OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fuerza Popular

Fuerza Popular (en català: Força Popular) és un partit polític peruà de dreta i d'abast nacional.

## Història

El partit, inicialment amb el nom Fuerza 2011 fou fundat el 9 de març de 2010 per Keiko Fujimori, filla de l'expresident peruà Alberto Fujimori per la fusió de la coalició Alianza por el Futuro (formada en 2005 per la unió dels partits Cambio 90, Si Cumple Siempre Unidos) i Nueva Mayoría, creats durant el govern d'Alberto Fujimori.
Keiko Fujimori es va postular a la Presidència de la República en les eleccions generals del Perú de 2011 obtenint el segon lloc, portant com a candidats vicepresidencials a Rafael Rey i Jaime Yoshiyama. Ho va intentar novament en les eleccions generals del Perú de 2016, juntament a José Chlimper i Vladimiro Huaroc com a vicepresidents, obtenint novament el segon lloc amb el 49.88% de vots vàlids.

## Referències

* ↑ Ortíz de Zarate, Roberto. «Keiko Fujimori Higuchi». Barcelona Centre for International Affairs, 24-03-2016. [Consulta: 4 març 2021].
* ↑ Landsford, Tom. Political Hanbook of the world 2014 (en anglès). CQ Press., p. 1132.
* ↑ «Elecciones Generales 2011 Segunda Elección Presidencial». Oficina Nacional de Procesos Electorales, 15-06-2011. [Consulta: 4 març 2021].
* ↑ «Rafael Rey y Jaime Yoshiyama integran plancha presidencial de Keiko Fujimori». andina.pe, 07-12-2011. [Consulta: 4 març 2021].
* ↑ «Após apuração de 100% dos votos no Peru, Kucynski conquista 50,12%». Radio France Internationale, 09-06-2016. [Consulta: 4 març 2021].
# Pandua

Pandua (bengalí পান্ডুয়া o Hazrat Pandua হজরত পান্ডুয়া, també Paruah o Peruah) és una ciutat abandonada avui substituïda per Malda, situada a 25° 08′ N, 88° 10′ E﻿ / ﻿25.13°N,88.16°E﻿ / 25.13; 88.16. També fou anomenada un temps Firuzabad (bengalí ফিরুজাবাদ) i és coneguda com a Adina. Es troba a uns 18 km al nord de Malda.

## Història

Fou fundada probablement per Shams al-Din Firuz Shah. El 1339, Ala al-Din Ali Shah va transferir la capital de Lakhnawti o Gaur (a 32 km) fins a Pandua. Més tard Shams al-Din Iliyas Shah, el primer sultà independent de Bengala, la va cobnvertir en capital del seu sultanat i en aquest temps es va dir Firozabad però el 1453 la capital va retornar a Gaur per decisió de Nasir al-Din Mahmud Shah, potser a causa del canvi del curs del riu Mahananda a la vora del qual estava Pandua.
La ciutat fortificada s'estenia fins a Malda amb unes muralles d'uns 10 km, uns 3 al nord i uns 6 a l'oest del riu Mahananda, i paral·leles a aquest; el suburbi de Rai Khan Dighi era el port de la ciutat.

## Monuments

* Adina Jamia (mesquita d'Adina) del 1369.
* Mausoleu d'Eklakhi (tomba de Djalal al-Din Muhammad Shah)
* Mesquita de Kutb Shahi

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
* Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.

## Notes

* ↑ Majumdar, R.C. (ed.)(2006). The Delhi Sultanate, Mumbai: Bharatiya Vidya Bhavan, p. 193
* ↑ Mahajan, V.D. (1991, reimpressió 2007). History of Medieval India, Part I, Nova Delhi: S. Chand, ISBN 81-219-0364-5, p.274
* ↑ Majumdar, R.C. (ed.)(2006). The Delhi Sultanate, Mumbai: Bharatiya Vidya Bhavan, p. 212

## Enllaços externs

* Pandua Arxivat 2011-05-25 a Wayback Machine.
* Adina Arxivat 2011-05-25 a Wayback Machine.
# Eleccions municipals de 2015 a Tortosa

Les eleccions municipals de 2015 a Tortosa van ser unes eleccions locals que es van celebrar el diumenge 24 de maig de 2015 a Tortosa, al Baix Ebre, com a part de les eleccions municipals espanyoles. Es van triar els 21 regidors de l'Ajuntament de Tortosa.

## Sistema electoral

Les eleccions als ajuntaments de l'Estat espanyol estan fixades per celebrar-se el quart diumenge de maig cada quatre anys. El sistema electoral fa servir la regla D'Hondt amb representació proporcional, llistes tancades i una barrera electoral del 5% dels vots vàlids, que inclou els vots en blanc. La votació per a l'assemblea local es basa en el sufragi universal.
En les eleccions municipals, la circumscripció electoral és el municipi i el nombre d'escons (o sigui, regidors) a triar del municipi es determina en funció del nombre d'habitants censats en aquest municipi. En el cas de Tortosa, en tenir 23.084 persones censades, l'hi correspon 21 regidors.

## Candidatures

El 28 d'abril del mateix any, la Junta Electoral de Zona de Tortosa va proclamar nou candidatures del municipi de Tortosa en el Butlletí Oficial de la Província de Tarragona.
| Partit polític | Llista de candidats |
| Convergència i Unió (CiU) | Llista |
| Esquerra Republicana de Catalunya-Acord Municipal (ERC-AM) | Llista |
| Movem Tortosa-Entesa (MT-E) | Llista |
| Partit dels Socialistes de Catalunya (PSC-CP) | Llista |
| Candidatura d'Unitat Popular (CUP-AET-PA) | Llista |
| Partit Popular Català (PP) | Llista |
| Agrupació d'Electors Som Tortosa (SOMTORTOSA) | Llista |
| Plataforma per Catalunya (PxC) | Llista |
| Democracia Nacional (DN) | Llista |

## Jornada electoral
### Constitució de les meses

En aquell moment, Tortosa tenia una població de 33.932 habitants, dels quals 23.084 persones van ser cridades a votar en alguna de les 40 meses que es van constituir al municipi.

### Participació

La participació en aquestes eleccions va ser de 59,3%, el qual cosa implica que un total de 13.681 ciutadans del municipi van decidir exercir el seu dret a vot. Comparant aquesta participació amb la mitjana catalana, Tortosa va registrar una xifra pràcticament idèntica, situant-se en 0,8 punts percentuals per sobre.
A continuació, es presenta una taula amb els percentatges de participació registrats a diferents hores del dia de les eleccions:
| Hores | Tortosa |
| Participació (14h) | 33,5% ( 0,4%) |
| Participació (18h) | 45,0% ( 1,4%) |
| Participació (20h) | 59,3% ( 0,0%) |

## Referències

* 1 2 «Llei orgànica 5/1985, de 19 de juny, del règim electoral general». Portal Jurídic de Catalunya. [Consulta: 31 maig 2023].
* ↑ «Infoelectoral | Resultados electorales» (en castellà). Ministerio de Interior | Gobierno de España. [Consulta: 31 maig 2023].
* ↑ «Eleccions municipals 2015 | Cercador d'Informació i Documentació Oficials». Diputació de Barcelona. [Consulta: 17 juny 2023].
* 1 2 «Resultats electorals». Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 juny 2023].
Plantilla:Eleccions municipals a Tortosa
# Tadorna

Tadorna és un gènere d'ocells de la subfamília dels tadornins (o de la tribu Tadornini, segons autors), dins la família dels anàtids. Són un grup d'aus semiterrestres, d'aspecte intermedi entre els ànecs típics i les oques. De grandària mitjana, fan 50-60 cm de llargària. Hi ha lleugeres diferències de color entre els sexes en la majoria de les espècies i coincideixen en disseny de color en vol: les terciàries formen un mirall verd, les secundàries i primàries són negres i les cobertores blanques. S'alimenten de petits animalons de la vora de l'aigua (crancs, mol·luscs), així com herba i altres plantes.

## Taxonomia

Segons les modernes classificacions aquest gènere està format per 6 espècies:
* Ànec sud-africà (Tadorna cana).
* Ànec canyella (Tadorna ferruginea).
* Ànec blanc (Tadorna tadorna).
* Ànec australià (Tadorna tadornoides).
* Ànec del paradís (Tadorna variegata)
* Ànec encaputxat (Tadorna cristata).
L'ànec raja (Tadorna radjah) és ara considerat l'única espècie del gènere Radjah.

## Referències

* ↑ Josep del Hoyo i J. Nigel. Illustrated checklist of the birds of the world. Vol.1, Non passerines. Lynx Edicions, 2014. ISBN 978-84-96553-94-1
* ↑ Birdlife checklist version 06.1 (Feb 2014)
* ↑ Birdlife checklist version 09 (Dec 2016)
# Tractat de Tartu

El Tractat de Tartu (en rus: Тартуский мирный договор, en finès: Tarton rauha) és un tractat de pau signat entre Finlàndia i la Rússia soviètica signat el 14 d'octubre de 1920 després de quatre mesos de negociacions. Amb aquest text es fixà la frontera entre ambdós països després que es produïssin la Guerra Civil finesa i la Heimosodat (guerres entre nacions germanes a Carèlia est).
Amb el Tractat de Tartu, es confirmà com a frontera l'antiga línia entre la Rússia imperial i el Gran Ducat de Finlàndia. A més, Finlàndia va rebre Petsamo, cosa que li va permetre tenir una sortida a l'oceà Àrtic. De fet, la possessió d'aquest enclavament havia estat ja una promesa del tsar Alexandre II de Rússia el 1864, que volia intercanviar aquesta ciutat pel control de l'istme de Carèlia. Finlàndia també va estar d'acord a abandonar les zones ocupades de Repola (unida a Finlàndia durant l'Expedició Vienesa) i Porajärvil (unida a Finlàndia durant l'Expedició Aunu a Carèlia est).
El tractat també tenia altres articles, com ara bé el dret soviètic a navegar lliurement entre els ports finesos del llac Ladoga i al Golf de Finlàndia (a través del riu Neva). Alhora, Finlàndia havia de garantir el trànsit terrestre entre la Unió Soviètica i Noruega a través de la regió de Petsamo. Finalment, Finlàndia acceptà desarmar les fortaleses costaneres d'Ino, situada davant de la ciutat soviètica de Kronstadt (a Kotlin), i de les diferents illes exteriors del golf.
Aquest tractat quedà trencat en produir-se l'any 1939 l'atac soviètic sobre Finlàndia i que suposà l'inici de la Guerra d'Hivern.

## Delegació finesa

* Juho Kusti Paasikivi, líder
* Juho Vennola
* Alexander Frey
* Rudolf Walden
* Väinö Tanner
* Väinö Voionmaa
* Väinö Kivilinna

## Delegació Soviètica

* Jan Antonovitš Behrsin-Siemelis
* Platon Michailovitš Keršentsev
* Nikolai Sergejevitš Tihmenjev
* Alexandr Alexandrovitš Samojlo
* Evgenij Andreevitš Berens

## Referències

* ↑ Pieni tietosanakirja, "El Senat va suggerir el 1863 que si la promesa d'oferir la fàbrica d'armes i la seva àrea a Rússia pogués dur-se a terme, llavors la regió costanera abans dita seria transferida a Finlàndia. L'any 1864 arribà el permís imperial, però mai es portà a bon port" (traducció del finès).
# Concert per a trompeta (Böhme)

El Concert per a trompeta en mi menor, op.19 (1899), és la més important i recordada de les obres d'Oskar Böhme.
Està dedicat a Ferdinand Weinschenk (1831-1910). No sabem si Böhme va o no estudiar amb ell, però mantenien tanta amistat que li dedicà aquest Concert per a Trompeta. Aquesta obra ascendia un esglaó enfront de la gran quantitat de fantasies i temes amb variacions que estaven sortint a la llum per a trompeta. Això ens condueix a pensar que Oskar Böhme tenia intenció de millorar el repertori del seu propi instrument. El dia que es va interpretar per primer cop fou el 9 de juny de 1899, en un concert nocturn al Conservatori de Leipzig on el solista fou Friedrich Steuber.
Lars Naess va dedicar la seva tesi doctoral a aquest concert i el va enregistrar per primer cop (i no en tenim constància que n'hi hagi hagut més) en la clau original i amb orquestra. Generalment aquest concert es toca en una versió editada de Sergey N. Yeriomin (que canvià el tempo del segon temps, convertint-lo en Adagio festivo). En un principi, el concert estava escrit per corneta en La. I segueix el model d'esquema de concerts romàntics. Sommerhalder també va retrobar aquest concert i el va enregistrar, com també enregistrà i redescobrí altres composicions de Böhme.
L'estructura del concert es divideix en quatre moviments:
* Allegro moderato
* Adagio religioso
* Allegretto
* Rondó: Allegro scherzando

## Referències

* ↑ «Trumpet Concerto, Op.18 (Böhme, Oskar) - IMSLP». [Consulta: 20 desembre 2021].
* ↑ Sommerhalder, Max «Glory and Ordeal — Oskar Böhme’s Life and Death in Russia» (en anglès). Trumpet Magazine, 24-04-2019 [Consulta: 20 desembre 2021].
# Elisa Garrido Moreno

Elisa Garrido Moreno (València, 1985) és una investigadora i docent valenciana especialitzada en les relacions entre art i ciència.
És doctora en Història i Teoria de l'Art per la Universitat Autònoma de Madrid i llicenciada en Història de l'Art (Universitat de València, 2009) i Comunicació Audiovisual (Universitat de Salamanca, 2012). Va realitzar la seva tesi doctoral en el Departament d'Història de la Ciència del Consell Superior de Recerques Científiques sobre la intersecció entre art, ciència i pintura de paisatge en l'obra del viatger i naturalista Alexander von Humboldt.
Ha treballat com a investigadora contractada en la Universitat Carles III de Madrid, investigadora del Programa Fulbright en el Museu Nacional d'Història Natural de la Smithsonian Institution (Washington DC) i com acadèmica visitant a la Universitat d'Oxford, on va dur a terme el projecte de recerca Female Science and Visual Culture: Witches, Supporters and Heroines (finançat per Axudas de apoio á etapa de formació posdoutoral de la Xunta).
És autora del llibre Arte y ciencia en la pintura de paisaje: Alexander von Humboldt (Doce Calles, 2018) i de diverses publicacions relacionades amb la cultura visual a través de la història de la ciència i les pràctiques visuals contemporànies.
És professora de la Universitat Autònoma de Madrid. Duu a terme una labor dedicada a la divulgació científica sobre la unió art-ciència i el paper de les dones en la història de la ciència. Ha participat en la 3a edició de #MujeresDivulgadoras: ciencia con voz de mujer i és col·laboradora habitual de la revista Principia.

## Referències

* ↑ https://www.worldcat.org/title/arte-y-ciencia-en-la-pintura-de-paisaje-alexander-von-humboldt
* ↑ http://arteuam.com/elisa-garrido-moreno/
* ↑ https://socialmediaeninvestigacion.com/elisa-garrido/
* ↑ https://principia.io/staff/elisa-garrido/
# Lluís Pujals i Carretero

Lluís Pujals i Carretero (Berga, 22 de gener de 1966) és un músic i compositor de sardanes.
Als vuit anys va començar a cursar estudis de música, concretament de solfeig, amb Montserrat Perayre, i de clarinet amb Ramon Sobrevies, a l'Escola Municipal de Música de Berga. Després va fer estudis generals al Conservatori de Música Isaac Albéniz, i va estudiar saxofon, oboè i harmonia amb Francesc Elias, Francesc Castillo i Antonio Peral, respectivament. Exerceix de professor de saxofon a les escoles L'Espill de Berga i Santa Maria de Blanes. A més, ha estat membre de les cobles Pirineu (1976-82), Bages (1983-84), La Principal de Barcelona (1985-87) i la Sant Jordi (1986), de l'Orquestra de Cambra Catalana i de la cobla La Principal de la Bisbal.
També ha compost diverses sardanes, i participat en gravacions com a solista de tible, oboè i saxofon. El 2016, la cobla La Principal de la Bisbal va gravar un disc recopilatori amb les sardanes compostes per Pujals.

## Referències

* 1 2 3 «Pujals i Carretero, Lluís». Portal Sardanista. Arxivat de l'original el 24 octubre 2020. [Consulta: 20 març 2023].
* 1 2 «Lluís Pujals i Carretero». Músics per la cobla. [Consulta: 20 març 2023].
* ↑ «Festival d’estiu de cobles i compositors». Agrupació amics de la sardana de Tiana, 15-07-2015. Arxivat de l'original el 21 març 2023. [Consulta: 20 març 2023].
* ↑ «Disc de sardanes de Lluís Pujals». Diari de Girona, 01-04-2016.

## Enllaços externs

* Lluís Pujals i Carretero - Lloc web oficial
# Haliaeetus

Haliaeetus és un gènere d'ocells rapinyaires de la família dels accipítrids (Accipitridae). Habiten grans masses d'aigua, tant dolça com salada, a gran part del món. L'única espècie que es presenta a Europa (i no pas als Països Catalans) és l'àguila marina o pigarg, noms comuns que es fan extensius a la resta de les espècies del gènere, i també al proper gènere Ichthyophaga.
Són aus grans, que poden variar entre els 2-2,7 kg del pigarg de Sanford fins als 9 kg del pigarg gegant. Solen tindre zones blanques amb fort contrast amb altres negres o molt fosques.

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 12.2, juliol 2022) aquest gènere està format per deu espècies:
* Pigarg ventreblanc (Haliaeetus leucogaster).
* Pigarg de les Salomó (Haliaeetus sanfordi).
* Pigarg africà (Haliaeetus vocifer).
* Pigarg de Madagascar (Haliaeetus vociferoides).
* Pigarg de Pallas (Haliaeetus leucoryphus).
* Pigarg cuablanc (Haliaeetus albicilla).
* Pigarg americà (Haliaeetus leucocephalus).
* Pigarg de Steller (Haliaeetus pelagicus).
* Pigarg petit (Haliaeetus humilis).
* Pigarg capgrís (Haliaeetus ichthyaetus).

## Referències

* 1 2 «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 281. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Carpa koi japonesa

La carpa koi japonesa (Leuciscus idus) és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a Euràsia. Introduït als Estats Units com a peix ornamental.
Els mascles poden assolir els 76 cm de longitud total.

## Referències

* ↑ Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1991. World fishes important to North Americans. Exclusive of species from the continental waters of the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Publ. (21):243 p.
* 1 2 «Leuciscus idus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Koli, L., 1990. Suomen kalat. [Fishes of Finland] Werner Söderström Osakeyhtiö. Hèlsinki. 357 p. (en finès).
# Fairview (Missouri)

Fairview és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 395 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fairview tenia 395 habitants, 146 habitatges, i 109 famílies. La densitat de població era de 317,7 habitants per km².
Dels 146 habitatges en un 39% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,1% hi vivien parelles casades, en un 14,4% dones solteres, i en un 25,3% no eren unitats familiars. En el 22,6% dels habitatges hi vivien persones soles l'11% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,71 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,09.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,1% tenia menys de 18 anys, un 9,4% entre 18 i 24, un 25,8% entre 25 i 44, un 19% de 45 a 60 i un 14,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.250 $ i la renda mediana per família de 29.688 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.250 $ mentre que les dones 17.031 $. La renda per capita de la població era de 12.198 $. Entorn del 13,2% de les famílies i el 20,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fairview». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fairview». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# New Breeding Techniques

Les New Breeding Techniques (NBT), també anomenades «noves tècniques de selecció vegetal» o «noves tècniques de millora de les plantes», fan referència a un conjunt de tècniques d'edició genètica emprades al domini de la selecció vegetal per a desenvolupar noves varietats de plantes.

## Tècniques de precisió?

El sector mercantil de la biotecnologia i el bloc de científics que s'hi adhereixen han apostat pel concepte de "tècniques de precisió", amb una funció clara de fomentar una falsa confiança envers l'enginyeria genètica, com bé fa la nova plataforma nbtplatform (o plataforma per a les NBT) a la Unió Europea, que a més de treballar en aquesta "guerra de les paraules", també ho fa als despatxos de les eurodiputades amb la finalitat clara de legislar a favor dels lobbies per als que treballen.

## Mutacions aleatòries

El desembre del 2015 es publica un article que fa referència a les mutacions aleatòries que presenten aquestes noves tècniques d'edició genètica, i el 29 de maig de 2017 se'n publica un altre que fa referència a les mutacions de la tècnica CRISPR en concret, tot aportant evidències de les incerteses que presenta la biotecnologia.

## Referències

* 1 2 http://www.nbtplatform.org/ Arxivat 2017-09-07 a Wayback Machine.
* ↑ «Transgénicos, OMG, nuevos OMG... la batalla de las palabras» (en castellà). Ecologistas en Acción, 24-04-2017. Arxivat de l'original el 2020-09-28. [Consulta: 2 setembre 2017].
* ↑ «Biotech lobby’s push for new GMOs to escape regulation» (en anglès). Corporate Europe Observatory, 02-02-2016. [Consulta: 7 setembre 2017].
* ↑ Steinbrecher, Ricarda «Genetic Engineering in Plants and the “New Breeding Techniques (NBTs)”. Inherent risks and the need to regulate». EcoNexus, 12-2015.
* ↑ Shaefer, Kellie «Unexpected mutations after CRISPR–Cas9 editing in vivo». Nature Methods, 29-05-2017.
# Mikio Oda

Mikio Oda (japonès: 織田幹雄) (Hiroshima, 30 de març de 1905 - Kamakura, 2 de desembre de 1998) va ser un atleta japonès que va competir durant les dècades de 1920 i 1930. Fou el primer medallista d'or japonès i asiàtic en una prova individual dels Jocs Olímpics.
Nascut a Kaita, a la prefectura d'Hiroshima, amb 17 anys va establir un nou rècord japonès del triple salt als Jocs de l'Extrem Orient de 1923 celebrats a Osaka. Va ser seleccionat per prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1924 de París, on va prendre part en tres proves del programa d'atletisme. Fou sisè en la prova del triple salt, mentre en el salt de llargada i el salt d'alçada quedà eliminat en semifinals.
En tornar al Japó es va matricular a la Universitat de Waseda, però va tornar per competir als Jocs Olímpics d'Estiu de 1928 d'Amsterdam. Tornà a disputar tres proves del programa d'atletisme. Va guanyar la prova del triple salt amb un salt de 15,21 metres, convertint-se en el primer atleta japonès a guanyar una medalla d'or olímpica. En el salt de llargada i el salt d'alçada quedà eliminat en semifinals.
El 1931 es va graduar a la Universitat de Waseda. El 27 d'octubre d'aquell any va establir un nou rècord mundial del triple salt amb de 15,58 metres. El 1932 va ser entrenador i capità de l'equip japonès d'atletisme als Jocs Olímpics de Los Angeles. També fou l'abanderat japonès en la cerimònia inaugural.
Després de retirar-se passà a formar part del Comitè Olímpic Japonès a partir del 1948 i del comitè tècnic de la IAAF. També va ser entrenador de l'equip japonès d'atletisme als Jocs Olímpics d'Estiu de 1952 i als Jocs Asiàtics de 1954. Durant els Jocs Olímpics d'Estiu de 1964 de Tòquio la bandera olímpica es va aixecar a 15,21 metres, per recordar l'èxit d'Oda 36 anys abans.
El 1979 va rebre l'Orde Olímpic, el màxim guardó del Moviment Olímpic.L'any 2000 va ser escollit com el millor atleta masculí asiàtic del segle XX per per un equip d'experts en atletisme.

## Referències

* ↑ Interview with Mikio Oda, first Japanese Olympic gold medallist. IAAF. Retrieved on 26 April 2010.
* ↑ «Olympedia – Mikio Oda». [Consulta: 1r octubre 2024].
* 1 2 3 4 5 6 «Olympedia – Mikio Oda». [Consulta: 1r octubre 2024].
* ↑ IAAF World Athletics Championships. Doha 2019. Statistics Handbook. Doha: IAAF, 2019, p. 690 [Consulta: 18 agost 2024].
* ↑ «Mikio Oda (JAP) - Deportes | Juegos Olímpicos | Historia» (en castellà). elmundo.es. [Consulta: 1r octubre 2024].
* ↑ «Mikio Oda» (en anglès). olympics.com/. [Consulta: 1r octubre 2024].