòmina de l'empresa Asegarce. Va debutar l'any 1993 al Frontó Astelena d'Eibar.

## Palmarès

* Campió per parelles, 2003