OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Goritos

Goritos (en llatí: gorytus, en grec antic: γωρυτός) era el nom del carcaix o buirac que usaven els escites per guardar les fletxes i també l'arc compost que utilitzaven.
En general, el goritos, que es col·locava sempre a la banda esquerra del guerrer, permetria emmagatzemar dins del carcaix l'arc, ja encordat, i les fletxes. Era l'arma principal de l'exèrcit escita, i era petit, comparant-lo amb la resta dels arcs de l'època. Per alguns goritos trobats, es dedueix que podien portar, a més de l'arc, fins a cinquanta fletxes, moltes més que altres carcaixos de l'època que portaven els altres pobles.
Molts goritos portaven decoracions elaborades. Se n'han trobat alguns en tombes del regne de Macedònia, com a l'anomenada «Tomba de Filip», a Vergina de la segona meitat del segle iv aC. També era utilitzat pels perses. Els indo-grecs van adoptar l'arc compost i el goritos com a part del seu equip de lluita a cavall aproximadament l'any 100 aC, com es pot veure a les seves monedes.

## Referències

* 1 2 Moya Galiano, Fabio. Escitas: señores del arco y la flecha. Còrdova: Almuzara, 2022, p. 146-147. ISBN 9788411313490.
* ↑ Loades, Mike. War bows : longbow, crossbow, composite bow and Japanese yumi. Oxford: Osprey Publishing, 2019, p. 219-220. ISBN 9781472825537.
# Vindelícia

Vindelícia (en llati Vindelicia, en grec antic Οὐινδελκία o Βινδελκια) era la més occidental de les quatre províncies de la regió del Danubi.
Va ser creada en temps d'August com a província independent, però a finals del segle I es va unir amb Rècia o Rètia (Rhaetia). Al segle iii es van separar altre cop i Rècia Primera (Rhaetia Prima) era l'antiga Rècia mentre Rècia Segona (Rhaetia Secunda), era l'antiga Vindelícia.
En temps d'August, Vindelícia tenia per límits la Germània Magna al nord, o sigui el Danubi i el Limes o Vallum Hadriani. A l'oest el territori dels helvecis, al sud, Rècia (separades probablement pels Alps Rètics encara que no consta enlloc), i a l'est Nòric (separades pel riu Inn, antic Oenus), segons defineix Claudi Ptolemeu. Així doncs abraçava la part oriental de l'actual Suïssa, parts de Baden-Württemberg i Baviera, i el nord del Tirol.
El país era pla, i només tenia en una banda els contraforts alpins. Segons Dió Cassi els habitants es dedicaven a l'agricultura i el país era fèrtil. El Lacus Brigantinus, al sud-oest, pertanyia a Vindelícia.
Estava poblat pels vindèlics una tribu emparentada amb els retis, d'origen celta i Tiberi els va sotmetre. Segons Estrabó va traslladar molts dels seus habitants a altres territoris. Les tribus del poble vindèlic, segons Estrabó, Claudi Ptolemeu i Plini el Vell, eren els brigantis, els runicates, els leuns, els consuantes, els clautinatis, els benlaunis, els estions i els licates.
Tenien com a ciutats principals Augusta Vindelicorum (capital), Castra Regina, Arbor Felix, Brigantium (actual Bregenz), Castra Vemania, Campodunum, Abodíacum, Abusina, Quintiana Castra, Batava Castra, Vallatum, Isinisca, Summontorium i Pons Oeni (actual Rosenheim).

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Vindelicia». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 24 febrer 2021].
# Tala (moneda)

El tala és la moneda oficial de Samoa. Normalment s'abreuja $, o WS$ per diferenciar-lo del dòlar dels Estats Units i d'altres tipus de dòlars; de vegades també s'usen els símbols SAT, ST o T. El codi ISO 4217 és WST. Se subdivideix en 100 sene. Tant el nom de la moneda com de la fracció són la versió samoana de l'anglès dollar i cent, per això el tala i el sene es continuen abreujant, respectivament, $ i ¢.
Es va adoptar el 1967 en substitució de la lliura samoana, a raó de 2 tala per lliura, i era equivalent al dòlar neozelandès (NZD), amb el qual va tenir un canvi fix paritari (1 WST = 1 NZD) fins al 1975.
Emès pel Banc Central de Samoa (en samoà Faletupe Tutotonu o Samoa, en anglès Central Bank of Samoa), en circulen monedes de 5, 10, 20 i 50 sene i d'1 tala (les d'1 i 2 sene foren retirades de la circulació), i bitllets de 2, 5, 10, 20, 50 i 100 tala. Cal destacar que el bitllet de 2 tala és fet de polímer, un plàstic especial, en comptes del paper acostumat.

## Taxes de canvi

* 1 EUR = 3,60673 WST (30 de juny del 2006)
* 1 USD = 2,83688 WST (30 de juny del 2006)

## Vegeu també

* Dòlar

## Enllaços externs

* (anglès) Banc Central de Samoa Arxivat 2009-06-07 a Wayback Machine.
Viccionari
# Il ratto della sposa

Il ratto della sposa és una òpera còmica en tres actes composta per Pietro Alessandro Guglielmi sobre un llibret italià de Gaetano Martinelli. S'estrenà al Teatro San Moisè de Venècia la tardor de 1765.
A Catalunya, s'estrenà el 1767 al Teatre de la Santa Creu de Barcelona. Una versió revisada es va realitzar a Londres el 1768. L'òpera va ser reeixida i hi va haver produccions en les dècades següents, algunes amb el títol La sposa rapita o amb un altre títol, Il vecchio deluso.

## Personatges

| Personatge | Tessitura | Intèrpret |
| Aurora, germana de Gaudenzio, amant de Gentilino, camarera de Ortenza | soprano | Anna Zamperini |
| Ortenza, dama rica, enamorada de Gaudenzio | soprano | Rosa Vitalba |
| Dorina | soprano | Caterina Bonafini |
| Gaudenzio, jove díscol, majordom d'Ortenza, enamorat de Dorina | tenor | Francesco Torelli |
| Gentilino, jove enamorat d'Aurora | tenor | Antonio Nazolini |
| Biondino, jove que retorna a la pàtria | tenor | Bartolomeo Schiroli |
| Polidoro, vell avar, oncle de Biondino | tenor | Giacomo Rizzoli |
| Personatges sense text, ballarins |||

## Argument

    Lloc: vil·la a prop de Florència
    Època: la de l'estrena de l'obra (segona meitat del segle xviii)
Es tracta d'un senzill argument d'enamoraments encreuats, amb final feliç, com correspon a un òpera còmica. Així, acaben casats Biondino amb Dorina, Gaudenzio amb Ortenza, Gentilino amb Aurora. Polidoro veu com totes les dones es burlen d'ell.

## Referències

* ↑ «Pietro Alessandro Guglielmi» (en alemany-italià). OperOne.de.
* ↑ Alier, Roger. L'òpera a Barcelona: orígens, desenvolupament i consolidació de l'òpera com a espectacle teatral a la Barcelona del segle XVIII. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 1990. ISBN 8472831655.
* ↑ «Il ratto della sposa». archive.org. Modesto Fenzo, 1765.
# Gunnar Eriksson

Gunnar Eriksson (Mora, 3 de gener de 1921 - Mora, 8 de juliol de 1982) fou un esquiador de fons suec que destacà a la dècada del 1940.

## Carrera esportiva

Especialista en esquí de fons va participar en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1948 disputats a Sankt Moritz (Suïssa), on aconseguí guanyar la medalla d'or en la prova de 4x10 km relleus amb l'equip suec i la medalla de bronze en la prova de 18 quilòmetres.
L'any 1950 en el Campionat del Món d'esquí de fons disputat a Lake Placid (Estats Units) aconseguí guanyar la medalla d'or en la prova de 50 quilòmetres.
En els Jocs Olímpics d'Hivern de 1952 realitzats a Oslo (Noruega) participà en la prova de 50 quilòmetres, on finalitzà en dotzena posició.

## Referències

* ↑ «Gunnar Eriksson - Sveriges Olympiska Kommitté» (en suec). [Consulta: 9 novembre 2023].
* 1 2 3 «Olympedia – Gunnar Eriksson». [Consulta: 9 novembre 2023].
* ↑ «ERIKSSON Gunnar». International Ski Federation. [Consulta: 13 gener 2020].
# La partenza e il ritorno dei marinari

La partenza e il ritorno dei marinari és una òpera en tres actes composta per Baldassare Galuppi sobre un llibret italià d'autor desconegut. S'estrenà al Teatro San Moisè de Venècia el 26 de desembre de 1764.
A Catalunya, s'estrenà el 1768 al Teatre de la Santa Creu de Barcelona.

## Referències

* ↑ http://www.operone.de/komponist/galuppi.html
* ↑ Alier, Roger. L'òpera a Barcelona: orígens, desenvolupament i consolidació de l'òpera com a espectacle teatral a la Barcelona del segle XVIII. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 1990. ISBN 8472831655.
# Ciclogènesi explosiva

Una ciclogènesi explosiva és una borrasca que s'aprofundeix molt ràpidament, amb una variació de més 24 hectopascals (hPa) en menys de 24 hores que pot generar forts vents amb velocitat fins a 140 kilòmetres per hora. Per a les latituds on es troba Catalunya, aquesta definició es relaxa i engloba caigudes de pressió d'uns 20 hPa en 24 hores, o fins i tot submúltiples d'ella, per exemple 9-10 hPa en 12h.
El concepte va ser proposat l'any 1980 pels investigadors americans Fred Sanders i John R. Gyakum, que van parlar de "meteorological bomb". L'ús a Catalunya va fer-se popular a partir del gener del 2009 amb el pas del cicló Klaus.
A finals de febrer de 2010 la depressió Xynthia, fruit d'una nova ciclogènesi explosiva, va causar destrosses al seu pas per Catalunya i nombroses víctimes a França.

## Referències

* ↑ «Une «bombe météorologique» déclenche la panique au Canada et aux États-Unis». Service météorologique du Canada: Environnement Canada. [Consulta: 26 desembre 2013].
* ↑ Martín León, F «El concepto de ciclogénesis explosiva o “bomba meteorológica”». RAM-Revista del Aficionado a la Meteorología, octubre 2013, 28-10-2013 [Consulta: 5 març 2014].
* ↑ Bernis, M «Qui s'ha inventat la ciclogènesi explosiva?». Diari Ara, 25-12-2013 [Consulta: 5 març 2014].
* ↑ Servei Meteorològic de Catalunya «Resum mensual. Febrer 2010». Butlletins climàtics, 3-2010. Arxivat de l'original el 5 de març 2014 [Consulta: 5 març 2014].
* ↑ VilaWeb «Tempesta 'Xynthia': destrosses i ferits a Catalunya Nord». VilaWeb, 01-03-2010 [Consulta: 5 març 2014].
* ↑ Portal informatiu de TV3, 3/24 «50 morts i 9 desapareguts a França pel pas de la tempesta "Xynthia"». , 03-03-2010 [Consulta: 5 març 2014].
* ↑ Libération «Xynthia, retour sur la tempête». Libération, febrer i març 2010 [Consulta: 5 març 2014]. Arxivat 5 de març 2014 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-03-05. [Consulta: 5 març 2014].
# José González Pintado y Hermoso

José González Pintado y Hermoso (Madrid, 1864 - 29 d'agost de 1936) fou un polític espanyol, diputat i senador a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.
Membre del Partit Liberal Fusionista, fou elegit diputat pel districte d'Albocàsser a les eleccions generals espanyoles de 1898. Posteriorment fou conseller del Banc d'Espanya fins poc abans de la seva mort i senador per la província de Sòria el 1905-1907.

## Enllaços externs

* Obituari al diari ABC
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Fitxa del Senat
# Marie-Magdeleine

Marie-Magdeleine és un «drama sagrat» en tres actes i quatre escenes de Jules Massenet, sobre un llibret de Louis Gallet. Va ser estrenada l'11 d'abril de 1873 al Teatre de l'Odéon. Pauline Viardot, la més gran contralt de l'òpera del seu temps la va cantar sota la direcció d'Édouard Colonne, davant d'un públic entusiasta que havia assistit massivament.
L'endemà, tot París parlava de Marie-Magdeleine. Camille Saint-Saëns va escriure: «Comencem enregistrant, amb alegria al cor, el complet èxit de l'experiment més audaç realitzat per cap músic a París des de L'Enfance du Christ de Berlioz. Massenet, per cert, no és un Berlioz i no faltaran aquells que el felicitin per això. Berlioz desconeixia aquest art d'equilibrar, tan de moda en l'actualitat, que permet tenir amics en tots els camps; desagradar a certs individus era una de les ambicions de Berlioz i cal reconèixer que va reeixir totalment. La musa de Massenet és menys arrogant; és una figura virtuosa que no fa res contra la seva consciència, però li agrada agradar i es posa flors al cabell».
Després va canviar a un «drame lyrique» amb decorats i vestuari per l'Opéra-Comique el 12 d'abril de 1906.

## Argument

Proper a l'oratori, el tema s'inspira en la història de Maria Magdalena tal com apareix relatada en els Evangelis.
* Acte I: Magdalena a la font
* Acte II: Jesús amb Magdalena
* Acte III
    1a. escena: El Gòlgota. Magdalena a la Creu
    2a. escena: La tomba de Jesús i la Resurrecció

## Personatges

| Personatge | Tessitura | Estrena, Teatre de l'Odèon (11 d'abril de 1873) | Reposició, Teatre de l'Odéon (1874) | Reposició, Opéra-Comique (1874) | Estrena, Opéra-Comique (12 d'abril de 1906) |
| Méryem, Magdalena | soprano | Pauline Viardot | P. Gueymard | Caroline Miolan-Carvalho | Aïno Akté |
| Marthe,la seva germana | mezzosoprano | I. Vidal | C. Surt-la | Franck | Mathilde Cocyte |
| Jésus, el Natzarè | tenor | Bosquin | Bosquin | Duchesne | Thomas Salignac |
| Judes, Iscariot | baix | Petit | Bouhy | Bouhy | Hector Dufranne |
| Deixebles, fariseos, escribas, publicans, soldats i executors romans, servents, santes dones, poble (cor) ||||||
| Direcció musical | Direcció musical | Édouard Colonne | Alexandre Luigini |

## Referències

* ↑ Finck, 1910, p. 43.
* ↑ «Dades de l'òpera» (en alemany). Operone. Arxivat de l'original el 25 de setembre 2017. [Consulta: 25 gener 2018].

## Bibliografia

* Finck, Henry Theophilus. Massenet and his operas (en anglès). Nova York: John Lane Company, 1910.
* Louis Schneider, Massenet, Fasquelle, París, 1926
# Municipi d'Allerød

El municipi d'Allerød és un municipi danès situat al nord-est de l'illa de Sjælland, abastant una superfície de 67 km². Amb la Reforma Municipal Danesa del 2007 va passar a formar part de la Regió de Hovedstaden, però no va ser afectat territorialment, els seus ciutadans van votar a favor de mantenir-se com a municipi independent.
La ciutat més important i la seu administrativa del municipi és Lillerød (15.616 habitants el 2009). Altres poblacions del municipi són:
* Lynge-Uggeløse
* Blovstrød
* Kollerød

## Consell municipal

Resultats de les eleccions del 18 de novembre del 2009:
| Partit | vots | % vots |
| Socialdemokratiet | 1818 | 13,7 |
| Det Radikale Venstre | 548 | 4,1 |
| Det Konservative Folkeparti | 2514 | 19,0 |
| Det Nye Allerød | 1133 | 8,6 |
| Lokallisten for Allerød | 818 | 6,2 |
| Socialistisk Folkeparti | 2140 | 16,2 |
| Kristendemokraterne | 49 | 0,4 |
| Dansk Folkeparti | 559 | 4,2 |
| Blovstrød-Listen | 1005 | 7,6 |
| Venstre | 2494 | 18,8 |
| Enhedslisten - De Rød-Grønne | 169 | 1,3 |

### Alcaldes

| Alcalde | Període | Partit |
| Eva Nejstgaard | 1-1-2007 a 30-11-2008 | Det Konservative Folkeparti |
| Erik Lund | 30-11-2008 a 31-12-2009 | Det Konservative Folkeparti |
| | 1-1-2010 a 31-12-2013 | |

## Referències

* ↑ (danès) Resultats eleccions municipals a Allerød
# Municipi d'Århus

El municipi d'Århus és un municipi danès situat a l'est de la península de Jutlàndia, a la Regió de Midtjylland. Abasta una superfície de 468 km² i no va ser afectat per la Reforma Municipal Danesa del 2007. Forma part de la Regió metropolitana de l'est de Jutlàndia essent el municipi que ha experimentat un major creixement demogràfic en els darrers anys, arribant a superar els 300.000 habitants.
La ciutat més important i seu administrativa del municipi és Århus (307.000 habitants el 2009), essent la ciutat més gran de Jutlàndia i la segona del país. Altres poblacions del municipi:
* Beder
* Borum
* Elev
* Harlev
* Hårup
* Hjortshøj
* Jegstrup
* Lisbjerg
* Løgten
* Lystrup
* Malling
* Mårslet
* Mejlby
* Mundelstrup
* Ormslev
* Sabro
* Solbjerg
* Spørring
* Stavtrup
* Studstrup
* Todbjerg
* Tranbjerg
* Trige

## Consell municipal

Resultats de les eleccions del 18 de novembre del 2009:
| Partit | vots | % vots |
| Socialdemokratiet | 63209 | 41,3 |
| Det Radikale Venstre | 7903 | 5,2 |
| Det Konservative Folkeparti | 13633 | 8,9 |
| Socialistisk Folkeparti | 26801 | 17,5 |
| Liberal Alliance | 568 | 0,4 |
| Kristendemokraterne | 621 | 0,4 |
| Schiller Instituttets Venner | 53 | 0,0 |
| Civilt Forum | 476 | 0,3 |
| Nihilistisk Folkeparti | 247 | 0,2 |
| Dansk Folkeparti | 8879 | 5,8 |
| Liste P.I.K. Penge i Kommunekassen | 306 | 0,2 |
| Kommunistisk Parti i Danmark | 208 | 0,1 |
| Silver som Borgmester | 76 | 0,0 |
| Venstre | 24352 | 15,9 |
| Kærlighedsfolket | 96 | 0,1 |
| Enhedslisten - De Rød-Grønne | 5718 | 3,7 |
| Liste for Enkeltpersoner | 48 | 0,0 |

### Alcaldes

| Alcalde | Període | Partit |
| Nicolai Wammen | 1-1-2007 a 2011 | Socialdemokratiet |
| Jacob Bundsgaard | 2011 a ---- | Socialdemokratiet |

## Referències

* ↑ Befolkningsforhold i Østjylland Arxivat 2011-07-19 a Wayback Machine., Planlægning over grundvand (Agència de planificació), Miljøministeriet (Ministeri de Medi ambient)
* ↑ «Århus-borger nr. 300.000 er ankommet». Arxivat de l'original el 2008-04-30. [Consulta: 30 desembre 2009].
* ↑ Danske Kommuner: Mange nye århusianere
* ↑ (danès) Resultats de les eleccions municipals al municipi d'Århus
# Teorema del punt fix de Brouwer

El teorema del punt fix de Brouwer , el nom es deu al matemàtic holandès Luitzen Egbertus Jan Brouwer, és un dels principals teoremes de punt fix en les matemàtiques. El seu enunciat és el següent:
* Sigui $A\subseteq \mathbb {R} ^{n}$ un conjunt homeomorf a ${\bar {B}}(0,1)$ (la bola unitària tancada). Sigui $F:A\rightarrow A$ un funció contínua. Llavors $F$ admet un punt fix, és a dir, $\exists x\in A$ tal que $F(x)=x.\,$
Hi ha diverses demostracions per aquest teorema, per exemple ocupant teoria del grau de Brouwer. En general es prova per la bola unitària, i després per Homeomorfisme és fàcil concloure el cas general.
Una observació important és que el teorema no és cert en dimensió infinita.
El teorema té diverses aplicacions interessants, per exemple per l'existència de solucions en algunes equacions diferencials ordinàries, com també implica que un got amb algun líquid, sense importar que tant s'hagi batut, al final sempre hi haurà algun punt del líquid que quedi en el mateix lloc que on va partir. Amb el teorema també es conclou que no existeix retracció de la bola unitària en la seva frontera, és a dir, no existeix $g:{\bar {B}}(0,1)\rightarrow \partial B(0,1)$ contínua i tal que la restricció a la frontera sigui la identitat.

## Història

El teorema del punt fix de Brouwer va ser un dels primers èxits de la topologia algebraica i és la base d'altres teoremes del punt fix més generals que son importants en l'anàlisi funcional. El cas de $n=3$ va ser demostrat per primera vegada per Piers Bohl el 1904 (publicat al Journal für die reine und angewandte Mathematik). Més tard va ser demostrat per L. E. J. Brouwer el 1909. Jacques Hadamard va demostrar el cas general el 1910, i Brouwer va trobar una demostració diferent el mateix any. Com que aquestes primeres demostracions eren totes indirectes i no constructives, eren contràries als ideals constructivistes de Brouwer. Encara que l'existència d'un punt fix no és constructiva en el sentit del constructivisme en matemàtiques, ara es coneixen els mètodes d'aproximació dels punts fixos garantits pel teorema de Brouwer.

## Referències

* ↑ Bohl, Piers «Über die Bewegung eines mechanischen Systems in der Nähe einer Gleichgewichtslage». J. Reine Angew. Math., 127, 3/4, 1904, pàg. 179–276.
* ↑ Hadamard, Jacques. «Note sur quelques applications de l'indice de Kronecker». A: Jules Tannery. Introduction à la théorie des fonctions d'une variable. A. Hermann & Fils, 1910, p. 437-477.
* ↑ Brouwer, L.E.J. «Über Abbildungen von Mannigfaltigkeiten». Mathematische Annalen, 71, 1910, pàg. 97-115.
* ↑ Karamardian, Stephan. Fixed points: algorithms and applications. Nova York: Academic Press, 1977. ISBN 978-0-12-398050-2.
* ↑ Istrăţescu, Vasile. Fixed point theory. Dordrecht-Boston, Mass.: D. Reidel Publishing Co., 1981. ISBN 978-90-277-1224-0.

## Enllaços externs

* Explicació del teorema a Wolfram MathWorld (anglès)
# Die Csárdásfürstin

Die Csárdásfürstin (literalment La princesa de Csárdás, també es coneix com La Princesa Gitana) és una opereta en 3 actes del compositor hongarès Emmerich Kálmán, sobre un llibret de Leo Stein i Bela Jenbach. Es va estrenar al Johann Strauß-Theater de Viena el 17 de novembre de 1915. Se n'han fet nombrosos enregistraments i és àmpliament representada a través d'Europa, particularment a Hongria, Àustria, Alemanya i l'antiga Unió Soviètica, on va ser adaptada a una pel·lícula popular. És l'obra més famosa de Kálmán.

## Personatges

| Funció | Tipus de veu | Repartiment estrena, 17 novembre 1915 (Director: Artur Guttmann) |
| Sylva Varescu | soprano | Mizzi Günther |
| Edwin Ronald | Baríton/de tenor | Karl Bachmann |
| Comtessa Stasi | soprano | Susanne Bachrich |
| Comte Boni Káncsiánu | Tenor | Josef König |
| Feri von Kerekes | Baix | Antal Nyárai |
| Anhilte | contralto | Gusti Macha |
| Leopold Maria | Baix |
| Oberleutnant von Rohnsdorff | Baix |
| Un americà | Baix |

## Referències

* ↑ Die Csárdasfürstin
* ↑ Сильва
# Municipi de Hedensted

El municipi de Hedensted és un municipi danès que es va crear l'1 de gener del 2007, en el marc de la Reforma Municipal Danesa, i que engloba els antics municipis de Hedensted, Juelsminde i Tørring-Uldum (excepte la parròquia de Grejs, que va votar per integrar-se al municipi de Vejle). El municipi està situat a l'est de la península de Jutlàndia, a la regió de Midtjylland. Té una superfície de 551 km² i està inclòs en la regió metropolitana de l'est de Jutlàndia. L'illa d'Alrø, al fiord de Horsens, també en forma part.
La ciutat més important i seu administrativa del municipi és Hedensted (11.022 habitants el 2009). Altres poblacions sóni:
* Åle
* Barrit
* Bjerre
* Daugård
* Glud
* Hornborg
* Hornsyld
* Hosby
* Juelsminde
* Korning
* Kragelund
* Lindved
* Ølholm
* Ølsted
* Øster Snede
* Overby
* Rårup
* Rask Mølle
* Snaptun
* Stenderup
* Stouby
* Tørring
* Uldum

## Consell municipal

Resultats de les eleccions del 18 de novembre del 2009:
| Partit | vots | % vots |
| Socialdemokratiet | 6739 | 28,1 |
| Det Radikale Venstre | 203 | 0,8 |
| Det Konservative Folkeparti | 1146 | 4,8 |
| Landsbylisten | 237 | 1,0 |
| Socialistisk Folkeparti | 1807 | 7,5 |
| Kristendemokraterne | 601 | 2,5 |
| Det Socialkonservative Parti | 42 | 0,2 |
| Dansk Folkeparti | 2594 | 10,8 |
| Centerpartiet | 27 | 0,1 |
| Venstre | 10504 | 43,8 |
| Enhedslisten - De Rød-Grønne | 88 | 0,4 |

### Alcaldes

| Alcalde | Període | Partit |
| Jørn Juhl Nielsen | 1-1-2007 a 31-12-2009 | Socialdemokratiet |
| | 1-1-2010 a 31-12-2013 | |

## Referències

* ↑ Befolkningsforhold i Østjylland Arxivat 2011-07-19 a Wayback Machine., Planlægning over grundvand (Agència de planificació), Miljøministeriet (Ministeri de Medi ambient)
* ↑ (danès) Resultats de les eleccions municipals al municipi de Hedensted
# Economia de Sierra Leone

Sierra Leone és el segon país més pobre del món, després de Papua Nova Guinea i a més compta amb una distribució de la riquesa bastant desigual. Té importants recursos minerals i pesquers i una agricultura a potenciar. No obstant això, la infraestructura social i econòmica no és molt desenvolupada, i distints problemes socials segueixen obstaculitzant el desenvolupament econòmic, després d'una guerra civil de 9 anys. És un país ric en mineral de diamant, a més d'altres productes, la qual cosa li ha convertit a un territori molt desitjat per grans companyies mineres multinacionals. Prop de dos terços de la població en edat de treballar viu de l'agricultura de subsistència. La indústria es redueix al processament de matèries primeres i a la indústria lleugera dirigida al mercat domèstic.
Sent en 2004 el 83% del valor dels seus exportacions els diamants, el preu del mineral ha condicionat constantment l'economia del país. En les dècades de 1970 i 1980, la baixada del preu del mineral va ocasionar problemes a l'economia. La nova crisi que es va deslligar en 2003 va tornar a castigar el precari sistema econòmic.
De l'explotació del diamant, només entre el 7 i el 10% del total és legal, la qual cosa impedeix que els beneficis reverteixin a la població. L'explotació il·legal contribueix al sosteniment de la lluita armada de grups guerrillers, compravenda d'armes i activitats delictives en general, amb un govern molt feble que amb prou feines pot afrontar solucions a la situació. No obstant des de l'any 2000 es va multiplicar per 20 el volum d'exportació legal declarada. Això, juntament amb la creació, a instàncies de les Nacions Unides, d'un fons amb els imposts que graven l'exportació de diamants, ha permès la tornada als ciutadans de les regions mineres d'una part important de recursos.