OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Aixura

L'Aixura o Aixurà (àrab: عاشوراء, ʿĀxūrāʾ) és una festivitat musulmana que se celebra el dia 10 del mes de muhàrram.

## Etimologia

L'arrel de la paraula Aixura té el significat de desè en llengües semítiques, per això el nom que traduït literalment significa «el desè dia».

## Xiïtes

Els musulmans xiïtes commemoren el martiri d'al-Hussayn ibn Alí ibn Abi-Tàlib, net del profeta Muhàmmad, mort a la batalla de Karbala, l'Iraq, l'any 680. Alí ibn Abi-Tàlib va ser assassinat per les lluites de poder i els seus seguidors havien posat tota esperança en el seu fill al-Hussayn. La mort d'aquest darrer es recorda amb processons de dol, commemoracions i pregàries. En algunes comunitats, aquells qui participen en la processó es flagel·len el cos; a d'altres, però, simplement es donen cops al pit mentre repeteixen frases a l'uníson.

## Sunnites

Per als musulmans sunnites el dia de l'Aixura és un dia de dejuni. Recorden el moment en què el poble d'Israel va ser salvat de l'opressió egípcia, quan Moisès va obrir les aigües del mar Roig. El Profeta solia dejunar i és per això que els sunnites, seguidors de la tradició, compleixen amb aquest precepte.

## Altres religions

En alguns països, les comunitats d'altres religions commemoren també el martiri de l'Iman Hussein. A l'Iran, per exemple, alguns armenis i zoroastrians participen en els actes de dol. A l'Iraq els cristians participen en els actes de dol. A Trinitat i Tobago i a Jamaica tots els grups ètnics i religiosos participen d'aquest esdeveniment, conegut localment com a «Hosay» o «Hussay», derivats de «Husein».

## Referències

* ↑ «Aixura - Cercaterm | TERMCAT». [Consulta: 31 agost 2023].
* ↑ Rafii, Abolghasem; Zaryab, Abbas. Chiita Enciclopedia. 11. Teherán: Taher, Hekmat, 1987, p. 15.
* ↑ Morrow, John Andrew. Islamic Images and Ideas: Essays on Sacred Symbolism (en anglès). McFarland & Co, 2013, p. 234–236. ISBN 978-0786458486.
* ↑ گزارش عزاداری ، ارامنه و زرتشتیان ایران
* ↑ Korom, Frank J.. Hosay Trinidad: Muharram Performances in an Indo-Caribbean Diaspora. University of Pennsylvania Press, Philadelphia, 2003. ISBN 0-8122-3683-1.
* ↑ Shankar, Guha (2003) Imagining India(ns): Cultural Performances and Diaspora Politics in Jamaica. Ph.D. Dissertation, University of Texas, Austin pdf Arxivat 2008-12-19 a Wayback Machine.
# Four Saints in Three Acts

Four Saints in Three Acts (títol original en anglès, en català Quatre sants en tres actes) és una òpera en quatre actes composta el 1928 per Virgil Thomson sobre un llibret en anglès de Gertrude Stein. Es va estrenar el 8 de febrer de 1934 al Wadsworth Atheneum de Hartford.

## Referències

* ↑ «Dades de l'òpera» (en alemany). Operone. Arxivat de l'original el 25 de setembre 2017. [Consulta: 25 maig 2018].
# La Llàcua

La Llàcua és un llogaret del municipi de Morella (els Ports, País Valencià), despoblat des dels anys 60 del segle xx i situat al sud del terme de Morella, a la dena de Muixacre.
Situat a una petita plana entre llomes, la Llàcua deu el seu nom a la presència d'un llac freàtic del que ja no s'observen indicis i que històricament han permès el cultiu de les terres. El Muixacre (1.273 metres) pel nord i el Tossal de la Nevera (1.266 m.) pel sud-est presideixen la plana a la qual s'accedeix per un camí rural procedent de la CV-12 o carretera de la Canada d'Ares a Morella.
L'antiga església està dedicada a la Puríssima i cada any per l'1 de maig recupera l'activitat amb la festa dels Apòstols, un romiatge que s'inclou en l'anomenat cicle de Rotllos i Primes i que consisteix en el repartiment de rotllos o pans entre les persones assistents (normalment el veïnat dels masos de les rodalies i de Morella) i la benedicció dels quatre punts cardinals del terme, un ritual que beneeix el cel, la terra i la vida. Aquesta església depenia del també llogaret despoblat de Salvassòria.
A més de l'església, la Llàcua comptava amb escola que va romandre oberta de 1932 a 1974. Va arribar a comptar amb 66 persones censades el 1924.

## Referències

* 1 2 Fresquet, Javier. «La laguna desierta de Castellón» (en castellà), 11-05-2019. [Consulta: 5 agost 2024].
* ↑ «Cicle festiu». [Consulta: 5 agost 2024].
* ↑ AGOST, MIGUEL. «La Llàcua reparte 1.600 primas entre los más devotos de Morella» (en castellà), 02-05-2012. [Consulta: 5 agost 2024].
# Sorghastrum nutans

Sorghastrum nutans, nom antic Chrysopogon nutans Gray. és una espècie de planta poàcia que en anglès rep el nom de Yellow Indiangrass, és originària de la praderia d'Amèrica del Nord i es troba en el centre i l'est dels Estats Units i el Canadà, especialment en les Great Plains. És una planta perenne que creix en la forma de tussock en la praderia d'herbes altes junt amb big bluestem, little bluestem i switchgrass. És la planta oficial dels estats d'Oklahoma i Carolina del Sud.

## Ecologia

Indiangrass pot rebrotar després d'un incendi però és intolerant a l'ombra. Floreix a finals de primavera.

## Referències

* ↑ «Taxon: Sorghastrum nutans (L.) Nash». Germplasm Resources Information Network. United States Department of Agriculture, 23-05-2003. Arxivat de l'original el 2011-07-21. [Consulta: 3 març 2011].
* ↑ Sorghastrum nutans (TSN 42102) al web del Sistema Integrat d'Informació Taxonòmica. (anglès)
* http://dictionary.die.net/a%20cannabinum Arxivat 2012-05-10 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Floridata: Indiangrass
* Blueplanetz: Indiangrass
# La Masó de Palera

La Masó de Palera és un monument del municipi de Beuda (Garrotxa) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Casal ubicat al costat de l'església de Santa Maria. Disposa de planta rectangular i ampli teulat a dues aigües amb les vessants vers les façanes principals. Va ser bastida amb pedra menuda llevat de les cantoneres i els carreus emprats per fer alguna de les obertures. La porta d'accés és d'arc de mig punt adovellat.
De l'antiga casa forta només en restes dues parets: la que tanca per la banda de ponent un pati interior i la que tanca pel costat de llevant. Es pot suposar que l'antiga casa es trobava en el mateix lloc que el mas actual o a llevant del pati.

## Història

Tots els historiadors coincideixen que antigament va ser el bressol dels senyors de Palera i durant molts anys en fou la seva llar.
Es coneix l'existència de la casa noble de Palera gràcies a l'acta de consagració de l'església del Sant Sepulcre efectuada el dos de setembre de 1085. Arnald Gaufred, senyor de Palera, signa l'acta i juntament amb la seva esposa Bruneguilda annexionen el llinatge al futur priorat i se'n declaren fundadors. Aquest mateix senyor de Palera apareix esmentat a l'acta de consagració del monestir de Sant Esteve de Banyoles realitzada l'any 1086. Molts dels seus descendents també s'anomenaran Arnald i estaran molt lligats a la casa de Beuda.
Actualment la Masó no té aspecte de casal fort, bé que s'hi ha realitzat nombroses obres d'adequació i millores per l'habitatge.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «La Masó de Palera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 setembre 2013].
* ↑ Tubert i Tulsà, Anna. Beuda. Girona: Diputacio de Girona, 2018. ISBN 978-84-15808-61-9.
# Rock Creek (Minnesota)

Rock Creek és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 1.119 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Rock Creek tenia 1.119 habitants, 389 habitatges, i 301 famílies. La densitat de població era de 10,1 habitants per km².
Dels 389 habitatges en un 37,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,3% hi vivien parelles casades, en un 6,7% dones solteres, i en un 22,4% no eren unitats familiars. En el 15,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,88 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,24.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,5% tenia menys de 18 anys, un 7% entre 18 i 24, un 28,4% entre 25 i 44, un 24,2% de 45 a 60 i un 9,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 109,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 45.000 $ i la renda mediana per família de 48.482 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.523 $ mentre que les dones 20.391 $. La renda per capita de la població era de 17.281 $. Entorn del 6,8% de les famílies i l'11,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Rock Creek». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Rock Creek». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Amable Liñán Martínez

Amable Liñán Martínez (Noceda, Castrillo de Cabrera, León Castella i Lleó, Espanya 1934) és un enginyer espanyol, una autoritat mundial en el camp de la combustió.

## Biografia

Nascut el mes de novembre de 1934 a la població lleonesa de Noceda, va doctorar-se en enginyeria aeronàutica.
Actualment és catedràtic de mecànica de fluids a l'Escola Tècnica Superior d'Enginyers Aeronàutics de Madrid, de la Universitat Politècnica de Madrid (adscrit al departament de Motorpropulsió i Termofluidodinàmica d'aquesta escola). Ha estat professor a les universitats de Califòrnia, Michigan i Princeton als Estats Units i en la de Marsella a França, entre d'altres. Des de 1997 és professor adjunt en la Universitat Yale.
Ha centrat els seus estudis de recerca al voltant dels problemes bàsics de la combustió, tant de reactors com de dinàmica de sondes planetàries, en aquest últim cas treballant directament per la NASA i l'Agència Espacial Europea. Així mateix, els seus treballs d'aplicació de les matemàtiques als problemes de la combustió han estat considerats pioners en el món, fins al punt que les cartes de presentació i suport de la seva candidatura, arribades d'universitats i centres d'investigació de diversos països, no dubten en considerar-lo com el màxim teòric mundial.
Autor de diversos llibres i treballs científics divulgatius el 1993 fou guardonat amb el Premi Príncep d'Astúries d'Investigació Científica i Tècnica.
El 1989 va ser escollit acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals. També és membre de la Reial Acadèmia d'Enginyeria d'Espanya, França i Mèxic. A més, és membre del consell científic de l'institut IMDEA Energia. En 2007 va rebre el Premi d'Investigació "Miguel Catalán" de la Comunitat de Madrid.

## Obres

* Fundamental Aspects of Combustion (Oxford University Press, 1993).

## Referències

* ↑ «Amable Liñán Martínez [1934] El niño pobre que fichó la NASA». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 16 abril 2016].
* ↑ Amable Liñán recibe el homenaje de los ingenieros aeronáuticos, EL País, 19 de febrer de 2010
* ↑ Biografia Arxivat 2016-05-04 a Wayback Machine. al web de la RAC

## Enllaços externs

* (castellà) Fundació Príncep d'Astúries, Príncep d'Astúries d'Investigació Científica i Tècnica 1993 Arxivat 2010-05-05 a Wayback Machine.
* Liñán Martínez, Amable (2006) Aerodinámica: la magia del vuelo. In: Las ciencias y técnicas aeronáuticas en España : IX Jornadas de Estudios Históricos Aeronáuticos. Fundación AENA, Madrid, pp. 115-145. ISBN 84-95567-36-9
* Producció científica text complet a l'Arxiu Digital UPM. Universidad Politécnica de Madrid
# Forn La Mallorquina

Forn La Mallorquina es troba a l’avinguda del Gran i General consell, núm. 12, Palma, Mallorca, cantonada amb el carrer del 31 de Desembre. L’establiment ocupa els baixos d’un edifici modernista, construït el 1914, Villa Juana. Edifici que compta amb finestres que s’han adaptat com a mostradors. A l’interior del local, hi ha un taulell en forma de L.
Antònia Vila hi traslladà el forn, l’any 1918, amb el nom actual. Era antiga propietària del forn La Virreina, ja desaparegut, ubicat als baixos del Teatre Principal.
És un negoci familiar, que des del 2008 està regentat per les germanes Vanessa i Lara Cirer. Són la quarta generació que despatxa ensaïmades, una de les especialitats del forn, juntament amb altres productes tradicionals mallorquins: panades de pasta dolça i salada, cocarrois, crespells, rubiols…
El negoci sempre ha estat regentat per dones, tret de la tercera generació. A Antònia Vila la succeí la seva filla Catalina Mas i, a ella, el seu fill Joan Cirer, pare de Vanessa i Lara Cirer. La mort prematura i inesperada, el 2008, va fer que les germanes Cirer agafessin el negoci de molt joves.
El 24 de juliol de 2024 (resolució núm. 7460, Ajuntament de Palma) el manté com a Comerç Emblemàtic (categoria 1A) en l'aprovació del Catàleg d'establiments emblemàtics de 2024, en què fou inscrit el 2018.

## Referències

* ↑ «Fotos Antiguas de Mallorca: Edificios de Can Segura y Villa Juana», 6 diciembre 2010. [Consulta: 26 febrer 2025].
* 1 2 «Forn La Mallorquina – Emblemàtics Balears» (en espanyol europeu). [Consulta: 26 febrer 2025].
* ↑ Durán, Lourdes. «Un toro en el horno» (en castellà), 05-10-2011. [Consulta: 26 febrer 2025].
* ↑ Estabén, Amalia. «La Mallorquina cumple 100 años» (en castellà), 26-01-2018. [Consulta: 26 febrer 2025].
* ↑ «Un total de 75 establecimientos de Palma se adhieren al proyecto Emblemáticos Balears del Govern que protege la actividad comercial tradicional» (en castellà). [Consulta: 26 febrer 2025].
* ↑ «Decret i annex del Catàleg d’establiments emblemàtics de Palma 2024 – PalmaActiva», 18-12-2024. [Consulta: 26 febrer 2025].
# Mauro Racca

Mauro Racca (Torí, 3 d'abril de 1912 - Pàdua, 27 d'abril de 1977) va ser un tirador d'esgrima italià, especialista en sabre, que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Londres, on guanyà la medalla de plata en la competició de sabre per equips del programa d'esgrima. Quatre anys més tard, als Jocs de Hèlsinki, revalidà la medalla de plata en la mateixa prova.
En el seu palmarès també destaquen sis medalles al Campionat del Món d'esgrima, quatre d'or i dues de plata, entre les edicions de 1938 i 1953.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Mauro Racca». [Consulta: 30 agost 2023].
# Església del Sant Esperit (Barcelona)

L'església del Sant Esperit és un edifici religiós situat al carrer Nou de Sant Francesc, 20-22 de Barcelona, catalogat com a bé amb elements d'interès (categoria C).

## Història i descripció

Dedicada a la Mare de Déu de la Font de la Salut, va ser fruit l'una iniciativa portada a terme per la «Confraria de Cecs, Coixos i Contrafets», després que la seva primera capella fos enderrocada el 1716 per a la construcció de la Fortalesa de la Ciutadella. El permís d'obres és del 1732, la primera pedra fou col·locada el 1734 i el 1736 era consagrada
El reduït edifici, d'autor desconegut, és de nau única, amb capelles i tribunes als costats i amb una senzilla façana de carreus petits, que té com a únic ornament la porta motllurada i coronada amb la data de 1735, la creu flanquejada per galledes, atribut de l'esmentada confraria, i un emblema heràldic amb tres sardines, que pertany a l'intendent (governador) de Catalunya Antoine Sartine (1681-1744), patrocinador de l'obra.
El 1936 desaparegueren l'altar amb cambril, alguns exvots i tota la decoració interior. A la sagristia, un plafó de rajoles policromades datat el 1804 i la imatge de la Mare de Déu titular certifiquen que l'ornamentació no es va completar fins als inicis del segle xix.

## Referències

* ↑ «Església del Sant Esperit». Catàleg de Patrimoni. Ajuntament de Barcelona.
* 1 2 3 Hernàndez-Cros, Josep Emili (director). Catàleg del Patrimoni Arquitectònic Històrico-Artístic de la Ciutat de Barcelona. Servei de Protecció del Patrimoni Monumental. Ajuntament de Barcelona, 1987, p. 309.
* ↑ «Església del Sant Esperit». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.

## Enllaços externs

* «Església del Sant Esperit». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Die Bürgschaft

Die Bürgschaft és una obra dramaticomusical en tres actes composta el 1931 per Kurt Weill sobre un llibret en alemany de Caspar Neher i Kurt Weill, basat en Der afrikanische Rechtspruch de Johann Gottfried Herder. Es va estrenar el 10 de març de 1932 al Deutsche Oper Berlin de Charlottenburg-Wilmersdorf, dirigida per Fritz Stiedry.

## Referències

* ↑ «Dades de l'òpera» (en alemany). Operone. Arxivat de l'original el 25 de setembre 2017. [Consulta: 25 maig 2018].
# Amfidòntids
## Referències

* ↑ Entrada «Amphidontidae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 16 març 2025].
# La dona de l'infern

La dona de l'infern (títol original en indonesi, Perempuan Tanah Jahanam) és una pel·lícula de terror del 2019 escrita i dirigida per Joko Anwar. La pel·lícula és protagonitzada per Tara Basro, Marissa Anita, Christine Hakim, Asmara Abigail i Ario Bayu. La pel·lícula segueix la Maya (Basro), que viatja amb la seva amiga Dini (Anita) al remot poble ancestral a la recerca d'una herència. S'ha doblat i subtitulat al català.
La pel·lícula es va anunciar el 2011 i va estar gairebé una dècada en desenvolupament, però es va arxivar. Set anys més tard, es va recuperar La dona de l'infern com una coproducció internacional entre productores d'Indonèsia, Corea del Sud i els Estats Units. El rodatge es va dur a terme en diversos llocs de Java Oriental, enfrontant-se a reptes a causa de la llunyania de la localització del poble i al fet que Anwar va haver-se d'hospitalitzar amb dengue.
La dona de l'infern es va estrenar a Indonèsia el 17 d'octubre de 2019 i internacionalment al Festival de Cinema de Sundance de 2020. Més tard va ser adquirit per Shudder per a la distribució internacional. La pel·lícula va ser un èxit de taquilla a Indonèsia i va rebre crítiques favorables a escala internacional. Els crítics van elogiar la seva fotografia, el disseny de so i l'ús del folklore indonesi. Va ser seleccionada com a candidata indonèsia per a l'Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa, però no va ser nominada. A la 40a edició dels premis Citra, la pel·lícula va rebre un rècord de disset nominacions i en va guanyar sis, inclosa la categoria a la millor pel·lícula, a la millor direcció, a l'actriu secundària per a Christine Hakim.

## Referències

* ↑ Sobczynski, Peter. «Impetigore movie review & film summary (2020) | Roger Ebert» (en anglès). RogerEbert.com. Arxivat de l'original el 7 February 2022. [Consulta: 7 febrer 2022].
* ↑ «Impetigore». Goita què fan, ara!. [Consulta: 16 setembre 2024].
* ↑ «Joko Anwar's 'Perempuan Tanah Jahanam' (Impetigore) selected as Indonesia's submission for the Oscars | Coconuts» (en anglès americà). Coconuts, 11-11-2020. Arxivat de l'original el 7 February 2022. [Consulta: 7 febrer 2022].
* ↑ Verhoeven, Beatrice. «How 'Impetigore' Director Gave Back to Remote Indonesian Village Used for Filming (Video)» (en anglès americà). TheWrap, 11-01-2021. Arxivat de l'original el 7 February 2022. [Consulta: 7 febrer 2022].
* ↑ «Teaser poster for Joko Anwar's 'Perempuan Tanah Jahanam' released». The Jakarta Post, 06-08-2019. Arxivat de l'original el 29 September 2020. [Consulta: 26 agost 2020].
* ↑ «2020 Sundance Film Festival: 118 Feature Films Announced» (en anglès americà). sundance.org, 04-12-2019. Arxivat de l'original el 6 July 2022. [Consulta: 6 juliol 2022].
* ↑ Ferrarese, Marco. «'New kinds of monsters': The rise of Southeast Asian horror films» (en anglès). www.aljazeera.com. Arxivat de l'original el 25 January 2022. [Consulta: 7 febrer 2022].
# La llegenda de l'indomable

La llegenda de l'indomable (títol original en anglès Cool Hand Luke) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Stuart Rosenberg, estrenada el 1967. Aquesta pel·lícula és una adaptació de la novel·la homònima de Donn Pearce. Està doblada al català.

## Argument

Per haver destruït parquímetres, Luke (Paul Newman) és condemnat a dos anys de presó en un camp de presoners de Florida. Però refractari a l'autoritat dels guardians, no pot sotmetre’s a la disciplina d'un camp on les humiliacions i els maltractaments són moneda corrent. Aviat, assabentant-se de la mort de la seva mare, després d'haver estat tancat al calabós, intenta evadir-se.

## Repartiment

* Paul Newman: Lucas 'Luke' Jackson
* George Kennedy: Dragline
* Robert Drivas: Loudmouth Steve
* Strother Martin: Capità
* J.D. Cannon: Society Red
* Lou Antonio: Koko
* Jo Van Fleet: Arletta
* Clifton James: Carr
* Morgan Woodward: Boss Godfrey
* Luke Askew: Boss Paul
* Marc Cavell: Rabbitt
* Richard Davalos: Blind Dick
* Robert Donner: Boss Shorty
* Warren Finnerty: Tattoo
* Dennis Hopper: Babalugats
* Joy Harmon: la dona
* Harry Dean Stanton: Tramp
* Anthony Zerbe: Dog Boy

## Comentaris

La pel·lícula és una paràbola sobre l'autoritat i la rebel·lió amb aquests papers típics de totes les pel·lícules de reclusos: el carceller sàdic, el caid de gran cor, etc. Es tracta d'un dels papers més importants de la carrera de Paul Newman.

## Al voltant de la pel·lícula

* El número de presoner de Luke (37) és una referència a la Bíblia:
| « | Car res no és impossible a Déu | » |
(Evangeli segons Lluc, capítol 1,verset 37).
* El rodatge ha tingut lloc a Lodi i a Stockton així com a la vall de San Joaquin a Califòrnia.
* El paper de la mare de Luke havia estat ofert a Bette Davis però el va refusar finalment.
* Una presó com la que es podia veure en el Deep South americà en aquell temps ha estat construïda per a la pel·lícula al nord de Stockton a Califòrnia. Una dotzena d'edificis han estat erigits incloent-hi una caserna, un menjador, el barri dels guardians, la casa del director i la canera.
* La música que se sent mentre Luke anima els altres presoners a treballar més de pressa a la carretera ha estat utilitzada més tard per la cadena de televisió ABC per la seva emissió Eyewitness News .
* Es tracta de la primera pel·lícula on treballa Anthony Zerbe.
* Una escena de la pel·lícula ha estat represa en la introducció de la cançó Civil War del grup americà Guns N' Roses.

## Premis i nominacions
### Premis

* 1968: Oscar al millor actor secundari per George Kennedy

### Nominacions

* 1968: Oscar al millor actor per Paul Newman
* 1968: Oscar al millor guió adaptat per Donn Pearce i Frank Pierson
* 1968: Oscar a la millor banda sonora per Lalo Schifrin
* 1968: Globus d'Or al millor actor dramàtic per Paul Newman
* 1968: Globus d'Or al millor actor secundari per George Kennedy

## Referències

* ↑ Títol en català a Ésadir.cat
* ↑ «Cool hand luke». The New York Times.
* 1 2 3 4 «The 40th Academy Awards» (en anglès). Acadèmia de les Arts i les Ciències Cinematogràfiques. [Consulta: 15 desembre 2023].