OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Unió de Centre

Unió de Centre (grec) Ένωση Κέντρου, Enosi Kentrou, EK) fou un partit polític grec, fundat el 1961 per Georgios Papandreu. A les eleccions legislatives gregues de 1963 va guanyar i Papandreu fou nomenat primer ministre de Grècia.
Després de l'anomenada Apostasia de 1965, cop d'estat reial planejat per Constantí II de Grècia i executat per Konstantinos Mitsotakis, Papandreu fou obligat a dimitir i es formà un nou govern amb antics membres de l'EK amb Giorgios Athanasiadis-Novas com a primer ministre. Athanasiadis intentat obtenir un vot de confiança al Parlament Hel·lènic, però l'EK es dividí en dos, i una crisi política que va conduir a continuació a l'establiment de la junta militar grega de 1967-1974.
La Unió del Centre va ser l'últim partit venizelista que va detenir el poder a Grècia. El partit nominalment va continuar existint fins a 1977 (després de la Junta va canviar el nom a Unió de Centre - Noves Forces), quan es va crear el seu successor, la Unió de Centre Democràtic (EDIK). Konstantinos Mitsotakis, que havia abandonat l'EK en 1965, va crear el rival Partit Venizelista, conegut com el "Partit dels Nous Liberals", que es va fusionar amb Nova Democràcia el 1978.

## Resultats electorals
### Eleccions legislatives

Parlament Hel·lènic :
| Any | Líder | Vots | % | Escons | +/– | Pos. | Govern |
| 1961 | Georgios Papandreou | 1,555,442 (En aliança amb PP) | 33.66 | 100 / 300 | 54 | 2n | Oposició |
| 1963 | Georgios Papandreou | 1,962,074 | 42.04 | 138 / 300 | 38 | 1r | Minoria |
| 1964 | Georgios Papandreou | 2,424,477 | 52.7 | 171 / 300 | 33 | = 1r | Majoria |
# Phalanger

Phalanger és un gènere de pòssums. És un dels quatre gèneres les espècies dels quals s'anomenen vulgarment cuscussos.
Espècies vivents de diprotodonts :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subordre Vombatiformes :
Subordre Phalangeriformes (continua més avall) :
Subordre Phalangeriformes (continua més amunt) :
Subordre Macropodiformes (continua més avall) :
Subordre Macropodiformes (continua més amunt) :
# Ceba tendra

Ceba tendra, cebeta o ceballot es diu a les plantes comestibles d'algunes espècies del gènere Allium que es cullen abans de tenir el bulb completament desenvolupat per a menjar-les tendres. De sabor més suau que la ceba, solen menjar-se crues finament capolades en sopes, fideus i amanides. Sovint es confon amb el cibulet, no obstant això, aquest no té bulb ni quan madura. A Catalunya existeix una varietat denominada calçot i al País Valencià hi ha una varietat anomenada bavosa.

## Referències

* 1 2 «Diccionari normatiu valencià». Acadèmia Valenciana de la Llengua. [Consulta: 25 agost 2024].
* ↑ «Diccionari normatiu valencià». Acadèmia Valenciana de la Llengua.
* 1 2 Fàbrega, Jaume. «La sopa de ceba». Diario de Ibiza, S.L., 13-02-2019. [Consulta: 25 agost 2024].
* ↑ Butlletí d'Informació Agrària, núm. 228, 12-2022, pàg. 16.
* ↑ Catàleg valencià de varietats tradicionals d'interés agrari, 2024, pàg. 41.
# Trachinotus falcatus

Trachinotus falcatus és una espècie de peix de la família dels caràngids i de l'ordre dels perciformes que es troba a l'Atlàntic occidental: des de Massachusetts (Estats Units) fins al sud-est del Brasil, incloent-hi les Bahames i les Índies Occidentals.
Els mascles poden assolir els 122 cm de longitud total.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
# Nicolau Tous i Mirapeix

Nicolau Tous i Mirapeix (Igualada, c. 1810 - Barcelona, 14 de maig de 1892) fou un empresari català.

## Biografia

Era fill de l'empresari igualadí Nicolau Tous i Soler i d'Antònia Mirapeix. Es va formar en l'ofici de la fosa. Degut a les necessitats de maquinària per a la indústria cotonera catalana, el seu pare el va enviar a la ciutat de Thann (Alsàcia), on va poder estudiar les novetats d'aquesta indústria.
El 1838 ell i el seu pare van establir La Barcelonesa, un primer taller de construcció de maquinària, en un convent de frares caputxins derruït i desamortitzat a la Rambla del Centre. Es varen beneficiar de la prohibició que havia establert Anglaterra per a l'exportació de maquinària per a filats, que pretenia protegir la supremacia tècnica d'aquell país.
El 1841, juntament amb el seu pare i Celedonio Ascacíbar, va constituir la societat comanditaria Tous, Ascacíbar y Compañía que s'instal·là en el convent de Sant Agustí Nou, al carrer de Sant Pau ,i que es dedicà a la fabricació de maquinària i peces de fosa i es va convertir en una de les principals empreses del sector. El 1855, es va fusionar amb l'empresa Valentín Esparó y Consocios per a crear la La Maquinista Terrestre i Marítima, de la que Nicolau Tous i Mirapeix en fou codirector fins a la mort.
Va ser tresorer de la comissió organitzadora de l'exposició de Barcelona del 1860. El 1871-1872 va projectar els ponts de metall de la línia de ferrocarril de Sant Joan de les Abadesses a Barcelona, juntament amb l'enginyer Josep Maria Cornet.
Una de les seves frases predilectes fou La industria no vive del negocio del día; vive del crédito de siempre. Va morir a Barcelona el mes de març de 1892.

## Referències

* 1 2 Romaní, Carlos. El carrer dels senyors. Sevilla: Punto Rojo Libros SL, 2019, p. 74. ISBN 978-84-17848-71-2.
* 1 2 3 «Nicolau Tous i Soler». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.}
* 1 2 «Defuncions 1892, núm. 2290». AMCB.
* 1 2 3 «El otro día discurrió por las principales calles de Barcelona un entierro que llevaba numeroso acompañamiento...». La Vanguardia, 20-03-1892, pàg. 4.
* ↑ Pérez i Núñez, 2004.

## Bibliografia

* Pérez i Núñez, Albert «La Maquinista Terrestre y Marítima’, una empresa pionera de la industrialització barcelonina». Barcelona quaderns d’història, núm. 11, 2004, pàg. 197-210.
# Nicolau Tous i Mirapeix

Nicolau Tous i Mirapeix (Igualada, c. 1810 - Barcelona, 14 de maig de 1892) fou un empresari català.

## Biografia

Era fill de l'empresari igualadí Nicolau Tous i Soler i d'Antònia Mirapeix. Es va formar en l'ofici de la fosa. Degut a les necessitats de maquinària per a la indústria cotonera catalana, el seu pare el va enviar a la ciutat de Thann (Alsàcia), on va poder estudiar les novetats d'aquesta indústria.
El 1838 ell i el seu pare van establir La Barcelonesa, un primer taller de construcció de maquinària, en un convent de frares caputxins derruït i desamortitzat a la Rambla del Centre. Es varen beneficiar de la prohibició que havia establert Anglaterra per a l'exportació de maquinària per a filats, que pretenia protegir la supremacia tècnica d'aquell país.
El 1841, juntament amb el seu pare i Celedonio Ascacíbar, va constituir la societat comanditària Tous, Ascacíbar y Compañía que s'instal·là en el convent de Sant Agustí Nou, al carrer de Sant Pau, dedicada a la fabricació de maquinària i peces de fosa i que es va convertir en una de les principals empreses del sector. El 1855, es va fusionar amb l'empresa Valentín Esparó y Consocios per a crear la La Maquinista Terrestre i Marítima, de la que Nicolau Tous i Mirapeix en fou codirector fins a la mort.
Va ser tresorer de la comissió organitzadora de l'exposició de Barcelona del 1860. El 1871-1872 va projectar els ponts de metall de la línia de ferrocarril de Sant Joan de les Abadesses a Barcelona, juntament amb l'enginyer Josep Maria Cornet.
Una de les seves frases predilectes fou La industria no vive del negocio del día; vive del crédito de siempre. Va morir a Barcelona el mes de març de 1892.

## Referències

* 1 2 Romaní, Carlos. El carrer dels senyors. Sevilla: Punto Rojo Libros SL, 2019, p. 74. ISBN 978-84-17848-71-2.
* 1 2 3 «Nicolau Tous i Soler». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.}
* 1 2 «Defuncions 1892, núm. 2290». AMCB.
* 1 2 3 «El otro día discurrió por las principales calles de Barcelona un entierro que llevaba numeroso acompañamiento...». La Vanguardia, 20-03-1892, pàg. 4.
* ↑ Pérez i Núñez, 2004.

## Bibliografia

* Pérez i Núñez, Albert «La Maquinista Terrestre y Marítima’, una empresa pionera de la industrialització barcelonina». Barcelona quaderns d’història, núm. 11, 2004, pàg. 197-210.
# Simfonia núm. 1 (Dvořák)

La Simfonia núm. 1 en do menor op. 3 d'Antonín Dvořák porta el subtítol Les campanes de Zlonice (en txec: Zlonické zvony) per ser en aquesta localitat bohèmia, pròxima a Nelahozeves, el seu lloc de naixement i on va adquirir els primers coneixements musicals sota la tutela del seu mestre Antonín Liehmann. Consta de quatre moviments:
* Allegro.
* Adagio molto.
* Allegretto.
* Finale: Allegretto.
Dvořák mai no va valorar les seues primeres simfonies, que fins i tot va voler destruir, i menys encara aquesta primera, la revisió de la qual es va negar a efectuar mai. Realment la partitura es conserva a pesar de l'autor, i es deu a una pèrdua inicial d'aquesta. Es va trobar cap a 1882 en una llibreria de Leipzig per a tornar a desaparèixer i donar-se definitivament per perduda. No obstant això, l'any 1924 es va trobar en poder de Rudolf Dvořák, un col·leccionista del mateix cognom que el compositor però sense parentiu amb ell. Quan Dvořák, al final de la seua vida, va relacionar les seues obres va numerar les simfonies de l'1 a la 8 sense comptar aquesta primera. La seua estrena va tenir lloc a Brno l'any 1936.
Es tracta d'una obra de joventut composta quan tenia només 24 anys, per la qual cosa palesa una certa inexperiència, tot i que també demostra un gran potencial. Té algunes semblances formals amb la Cinquena Simfonia de Ludwig van Beethoven, però la seua instrumentació i la seua disposició harmònica són més pròpies d'un compositor romàntic a l'estil de Franz Schubert.

## Instrumentació

L'obra està composta per a una orquestra simfònica amb de dues flautes (un flautí), dos oboès (un corn anglès), dos clarinets, dos fagots, quatre trompes franceses, dos trompetes, tres trombons, timbales, i corda.
# Herobrine

Herobrine és un exemple de llegenda urbana i creepypasta que va sorgir a partir d'una publicació anònima al lloc web 4chan el 2010. Segons la llegenda, Herobrine és una versió alterada del personatge de Minecraft Steve, però amb ulls blancs i sòlids sense pupil·les. Moltes persones han afirmat haver-se trobat amb Herobrine, però no es coneix si les seves històries són veritables. Alguns diuen que Herobrine és el germà mort del creador de Minecraft, Notch. Després que els primers albiraments fossin publicats a 4chan, els YouTubers Copeland i Patimuss van crear les seves pròpies versions de la història, recreant els esdeveniments i Copeland fins i tot va crear una pàgina web dedicada al personatge.

## Orígens

La imatge original de Herobrine no tenia cap text o context addicional, deixant a la gent imaginació per a les seves pròpies explicacions sobre qui o què era Herobrine.
Això va donar lloc a una gran quantitat de teories i especulacions sobre l'origen i la naturalesa del personatge, que encara continua evolucionant fins avui dia. Alguns fans de Minecraft van començar a crear contingut al voltant de Herobrine, incloent-hi històries, imatges i vídeos.
Aquests continguts van ajudar a popularitzar la llegenda de Herobrine i van donar forma a la seva identitat com un personatge enigmàtic i terrorífic. Alguns creuen que Herobrine és un esperit o un fantasma que ha estat creat pel joc, mentre que altres pensen que és un personatge humà que ha estat mort o ha estat posseït pel joc.

## Disseny i característiques

El disseny de Herobrine és una part integral de la seva llegenda i es caracteritza per una aparença inquietant. Té ulls blancs sòlids sense pupil·les, una cara semblant a la de Steve, el personatge de Minecraft. Aquest disseny ha estat modificat i ampliat per molts artistes i fans de Minecraft, donant lloc a una gran varietat de versions de Herobrine. Malgrat les diferències, la imatge original de Herobrine continua sent reconeguda com una representació única i terrorífica del personatge.

## Enllaços externs

* ell.html
* Herobrine a Minecraft Wiki

## Referències

* ↑ Robertson, Joshua. «Minecraft's Infamous Herobrine Live Stream Has Been Found» (en anglès), 16-07-2024. [Consulta: 24 novembre 2024].
* 1 2 published, Lauren Morton «The story of Herobrine, Minecraft's decade-old creepypasta mystery» (en anglès). PC Gamer, 01-02-2021.
* ↑ Razali, Izzatul. «These Game Urban Legends Are Coming Back on TikTok to Haunt Gen Z» (en anglès), 12-06-2023. [Consulta: 24 novembre 2024].
* ↑ Troughton, James. «How One Minecraft YouTuber Saved Herobrine History» (en anglès), 03-03-2024. [Consulta: 24 novembre 2024].
* 1 2 «Hauntings and Hoaxes: Gaming's Weirdest Ghost Stories - IGN», 30-09-2016. Arxivat de l'original el 2016-09-30. [Consulta: 24 novembre 2024].
# Sollwitt

Sollwitt (frisó septentrional Salwit, danès Solved) és una ciutat del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Viöl, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein. Es troba a 20 kilòmetres de Husum. El riu Arlau hi neix. El 31 de desembre del 2023 tenia 304 habitants.

## Referències

* ↑ «Wasser- und Bodenverband Bearbeitungsgebiet Arlau (04)» (en alemany). Estat de Slesvig-Holstein, 20-05-2021. [Consulta: 16 març 2025].
* ↑ «Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2023» (en alemany), 28-10-2024. [Consulta: 16 març 2025].
# Capreolins

Els capreolins (Capreolinae) són una subfamília de cèrvids. Conté 21 espècies vivents repartides en nou gèneres. Els capreolins són originaris del Nou Món, però actualment tenen una distribució molt més extensa.

## Referències

* ↑ Entrada «Capreolinae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 16 març 2025].
Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# Sultanat de Berar

El sultanat de Berar fou un dels sultanats successors del bahmànides de Dècan el 1490. Va existir fins al 1572 quan fou conquerit pel sultanat d'Ahmednagar.
Sota el sultà bahmànida Shihab al-Din Mahmud Shah (1482-1518) els principals tarafaris (governadors provincials) es van independitzar. Imad al-Mulk, antic governador de Berar i que ara governava Gawil, es va fer independent el 1490 i aviat va annexionar el veí govern de Mahur al sud de l'anterior. Imad al-Mulk era un indi kanarès que havia estat fet presoner quan era un nen en una expedició bahmànida contra Vijayanagar i fou educat com a musulmà pel governador de Berar al que va acabar succeint. Va fundar la dinastia Imadxàhida. El va succeir el seu fill Ala al-Din que va agafar el títol de xa el 1590. Va tenir un llarg i agitat regnat i va morir el 1530, sent succeït pel seu fill Darya, amb un regnat molt més pacífic. A la seva mort el 1561 el va succeir el seu fill Burhan, de només tres anys, amb l'ambiciós wazir dakhni Tufal Khan com a regent.
El 1568 Tufal va deposar al seu pupil i va assolir el títol de xa. El sultanat fou envaït poc després (1572) per Murtaza Nizam Shah d'Ahmednagar amb la intenció d'alliberar Burhan Imad Shah. Tufal Khan i el seu fill Shams al-Mulk (que s'havien rendit a Gawilgarh) foren fets presoners i executats però la mateixa sort va córrer Burhan Imad Shah, i la dinastia fou suprimida, quedant el país annexionat a Ahmednagar. Un intent d'un pretendent de nom Firuz, que deia ser fill natural de Darya, va reclamar la successió i va reunir un exèrcit de partidaris força important i que tenia el suport de Muhammad Shah, sobirà farúquida de Khandesh Miran Muhammad Shah II, però fou derrotat per les forces dels nizamshàhides i el seu exèrcit dispersat.

## Llista de sultans (dinastia imadxàhida)

* Fath Allah Imad al-Mulk 1471-1485 (governador, de facto xa però sense títol el 1485)
* Ala al-Din Imad Xa 1485-1530 (xa des de 1490) (governador delegat vers 1482-1483)
* Darya Imad Xa 1530-1561
* Burhan Imad Xa 1561-1568
* Tufal Khan Dakhni 1568-1572 (+1574)

## Bibliografia

* Harun Khan Sherwani, The Bahmanis of the Deccan, Hayderabad, 1953
* Coronel Qolseley Haig, The history of the Nizam Shahi kings of Ahmadnagar, Indian Antiquary 1920
* Haig, T. W. «ʿImād S̲h̲āhī Dynasty». Encyclopaedia of Islam, primera edició (1913-1936). Editada per M. Th. Houtsma, T.W. Arnold, R. Basset, R. Hartmann. Brill Online, 2016. 4 de juny de 2016 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-1/imad-shahi-dynasty-SIM_3167>
* Bazmee Ansari, A.S. «ʿImād S̲h̲āhī». Encyclopaedia of Islam, segona edició. Editada per: P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs. Brill Online, 2016. 7 de juny de 2016 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-2/imad-shahi-SIM_3548>
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Xarrasclet

El xarrasclet, roncadell o anedó i cerceta o cetla blanca (Spatula querquedula) és una espècie d'ocell de l'ordre dels anseriformes i una mica més gros que el xarxet comú. És el símbol del Parc Natural dels Aiguamolls de l'Empordà, on l'anomenen pel nom local d'ànec roncaire. Modernament se l'ha inclòs en el gènere Spatula com S. querquedula.

## Morfologia

* Fa 38 cm de llargària.
* El mascle pesa 250-600 g i la femella 250-550 g.
* El bec mesura 3,5-4,5 cm.
* Té una banda blanca que li va des de l'ull fins al clatell.
* Són característiques les plomes llargues, amb bandes negres i blanques que li cauen sobre els costats grisos.

## Reproducció

Condiciona un niu amb joncs, herba i plomissol i, pel maig o abans, a l'abril, hi pon 10 o 11 ous, que incuba durant 22 dies. Després de 30 dies, els polls, alimentats per la femella, surten del niu.

## Alimentació

Es nodreix amb escarabats d'aigua, peixets i vegetació aquàtica.

## Hàbitat

Viu en aigües dolces.

## Distribució geogràfica

Habita Europa entre els 64º de latitud nord i els Pirineus, la Itàlia central, Albània i Bulgària. Als Països Catalans, es troba entre la vegetació espessa dels Aiguamolls de l'Empordà, i és el símbol d'aquest parc natural. També es troba al Delta de l'Ebre, on nidifica a l'illa de Buda.

## Costums

Hiverna en alguns indrets de les costes mediterrànies i a l'Àfrica tropical. Als Països Catalans és un ocell freqüent com a migrador, però no com a niador (entre altres raons, perquè les vies de migració, que el porten fins a l'Àfrica tropical, no passen exactament per territori català).

## Referències

* ↑ «Xarrasclet». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15 març 2025(català)
* ↑ «La caça i els cans a les Balears (segles XIII - XIX)». Consell de Mallorca, 01-02-2018. Arxivat de l'original el 2018-02-01. [Consulta: 6 agost 2021].
* ↑ https://cs-static-pro.s3.amazonaws.com/cobi%2Fmedia%2Fpollensa.com%2Fcms_page_media%2F13%2Faus_02-09-20.pdf
* ↑ Vegeu els itineraris en pdf, en particular el "Itinerari número 2. De l'aparcament del Mas del Matà a la platja de les Llaunes", a baix de tot a la plana sobre itineraris, pàgina oficial del Parc Natural dels Aiguamolls de l'Empordà (GenCat).
* ↑ Lalueza i Fox, Jordi: El llibre dels ocells de Catalunya. Editorial De Vecchi - Edicions Cap Roig. Barcelona, 1987, plana 28. ISBN 84-315-0434-X

## Enllaços externs

* «Xarrasclet». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Estudi de la població de xarrasclets al Principat de Catalunya. (català)
* Taxonomia d'aquesta espècie. (anglès)
* Fotografies d'aquest ocell. (anglès)
* Hàbitat i comportament social d'aquest ocell. (francès)
# Antena (biologia)

Les antenes són apèndixs presents en els segments frontals de molts artròpodes. En els crustacis són birràmies i estan presents en els primers dos segments del cap, el parell més petit es denominen antènules. Tots els altres grups d'artròpodes, amb l'excepció dels quelicerats i els proturs, que no en tenen, posseeixen un únic parell unirrami d'antenes.
Les antenes estan articulades, almenys en la seva base, i generalment s'estenen cap endavant des del cap. Són òrgans sensorials, si bé la naturalesa exacta del que perceben i com ho perceben no és la mateixa en tots els grups, ni està sempre clara. Les funcions i el tipus d'estímuls que capten les antenes poden variar; inclouen el sentit del tacte, el moviment de l'aire, la calor, les vibracions sonores i, especialment, l'olfacte.

## Insectes

En els insectes, els receptors olfactius de les antenes s'uneixen a les molècules d'olor, incloent les feromones. Les neurones que tenen aquests receptors assenyalen aquestes unions enviant potencials d'acció pels seus axons fins al lòbul antenal del cervell. Des d'allà, les neurones dels lòbuls antenals connecten amb els cossos bolet que identifiquen l'olor. La suma dels potencials elèctrics de l'antena per a una olor donada pot ser mesurada usant un electroantenògraf.
Els tres segments bàsics de l'antena típica d'un insecte són el basal o escapo (basi), el pedicel (tija) i finalment el flagell, que sovint comprèn moltes unitats cridades flagelòmers, el nombre de les quals pot canviar molt i sovint té una importància diagnòstica. Els flagelòmers autèntics tenen una articulació membranosa entre ells, però en molts insectes, especialment en els de grups més primitius, el flagell és de manera completa o parcialment compost d'una sèrie flexible de petits anells, que no són flagelòmers autèntics. En molts escarabats i en les vespes Chalcidoidea els flagelòmers apicals en formen una clava, i el terme col·lectiu per als segments entre aquesta i la base antenal és funicle; per raons tradicionals, en els escarabats són els segments entre la clava i l'escapo, però en les vespes són els segments entre la clava i el pedicel. En els grups amb antenes més uniformes (per exemple, els Diplopoda), tots els segments es denominen antenòmers. Alguns grups tenen una verra simple o apical amb diverses formes o subapical anomenada aresta, que pot estar especialment bé desenvolupada en diversos Diptera.

## Crustacis

Els crustacis tenen dos parells d'antenes. Les del primer parell són unirràmies i sovint se'ls anomena antènules, mentre el segon parell és birrami, la qual cosa significa que cada antena està formada per dues parts, unides en la seva base. En la majoria dels adults les antenes són òrgans sensorials, però les larves naupli les usen per nedar i alimentar-se. En alguns grups de crustacis, com els Palinuridae i Scyllaridae, les segones antenes són allargades mentre en altres, com els crancs, les antenes són de mida reduïda.

## Referències

* ↑ «Superphylum Arthropoda». Universitat d'Arizona. Arxivat de l'original el 2007-03-19. [Consulta: 15 març 2008].
Viccionari
# Ripidistis

Els ripidistis (Rhipidistia) són un clade de sarcopterigis, avantpassats dels tetràpodes. Els ripidists es consideraven com un subgrup de crossopterigis que incloïa els de Porolepiformes i Osteolepiformes, una definició considerada avui obsoleta.
Tanmateix, a mesura que el coneixement cladístic dels vertebrats ha augmentat al llarg de les últimes dècades, el grup Rhipidistia és considerat actualment monofilètic i inclou els dipnous i els tetràpodes.

## Taxonomia

Rhipidistia
* Dipnomorpha
** Porolepiformes
*** Powichthys
** Dipnoi
* Tetrapodomorpha
** Rhizodontiformes
** Osteolepidida
*** Osteolepiformes
**** Tristichopteridae
**** Elpistostegalia
***** Panderichthys
***** Tetrapoda
Tanmateix, és habitual classificar Tetrapoda i Rhipidistia com a tàxons germans en el si de Gnathostomata.

## Enllaços externs

* palaeos.com Arxivat 2005-08-28 a Wayback Machine.
* Taxonomicon Arxivat 2007-03-12 a Wayback Machine.