OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Göte Almqvist

Göte Almqvist (Skellefteå, 25 de juny de 1921 - Skellefteå, 21 de desembre de 1994) va ser un jugador d'hoquei sobre gel suec que va competir durant la dècada de 1950.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern d'Oslo, on guanyà la medalla de bronze en la competició d'hoquei sobre gel. En el seu palmarès també destaquen dues medalles al Campionat del Món d'hoquei sobre gel, d'or el 1953 i de bronze el 1954. Amb la selecció sueca jugà 52 partits.
A nivell de clubs jugà tota la seva carrera a l'Skellefteå AIK, de 1949 a 1960 i una vegada retirat en fou l'entrenador.

## Referències

* 1 2 3 4 «Olympedia – Göte Almqvist». [Consulta: 23 gener 2025].
* ↑ «Göte Almqvist».
# Fayette (Missouri)

Fayette és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del July 2004 tenia 2.699 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fayette tenia 2.793 habitants, 976 habitatges, i 578 famílies. La densitat de població era de 483,6 habitants per km².
Dels 976 habitatges en un 25% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 41,4% hi vivien parelles casades, en un 14,5% dones solteres, i en un 40,7% no eren unitats familiars. En el 34,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,18 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,79.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 17,9% tenia menys de 18 anys, un 28,2% entre 18 i 24, un 19,5% entre 25 i 44, un 16,2% de 45 a 60 i un 18,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 29 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.276 $ i la renda mediana per família de 35.694 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.768 $ mentre que les dones 20.833 $. La renda per capita de la població era de 13.451 $. Entorn del 9,1% de les famílies i el 15,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fayette». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fayette». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Nelly Guimaras Sanjuan

Nelly Guimaras Sanjuan (França, segle xx) és una maquilladora francovalenciana de cinema i especialitzada en efectes especials. L'any 2024 va guanyar notorietat pública quan va ser guardonada amb el premi Emmy al millor maquillatge prostètic per la seua col·laboració en la sèrie televisiva estatunidenca de terror postapocalíptic The Last of Us, amb un equip de sis persones més.
Nascuda en l'Estat francés i filla de pare gallec i mare aragonesa, Guimaras Sanjuan es va formar en maquillatge a París durant quatre anys. Resident al Port de Sagunt, va pertànyer a l'estudi DDT, fundat pel maquillador català David Martí. Amb eixa companyia va formar part de l'equip encarregat del maquillatge del film hispanomexicà El laberinto del fauno, que va guanyar els premis Goya, BAFTA i Oscar al millor maquillatge.
Endemés, també ha treballat onze anys en la indústria cinematogràfica al Regne Unit i ha participat significativament en diverses pel·lícules del cinema de terror, de drama i de thriller tals com La Monja (2005), Camino (2008), World War Z (2013), Guardians of the Galaxy (2014), Resident Evil: The Final Chapter (2016) i també en la sèrie d'èxit Game of Thrones i en la minisèrie The New Pope.

## Referències

* 1 2 3 Torres, Ángel «Una maquilladora del Port de Sagunt es nominada a los premios Emmy de televisión» (en castellà). Levante EMV, 29-12-2023 [Consulta: 9 gener 2024].
* 1 2 3 4 «La valenciana Nelly Guimaras guanya l'Emmy a millor maquillatge prostètic en 'The Last of Us'». À Punt, 08-01-2024 [Consulta: 9 gener 2024].
* ↑ Europa Press «La valenciana Nelly Guimaras gana el Emmy por su trabajo en 'The Last of Us'» (en castellà). Culturplaza, 08-01-2024 [Consulta: 9 gener 2024].
* 1 2 «La valenciana Nelly Guimaras gana el Emmy a Mejor Maquillaje Prostético por su trabajo en 'The Last of Us'» (en castellà). Onda Cero, 09-01-2024 [Consulta: 9 gener 2024].
* ↑ «Com maquillar un faune?». Ara Multimèdia [Alcoi], 17-05-2010 [Consulta: 9 gener 2024].
* ↑ «"El laberinto del fauno" s'imposa a "Volver" com a millor pel·lícula estrangera als premis Bafta». Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, 22-02-2007 [Consulta: 9 gener 2024].
* ↑ «"El laberinto del fauno" guanya tres dels sis Oscars a què aspirava». Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, 27-02-2007 [Consulta: 9 gener 2024].
# Psilocibina

La psilocibina és un alcaloide al·lucinogen de la família de les triptamines que actua sobre el sistema nerviós central. Pels seus efectes, semblants als del LSD però de més curta durada, es considera una droga. És present en alguns bolets, en especial els del gènere Psilocybe, com per exemple el Psilocybe cubensis i el Psilocybe semilanceata, entre altres espècies.

### En estudi per al tractament de la depressió

En l'actualitat, hi ha diversos estudis en curs o finalitzats de tractament amb psilocibina de la depressió resistent als tractaments actuals. La psilocibina és capaç d'estimular el creixement de les connexions neuronals perdudes en la depressió

## Referències

* ↑ Déu, Recerca Sant Joan de. «S'inicia a Barcelona un nou assaig clínic amb psilocibina per a la depressió resistent al tractament | Notícies». [Consulta: 21 abril 2021].
* ↑ «Psychedelics are transforming the way we understand depression and its treatment | Robin Carhart-Harris» (en anglès), 20-04-2021. [Consulta: 21 abril 2021].
* ↑ Carhart-Harris, Robin; Giribaldi, Bruna; Watts, Rosalind; Baker-Jones, Michelle; Murphy-Beiner, Ashleigh «Trial of Psilocybin versus Escitalopram for Depression». New England Journal of Medicine, 384, 15, 15-04-2021, pàg. 1402–1411. DOI: 10.1056/NEJMoa2032994. ISSN: 0028-4793.
* ↑ Shao, Ling-Xiao; Liao, Clara; Gregg, Ian; Davoudian, Pasha A.; Savalia, Neil K. «Psilocybin induces rapid and persistent growth of dendritic spines in frontal cortex in vivo» (en anglès). Neuron, 7-2021, pàg. S0896627321004232. DOI: 10.1016/j.neuron.2021.06.008.
# Netiporn Sanesangkhom

Netiporn Sanesangkhom (tai: เนติพร เสน่ห์สังคม) (Bangkok, 8 d'agost de 1995 - Thammasat University Hospital, 14 de maig de 2024), més coneguda com a Bung ( บุ้ง ), va ser una activista política tailandesa per la reforma de la monarquia. Inicialment va participar en protestes amb el Comitè de Reforma Democràtica Popular (PDRC), vinculat a la dreta. No obstant això, després de conèixer la repressió de les protestes de les Camises Vermelles durant les protestes de 2010 a Ratchaprasong, es va convertir en un activista antimonàrquica.

## Referències

* ↑ «A monarchy reform activist in Thailand dies in detention after a monthslong hunger strike» (en anglès). AP News, 14-05-2024. [Consulta: 14 maig 2024].
* ↑ «เปิดประวัติ "บุ้ง ทะลุวัง" จากม็อบ กปปส. โตในบ้านผู้พิพากษา สู่นักโทษคดี ม.112» (en tai). www.thairath.co.th, 14-05-2024. [Consulta: 14 maig 2024].
# Princeton Meadows

Princeton Meadows és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2000 tenia 13.436 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Princeton Meadows tenia 13.436 habitants, 6.017 habitatges, i 3.255 famílies. La densitat de població era de 2.390,6 habitants/km².
Dels 6.017 habitatges en un 32,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,7% hi vivien parelles casades, en un 7,5% dones solteres, i en un 45,9% no eren unitats familiars. En el 37,1% dels habitatges hi vivien persones soles l'1,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,22 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,3% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 49% entre 25 i 44, un 17% de 45 a 60 i un 2,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 102,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 66.415 $ i la renda mediana per família de 80.134 $. Els homes tenien una renda mediana de 57.000 $ mentre que les dones 43.481 $. La renda per capita de la població era de 36.654 $. Aproximadament l'1,4% de les famílies i el 3,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Princeton Meadows». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Princeton Meadows». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Avinguda de la Granvia de l'Hospitalet

L'Avinguda de la Granvia de l'Hospitalet, coneguda simplement com a Gran Via, és una via urbana de l'Hospitalet de Llobregat, continuació de la Gran Via de les Corts Catalanes de Barcelona més enllà de la plaça d'Ildefons Cerdà, per la que discorre l'autovia C-31.
Una part és soterrada i a sobre s'hi va construir la Plaça d'Europa. Als voltants de l'avinguda, a la banda de mar, hi ha el recinte Gran Via de la Fira de Barcelona, i a la de muntanya, la Ciutat de la Justícia. Dona nom al CBD de la ciutat, Granvia L'H.
# Marquesat del Palmer

El marquesat del Palmer és un títol nobiliari concedit per l'arxiduc Carles d'Àustria al noble mallorquí Guillem Abrí-Descatlar i Serralta.
La família Descatlar (després escrit amb les grafies Dezcallar o Catlar) gaudia des del segle xv del comandament de la fàbrica de moneda mallorquina, la seca, situada al Carrer del Sol a Palma. El rei Alfons el Magnànim havia concedit aquest privilegi el 1442 a Pere Descatlar i de Santa Coloma el títol de senyor de la Bossa d'Or.
El títol fou atorgat per primer cop el 5 de juliol de 1707 gràcies al suport de la família Descatlar al bàndol austriacista. La victòria de Felip V deixà sense valor la concessió i el 1787 Guillem Descatlar i d'Olesa (1746-1801) fou el darrer senyor de la Bossa al tancar la seca.
Guillem estava en possessió d'una gran fortuna, finançà diverses iniciatives públiques, com les mesures preventives contra el còlera de 1787 i els projectes de fortificació i defensa davant una possible invasió francesa el 1798. No fou fins a 1817 quan el rei Ferran VII reconegué de nou el títol a Jordi Descatlar i Santandreu, el seu fill, en compensació pels deutes contrets per la corona amb els Descatlar. La concessió feta també portava incorporat el vescomtat de Sant Joaquim i el senyoriu d'Abrí. Jordi fou a més, fou regidor perpetu de l'ajuntament de Palma, cavaller de l'Ordre de Sant Joan de Jerusalem i membre de la Societat Econòmica Mallorquina d'Amics del País.
El nom del marquesat fa referència a les possessió del Palmer de Campos, propietat de la família Descatlar. Aquestes contrades foren motiu d'una hipòtesi de localització de la Palma romana, avui actualment descartada.

## Referències

* ↑ Can Catlar (Cal Marquès del Palmer) Arxivat 2021-03-06 a Wayback Machine.. Ajuntament de Palma
* 1 2 Verger Ferrer, Catalina «Replecs històrics d'algunes heretats de Campos». I Jornades d'Estudis Locals de Campos, 18, 2011.
* ↑ Bestard, Bartomeu «El señor de la Bolsa de Oro» (en castellà). Diario de Mallorca, 12-02-2018 [Consulta: 1r gener 2024].
* 1 2 3 Bover, Joaquín María. Noticias histórico-topográficas de la isla de Mallorca (en castellà). Palma: Imprenta de Felipe Guasp y Barberi, 1864, p. 307 [Consulta: 1r gener 2024].
* ↑ «Guillem Descatllar i d’Olesa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 1r gener 2025].
* ↑ Vallori Márquez, Bartomeu. «El debat Palma / el Palmer (s. XVIII-XIX)». A: La ciutat romana de Palma: una topografia arqueològica. Palma: Ajuntament de Palma, 2019. ISBN 978-84-95267-09-2 [Consulta: 1r gener 2025].

## Vegeu també

* Sant Joan de la Font Santa
# Rio Grande (Nova Jersey)

Rio Grande és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2000 tenia 2.444 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Rio Grande tenia 2.444 habitants, 1.029 habitatges, i 658 famílies. La densitat de població era de 399,8 habitants/km².
Dels 1.029 habitatges en un 25,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,6% hi vivien parelles casades, en un 13,6% dones solteres, i en un 36% no eren unitats familiars. En el 30,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,6% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 26,7% entre 25 i 44, un 24,1% de 45 a 60 i un 19,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.424 $ i la renda mediana per família de 38.007 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.935 $ mentre que les dones 19.643 $. La renda per capita de la població era de 18.792 $. Aproximadament el 20,9% de les famílies i el 21,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Rio Grande». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Rio Grande». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# John Leslie

John Leslie (Fife, 10 d'abril de 1766 - Fife, 3 de novembre de 1832) fou un físic i matemàtic escocès. Fill d'un fuster i ebenista de Fife, Leslie va estudiar a les universitats de St Andrews i Edimburg, sota els professors Nicolas Vilant i John West a la primera i John Playfair a la segona.
Durant uns anys va fer de tutor privat de famílies aristocràtiques com els Randolph o els Wedgwood, havent-se de desplaçar, fins i tot, a Virginia (Estats Units).
El 1804 va publicar An experimental inquiry into the Nature and Propagation of Head, llibre pel que va ser considerat un seguidor de David Hume. Malgrat això i les acusacions d'ateisme, l'any següent va aconseguir, de forma molt controvertida, la càtedra de matemàtiques de la universitat d'Edimburg. En aquesta universitat va ser professor de Thomas Carlyle a qui inspiraria els seus mètodes pedagògics.
El 1819, en morir Playfair, va passar a ocupar la càtedra de filosofia natural. Durant els seus anys a Edimburg va ser un exponent notable del mètode de Laplace i Joseph Louis Lagrange (poc conegut a la Gran Bretanya), aplicant-lo a tota mena de problemes físics com la forma de la Terra, la geodèsia, la refracció atmosfèrica, les propietats termodinàmiques, etc.

## Referències

* 1 2 Cumming, pàgina 279.
* ↑ Craik, pàgina 134.
* ↑ Craik, pàgines 134-135.
* ↑ Craik, pàgina 136.

## Bibliografia

* Craik, Alex D.D. «Geometry versus Analysis in Early 19th-Century Scotland: John Leslie, William Wallace, and Thomas Carlyle» (en anglès). Historia Mathematica, Vol. 27, Num. 2, 2000, pàg. 133-163. DOI: 10.1006/hmat.1999.2264. ISSN: 0315-0860.
* Jessop, Ralph. «Leslie, John». A: Mark Cumming (ed.). The Carlyle Encyclopedia (en anglès). Rosemont Publishimg and Printing Co., 2004, p. 279. ISBN 0-8386-3792-2.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «John Leslie» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Olson, Richard G. «Leslie, John» (en anglès). Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 24 gener 2016].
* «Sir John Leslie. Scottish physicist and mathematician» (en anglès). Encyclopædia Britannica. [Consulta: 24 gener 2016].
* Morrell, Jack. «Leslie, Sir John» (en anglès). Oxford Encyclopedia of National Biography. [Consulta: 15 març 2025].
# Nad Tatrou sa blýska

Nad Tatrou sa blýska és l'himne nacional d'Eslovàquia. L'Himne va ser creat l'any 1844 durant la partida dels estudiants de Bratislava a Levoča. El text va ser escrit per Janko Matuška. L'any 1920, la primera estrofa va formar la part de l'Himne nacional txecoslovac. Des del 1993, després de la divisió en dos estats sobirans, les dues primeres estrofes van arribar a ser l'Himne nacional de la República Eslovaca.

## Lletra en eslovac

    Nad Tatrou sa blýska,
    hromy divo bijú.
    Zastavme ich bratia,
    ved' sa ony stratia,
    Slováci ožijú.
    To Slovensko naše
    posiaľ tvrdo spalo.
    Ale blesky hromu
    vzbudzujú ho k tomu,
    aby sa prebralo.

## Lletra en català

    Els llamps sobre el Tatras,
    els trons colpegen fortament.
    Aturem-los, germans,
    els veurem desaparèixer,
    els eslovacs renaixeran.
    La nostra Eslovàquia
    fins ara dormia profundament.
    Però les llums del tro
    la remouran,
    perquè es desperti.
# Nedèlia Petkova

Nedèlia Petkova (1826 - 1894) va ser una pionera de l'educació a Bulgària. El 1859 va començar a ensenyar a noies i va desembocar en la creació d'un sistema d'escolarització per a nenes de tota la Bulgària que formava part de l'Imperi Otomà, amb centenars de noies atenent a les classes.
També va ser coneguda com l'Àvia Nedèlia o Baba Nedèlia. Ella va estudiar a l'escola monestir de la "Santa presentació de la Santíssima Verge", un convent a la ciutat de Sopot.
Va iniciar la seva carrera de mestra a Sofia, Samokov, Prílep, Ohrid, i Veles. Més tard va fundar la primera escola búlgara per a nenes a Prílep, Bítola, Veles, i Tessalònica.
Els funcionaris governamentals van intentar aturar-la i la van detenir i van buscar a casa seva llibres sediciosos. Encara que va ser sotmesa a judici, va ser alliberada per manca d'evidències i va continuar la seva campanya per educar nenes i noies fins a la seva mort, el 1894.

## Referències

* ↑ Women's firsts. Detroit [u.a.]: Gale, 1997, p. 145. ISBN 0787601519.
* ↑ Neuburger, Mary C. Balkan smoke : tobacco and the making of modern Bulgaria. Ithaca, N.Y.: Cornell University Press, p. 24. ISBN 9780801450846.
* 19th Century Women Arxivat 2007-09-15 a Wayback Machine.. Vegeu-ne 1826.
* Nedelya Petkova (1826-94). Oficina d'Informació de Turisme de Bulgària. Persones historiques.
* Sopot Convent Arxivat 2008-03-11 a Wayback Machine. en Bulgaria Monasteries website.
# Bandera d'Àustria

La bandera d'Àustria es compon de tres franges horitzontals, vermelles les exteriors i blanca la del centre.
Aquesta bandera es va adoptar al segle xiii per Frederic II en qualitat de duc d'Àustria. Sembla tenir l'origen en la llegenda de la camisa tacada de sang del duc de Babenberg en el transcurs d'una batalla contra els musulmans. La camisa quedava mig protegida per un cinturó, d'aquí la franja blanca, que no va quedar tacada.
La bandera es va reprendre després de la caiguda de l'Imperi Austrohongarès dels Habsburg i la proclamació de la república després de la I Guerra Mundial. Durant l'època que Àustria fou una part d'Alemanya, durant el nazisme, es va fer servir la bandera nazi. El dia 1 de maig de 1945 es va recuperar definitivament la bandera de tres franges.

## Colors

La Constitució d'Àustria no especifica els tons de color de la bandera, però als membres de les Forces Armades Austríaques se'ls diu que el vermell de l'escut (que s'utilitza per a l'escut de la bandera de l'àguila) és el Pantone 186 C.
| Model de color | Vermell | Blanc |
| Pantone | 186C | Blanc |
| CMYK | 0-90-80-5 | 0-0-0-0 |
| RGB | 200, 16, 46 | 255, 255, 255 |
| HTML | ##C8102E | #FFFFFF |
Els models RGB i HTML s'han extret a patir dels codis de Pantone.

## Similituds

La bandera austríaca és gairebé idèntica a diverses altres banderes que es troben arreu del món.
* Bouillon, Bèlgica
* Lovaina, Bèlgica
* Savona, Itàlia
* Dordrecht, Països Baixos
* Gouda, Països Baixos
* Hoorn, Països Baixos
* Leiden, Països Baixos
* Puerto Asís, Colòmbia
Hom diu que la bandera va inspirar el disseny de l'anomenada barres i estrelles utilitzades pels Estats Confederats d'Amèrica del 1861 al 1863 (i avantpassada de la bandera de l'estat nord-americà de Geòrgia).

## Banderes històriques

* Bandera de l'Arxiducat d'Àustria, mateixa que l'actual (1156 - 1804)
* Bandera de l'Imperi Austríac i d'Àustria dins de l'Imperi Austrohongarès (1804 - 1918)
* Bandera de la República de l'Àustria alemanya, també mateixa que l'actual (1918 - 1919)
* Bandera de la Primera República Austríaca (1919 - 1938)
* Bandera de l'Alemanya Nazi (1938 - 1945)
* Bandera de l'Ocupació Aliada d'Àustria i heretada per l'actual país (1945 - actualitat)

## Referències

* ↑ Thomas Hylland Eriksen i Richard Jenkins (editors) 2007, Flag, Nation and Symbolism in Europe and America, Routledge, ISBN 0-203-93496-2
* ↑ «. Grundsätzliche Bestimmungen über Verwendung des Hoheitszeichens sowie über die Fahnenordnung des Österreichischen Bundesheeres» (en alemany). Verlautbarungsblatt I des Bundesministeriums für Landesverteidigung, 04-06-2018, pàg. 18 [Consulta: 26 agost 2022].
* 1 2 «Pantone 186 C Color». iColorPalette. [Consulta: 21 agost 2022].
* 1 2 «White Color». iColorpalette. [Consulta: 21 agost 2022].
* ↑ «Nicola Marschall» (en anglès). The Encyclopedia of Alabama. [Consulta: 26 agost 2022].
* ↑ «NICOLA MARSCHALL» (en anglès). U.S. Department of State. [Consulta: 26 agost 2022].

## Vegeu també

* Escut d'Àustria
* Llista de les banderes d'Àustria
# Margherita Perras

Margherita Perras, de vegades esmentada com a Margarita Perra (Bítola o Tessalònica, 15 de gener de 1908 - Zúric, 2 de febrer de 1984) fou una soprano grega.

## Biografia

Perras cantà a l'església des de petita, interpretant solos en casaments i funerals. Va estudiar al Conservatori Estatal de Tessalònica i després a la Universitat de les Arts de Berlín, on una actuació seva en Don Pasquale de Gaetano Donizetti va atreure l'atenció del director Bruno Walter, que la va contractar per a l'Òpera de Städtische. Allà va cantar el paper de Nuri de Tiefland d'Eugen d'Albert i Cupido de l'Orfeu i Eurídice de Christoph Willibald Gluck el 1927. A l'any següent, va cantar el paper principal en l'estrena local de Hanneles Himmelfahrt de Paul Graener. Després de recórrer Espanya, Argentina i Brasil, va treballar al Staatsoper de Berlín, i el 1935 va rebre aclamacions per la seva interpretació de Konstanze en Die Entführung aus dem Serail de Mozart, sota la direcció de Felix Weingartner, a l'Òpera de l'Estat de Viena, paper que va repetir a Salzburg el 1935 i a Glyndebourne el 1937. Ben aviat van seguir altres papers de Mozart, com ara la Reina de la Nit de La flauta màgica, Susanna de Les noces de Fígaro i Pamina de La flauta màgica. El 1936 va cantar Gilda de Rigoletto de Verdi per a la Royal Opera House de Londres. El 1937 es va casar i es va establir a Zuric. Fins al 1944 va treballar exclusivament com a recitalista, però per a la temporada 1946-197 va tornar als escenaris de Viena. Va ser molt apreciada per les seves interpretacions de les cançons d'Othmar Schoeck.
Al Gran Teatre del Liceu de Barcelona va cantar en la temporada 1928-1929, actuant en Die Entführung aus dem Serail i Les noces de Fígaro.

## Referències

* ↑ «Margherita Perras (Soprano) – Short Biography». www.bach-cantatas.com. [Consulta: 6 juliol 2017].
* ↑ Laura Williams Macy. The Grove Book of Opera Singers. Oxford University Press, 2008. ISBN 978-0-19-533765-5.