OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Peso Pluma

Peso Pluma (Guadalajara, 15 de juny de 1999) és un cantant i compositor mexicà de corridos, reggaeton i trap.
La seva repercussió internacional va començar el 2022, després de col·laborar amb cantants com Luis R. Conriquez, Natanael Cano i Baula Armat. El seu estil musical es caracteritza per la mescla de trap amb corridos. Mercès a la seva fama ha col·laborat també amb artistes d'èxit internacional com Becky G, Nicki Nicole, Marshmello, Eladio Carrión, Bizarrap i Karol G.
El març del 2023, Peso Pluma es va posicionar com l'artista més escoltat de Spotify a Mèxic. A l'abril la seva cançó «Ella baila sola» va aconseguir el lloc número 4 a la llista Billboard Hot 100, essent la posició més alta per a qualsevol artista mexicà als Estats Units d'Amèrica. I al juliol es va convertir en el mexicà amb més entrades a aquesta llista amb vint cançons en total. El seu tercer àlbum d'estudi, Génesis (2023), va debutar en la posició número 3 de la llista Billboard 200, essent l'àlbum d'aquest gènere i d'un artista mexicà millor posicionat a la història.

## Discografia

* 2020: Ah y qué?
* 2021: Efectos secundarios
* 2023: Génesis

## Referències

* ↑ «¿Quién es PESO PLUMA, cómo surgió su apodo y cómo se hizo famoso?». Bolavip, 12-04-2023. Arxivat de l'original el 25 de mayo de 2023. [Consulta: 25 maig 2023].
* ↑ «Peso Pluma confesó que Marco Antonio Barrera le puso su apodo en una fiesta». esto, 07-05-2023. Arxivat de l'original el 18 de mayo de 2023. [Consulta: 25 maig 2023].
* ↑ «FOTOS Hassan Laija, "Peso Pluma" es el grupero que supera los lujos de Eduin Caz y otras estrellas del regional». Heraldo de México, 27-11-2022. [Consulta: 21 març 2023].
* ↑ «¿Quién es Peso pluma? El cantante al que acusan de apología del narco en Culiacán». El Sol de Sinaloa, 03-10-2022. [Consulta: 22 març 2023].
* ↑ «¿Quién es Peso Pluma, el cantante de corridos tumbados con 5 éxitos en el Top 50: México de Spotify? Y qué nos pasó con mi íntimo amigo anuel que poronto sale 2024». sdpnoticias, 25 enero 2023. [Consulta: 22 març 2023].
* ↑ «VIDEO: Así suena Chanel de Peso Pluma y Becky G; esto dice la es mi íntimo amigo letra». sdpnoticias, 30-03-2023. [Consulta: 31 març 2023].
* ↑ «Peso Pluma y Nicki Nicole estrenan 'Por Las Noches': se vuelven tendencia». Bandamax, 03-03-2023. [Consulta: 21 març 2023].
* ↑ «Marshmello invita a Peso Pluma a su presentación en el EDC 2023». Milenio, 25-02-2023. [Consulta: 21 març 2023].
* ↑ «Peso Pluma supera a Bad Bunny y hace historia en Spotify México». La Verdad, 18-03-2023. [Consulta: 22 març 2023].
* ↑ Unterberger, Griselda Flores,Jason Lipshutz,Isabela Raygoza,Jessica Roiz,Andrew. «What’s Behind Peso Pluma’s Hot 100 Takeover?» (en anglès americà). Billboard, 11-04-2023. [Consulta: 11 abril 2023].
# Una casa a la fi del món

Una casa a la fi del món (títol original en anglès: A Home at the End of the World) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Michael Mayer i estrenada l'any 2004.

## Argument

Bobby és un nen de nou anys que observa la societat americana dels anys 60. Al cap de poc, una tragèdia el deixa sense família i aleshores va a viure amb Jonathan i la seva mare, Alice. Bobby i Jonathan creixen junts i es fan amics inseparables. Al cap dels anys, Bobby va a visitar Jonathan a Nova York i coneix la seva companya de pis, Clare. Aleshores s'estableix un triangle que podria posar en perill l'amistat dels dos joves.

## Comentaris

Basada en la novel·la de Michael Cunningham, narra 12 anys de les vides de dos bons amics amb caràcters totalment oposats. La història transcorre des dels suburbis de Cleveland en els anys 60 fins al Nova York dels 80, on s'introduirà en les seves vides una dona més gran que ells.
Format en el món del teatre, Michael Mayer debuta com a director de cinema amb aquesta adaptació que li va proposar l'actor, també productor, Tom Hulce (recordat pel paper titular d'Amadeus). Mayer era admirador del llibre i no podia evitar sentir-se identificat amb part de la història. Colin Farrell es va enamorar del projecte en llegir el guió. Robin Wright Penn, que apareix amb un look colorit molt arriscat, interpreta un personatge que és conscient que tots naixem amb la necessitat de tenir una família i una llar. Però a vegades no es pot trobar tot en una única persona. El passat teatral del director fa que estimi els actors i es concentri en la interpretació.

## Repartiment

* Colin Farrell: Bobby Morrow (1982)
* Dallas Roberts: Jonathan Glover (1982)
* Robin Wright Penn: Clare
* Sissy Spacek: Alice Glover
* Matt Frewer: Ned Glover
* Erik Scott Smith: Bobby Morrow (1974)
* Harris Allan: Jonathan Glover (1974)
* Asia Vieira: Emily

## Crítica

* "La pel·lícula sobrepassa les nostres expectatives (...) res és convencional en ella (...) Farrell està sorprenent (...) Puntuació: ★★★½ (sobre 4)".
* "Suportada per inspirades interpretacions i per un genuí sentit de sorpresa davant les permutacions impredictibles de l'amor i la família".
* "La pel·lícula és realment un encantador assemblatge de peces. Bellament concebuda i escrita per Michael Cunningham, té un distingit i novel·lístic estil literari".

## Referències

* ↑ «Una casa a la fi del món». Ésadir.cat. [Consulta: 13 novembre 2022].
* ↑ Scott, A. O. «Fim Review; How a Big Brother's Sexuality and Death Lead to a Romantic Triangle» (en anglès). The New York Times [Consulta: 13 novembre 2022].
* ↑ Ebert, Roger «A Home at the End of the World» (en anglès). Chicago Sun-Times, 30-07-2004 [Consulta: 13 novembre 2022].
* ↑ Rooney, David «A Home at the End of the World» (en anglès). Variety, 30-06-2004 [Consulta: 13 novembre 2022].
* ↑ Puig, Claudia «A Home at the End of the World» (en anglès). USA Today, 13-05-2015 [Consulta: 13 novembre 2022].
# Mosquiter camaclar

El mosquiter camaclar (Phylloscopus tenellipes) és una espècie d'ocell de la família dels fil·loscòpids (Phylloscopidae). Es troba a l'est asiàtic. Nidifica Manxúria, el sud-est de Sibèria Oriental i Corea del Nord, i es desplaça al sud per passar l'hivern al sud-est asiàtic. Els seus hàbitats principals són els boscos temperats, els manglars i els i matollars secs tropicals i subtropicals. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Mosquiter camaclar». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 setembre 2023 (català)
* ↑ «Bushtits, leaf warblers, reed warblers» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 16 octubre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 626. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Pale-legged Leaf-warbler. Phylloscopus tenellipes» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 11 setembre 2023].
# Maria Cacheda Pérez

Maria Cacheda Pérez (segle xx) és una historiadora de l'art, arqueòloga i gestora cultural especialitzada en educació patrimonial i feminisme prehistòric i arqueològic.
Historiadora de l'Art per la Universitat de Santiago de Compostel·la, es formà també amb un postgrau en arqueologia del paisatge. S'especialitzà en gestió cultural i en la intersecció acadèmica d'aquestes disciplines amb la perspectiva feminista i es doctorà en Arqueologia Prehistòrica per la Universitat Autònoma de Barcelona. Ha treballat per a l'Agència Catalana del Patrimoni Cultural i vinculada al Centre d'Estudis del Patrimoni Arqueològic de la Prehistòria, adjunt a la Universitat Autònoma de Barcelona.
Cacheda Pérez també és professora de la Universitat Oberta de Catalunya i membre de la xarxa d'investigació PastWomen sobre l'estudi cultural de la dona i el seu paper en la divulgació històrica. A més, ha col·laborat amb la revista digital Núvol, en altres publicacions sobre divulgació històrica, ha participat en actes i conferències culturals sobre la narrativa de la dona en les diverses etapes de la humanitat i s'ha mostrat a favor de la participació social necessària (sobretot pel que fa a la inclusió femenina) per al bon funcionament i l'accessibilitat dels museus públics i de l'educació sociocultural.

## Referències

* 1 2 3 4 Solanilla Demestre, Laura. «Coeducación patrimonial en museos y patrimonio histórico: una metodología para aplicar la perspectiva de género en educación patrimonial» (en castellà). Universitat Oberta de Catalunya, 10-07-2022. [Consulta: 30 octubre 2023].
* 1 2 3 Vilnitzky, Mariana «Las mujeres no aparecen en la narrativa prehistórica» (en castellà). Alternativas Económicas, 1-2020 [Consulta: 7 gener 2024].
* 1 2 «Museos arqueólogicos y perspectiva feminista, miradas externas, miradas internas. María Cacheda.» ( Maria Cacheda Pérez a YouTube) (en castellà). Museos Ruta Caesaraugusta. Ajuntament de Saragossa., 07-03-2023 [Consulta: 7 gener 2024].
* 1 2 3 Martín, Helena «Maria Cacheda: "Quan vas al museu estàs aprenent que el patrimoni també és teu"». Surtdecasa.cat, 17-05-2023 [Consulta: 7 gener 2024].
* ↑ «Conferencia María Cacheda (Colectivo PASTWOMEN): Museos arqueólogicos y perspectiva feminista, miradas externas, miradas internas» (en castellà). Algodeocio, 01-03-2023. [Consulta: 7 gener 2023].
* ↑ «Maria Cacheda». Núvol, n.d. [Consulta: 30 octubre 2023].
* ↑ «Maria Cacheda Pérez» (en castellà). La Aventura de la Historia, n.d. [Consulta: 7 gener 2024].
* ↑ Martín, Helena «Per què anar al museu és transformador?». Crític, 31-03-2022 [Consulta: 7 gener 2024].
# Anous

Anous és un gènere d'ocells de la família dels làrids (Laridae). Coneguts com a nodis, en hivern són ocells pelàgics, que habiten a la zona tropical i subtropical dels oceans Atlàntic, Índic i Pacífic. Sovint crien sobre arbres a tot l'ample de l'àrea de distribució.

## Llista d'espècies

S'han descrit tres espècies dins aquest gènere:
* Nodi gros (Anous stolidus).
* Nodi negre (Anous minutus).
* Nodi becfí (Anous tenuirostris).

## Referències

* ↑ El gènere Anous a ITIS Rev. 26-07-2010
Viccionari
# Juli Garola i Monné

Juli Garola i Monné (Reus, 1927 - 2002) va ser un pintor català.
Va assistir a classes de pintura amb Josep Ferré Revascall però en general és considerat un autodidacte. Formà part de la brillant generació de pintors avantguardistes de la postguerra al Camp de Tarragona, com Joan Rebull, Josep Maria Morató Aragonès, Ceferí Olivé, o Ramon Ferran. Va formar part del grup de pintors i literats que es reunien al Centre de Lectura anomenats Penya del Laurel, on, entre d'altres, hi havia Josep Maria Arnavat i Pere Calderó. De la teoria va passar a la pràctica i va marxar a Barcelona on es va relacionar amb artistes barcelonins, però mort el seu pare, va haver de tornar a Reus, i es va dedicar a la decoració. Va ser l'autor de molts stands de la Fira de Mostres de Reus, i també va decorar espais a fires de Madrid i París. Va formar part de la Secció d'Art del Centre de Lectura, i l'any 1959 va ser elegit president de la Secció. Va seguir pintant amb un estil propi que va guanyar cotització amb el temps. Al fer-se grans els seus fills es va dedicar només a la pintura aconsellat per l'escultor Joan Rebull. Els seus temes eren bàsicament el paisatge i el retrat Tenia el taller al carrer Alt de Sant Pere. Va exposar amb èxit a Barcelona, Madrid i París. El seu fill va seguir amb la pintura decorativa. La ciutat de Reus li ha dedicat una plaça al barri Juroca.

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 308.
* ↑ Tricaz, Enric. Homes i dones pels carrers de Reus. Valls: Cossetània, 2010, p. 85. ISBN 9788497916929.

## Bibliografia

* Juli Garola Monné: pintor (1927-2002) [catàleg d'exposició]. Reus: Institut Municipal de Museus, 2003
# Quantificador existencial

En lògica matemàtica, es fa servir el símbol: $\exists$, anomenat quantificador existencial, anteposat a una variable per dir que hi ha almenys un element del conjunt a què fa referència la variable, que compleix la proposició escrita a continuació. Normalment, en lògica, el conjunt a què es fa referència és l'univers o domini de referència, que està format per totes les constants.

## Exemple

Si tenim dos conjunts A i B, i A és un subconjunt de B :
    $A\subset B\;\land \;A\not =B$
existeix almenys un element x de B que pertany a A :
    $\exists x\in B\;\land \;x\in A\,$
En afirmar que hi ha almenys un x que pertany a B i a A, vol dir que no tots els elements de B pertanyen a A, en ser A i B conjunts diferents, hi ha almenys un element i de B que no pertany a A :
    $\exists i\in B\;\land \,i\notin A\,$
Què podem llegir: hi ha almenys un element i a B, i aquest element i no pertany a A .

## Vegeu també

* Quantificador universal
* Lògica de primer ordre
* Teorema d'existència

## Referències

* ↑ Diccionario de Filosofía (en castellà). Barcelona: SPES Editorial (edició especial per a RBA Editoriales), 2003, p. 5 (Biblioteca de Consulta Larousse). ISBN 84-8332-398-2.
# 429 aC

El 429 aC va ser un any del calendari romà prejulià. Era l'any 325 ab urbe condita, o de la fundació de Roma.

## Esdeveniments

* Potidea o Cassandrea a Tràcia, que l'any 432 aC s'havia revoltat contra Atenes i s'havia aliat amb Perdicas II de Macedònia i Corint, va caure en mans dels atenesos.
* Pèricles torna a ser elegit estrateg.
* Arquidam II, rei d'Esparta inicia el setge de la ciutat de Platea, que va sucumbir l'any 427 aC.
* Batalla de Calcis. Els hoplites atenesos van ser vençuts per la infanteria lleugera de la ciutat d'Espartolos ajudats per la cavalleria calcídica. Els grecs van atacar Acarnània, l'illa de Zacint i Cefalònia per terra i per mar, per aïllar Corcira, tancar el golf de Corint i prendre Naupacte.
* L'estrateg Formió d'Atenes va vèncer en una batalla naval a la flota de Corint davant de les ciutat de Patres i Naupacte.
* Sitalces, rei dels odrisis de Tràcia, amb un nombrós exèrcit (50.000 cavallers i 100.000 infants) va creuar els passos del mont Cercine a la tardor d'aquell any i va baixar cap a Doberos, a Peònia. Perdicas, rei de Macedònia, no li va poder fer front i li va deixar el camp lliure. Sitalces va saquejar el país fins al riu Àxios.
* A Roma van ser elegits cònsols Host Lucreci Triciptí i Luci Sergi Fidenat.

## Necrològiques

* Pèricles, polític atenenc, mor a causa de la pesta.

## Referències

* ↑ Tucídides. Història de la Guerra del Peloponnès, II, 70
* ↑ Tucídides. Història de la Guerra del Peloponnès, II, 60
* ↑ Oman, Charles. A history of Greece from the earliest times to the death of Alexander the Great. Londres: Rivingtons, 1890, p. 308.
* ↑ Tucídides. Història de la Guerra del Peloponnès, II, 79, 1-7
* ↑ Tucídides. Història de la Guerra del Peloponnès, II, 102
* ↑ Tucídides. Història de la Guerra del Peloponnès, II, 98, 100
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, IV, 30
* ↑ Petrucci, Armando; Guillem Calaforra. Una lliçó de paleografia. València: Universitat de València, 2008, p. 44. ISBN 9788437068442.
# Brookville (Nova York)

Brookville és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 2.126 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Brookville tenia 2.126 habitants, 631 habitatges, i 569 famílies. La densitat de població era de 204,7 habitants/km².
Dels 631 habitatges en un 49,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 82,9% hi vivien parelles casades, en un 4,9% dones solteres, i en un 9,8% no eren unitats familiars. En el 7,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,49.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,8% tenia menys de 18 anys, un 4,4% entre 18 i 24, un 26% entre 25 i 44, un 25,1% de 45 a 60 i un 11,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,7 homes.
Entorn de l'1,4% de les famílies i el 2,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Brookville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Brookville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Oix

Oix és una entitat de població del municipi garrotxí de Montagut i Oix situat al marge esquerre de la riera d'Oix, a 413 m d'altitud. Havia estat capital d'un municipi independent fins a l'any 1972, quan va ser annexat al municipi de Montagut.
La formació de l'antic municipi d'Oix s'havia fet el 1846 quan els ens locals de Monars, Riu (amb Sant Aniol d'Aguja), Talaixà (amb Hortmoier) i Pera van ser incorporats al terme d'Oix.
L'any 2009 Oix tenia 102 habitants, amb un alt percentatge de població disseminada. Els seus habitants s'anomenen oixencs i oixenques. Celebra la festa major el cap de setmana més proper al 10 d'agost, Sant Llorenç, patró d'Oix. També es fa l'aplec a la ermita de Sant Miquel d'Hortmoier (15 d'agost), ermita de Sant Andreu de Bestracà (30 de novembre) i ermita de Santa Bàrbara de Pruneres (primer dissabte de desembre).
Alguns edificis d'interès del poble són l'església parroquial de Sant Llorenç, citada ja el 937 però molt modificada des d'aleshores; el castell d'Oix, construït el segle xv per la família Barutell, senyors de la Baronia de Bestracà; la font del poble; una casa de portes adovellades; i finalment, el pont romà.

## Antic municipi

L'antic municipi d'Oix s'estenia per les altes valls de la riera de Llierca i comprenia els llocs i antigues parròquies de Sant Miquel de Pera, Sant Miquel d'Hortmoier, Mitjà, Monars (citat el 1064, el temple té un absis preromànic), Santa Bàrbara de Pruneres (amb un santuari ja esmentat el 1328), Talaixà (del 872, sufragània de la parròquia d'Oix el 1614), Riu, els santuaris de les Agulles i d'Escales i l'antic monestir de Sant Aniol d'Aguja.

## Antígua Baronia d'Oix

La Baronia d'Oix comprenia els termes d'Oix, Talaixà, Monars, Hortmoier, Escales i Bestracà. Amb la reforma municipal de 1846 que va reduir el número de municipis petits, aquests termes es van reunir, juntament amb d'altres de la Vall d'Aguja, a Oix. Ara bé, Bestracà va ser unit al de Beget.

## Referències

* 1 2 3 4 «Oix». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Burgueño, Jesús; Lasso de la Vega, Ferran. Història del Mapa Municipal de Catalunya. Barcelona: Generalitat de Catalunya, Dir. Gral. Admin. Local, 2002. ISBN 84-393-5954-3.
* 1 2 Burgueño, Jesús; Gras, M. Mercè. Atles de la Catalunya Senyorial. Els ens locals en el canvi de règim (1800-1860). Barcelona: ICGC, 2014. ISBN 978-84-393-9138-8.
# Pilota de beisbol

Una pilota de beisbol és una pilota utilitzada principalment en el beisbol. Està formada per un centre de goma i està embolicada amb fil i coberta amb cuir. És de 22 a 24 cm de circumferència (de 7,3 a 7,6 cm de diàmetre). El fil que embolica la pilota pot arribar a tenir una llargada d'un quilòmetre i mig.
# Merneith

Merneith (Meriet-Nit) fou una princesa, probablement reina de l'antic Egipte, dona de Djet amb quasi tota probabilitat i mare de Den. La possibilitat que fos germana de Djet no té gaires partidaris.
La tomba Y del cementiri d'Abidos (Umm al-Qa'ab) on es va trobar una estela amb la inscripció del seu nom transcrit com Merit-Neith (l'estimada de la deessa Neith) propera a la del seu marit Djet, però sembla que la tomba pertany a un mascle i que la seva vera tomba fou a Saqqara (mastaba 3503), on els segells esmenten Den.
Els experts suposen que el faraó Djet va morir després de governar durant uns deu anys i deixant un fill, Den, menor d'edat. No consta inclosa com a reina en totes les llistes: el segell trobat a Abidos per Petrie l'esmenta, però una peça similar del temps de Qa'a no en fa referència. El seu nom apareix en alguns recipients de fusta, en fragments de recipients de Saqqara, en un recipient de vori també a Saqqara i en una estatueta.
El fet de trobar la seva tomba a Abidos o a Saqqara, lloc reservat per els faraons, rodejada de les tombes dels funcionaris i artesans que formaven una cort i de 77 servents, fa pensar que Merit-Neith fou el tercer faraó de la I dinastia i la primera dona faraó. Se suposa que va deixar el poder al seu fill Den quan aquest va arribar a la majoria d'edat.

## Referències

* 1 2 Jacq, Christian. Las egipcias. Retratos de mujeres del Egipto faraónico. (en castellà). 2a edició. Planeta, octubre de 2000, p. 32. ISBN 9788408036166.

## Vegeu també

* La dona a l'Antic Egipte
# Mosquiter d'ulleres de Bianchi

El mosquiter d'ulleres de Bianchi (Phylloscopus valentini) és una espècie d'ocell de la família dels fil·loscòpids (Phylloscopidae). Es troba a la Xina, Laos, Myanmar, Tailàndia i Vietnam. Els seus hàbitats principals són els boscos temperats i els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de les terres baixes i de l'estatge montà. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.
L'epitet específic valentini fa referència al zoòleg rus Valentin Bianchi (1857-1920.

## Referències

* 1 2 «Mosquiter d'ulleres de Bianchi». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 setembre 2023 (català)
* ↑ «Bushtits, leaf warblers, reed warblers» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 16 octubre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 625. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Bianchi's Warbler. Phylloscopus valentini» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 11 setembre 2023].
# Corball ocel·lat

El corball ocel·lat (Sciaenops ocellatus) és una espècie de peix de la família dels esciènids. És l'única espècie del gènere Sciaenops.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 155 cm de longitud total i 45 kg de pes.

## Alimentació

Menja principalment crustacis, mol·luscs i peixos.

## Hàbitat

És un peix de clima subtropical (43°N-0°S) i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Atlàntic occidental: des de Massachusetts fins al nord de Mèxic, incloent-hi el sud de Florida.

## Ús comercial

És venut fresc i congelat per ésser fregit, rostit i enfornat.

## Observacions

És un peix inofensiu per als humans.
El corball ocel·lat és el peix oficial de l'estat de Carolina del Nord.

## Referències

* ↑ «Sciaenops ocellatus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 4 5 FishBase (anglès)
* ↑ Chao, L.N., 1978. Sciaenidae. A: W. Fischer (ed.) FAO species identification sheets for fishery purposes. West Atlantic (Fishing Area 31). Volum 4. FAO, Roma.
* ↑ Frimodt, C., 1995. Multilingual illustrated guide to the world's commercial coldwater fish. Fishing News Books, Osney Mead, Oxford, Anglaterra. 215 p.
* ↑ Frimodt, C., 1995.
* ↑ North Carolina State Fish

## Enllaços externs

* AQUATAB
* uBio (anglès)