OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Folsom (Nova Jersey)

Folsom és una població dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2007 tenia 1.918 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Folsom tenia 1.972 habitants, 671 habitatges, i 552 famílies. La densitat de població era de 92,1 habitants/km².
Dels 671 habitatges en un 37,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 64,4% hi vivien parelles casades, en un 14,2% dones solteres, i en un 17,7% no eren unitats familiars. En el 13,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,93 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,18.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,9% tenia menys de 18 anys, un 8,8% entre 18 i 24, un 30% entre 25 i 44, un 26,5% de 45 a 60 i un 9,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 56.406 $ i la renda mediana per família de 59.231 $. Els homes tenien una renda mediana de 39.659 $ mentre que les dones 30.000 $. La renda per capita de la població era de 20.617 $. Aproximadament el 4,2% de les famílies i el 5,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Folsom». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Folsom». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Fords

Fords és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2000 tenia 15.032 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fords tenia 15.032 habitants, 5.591 habitatges, i 4.014 famílies. La densitat de població era de 2.240,9 habitants/km².
Dels 5.591 habitatges en un 31,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,7% hi vivien parelles casades, en un 10,9% dones solteres, i en un 28,2% no eren unitats familiars. En el 23,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,69 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,21.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,5% tenia menys de 18 anys, un 7% entre 18 i 24, un 32,9% entre 25 i 44, un 22,4% de 45 a 60 i un 15,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 61.015 $ i la renda mediana per família de 68.652 $. Els homes tenien una renda mediana de 49.141 $ mentre que les dones 36.591 $. La renda per capita de la població era de 25.917 $. Aproximadament el 2,4% de les famílies i el 3,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fords». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fords». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Pintxo

Un pintxo és un aperitiu originari del País Basc (concretament, va néixer a la forària de la capital donostiarra) i que s'ha estès per tota la geografia espanyola, especialment per Cantabria, La Rioja, Navarra i Castella i Lleó.
Tradicionalment, el pintxo consisteix en una petita llesca de pa acompanyada de diversos ingredients culinaris, o bé en una petita porció de menjar. Pot prendre's en fred o calent i se subjecta amb un escuradents com a enfilall. La varietat dels pintxos és molt àmplia. Poden trobar-se pintxos elaborats amb verdures, ous, peix, carns, embotits, etc. Fins i tot, es pot dir que cada restaurant o cuiner té les seves pròpies especialitats.
Els pintxos generalment es prenen en la barra del bar i s'acompanyen de vi, cervesa o altres begudes. Havent menjat, el recompte dels escuradents servirà per a saber quants pintxos s'han pres i, per tant, quant s'ha d'abonar al cambrer.
Alguns estudiosos fan remuntar l'origen del pintxo al segle xiii, quan per culpa d'una malaltia del rei Alfons X, li van recomanar que prengués vi acompanyat d'algun aliment sòlid. Al rei li va agradar tant l'experiència, que de llavors ençà, va disposar que no se servís vi si no anava acompanyat d'algun petit àpat.

## Vegeu també

* Tapa (gastronomia)

## Enllaços externs

* Todo pintxos, guía de pintxos y tapas Arxivat 2015-09-21 a Wayback Machine.
# Nina Reichenbach

Nina Reichenbach (3 de febrer de 1999) és una esportista alemanya que competeix en ciclisme en la modalitat de bicitrial. Va guanyar tretze medalles al Campionat del món de ciclisme de muntanya entre els anys 2014 i 2023, i sis medalles al Campionat d'Europa de ciclisme de muntanya entre els anys 2014 i 2023.
Campionat del món :
| Any | Seu | Medalla | Competició |
| 2014 | Hafjell/Lillehammer | 2 | Trials 20″/26″ |
| 2015 | Vallnord | 3 | Trials 20″/26″ |
| 2016 | Val di Sole | 1 | Trials 20″/26″ |
| 2017 | Chengdu | 1 | Trials 20″/26″ |
| 2017 | Chengdu | 2 | Equip mixt |
| 2018 | Chengdu | 1 | Trials 20″/26″ |
| 2018 | Chengdu | 2 | Equip mixt |
| 2019 | Chengdu | 1 | Trials 20″/26″ |
| 2021 | Vic | 2 | Trials 20″/26″ |
| 2021 | Vic | 3 | Equip mixt |
| 2022 | Abu Dhabi | 1 | Trials 20″/26″ |
| 2022 | Abu Dhabi | 3 | Equip mixt |
| 2023 | Glasgow | 1 | Trials 20″/26″ |
| Campionat d'Europa ||||
| Any | Seu | Medalla | Competició |
| 2014 | Wałbrzych | 3 | Trials 20″/26″ |
| 2015 | Chies d'Alpago | 2 | Trials 20″/26″ |
| 2016 | Lo Puèi de Velai | 2 | Trials 20″/26″ |
| 2018 | Moudon | 1 | Trials 20″/26″ |
| 2019 | Lucca | 1 | Trials 20″/26″ |
| 2023 | Poprad | 3 | Trials 20″/26″ |

## Referències

* ↑ «Nina Reichenbach (Mountain Bike): Prize list and results». [Consulta: 24 maig 2024].
* ↑ «Alejandro Montalbo i Nina Reichenbach regnen a Vic». El 9 Nou, 25-05-2022. [Consulta: 24 maig 2024].
* ↑ «Nina Reichenbach logra su sexto título mundial en Glasgow» (en castellà), 17-08-2023. [Consulta: 24 maig 2024].
# Unció dels malalts

La unció dels malalts, a la religió catòlica, és el sagrament impartit pels sacerdots i consistent en la unció amb oli sagrat a les persones que han vist afectada la seva salut. La unció dels malalts pot ser administrada també a tots els majors de 65 anys, encara que no pateixin cap malaltia greu
Com els altres sagraments, es considera instituït per Jesucrist encara que no consta un moment precís de la seva institució. S'acostuma a indicar que el text de la carta de Sant Jaume com a context de la funció i efectes del sagrament: Si entre vosaltres hi ha algú que està malalt, que faci cridar els qui presideixen la comunitat perquè l'ungeixin amb oli en nom del Senyor i preguin per ell. Aquesta pregària, feta amb fe, salvarà el malalt: el Senyor el posarà bo i li perdonarà els pecats que hagi comès. (St 5, 14-15).
Els fidels poden rebre aquest sagrament algunes vegades a la vida. Fins al Concili Vaticà II, el sagrament se'l coneixia amb el nom d'extremunció, atès que solament s'administrava in extremis, és a dir, davant la imminència de la mort. El canvi de sentit imposat al sagrament pel Concili, respon a la necessitat de poder assistir o demanar per la salut dels malalts perquè l'Esperit Sant els acompanyi i reconforti.
El ritu, per al qual es fa servir oli beneït cada any a la Missa crismal de Dijous Sant, consisteix a fer tres vegades el senyal de la creu al front i a cada una de les mans del malalt. Mentre se l'ungeix, el sacerdot repeteix la següent fórmula:
Per aquesta Santa unció i per la seva bondadosa misericòrdia, t'ajudi el Senyor amb la gràcia de l'Esperit Sant. Perquè, lliure dels teus pecats, et concedeixi la salvació i et conforti a la teva malaltia. Amén.

## Referències

* ↑ D'altres versions diuen "els preveres" en comptes de "els que presideixen la comunitat". Vegeu per exemple el full dominical (pg 3) de la Demarcació Episcopal del Vallès (25-4-2004).
* ↑ Societat Bíblica de Catalunya
# Arquitectura mogol

L'arquitectura mogola és l'estil distintiu de l'arquitectura islàmica, persa, hindú i fins i tot turca, desenvolupada per l'Imperi mogol a l'Índia durant el segle xvi. Unint elements musulmans i hindús, l'emperador Akbar va construir la ciutat reial de Fatehpur Sikri, a 42 quilòmetres a l'Oest d'Agra, al final del segle xvi.
L'exemple més famós d'arquitectura mogola és el Taj Mahal, la "llàgrima en la galta del temps", finalitzat el 1648 per l'emperador Xa Jahan en honor de la seva dona favorita, Arjumand Banu Begum —més coneguda com a Mumtaz Mahal, qui va morir donant a llum al seu 14è fill. L'extens ús de pedres precioses i semiprecioses com a embotit i la incommensurable quantitat de marbre blanc requerit gairebé van deixar en fallida a l'imperi. El Taj Mahal és completament simètric llevat de pel sarcòfag de Xa Jahan, que està ubicat descentrat en la cripta sota el pis principal. Aquesta simetria estesa a la construcció d'una mesquita mirallejada en arenosa vermella, per complementar la mesquita apuntant a la Meca a l'Oest de l'estructura principal.
El Taj Mahal i els Jardins Shalimar del Pakistan, són dos llocs en el catàleg del Patrimoni de la Humanitat de la Unesco.
# Nissan Skyline

Nissan Skyline és una marca d'automòbil produïda originalment per Prince Motor Company a partir de 1957, i després per Nissan després de la fusió de les dues companyies el 1967. Després de la fusió, l'Skyline i el seu homòleg més gran, el Nissan Gloria, es van vendre al Japó a les vendes dels concessionaris, canals anomenats Nissan Prince Shop.
El primer Skyline va ser presentat el 24 d'abril de 1957 al Teatre Takarazuka de Hibiya, Tòquio, per Fuji Precision Industries, que el va comercialitzar com un cotxe de luxe. El mateix any, va fer la seva aparició al Saló de l'Automòbil de París, marcant la primera presentació d'un cotxe japonès a sòl europeu.

## Referències

* 1 2 «AJ - Skyline saga 1». [Consulta: 11 maig 2024].
# Mosquiter fumat

El mosquiter fumat (Phylloscopus fuligiventer) és una espècie d'ocell de la família dels fil·loscòpids (Phylloscopidae). Es troba a Bangladesh, Bhutan, Xina, l'Índia, Nepal. Els seus hàbitats principals són les praderies i matollars temperats i els cursos d'aigua. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Mosquiter fumat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 setembre 2023 (català)
* ↑ «Bushtits, leaf warblers, reed warblers» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 16 octubre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 623. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Smoky Warbler. Phylloscopus fuligiventer» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 11 setembre 2023].
# La filla de Pohjola

La filla de Pohjola (en finès⁣: Pohjolan tytär), op. 49, és un poema simfònic compost pel compositor finlandès Jean Sibelius l'any 1906. Originalment, Sibelius pretenia titular l'obra Väinämöinen, basat en el personatge del Kalevala (l'èpica nacional finlandesa). L'editor Robert Lienau va insistir en el títol alemany Tochter des Nordens ("Filla del Nord"), que és una traducció literal del títol finès de l'obra, Pohjolan tytär, tradicionalment donat en anglès com a Pohjola's Daughter. Sibelius va contrarestar llavors amb el nou títol L'aventure d'un héros. També va considerar anomenar l'obra Luonnotar. Tanmateix, el suggeriment de Lienau es va convertir finalment en el títol publicat de l'obra. El títol Luonnotar va ser donat posteriorment a una peça posterior. Aquesta va ser la primera obra que Sibelius va escriure directament per a una editorial de música alemanya. La seva primera actuació es va fer a Sant Petersburg el desembre de 1906, amb el mateix compositor dirigint l'Orquestra del Teatre Mariinsky.
El pas al Kalevala que va inspirar aquesta obra és al 8th Runo, conegut en diverses traduccions angleses com "The Wound" o "Väinämöinen and the Maiden of North Farm". El poema simfònic representa el Väinämöinen, de barba blanca, "ferm, vell", que veu la bella "filla del nord (Pohjola)", asseguda sobre un arc de Sant Martí, teixint un drap d'or mentre va en trineu pel paisatge fosc. Väinämöinen li demana que s'uneixi a ell, però ella respon que només marxarà amb un home que pugui realitzar una sèrie de tasques difícils, com lligar un ou en nusos invisibles i, sobretot, construir un vaixell amb fragments de la seva roda de filatura. Väinämöinen intenta complir aquestes tasques mitjançant la seva pròpia experiència en màgia; en moltes de les tasques ho aconsegueix, però finalment es veu frustrat pels esperits malignes quan intenta construir el vaixell i es fereix amb una destral. Es rendeix, abandona les tasques i segueix el seu camí sol.
La filla de Pohjola està escrit per a una gran orquestra: 2 flautes, piccolo, 2 oboès, corn anglès, 2 clarinets, clarinet baix en si ♭, 2 fagots, contrafagot, 4 trompes en fa, 2 cornetes en si ♭, 2 trompetes en si ♭, 3 trombons, tuba, timbals, arpa i cordes.

## Referències

* ↑ Erik W. Tawaststjerna (trans. Robert Layton), Sibelius, Volume II: 1904–1914. Faber and Faber (London, 1986), p. 52.
* ↑ Erik W. Tawaststjerna (trans. Robert Layton), Sibelius, Volume II: 1904–1914. Faber and Faber (London, 1986), pp. 53–54.
* ↑ Elias Lönnrot, The Kalevala, translated by Keith Bosley. Oxford University Press, Oxford World Classics edition (1989).
* ↑ Elias Lönnrot, The Kalevala, translated by Francis Peabody Magoun, Jr.. Harvard University Press (1963).
# Hylocomium splendens

Hylocomium splendens és una espècie de molsa de la família Hylocomiaceae que es troba a la tundra i altres biomes, i té aspecte de falguera. És una planta perenne de reproducció vegetativa. Té una distribució molt àmplia a Europa, Rússia, Alaska i Canadà, on sovint és la més abundant de les molses. També creix en la tundra i en les altes muntanyes de Califòrnia, Sitxuan, Àfrica, Austràlia i Nova Zelanda. A Escòcia caracteritza un tipus de vegetació amb el pi roig

## Usos

Es fa servir en arranjaments florals. Se li atribueixen propietats antitumorals.

## Referències

* ↑ Oekland, RH «Population biology of the clonal moss Hylocomium splendens in Norwegian boreal spruce forests. I. Demography». Journal of Ecology, 83, 4, 1995, pàg. 697–712. Arxivat de l'original el 2011-05-20 [Consulta: 18 maig 2008].
* 1 2 "Species Profile: Glittering wood-moss" Arxivat 2009-05-31 a Wayback Machine. Trees for Life. Retrieved 17 May 2008.
* 1 2 "Hylocomium splendens. Stair-step Moss" borealforest.org. Retrieved 17 May 2008.
* ↑ "Hylocomium splendens: Mountain Fern Moss" Arxivat 2008-04-22 a Wayback Machine. Rook.Org. Retrieved 16 May 2008.
* ↑ "The Scottish Biodiversity List - Species & Habitat Detail: W18" BiodiversityScotland. Retrieved 17 May 2008.
* ↑ Kimb, S. H. et al (2007) "Antibacterial activities of some mosses including Hylocomium splendens from South Western British Columbia" Institute for Aboriginal Health/Sciencedirect.com. Retrieved 17 May 2008.
# Mosquiter muntanyenc

El mosquiter muntanyenc (Phylloscopus sindianus) és una espècie d'ocell de la família dels fil·loscòpids (Phylloscopidae). Es troba a les muntanyes del Caucas i de l'Himàlaia, traslladant-se cotes baixes a l'hivern. Els seus hàbitats principals són els boscos temperats i els boscos tropicals i subtropicals secs i de l'estatge montà, els matollars temperats i els matollars tropicals i subtropicals d'altura, les zones humides i els jardins rurals. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Mosquiter muntanyenc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 setembre 2023 (català)
* ↑ «Bushtits, leaf warblers, reed warblers» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 16 octubre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 624. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Mountain Chiffchaff. Phylloscopus sindianus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2019. [Consulta: 11 setembre 2023].
# Ma Alalta

El Ma Alalta és un estratovolcà de la regió Àfar, Etiòpia, situat a l'oest de la depressió de Dalnaki. El cim s'eleva fins als 1.745 msnm i es desconeix quan va entrar en erupció per darrera vegada.
Està compost per traquites i riolites i presenta unes calderes unides de forma ovalada al seu cim. Al nord-est i sud-est del volcà hi ha dipòsits d'ignimbrites que poden estar relacionats amb la formació d'una caldera més gran en la qual es troba el Ma Alalta.
Els flancs nord-oest, sud-est i est presenten joves colades de lava basàltica, mentre que el flanc sud ha produït recentment hi ha doms d'obsidiana pantel·lerítica i colades de lava. Un dels doms té fumaroles actives.

## Referències

* 1 2 «Global Volcanism Program | Ma Alalta» (en anglès). [Consulta: 8 maig 2024].
# Dar al-Islam

El Dar al-Islam (àrab: دار الإسلام, Dār al-islām, literalment ‘Territori de la Submissió’, traduït generalment per ‘Territori de l'Islam’) també Daruna (‘el nostre País') entre els autors musulmans, és el conjunt dels territoris on predomina l'islam. La seva unitat es basa doncs en la fe i no en la política. Els seus habitants formen l'Umma o comunitat de creients. Igualment, la constitució dels estats islàmics contemporanis reposa sobre aquesta noció.
En oposició existeix el Dar al-Harb, ‘Territori de la Guerra’, nom que es podria estendre a tots els territoris on no domina la religió musulmana. Dar al-Harb s'emprava als primers segles de l'islam als territoris on calia fer la guerra santa per convertir a la seva gent i incorporar-los a la fe i dominis de l'islam. Tots els territoris on no regnava la pau i la fe musulmana podien ser objecte de guerra santa i, per tant, formaven part dels Dar al-Harb. El nom es donava a tots els territoris veïns dels musulmans que havien estat convidats a convertir-se i no ho havien fet, i fins i tot als territoris ja dominats que es revoltaven o no pagaven el tribut (jizya).

## Referències

* ↑ «Dar al-Islam». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Majid Khadduri, War and Peace in the law of Islam, Baltimore, 1955
# Mars500

Mars500 és un experiment que simula un vol tripulat a Mart; és una iniciativa de l'Institut de Problemes Biomèdics (IMBP) de l'Acadèmia Russa de les Ciències, i hi participa l'Agència Espacial Europea (ESA). Les instal·lacions són a Moscou (Rússia).
Consta d'un total de 640 dies repartits en tres fases, durant els quals els tripulants voluntaris viuran i treballaran en una nau simulada i en condicions properes a l'aïllament respecte al món exterior. La darrera fase consta de 520 dies seguits d'aillament.

## Etapes de l'experiment

El projecte està dividit en tres etapes:
* 15 al 29 de novembre de 2007: 16 dies, amb l'objectiu de comprovar l'equipament tècnic, les instal·lacions, i els procediments d'operacions.
* 31 de març al 14 de juliol de 2009: sis voluntaris van viure aïllats en el recinte especial de l'experiment.
* 3 de juny de 2010 al 4 de novembre de 2011: l'última fase, amb una durada de 520 dies, que representa la simulació d'una missió completa del vol de la Terra a Mart.

## Objectius de l'experiment

Els objectius que té l'experiment són, l'estudi de la interacció en el sistema "home - medi ambient", l'obtenció de les dades experimentals sobre l'estat de salut i capacitat de treball d'un humà per a romandre molt de temps en condicions d'aïllament en un entorn hermèticament tancat de volum confinat durant la simulació de les principals particularitats del vol fins a Mart.

## Característiques del mòdul

La instal·lació, ubicada en Moscou, té un volum de 550 m³, i reprodueix una nau espacial interplanetària, un mòdul d'aterratge i un paisatge marcià on seran simulades les activitats extravehiculars. Les estances estan hermèticament tancades i comunicades entre si. Els distints mòduls de què es compon l'hàbitat són:
* Mòdul mèdic (3,2 x 11,9 m) 38 m²
* Mòdul habitable (3,6 x 20 m) 72 m² amb capacitat per a 6 tripulants, i dotat de 6 xicotetes habitacions individuals d'uns 3 m²
* Mòdul simulador d'aterratge (6,3 x 6,17 m) 38 m² amb capacitat per a 3 tripulants
* Mòdul d'emmagatzematge (3,9 x 24 m) 93 m² compost per magatzems, zones d'experimentació, sauna i gimnàs.

## Vegeu també

* Mars Pathfinder
* Vida a Mart
* Llista de missions d'exploració de Mart
* Programa Mars

## Referències

* ↑ «Sis astronautes 'tornen' de Mart». Vilaweb, 04-11-2011. [Consulta: 8 desembre 2011].
* ↑ «Mars 500 - The isolation facilities» (en anglès), 21-05-2010. [Consulta: 21 desembre 2010].

## Enllaços externs

* Pàgina del projecte Mars500 al web de l'ESA (anglès)
* Estudi sobre el projecte al web de l'ESA (anglès)
# Papeu

Papeu (en llatí: Papaeus, en grec antic: Παπαιος) era una divinitat dels escites, i representava la personificació del cel. Equivalia al deu del zoroastrisme Ahura Mazda i era el pare suprem. Heròdot li dona el paper de patriarca dels déus, el Zeus grec, que amb la seva consort, la deessa Api unien el cel i la terra.
Papeu era fill de Tabiti, el foc primordial. Papeu i Api existien des d'un principi, formant una unitat inseparable. La seva unió representava la unió dels principis oposats: dalt i baix, mascle i femella, calidesa i humitat, i, per tant, reflectia la tradició indoirànica del matrimoni entre el Cel i la Terra com a inici de la creació del món, igual que la unió entre Ahura Mazda i la deessa de la Terra Armati, a l'Avesta.
La unió de Papeu i Api va fer sorgir el «món mitjà», la zona del cosmos on vivien la humanitat i tots els éssers vius. De la seva unió van néixer els quatre déus del tercer rang del panteó escita, Targitau, fundador del poble escita, Ares, déu de la guerra, Goitosiros, el Sol i Artimpasa, deessa de la fertilitat, tots ells associats al «món mitjà». Aquesta cosmogènesi constituïa un univers ordenat dividit en tres zones: una de còsmica, una de central i una de ctònica, situades una damunt de l'altra.
Segons Orígenes, els escites consideraven a Papeu com un déu suprem, i diu que els antics grecs l'identificaven amb Zeus, una força còsmica que governava i era el pare de tots els pobles i déus d'arreu del món, inclosa Escítia.

## Referències

* 1 2 Moya Galiano, Fabio. Escitas: señores del arco y la flecha. Còrdova: Almuzara, 2022, p. 156-157. ISBN 9788411313490.
* 1 2 Raevskiy, Dimitry. Scythian Mythology. Sofia: Secor Publishers, 1993, p. 18-19. ISBN 9789548250023.
* 1 2 Ustinova, Yulia. The supreme gods of the Bosporan Kingdom: Celestial Aphrodite and the Most High God. Leiden: Brill, 1999, p. 125-128. ISBN 9789004112315.