OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bajuni

Els bajuni són un grup ètnic que viu principalment al sud de Somàlia a la zona de Kismaayo. Són tradicionalment pescadors o mariners encara que una part es dedica a l'agricultura. Ell s'anomenen wabajuni i parlen el kibajuni, proper del suahili. Són musulmans i el seu dialecte inclou moltes paraules islàmiques, més que el suahili de l'interior. El llenguatge té le seva pronunciació pròpia.
A causa de la guerra civil alguns bajuni s'han refugiat als Estats Units i Europa.
# Merkit

Els merkit o märkit (en plural merkites) fou un dels pobles turcomongols que habitaven les terres al nord dels kerait, al curs inferior del Selenga.
No se sap si eren turcs o mongols i presenten elements cristians. Han estat identificats amb els moukri dels escriptors romans d'Orient del segle vi que al seu torn podrien ser els Mo-ho dels xinesos, és a dir els tungús de l'Amur dels segles vii i viii.

## Referències i notes

* ↑ «imperi mongol». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 25 juliol 2024].
* ↑ M. Pelliot, A propos dels Comans, J.A. 1920
# Iakonovka

Iakonovka (en rus: Яконовка) és un poble del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 291 habitants.

## Referències

* ↑ Законодательное собрание Приморского края. Сборник «Муниципальные образования Приморского края»
* ↑ «Официальный сайт УГО». Arxivat de l'original el 2012-12-06. [Consulta: 14 setembre 2019].
# 2MASS

Les observacions pel Two Micron All-Sky Survey (2MASS) Reconeixement en Dos Micròmetres de Tot el Cel començaren l'any 1997 i es varen completar l'any 2001 amb dos telescopis situats un a l'hemisferi nord i l'altre a l'hemisferi sud (al Mont Hopkins Arizona i a Cerro Tololo (CTIO) Xile, respectivament) amb la finalitat d'abastar el cel complet. El projecte més ambiciós encaminat a crear un planisferi del cel nocturn posat al dia, la data del llançament final (després del procés) del 2MASS fou l'any 2003. El cel complet fou inspeccionat usant sistemes fotomètrics i tres bandes infraroges voltant els 2 micròmetres (($\mu$m): J (1,25 $\mu$m), H (1,65 $\mu$m), i K$_s$ (2,17 $\mu$m).
Les metes d'aquest reconeixement foren:
* La detecció de galàxies en la zona anomenada "Zona d'Elusió", una faixa del cel enfosquida per la nostra pròpia galàxia, la Via Làctia, en l'espectre visible.
* La primera detecció de nanes marrons.
* Una inspecció extensiva d'estrelles de massa petita, el tipus més comú d'estrella tant a la nostre pròpia galàxia com a les altres.
* Catalogació de totes les estrelles i galàxies detectades.
La darrera meta fou aconseguida de manera admirable. Les descripcions numèriques de les fonts puntuals (estrelles, planetes, asteroides) i fonts extenses (galàxies, nebuloses foren catalogades per programes de computació automàtics fins a la magnitud mitjana límit de 14 aproximadament. Més de 300 milions de fonts puntuals i 1 milió de fonts extenses foren catalogades. El novembre de 2003, un equip de científics anunciaren els descobriment de la galàxia de Canis Major, en aquell temps la galàxia satèl·lit més propera coneguda a la Via Làctia, basant-se en les anàlisis de les dades estel·lars del 2MASS.
Els dades i les imatges resultat de la inspecció són actualment de domini públic, i es poden obtenir en línia de franc per qualsevol. També es pot consultat una llista de publicacions científiques del 2MASS que enllacen a còpies lliures abans de la publicació dels documents.
El 2MASS fou patrocinat per la Universitat de Massachusetts (coneguda com a UMASS, l'origen del nom del reconeixement) i el Centre d'Anàlisi i Processament infraroig (IPAC, administrat per JPL i Caltech), la NASA, i el NSF.

## Referències

* ↑ «About 2MASS». University of Massachusetts, Infrared Processing and Analysis Center (JPL/ Caltech), NASA, NSF.

## Enllaços externs

* 2MASS at IPAC (anglès)
* 2MASS Science Publications (anglès)
* APOD. «Orion Nebula: The 2MASS View» (en anglès). [Consulta: 14 novembre 2018].
# Voluntat general

El concepte de voluntat general, concebut per Jean-Jacques Rousseau a El contracte social, designa la voluntat que emana d'un grup d'individus i que s'exerceix en canvi en tots aquests individus, sense distinció social.
En això, aquesta voluntat es distingeix de la voluntat particular, per la qual cada individu recerca el seu bé personal. És sobre la voluntat general que rau el contracte social.

## La voluntat general a Emili, o De l'educació

«A l'instant que el poble considera en particular un o alguns dels seus membres, el poble es divideix. Es forma entre el tot i la seva part una relació que en fa dos éssers separats, dels quals la part és un, i el tot menys aquesta part és l'altre. Però el tot menys una part no és el tot; en tant que aquesta relació subsisteixi ja no hi ha doncs tot, sinó dues parts desiguals.
Al contrari, quan tot el poble estableix sobre tot el poble, no es considera més que ell mateix, i si es forma una relació, és de l'objecte sencer des d'un punt de vista a l'objecte sencer des d'un altre punt de vista, sense cap divisió del tot. Aleshores l'objecte sobre el que s'estableix és general, i la voluntat que estableix és també general». (Emili, o De l'educació, llibre V).

## La voluntat general a El contracte social

La «voluntat general» (o voluntat del poble) funda la legitimitat del poder polític.
Les forces de l'Estat només poden ser dirigides per la voluntat general (l'acord dels interessos particulars) per tendir cap al bé comú. La sobirania popular pot ser delegada, concordant provisionalment amb la voluntat d'un home, però no sabria sotmetre's en el temps a la voluntat d'un sol home.

## Influència

Aquest concepte va tenir una gran influència sobre els grans oradors de la Revolució Francesa; és explícitament esmentat, per exemple, en la Declaració dels drets de la dona i de la ciutadana d'Olympe de Gouges.
Aquest concepte ha influenciat igualment molt a John Rawls per a la construcció del seu concepte de vel d'ignorància.
# Flakked

Víctor Lirola Tortosa (Barcelona, 25 d'abil de 2001) més conegut pel seu sobrenom Flakked, és un jugador català professional de l'eSport League of Legends. Actualment, juga com a "ADC" per l'equip Team Heretics.
Nascut a Barcelona, al barri de Trinitat Vella, Flakked va debutar com a jugador professional a la Superliga de la LVP l'any 2018, coincidint l'any 2019 a l'equip S2V amb Xixauxas.
Després de jugar per MAD Lions a la Superliga des de l'any 2020, el 2022 va ser fitxat per l'equip G2 Esports, a qui va representar tant a la LEC com al Mundial. Posteriorment, el 2023 va tornar a la Superliga, aquesta vegada formant part de l'equip Los Heretics fins que mig any més tard va ascendir de nou a la LEC jugant al màxim equip de la mateixa organització, Team Heretics.

## Referències

* 1 2 NacióDigital. «Qui és en Flakked, el millor jugador català de «League of Legends» de tota la història?». [Consulta: 6 abril 2024].
* 1 2 LVP. «Flakked: "Empezar de titular es algo con lo que había soñado desde hace tiempo"» (en castellà), 30-05-2019. [Consulta: 6 abril 2024].
* ↑ «Flakked says G2 Esports will fight to survive Worlds 2022 Group Stage» (en anglès americà), 11-10-2022. [Consulta: 6 abril 2024].
* ↑ «Flakked joins Heretics in the Spanish LVP — Fragster.com» (en anglès americà), 11-12-2022. [Consulta: 6 abril 2024].
* ↑ «Team Heretics announce the return of Flakked — Fragster.com» (en anglès americà), 01-06-2023. [Consulta: 6 abril 2024].
# Marsopa de Burmeister

La marsopa de Burmeister (Phocoena spinipinnis) és una espècie de marsopa endèmica de la costa de Sud-amèrica. Hermann Burmeister la descrigué originalment el 1865 i l'espècie està anomenada en honor seu. A la seva regió, se la coneix com a marsopa espinosa o chancho marino ('porc de mar').

## Referències

* ↑ Entrada «Phocoenoides spinipinnis» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
Espècies vivents de cetacis :
Regne Animalia  · Embrancament Chordata  · Classe Mammalia  · Infraclasse Eutheria  · Superordre Laurasiatheria  · (sense categoria) Artiodactyla  · (sense categoria) Whippomorpha :
Subordre Mysticeti :
Subordre Odontoceti (continua més avall) :
Subordre Odontoceti (contina més amunt) :
# Agriònies

Les Agriònies (en grec antic: Ἀγριώνια) eren uns festivals de l'antiga Grècia que se celebraven a Orcomen de Beòcia en honor de Dionís.
Segons Plutarc se celebrava de nit, i només hi participaven dones i sacerdots de Dionís; consistia en una espècie de joc en el qual les dones feien veure que cercaven Dionís. Aquest ritual de persecució es relaciona amb el mite de les Miníades, on tres noies no van voler assistir a les celebracions dionisíaques i van ser castigades pel déu. Antigament, es feia un sacrifici humà: cada any, el sacerdot de Dionís, amb l'espasa a la mà celebrava la fugida i la persecució de les Miníades, i qualsevol que les atrapés podia matar-les. Però això va desaparèixer molt aviat, i en època històrica se sacrificava un animal.
Plutarc diu que aquestes festes també se celebraven a Queronea, on les dones cercaven Dionís que s'havia escapat. A continuació, deixaven de cercar-lo i deien que s'havia amagat amb les muses, i quan estava a punt d'acabar el ritual feien un sopar i es proposaven les unes a les altres diverses endevinalles. A Queronea només hi participaven dones. Plutarc explica que la violència de la recerca quedava amagada per la vigilància de les muses i que la inquietud per trobar allò perdut es tranquil·litzava en un banquet de germanor.

## Referències

* ↑ Burkert, Walter. Homo necans: interpretaciones de ritos sacrificiales y mitos de la antigua Grecia. Barcelona: Acantilado, 2013, p. 273-274. ISBN 9788415689805.
# Francesc Oliver i de Boteller

Francesc Oliver i de Boteller (?, segle xvi - ?, segle xvi). Canonge i prior de Tortosa i President de la Generalitat de Catalunya (1530-1533).
Va ser nomenat president de la Generalitat el 22 de juliol de 1530, en una extracció feta a Manresa, ja que la Diputació era fora de Barcelona per la pesta.
Era germà de Lluís Oliver i de Boteller, vescomte de Castellbò i parent dels futurs presidents de la Generalitat: Pere Oliver de Boteller i de Riquer, canonge de Tortosa i Francesc Oliver de Boteller, abat de Poblet.
Havia format part de l'ambaixada que va visitar al papa Adrià d'Utrecht en 1522. Va participar en les Corts de Montsó (1542) i (1547).

## Bibliografia

* Història de la Generalitat de Catalunya i els seus Presidents, Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2003. ISBN 84-412-0885-9 (Vol.2)
Presidents de la Generalitat de Catalunya :
# Busiris (fill de Posidó)

Segons la mitologia grega, Busiris (en grec antic Βούσιρις), fou un rei d'Egipte, fill de Posidó i de Lisianassa (o de Líbia, segons altres versions). El seu nom no figura en cap de les llistes de les dinasties faraòniques, però potser és una deformació del déu Osiris.
Busiris era un rei molt cruel. La seva tirania havia forçat Proteu a marxar d'Egipte. Havia enviat també una expedició de bandits per segrestar les Hespèrides, famoses per la seva bellesa. Hèracles se'ls va trobar pel camí quan anava a buscar les pomes d'or al jardí de les Hespèrides i els va matar.
Per conjurar una sequera que assolava el seu país, Frasi, un endeví arribat de Xipre, digué a Busiris que havia de sacrificar cada any a Zeus un estranger per tal de calmar el déu. Seguint el seu consell, va començar per sacrificar el mateix Frasi. Capturà després Heracles quan tornava de prendre les pomes de les Hespèrides i el portà al lloc del sacrifici, però l'heroi, veient el que li esperava, matà Busiris juntament amb el seu fill Ifidamant, l'herald Calbes i els ministres presents a la cerimònia.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 75. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 38. El Cangur / Diccionaris, núm. 209. ISBN 8429741461
# Ratpenat bru americà

El ratpenat bru americà (Myotis lucifugus) és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids que es troba a Nord-amèrica, des del sud d'Alaska fins al nord de Mèxic.
És el ratpenat més abundant als Estats Units.

## Referències

* Fordham et al. (2006). Myotis lucifugus. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 8 desembre 2007 (en anglès).
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Frederic Francesc IV de Mecklenburg-Schwerin

Frederic Francesc IV de Mecklenburg-Schwerin (Palerm, 9 d'abril de 1882 - Flensburg 1945) fou el darrer sobirà del Gran Ducat de Mecklenburg-Schwerin.

## Família

Nascut a Palerm el 1882 essent fill del gran duc Frederic Francesc III de Mecklenburg-Schwerin i de la gran duquessa Anastàsia de Rússia. Net per via paterna del gran duc Frederic Francesc II de Mecklenburg-Schwerin i de la princesa Augusta de Reuss ho era per via materna del gran duc Miquel de Rússia i de la princesa Cecília de Baden.
L'any 1904 contragué matrimoni amb la princesa Alexandra de Hannover, filla del príncep Ernest August de Hannover i de la princesa Thyra de Dinamarca, a la casa que els Hannover posseïen prop del llac austríac de Gmunden. La parella s'establí a Schwerin i tingueren cinc fills:
* SAGD el duc Frederic Francesc de Mecklenburg-Schwerin, nat a Schwerin el 1910 i mort a Hamburg el 2001. Es casà amb Karin von Schaper l'any 1941.
* SAGD el duc Cristià de Mecklenburg-Schwerin, nat a Schwerin el 1911 i mort a Hemmelmark el 1966. Es casà amb la princesa Bàrbara de Prússia el 1954 a Glücksburg.
* SAGD la duquessa Olga de Mecklenburg-Schwerin, nada a Schwerin el 1916 i morta el 1917.
* SAGD la duquessa Thyra de Mecklenburg-Schwerin, nada a Sorgenfri el 1919 i morta a Flensburg el 1980.
* SAGD la duquessa Anastàsia de Mecklenburg-Schwerin, nada a Gelbansande el 1922 i morta a Hamburg el 1979. Es casà amb el príncep Frederic Ferran de Schleswig-Holstein a Wiligrad el 1943.

## Ascens al poder

L'any 1897, a Canes, moria de forma inesperada el gran duc Frederic Francesc III com a conseqüència d'un suïcidi. La por del gran duc al futur que li oferia una malaltia com l'asma provocaren que decidís llençar-se a sota d'un cotxe que circulava a tota velocitat per la carretera que vorejava la seva vil·la. En aquestes circumstàncies Frederic Francesc es convertí en Gran Duc de Mecklenburg-Schwerin.

## Pèrdua del poder

El gran duc Frederic Francesc fou derrocat el mes de novembre de 1918 després de la derrota militar de les tropes alemanyes a la Primera Guerra Mundial. Frederic Francesc havia governat durant 21 anys el Gran Ducat de Mecklenburg-Schwerin i s'havia convertit en l'últim sobirà d'una casa centenària de la reialesa europea.
Frederic Francesc havia dirigit un govern fortament conservador sobre les terres de Mecklenburg, un estat eminentment agrícola i ramader on encara la tranquil·litat no havia estat trencada per la ràpida industrialització de les altres terres alemanyes.
Malgrat l'abdicació, la família gran ducal pogué seguir residint a Schwerin i mantingué totes les seves possessions privades a més de rebre una important suma de diners com a compensació econòmica per l'abdicació. Tot plegat permeté la família gran ducal mantenir un elevat ritme de vida.
Amb l'avenç de les tropes alemanyes a la fi de la Segona Guerra Mundial, els grans ducs de Mecklenburg-Schwerin es veieren obligats a marxar de Mecklenburg i establir-se a la part occidental d'Alemanya, concretament a la ciutat de Flensburg, on el gran duc trobà la mort el mateix any 1945.
# Ratpenat frugívor jamaicà

El ratpenat frugívor jamaicà (Artibeus jamaicensis) és una espècie de ratpenat estenodermatini que viu a Centreamèrica i Sud-amèrica.

## Subespècies

* A. j. aequatorialis
* A. j. fallax
* A. j. grenadensis
* A. j. hercules
* A. j. jamaicensis
* A. j. parvipes
* A. j. paulus
* A. j. planirostris
* A. j. richardsoni
* A. j. schwartzi
* A. j. trinitatis
* A. j. triomylus
* A. j. yucatanicus

## Referències

* ↑ Distribució (anglès)
Espècies vivents de noctilionoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Mormoopidae :
Família Mystacinidae :
Família Noctilionidae :
Família Phyllostomidae (A..O) :
Família Phyllostomidae (P..Z) :
# An die Hoffnung

An die Hoffnung (A l'esperança), op. 124, és un lied per a contralt o mezzosoprano i orquestra o piano, compost per Max Reger la primavera de 1912 sobre un poema de Friedrich Hölderlin.

## Origen i context

An die Hoffnung és una obra tardana de Max Reger, el primer intent amb solista i orquestra. Composta des de març de 1912, Reger va entregar la partitura i la reducció per a piano als editors Peters el 19 de maig. La primera actuació va ser a Eisenach el 12 d'octubre de 1912, amb la cantant Anna Erler-Schnaudt, a qui es va dedicar l'obra. Reger va utilitzar el text de la primera versió del poema de Hölderlin i el títol de la segona, amb algunes modificacions. L'edició per a piano va permetre una distribució més àmplia de l'obra, que va ser més reeixida que altres composicions similars de Reger.
En el poema, el poeta i el músic demanen ser transportats en una altra part per fugir d'aquesta vida "insuficient". Després d'una lenta i greu introducció orquestral, la veu demana a l'esperança que no menyspreï la porta dels afligits. Amb el seu incessant cromatisme i melancolia, s'apropa al món wagnerià de Tristany i Isolda en alguns passatges. Només en un allegretto a la part central i en re major, l'estat d'ànim esdevé més brillant, però de seguida cau de nou cada cop més en la tomba depriment de l'inici.

## Referències

* ↑ An die Hoffnung: Partitura lliure a l'IMSLP.
* ↑ «Ressenya de musikmph.de». Arxivat de l'original el 2015-02-08. [Consulta: 8 febrer 2015].
* ↑ François-Sappey, Brigitte. Guide de la mélodie et du lied. Fayard, 1994. ISBN 9782213639482.
* ↑ Brenken, Ulf. Fullet del disc Obra orquestral de Max Reger. Berlin Classics, 2006.
# Joachim Schepke

Joachim Schepke (8 de març de 1912 - 17 de març de 1941) va ser un comandant d'U-boot durant la Segona Guerra Mundial.

## Carrera

Schepke era fill d'un oficial naval, i s'uní a la Reichsmarine el 1930. El 1934 va ser assignat al cos se submarins, i el 1938 comandà l'U3. Amb l'esclat de la Segona Guerra Mundial, dirigí l'U3 contra els vaixells aliats. Després d'un breu temps al capdavant del U19 i servint en una posició d'Estat Major, Schepke rebé el comandament del U100, un submarí tipus VIIb. Després de 5 patrulles amb el "U100", va rebre greus danys el 17 de març de 1941 de les càrregues de profunditat del HMS Walker i del HMS Vanoc, mentre que atacava el Comboi HX-112. El "U100" va haver d'emergir a la superfície i, després de ser detectat al radar, va ser envestit pel Vanoc. Schepke i 37 tripulants van morir a l'oceà, i només 6 van aconseguir ser rescatats. Quan el "Vanoc" envestí el submarí, va ser esclafat pel seu propi periscopi i s'enfonsà amb el seu submarí.
Joachim Schepke havia enfonsat 37 vaixells, amb un total de 155.882 tones, i en va danyar 4 més. Va rebre la Creu de Cavaller de la Creu de Ferro amb Fulles de Roure. Schepke, Günther Prien i Otto Kretschmer eren amics i rivals en el servei de submarins, i eren els comandants de submarí més famosos dels primers anys de la guerra. Schepke era el favorit dels tres, car en clar contrast amb Kretschmer era un nazi convençut. Al febrer de 1941, poc abans de morir, va fer un discurs al Palau d'Esports de Berlín per a centenars d'escolars berlinesos sobre la guerra de submarins. Després de la seva mort, el Ministeri de Propaganda alemany el presentà com un exemple per a ser seguit per la joventut alemanya.

## Condecoracions

    Creu de Cavaller de la Creu de Ferro amb Fulles de Roure
    Creu de Ferro de 1a Classe
    Creu de Ferro de 2a Classe
    Insígnia de Guerra dels Submarins
    Medalla dels 4 anys de Servei a la Werhmacht
# Vuit cançons russes

Vuit cançons russes és un conjunt de sis moviments per a orquestra compostos per Anatoli Liàdov, estrenats el 10 de març de 1905 al Saló d'Actes de la Noblesa de Sant Petersburg.
Liàdov es va submergir profundament en la música folklòrica russa, fent nombroses visites als pobles de diversos districtes rurals. Aquests viatges es van finançar gràcies a una beca de la Societat Geogràfica Imperial. Les seves composicions es caracteritzen per una calidesa especial, un toc d'humor i una gran fantasia, tot això enriquit amb orquestracions plenes de color i vitalitat.

## Moviments

* Cant religiós [Духовный стих]
* Cançó de Nadal [Каляда-Маляда (Рождественские песнопения)]
* Cançó llastimosa [Протяжная]
* Cançó humorística: Jo vaig ballar amb un mosquit [Шуточная ("Я с комариком плясала")]
* La llegenda dels pardals [Былина о птицах]
* Cançó de bressol [Колыбельная]
* Dansa [Плясовая]
* Dansa de ronda [Хороводная]

## Referències

* ↑ Vuit cançons russes: Partitura lliure a l'IMSLP.
* ↑ «Programa del concert celebrat el 13 d'octubre de 1920».
* ↑ «Ressenya a laphil.com». Arxivat de l'original el 2018-01-28. [Consulta: 23 juny 2024].
# Elena Duque

Elena Duque (1980) és cineasta, programadora i crítica de cine hispano-veneçolana. Com a cineasta, ha realitzat diversos curtmetratges d’animació i experimentals, entre ells Cómo hacer un fanzine, exhibit al CA2M de Madrid, De cara a la galeria, estrenat a Curta 8 (Curitiba, Brasil), La mar salada, seleccionat als festivals de Verín i al D’A de Barcelona, i a l’exposició Cibermujeres a Neomudéjar, Madrid i Valdediós, part de la Secció Oficial del Festival Punto de Vista 2020, així com al London Animation Film Festival, Les Inattendus (Lyon), el Festival de Curtmetratges d’Hamburg, Experiments in Cinema (Alburquerque, EEUU) i Milwaukee Underground Film Festival. Ha creat també capçaleres per a festivals com FilMadrid, SACO i (S8) Mostra de Cinema Periférico, així com diversos vídeos musicals i d’encàrrec. Al 2020, una sessió monogràfica dels seus treballs personals i encàrrecs va tenir lloc al Echo Park Film Center a Los Angeles, EEUU.
Com a programadora, ha treballat per a festivals de cine com el de Gijón, el de Rotterdam i el Bafici (Buenos Aires), festival per al que ha editat el llibre Val del Omar. Más allá de la órbita terrestre al 2015. També ha realitzat programes per al Images Festival de Toronto, Tabakalera (San Sebastián), per a la San Francisco Cinemateque, per al Festival de Jóvenes Realizadores de Granada, SACO i la Cineteca Matadero de Madrid. Actualment és programadora i cap de departament editorial d’(S8) Mostra de Cinema Periférico de A Coruña i del Festival de Cine Europeo de Sevilla. Ha col·laborat en publicacions com el Diario Público, Arte Contexto, Caimán Cuadernos de Cine, Lumière, La Furia Umana i el blog del CCCB. A més a més d’aquestes tasques, és editora del llibre 8 super 8, sobre cineastes que treballen en super 8, i és autora del llibre infantil Fortunata, editat per la Autoridad Portuaria de Gijón.
Com a docent, ha dictat la conferència «Cine de papel y tijera. Collage y animación experimental en España» i el taller «Animación Povera» a les cinemateques de Sao Paulo i Porto Alegre (Brasil) dins la programació del MIRA – Mostra de Novo Cinema Espanhol 2015. També ha dirigit tallers d’animació al CICUS (Sevilla), al FIJR (Granada) i a La Casa Encendida (Madrid), ha impartit tallers sobre cine experimental, animació i cine de no ficció en centres com Master LAV a Madrid i l’Aula Xcèntric del CCCB, a Barcelona.

## Referències

* 1 2 3 «Elena Duque». CCCB amb permís OTRS, 2020. [Consulta: 16 abril 2024].