OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Estadi Santiago Bernabéu

L'Estadi Santiago Bernabéu és un estadi de futbol propietat del Reial Madrid CF situat al districte de Chamartín, al nord de la capital d'Espanya. La UEFA li ha atorgat la consideració d'estadi d'elit, màxim distintiu donat per l'organisme europeu. Aquest distintiu permet jugar-hi les grans finals europees, com la final de la Lliga de Campions o la final de l'Eurocopa de Futbol. Té un aforament màxim de 78.297 espectadors amb seient.

## Història

L'estadi es va inaugurar el dia 14 de desembre de 1947 en un partit entre el Reial Madrid i el CF Os Belenenses de Portugal, amb el nom de Nou Estadi Chamartín. La capacitat de l'estadi era de 75.145 espectadors, 27.645 asseguts i la resta drets.
El dia 11 de gener de 1948, en una visita al Bernabéu, el club tarragoní Gimnàstic de Tarragona, popularment conegut com a Nàstic, aconsegueix un resultat favorable: 1-3. El Nàstic entrava a la història del club blanc com el primer equip a guanyar al Santiago Bernabéu i, a més, va esdevenir l'únic equip que fins avui, ha sortit victoriós de la seva primera visita al coliseu blanc.
El 19 de juny de 1954 se'n va inaugurar la primera ampliació, augmentant-ne la capacitat fins a 125.000 espectadors, tot creant l'estadi més gran d'Europa.
El 4 de gener de 1955 se'n va canviar el nom a l'actual Santiago Bernabéu en honor del seu president.
Atès que el 1982 Espanya acollia la Copa del Món de futbol, es va tornar a remodelar l'estadi, millorant-ne els accessos i la comoditat de les localitats, amb una inversió de 704 milions de pessetes. La capacitat de l'estadi es va reduir de 125.000 a 90.800 espectadors.
A finals dels anys 80, la UEFA va aplicar noves normes de seguretat als estadis, suprimint les localitats que no tenien seient i creant més accessos. Aquest fet va provocar una nova remodelació amb un cost final de més de 5 mil milions de pessetes sense cap ajut institucional. Les obres van finalitzar el 1998, i el dotaren d'una capacitat final de 75.328 espectadors.
Amb l'arribada del president Florentino Pérez, es va millorar el confort i la qualitat de l'estadi, invertint-hi 127 milions d'euros durant cinc anys. L'actual aforament és de 81.044 espectadors.

## Referències

* 1 2 «Official Bidbook FIFA World Cup 2030» (en anglès) p. 87. FIFA.
* ↑ Dades de la temporada 2006-07.
* ↑ Plana web del Real Madrid
* ↑ http://www.realmadrid.com/estadio-santiago-bernabeu

## Enllaços externs

* Plana web oficial de la FIFA Arxivat 2008-04-05 a Wayback Machine. (castellà)(francès)(alemany)(anglès)
* Plana web no oficial de l'estadi (castellà)
* Plana web oficial del Real Madrid (castellà)(anglès)(japonès)
* Article a la Revista Oficial de la UEFA Arxivat 2007-12-22 a Wayback Machine. (castellà) (anglès) (francès)...
# Carlota Amàlia de Schleswig-Holstein-Sonderburg-Plon

Carlota Amàlia de Schleswig-Holstein-Sonderburg-Plon (en alemany Charlotte Amelie Wilhelmine von Schleswig-Holstein-Sonderburg-Plon) va néixer a la ciutat alemanya de Plon el 23 d'abril de 1744 i va morir a Augustenburg (Dinamarca) l'11 d'octubre de 1770. Era filla de Frederic Carles (1706-1761) i de Cristina Reventlon (1711-1779).
El 1782 es va casar amb Frederic Cristià I de Schleswig-Holstein-Sonderburg-Augustenburg (1721-1794) fill de Cristià August (1696-1754) i de Frederica Lluïsa de Danneskiold-Samsøe (1699-1744). El matrimoni va tenir set fills:
* Lluïsa (1763-1764)
* Lluïsa Carlota Carolina (1764-1815)
* Frederic Cristià II (1765-1814), que es va casar amb Lluïsa Augusta de Dinamarca (1771-1843).
* Frederic Carles (1767-1841), que es va casar amb Sofia de Scheel.
* Cristià August (1768-1810).
* Sofia Amàlia (1769)
* Carles Guillem (1770-1771)

## Referències

* ↑ Sotheby's (Firm). Old Master Paintings: London, Thursday 6 July 2006 (en anglès). Sotheby's, 2006, p. 216.

## Enllaços externs

* http://www.geschichte-s-h.de/vonabisz/augustenburger.htm Arxivat 2010-04-05 a Wayback Machine.
# Grup del piroclor

El grup del piroclor és un grup de minerals format per dotze espècies vàlides amb niobi dominant: cesiocenopiroclor, fluorcalciopiroclor, fluornatropiroclor, hidrocenopiroclor, hidropiroclor, hidroxicalciopiroclor, hidroxicenopiroclor, hidroximanganopiroclor, hidroxinatropiroclor, hidroxiplumbopiroclor, oxicalciopiroclor i oxiplumbopiroclor. Aquest grup forma part d'un grup encara més ample de minerals anomenat supergrup del piroclor.
Altres espècies que no estan aprovades per l'Associació Mineralògica Internacional també pertanyen a aquest grup, com ara: cenoplumbopiroclor, fluorhidropiroclor, fluorquenopiroclor, fluorplumbopiroclor, fluorestronciopiroclor, oxinatropiroclor, oxiitropiroclor i un anàleg de l'hidroximanganopiroclor amb antimoni.
| Espècie | Fórmula |
| Cesiocenopiroclor | □Nb₂(O,OH)₆Cs1−x (x ∼ 0.20) |
| Fluorcalciopiroclor | (Ca,Na)₂(Nb, Ti)₂O₆F |
| Fluornatropiroclor | (Na,Pb,Ca,REE,U)₂Nb₂O₆F |
| Hidrocenopiroclor | (◻,x)₂Nb₂O₆(H₂O,Cs) |
| Hidropiroclor | (H₂O,☐)₂Nb₂(O,OH)₆(H₂O) |
| Hidroxicalciopiroclor | (Ca,Na,U,◻)₂(Nb,Ti)₂O₆(OH) |
| Hidroxicenopiroclor | (◻,Ce,Ba)₂(Nb,Ti)₂O₆(OH,F) |
| Hidroximanganopiroclor | (Mn²⁺,Th,Na,Ca,REE)₂(Nb,Ti)₂O₆(OH) |
| Hidroxinatropiroclor | (Na,Ca,Ce)₂Nb₂O₆(OH) |
| Hidroxiplumbopiroclor | (Pb1.5◻0.5)Nb₂O₆(OH) |
| Oxicalciopiroclor | Ca₂Nb₂O₆O |
| Oxiplumbopiroclor | Pb₂Nb₂O₆O |
La nomenclatura d'aquest grup va ser establerta l'any 2010 d'acord amb la nomenclatura revisada dels minerals del supergrup del piroclor, i per una segona revisió un parell d'anys més després. La identificació correcta dels membres individuals del grup només és possible amb anàlisi exhaustius i una combinació de diversos mètodes analítics.

## Referències

* ↑ «Pyrochlore Group». Mindat. [Consulta: 12 novembre 2023].
* ↑ Atencio, D.; Andrade, M. B.; Christy, A. G.; Giere, R.; Kartashov, P. M. «THE PYROCHLORE SUPERGROUP OF MINERALS: NOMENCLATURE». The Canadian Mineralogist, 48, 3, 01-06-2010, pàg. 673–698. DOI: 10.3749/canmin.48.3.673 [Consulta: 12 novembre 2023].
* ↑ Christy, A. G.; Atencio, D. «Clarification of status of species in the pyrochlore supergroup». Mineralogical Magazine, 77, 1, 2-2013, pàg. 13–20. DOI: doi:10.1180/minmag.2013.077.1.02 [Consulta: 12 novembre 2023].
# Kip

El kip (en laosià ກີບ) és la unitat monetària de Laos. El codi ISO 4217 és LAK i s'acostuma a abreujar amb un símbol especial: ₭, o bé ₭N (amb la N que significa «nou»). Tradicionalment s'ha dividit en 100 at (ອັດ), tot i que a causa del poc valor de la moneda la fracció ja no circula. Kip, plural kips, significa lingot en laosià.
Pateix una inflació important. El 2006 es va introduir el bitllet de 50.000 Lak, de fet es van servir sovint el dòlar americà o el bagt tai per a grans transaccions. De fet, a començament del 2009, el kip era la sisena unitat monetària de valor més baix del món. El 2010 va eixir el bitllet de 100.000 Kip (l'abril 2023 equivalent a uns 5,80 euro).

## Història

Els primers bitllets d'ats i kips van aparèixer durant el curt període en què Laos havia declarat la independència després de l'ocupació japonesa a la Segona Guerra Mundial (1945-1946). Quan França recuperà el control de la regió, hi va reintroduir la piastra de la Indoxina Francesa d'abans de la guerra, que fou substituïda definitivament pel kip el 1954, arran de la independència del Regne de Laos, en termes paritaris (1 kip = 1 piastra).
El kip va patir diverses devaluacions continuades i no és una moneda convertible. Durant el règim comunista del Pathet Lao, els antics kips del Regne de Laos foren substituïts el 1976 per uns altres a raó de 20 kips del Regne per un del Pathet Lao, o kips de l'alliberament. Finalment, una nova reforma econòmica l'any 1979 va introduir l'anomenat nou kip a raó de 100 antics kips del Pathet Lao per un dels nous. Així i tot, les devaluacions van continuar: si el 1988 un dòlar dels Estats Units es canviava per 450 kips, l'abril del 2023 en valia més de 17.190.
A causa del poc valor de la moneda laosiana, el kip ha estat pràcticament reemplaçat pel baht tailandès, que és acceptat arreu de Laos. Un baht val uns 500 kips (abril 2023).

## Monedes i bitllets

Emès pel Banc de la República Democràtica Popular de Laos (ທະນາຄານ ແຫ່ງ ສາທາລະນະລັດ ປະຊາທິປະໄຕ ປະຊາຊົນລາວ, Thanakhan heng Sathalanalat Paxathipatai Paxaxon Lao), n'existeixen bitllets d'1, 5, 10, 20, 50, 100, 500, 1.000, 2.000, 5.000, 10.000, 20.000 i 50.000 kips (els inferiors a 1.000 kips circulen rarament). Les monedes (de 10, 20 i 50 att i 1, 5, 10, 20 i 50 kips) i ibtllets de menys de 5000 kip bel seu baix valor, tot i ser encara de curs legal, de fet no estan en circulació.

## Taxes de canvi ((13 abril 2023))

* 1 EUR = compra: 18.884, venda: 18.979 LAK
* 1 USD = compra: 17.190 venda: 17.202 LAK

## Referències

* ↑ «kip». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia. [Consulta: 13 abril 2023].
* ↑ «kip». Diccionari General de la Llengua Valenciana. [Consulta: 13 abril 2023].
* ↑ Tappe, 2007, p. 87.
* 1 2 3 «Exchange rate». Bank of the Lao P.D.R. [Consulta: 13 abril 2023].

## Bibliografia

* Tappe, Oliver «A New Banknote in the People’s Republic: The Iconography of the Kip and Ideological Transformations in Laos, 1957–2006». Internationales Asienformum, 38, 1-2, 2007, pàg. 87-108.
Viccionari
# Pataca

La pataca és la unitat monetària oficial de Macau, regió administrativa especial de la República Popular de la Xina des del 1999. El codi ISO 4217 és MOP i s'acostuma a abreujar Pat. o amb el símbol MOP$. Es divideix en 100 avos, mot portuguès que en xinès es diu 仙 (sin). És un mot portuguès; en xinès es diu 澳門圓 Aomen yuan, o simplement 圓 yuan, igual com la moneda xinesa.
El nom de pataca deriva d'una antiga moneda de plata molt popular a l'Àsia, el peso mexicà o els vuit rals, coneguda en portuguès com la pataca mexicana. Una altra versió de la pataca es va utilitzar també al Timor Portuguès, avui Timor Oriental, fins al 1957, quan fou substituïda per l'escut.

## Història

La pataca es va introduir a Macau el 1894 com a unitat de compte i originàriament era equivalent al peso mexicà o el dòlar de Hong Kong i va substituir el ral portuguès a raó de 450 rals (reis) per pataca.
Els primers bitllets de pataca van començar a circular el 1906, mentre que les primeres monedes no ho feien fins al 1952.

## Monedes i bitllets

En circulen monedes de 10, 20 i 50 avos i d'1, 2, 5 i 10 pataques, i bitllets de 10, 20, 50, 100, 500 i 1.000 pataques. Els bitllets els emet, des del 1905, el Banc Nacional Ultramarí (大西洋銀行 Daxiyang Yinhang / Banco Nacional Ultramarino), i a partir del 1995 també s'hi ha afegit el Banc de la Xina a Macau (中國銀行澳門分行). Les monedes les emet l'Autoritat Monetària de Macau (澳門金融管理局), que és l'entitat encarregada de controlar la pataca.
* 10 Avos, 1968
* 50 Avos, 1978
* 1 Pataca, 1952
* 5 Pataca, 1971
* 50 Avos, 1982
* 10 Avos, 1988
* 20 Avos, 1982
* 10 Avos, 2007
* 50 Avos, 1993
* 1 Pataca, 2007
* 5 Pataca, 2007

## Taxes de canvi

* 1 EUR = 8,5661 (11 març 2023) (10,5933 MOP 1 de març del 2007)
* 1 USD = 8,0458 (11 març 2023) (8,04659 MOP 1 de març del 2007)
* La pataca té un canvi fix respecte al dòlar de Hong Kong a raó d'1,03 pataques per dòlar.

## Referències

* 1 2 3 «A pataca» (en portuguès). Autoridade monetária de Macau, 28-02-2022. [Consulta: 12 març 2023].
* ↑ «Moedas de Macau: a história numismática de Macau» (en portuguès). Collectprime, 05-05-2018. [Consulta: 12 març 2023].
* ↑ «Euro (EUR) - Macau Pataca (MOP) - l'historique des taux de change». [Consulta: 12 març 2023].
* ↑ «Dollar des États-Unis (USD) - Macau Pataca (MOP) - l'historique des taux de change». [Consulta: 12 març 2023].
* ↑ «Macau | History, Geography, & Map» (en anglès). Encyclopædia Britannica, 26-02-2023. [Consulta: 12 març 2023].

## Enllaços externs

* «Autoritat Monetària de Macau» (en portugués, xinès, anglès).
* «Banco Nacional Ultramarino» (en portugués, xinès, anglès).
* «Banc de la Xina» (en xinès, anglès).
# Gröden

Gröden és un municipi alemany que pertany a l'estat de Brandenburg. Forma part de l'Amt Schradenland.

## Evolució demogràfica

Població de Gröden de 1875 a 2007 :
| Any | Població | Any | Població | Any | Població | Any | Població | Any | Població |
| 1875 | 1000 | 1946 | 1991 | 1989 | 1866 | 1995 | 1747 | 2001 | 1691 |
| 1890 | 1050 | 1950 | 1939 | 1990 | 1832 | 1996 | 1726 | 2002 | 1670 |
| 1910 | 1100 | 1964 | 1671 | 1991 | 1805 | 1997 | 1729 | 2003 | 1653 |
| 1925 | 1284 | 1971 | 1686 | 1992 | 1785 | 1998 | 1722 | 2004 | 1645 |
| 1933 | 1378 | 1981 | 1721 | 1993 | 1768 | 1999 | 1704 | 2005 | 1629 |
| 1939 | 1442 | 1985 | 1842 | 1994 | 1761 | 2000 | 1707 | 2007 | 1596 |
# Joaquim de Dinamarca

Joaquim de Dinamarca, príncep de Dinamarca (Joachim Holger Waldemar Christian af Glücksborg en danès), nascut el 7 de juny de 1969 a Copenhaguen. Príncep de Dinamarca amb el tractament d'altesa reial que ocupa el 6è lloc dins de l'ordre de successió al tron de Dinamarca.
Nascut rebent els noms de Joaquim Holguer Valdemar Cristià. Fill de la reina Margarida II de Dinamarca i del comte Enric de Monpezat, Joaquim era net per via materna del rei Frederic IX de Dinamarca i de la princesa Íngrid de Suècia.
Batejat al Palau d'Amalienborg, els seus padrins foren el comte Joan Baptista de Laborde de Monpezat, la princesa Benedicta de Dinamarca i la princesa Cristina de Suècia. La llengua materna del príncep és el danès malgrat que s'expressa correctament en francès, en anglès, en castellà i en alemany.
Actualment la seva residència oficial és el Castell de Schackenborg.
El 18 de novembre de 1995 contragué matrimoni al Castell de Fredericksborg amb Alexandra Manley, ciutadana de Hong Kong, en presència del Gotha europeu. La parella es va separar el 2004 i divorciar el 2005. El 2007 contragué matrimoni amb Marie Cavallier.
# Ratatolha

La ratatolha (nom occità, ratatouille en francès) és una especialitat de la cuina occitana originària de la ciutat de Niça i en general de la regió de la Provença. Es tracta d'un plat vegetarià resultat de fregir amb oli d'oliva una sèrie de verdures (es poden fregir totes juntes o verdura per verdura). La recepta varia segons el gust del cuiner, i inclou generalment tomàquets, pebrots, ceba, carabassó i albergínies en proporcions variables.
Se serveix sol, acompanyat de pa, arròs o patata o molt majoritàriament com a guarnició d'algun plat de carn o peix.
Si bé alguns restaurants i cuiners fan servir la paraula ratatouille amb més o menys èxit, en català es podria substituir per samfaina, ja que són receptes equivalents.

## Variants

Existeix una versió d'aquest plat a Malta denominada "kapunata" molt similar a l'occitana. La kapunata s'elabora amb tomàquets, pebrot verd, albergínia i all, i acompanya els plats de peix.
A Sicília un plat semblant s'anomena capunata.
A l'illa de Mallorca trobam el tombet que és una versió del mateix plat.
A les Comarques Centrals del País Valencià el mateix plat rep el nom de mullador.

## Curiositats

El 2007, el nom d'aquest plat en francès va donar nom a una pel·lícula de dibuixos animats estatunidenca, Ratatouille, a la qual la protagonista és una rata (en anglès, rat) que vol ser cuinera a França.
# Gudaf Tsegay

Gudaf Tsegay Desta (Tigre, 23 de gener de 1997) és una atleta etíop de mitja i llarga distància És l'actual plusmarquista mundial dels 5.000 metres amb una marca de 14:00.21, aconseguida el 17 de setembre de 2023, en la final de la Diamond League celebrada a Eugene. Va ser medalla de bronze olímpica de Tòquio 2020 en els 5.000 metres femenins. Al Campionat del Món d'Atletisme, Tsegay ha aconseguit un bronze als 1500 metres el 2019 i una plata en aquesta prova el 2022. El mateix any també va aconseguir la medalla d'or als 5.000m i el 2023 es va penjar la medalla d'or en la prova dels 10.000 metres. Ha participat en quatre ocasions al Campionat del Món en pista coberta de 1500 m amb bronze el 2016 i or el 2022. El 2024 va aconseguir la medalla de plata en la prova dels 3.000m. És la posseïdora del rècord mundial d'interior del 1500 m, establint anteriorment en aquest esdeveniment rècords mundials sub-18 (actual) i sub-20 (anteriors).
Als 16 anys, Tsegay va representar Etiòpia als 1500 metres als Campionats del Món de pista coberta 2014. Aquell mateix any, la jove de 17 anys va guanyar la medalla de plata en la disciplina al Campionat del Món sub-20.
És una corredora versàtil. El gener de 2025, era la desena dona més ràpida del món en els 800 metres coberts, la tercera en els 1.500m llisos exteriors, primera en els 5000 metres i tercera en els 10.000 metres.

## Marques personals

| Disciplina | Marca | Seu | Data |
| 800m llisos | 1:57.52 | Val-de-Reuil | 14 de febrer de 2021 |
| 1.500m llisos | 3:50.30 | Xiamen | 20 d'abril de 2024 |
| 1.500m en pista coberta | 3:53.09 WR | Liévin | 9 de febrer de 2021 |
| 5.000 metres | 14:00.21 WR | Eugene | 17 de setembre de 2023 |
| 10.000 metres | 29:05.92 | Eugene | 25 de maig de 2024 |

## Trajectòria professional

Jocs Olímpics :
| Any | Seu | Posició | Prova |
| 2016 | Rio de Janeiro | 25a posició (1a ronda) | 800m |
| 2020 | Tòquio | 3 | 5.000m |
| 2024 | París | 12a posició | 1.500m |
| 2024 | París | 9a posició | 5.000m |
| 2024 | París | 6a posició | 10.000m |
| Campionat del Món ||||
| 2017 | Londres | 24a posició (semifinals) | 1.500m |
| 2019 | Doha | 3 | 1.500m |
| 2022 | Eugene | 2 | 1.500m |
| 2022 | Eugene | 1 | 5.000m |
| 2023 | Budapest | 13a posició | 5.000m |
| 2023 | Budapest | 1 | 10.000m |

## Referències

* ↑ «Perfil d'atleta» (en anglès). [Consulta: 28 gener 2025].
* ↑ Bloom, Ben «Laura Muir sets new 1500m British indoor mark but Gudaf Tsegay triumphs in world record time». The Daily Telegraph, 09-02-2021 [Consulta: 9 febrer 2021].
* ↑ «Ethiopia's Gudaf Tsegay breaks 5000m world record by nearly five seconds» (en anglès). The Guardian, 17-09-2023.
* ↑ «Gudaf Tsegay smashes the 1500-meter indoor world record in France» (en anglès). Runners World, 09-02-2021.
* ↑ «Millors marques de tots els temps - 10.000 metres femení» (en anglès). World Athletics. [Consulta: 28 gener 2025].
# Escut de Singapur

L'escut de Singapur va ser adoptat el 3 de desembre de 1959. Les armes consisteixen en un camper de gules on figura un muntant (mitja lluna amb les banyes cap amunt) d'argent sobremuntat per cinc estrelles de cinc puntes del mateix metall col·locades 1, 2, 2.
L'escut estatal consta d'un escut amb una lluna creixent blanca i cinc estrelles blanques sobre un fons vermell. El vermell és un símbol de la fraternitat universal i la igualtat de l'home, i el blanc significa la puresa i la virtut perennes i omnipresents. Les cinc estrelles representen els cinc ideals de democràcia, pau, progrés, justícia i igualtat.
Suporten l'escut un lleó a l'esquerra i un tigre a la dreta. A sota de l'escut hi ha una pancarta inscrita amb el lema de la República, Majulah Singapura ("Endavant Singapur"), que és el títol de l'Himne Nacional. El lleó representa el mateix Singapur i el tigre, els vincles històrics de l'illa amb Malàisia.

## Vegeu també

* Bandera de Singapur

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «National Coat of Arms» (en anglès). Arxivat de l'original el 25 d’agost 2011. [Consulta: 2 octubre 2022].
# Guillem Catà

Guillem Catà (Barcelona, segle XIV), fill de Berenguer Catà (mestre d'obres) i de Caterina del Mas, fou un arquitecte («mestre major» o «liniador»). Se sap que fou natural de Barcelona, però se'n desconeixen les dates de naixement i de mort; se sap que el 1339 fou contractat pel municipi de Manresa, probablement amb 40 anys d'edat; i el 1351 consta que encara vivia i estava en tràmits per a cobrar alguns deutes de part del consistori manresà. En qualsevol cas, va fer el seu aprenentatge al costat del mestre de pedra Bernat del Coll, i posteriorment al taller del mestre Raimon Vilella sota la direcció del qual va treballar fent els fonaments de Santa Maria del Mar i en la construcció d'algunes cases a Barcelona, Girona i Vic, així com d'un pont de quatre arcades sobre el riu Llobregat.
Un cop obtingut el títol d'arquitecte (o «mestre major»), devia aconseguir una certa reputació professional, ja que consta que el 1346 l'Infant Jaume (germà del rei Pere III) el requerí en una ocasió per a fer treballs «en alguns llocs del comtat d'Urgell».
No obstant, allò que el va fer realment conegut és que va ser nomenat el «mestre major» per a planificar, fer els estudis d'anivellament del terreny, i finalment dirigir la construcció de la Séquia de Manresa (1339-1383). El bisbe de Vic, Galcerà Sacosta l'esmenta personalment a l'escrit d'excomunió als Consellers manresans per la controvèrsia sobre la séquia i l'extensa direcció que es volia donar al canal de l'aigua en terrenys de propietat del bisbat. En la planificació i direcció de la Séquia de Manresa va comptar, com ajudants, amb els germans Simó i Pere de Rodener (sembla que lleidatans); i també hi treballà un fill seu. Degut a unes desavinences amb el consistori manresà, el juliol de 1350 fou rellevat del seu càrrec, però l'obra de la Séquia ja estava molt avançada i es prosseguí seguint la planificació prevista per Guillem Catà.
En el segon contracta o preu-fet que es feu l'any 1345 per la construcció de la Séquia, hi veiem figurar Guillem Catà, mestre major, amb les següents paraules: «Y com sie deduhit a nostres ohidos que vos Guillèm Catà qui molt temps a esta part sabeu molt bé que cosa es la dita obra».

## Referències

* ↑ Comas, Francesc Del dietari de Guillem Catà. El Pou de la Gallina (revista mensual de Manresa), 29-03-2016.
* ↑ Sarret i Arbós, Joaquim La Cèquia de Manresa. Estampa Catòlica de Domingo Vives, 1906, pàg. 64.
* 1 2 La Cèquia de Manresa - Joaquim Sarret i Arbós, 1906
* ↑ SARRET I ARBÓS, Joaquim. Op.cit., p. 26, 63 i 215.
* ↑ SARRET I ARBÓS, Joaquim. Op.cit., p. 77.
# Guineu voladora de les Palau

La guineu voladora de les Palau (Pteropus pelewensis) és una espècie de ratpenat de la família dels pteropòdids i endèmica de l'arxipèlag de les Palau. El seu nom específic, pelewensis, significa ‘de les Palau’ en llatí.
El seu hàbitat natural són els boscos humits tropicals i els boscos d'aiguamoll. Està amenaçada, en estat de vulnerabilitat, per la desforestació i també per la caça, atès que durant el darrer terç del segle xx se n'arribaren a exportar comercialment fins a 180.000 exemplars cap a les illes Mariannes. Aquesta explotació humana es deu a la dieta frugívora d'aquests ratpenats, que els confereix una carn comestible i de sabor dolç en diverses dietes de les nacions d'Oceania.
De fet, malgrat el seu estat sensible de conservació i polítiques contra l'exportació, la guineu voladora de les Palau és l'ingredient principal d'un dels plats emblemàtics de la gastronomia d'aquest arxipèlag: la sopa de ratpenat frugívor.

## Referències

* ↑ Wiles, G. J.; Engbring, J.; Otobed, D. «Abundance, biology, and human exploitation of bats in the Palau Islands» (en anglès). Journal of Zoology, 241, 2, 2-1997, pàg. 203-227. DOI: 10.1111/j.1469-7998.1997.tb01954.x. ISSN: 0952-8369.
* ↑ «Pteropus pelewensis K.Andersen, 1908» (en anglès). Global Biodiversity Information Facility, 08-08-2024. [Consulta: 8 agost 2024].
* ↑ Entrada «Pteropus» d'Animalia (en anglès).
* ↑ Wiles, G.. Pteropus pelewensis. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 02-09-2012.
* 1 2 Wiles, G. J.; Engbring, J.; Otobed, D. «Abundance, biology, and human exploitation of bats in the Palau Islands» (en anglès). Journal of Zoology, 241, 2, 2-1997, pàg. 203-227. DOI: 10.1111/j.1469-7998.1997.tb01954.x. ISSN: 0952-8369.
* 1 2 Children's Healthy Living Program «Fruit Bat (Pteropus mariannus)» (en anglès). US Affiliated Pacific Food Guide. Universitat de Hawai a Mānoa [Consulta: 8 agost 2024].
* ↑ «Fruit Bat Soup» (en anglès). Taste Atlas, n.d. [Consulta: 7 agost 2024].
Espècies vivents de megaquiròpters :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Subfamília Nyctimeninae :
Subfamília Cynopterinae :
Subfamília Harpyionycterinae :
Subfamília Macroglossusinae :
Subfamília Pteropodinae :
Subfamília Rousettinae :
Subfamília Epomophorinae :