OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nicolau Tous i Mirapeix

Nicolau Tous i Mirapeix (Igualada, c. 1810 - 14 de maig de 1892) — Barcelona, 14 de març de 1892) fou un empresari català, cofundador de La Maquinista Terrestre i Marítima, i fill de l'empresari igualadí Nicolau Tous i Soler.

## Biografia

Era fill de l'empresari igualadí Nicolau Tous i Soler i d'Antònia Mirapeix. Es va formar en l'ofici de la fosa. Degut a les necessitats de maquinària per a la indústria cotonera catalana, el seu pare el va enviar a formar-se a Alsàcia, a la ciutat de Thann, on va poder estudiar les novetats d'aquesta indústria.
El 1838 ell i el seu pare van establir La Barcelonesa, un primer taller de construcció de maquinària, en un convent de frares caputxins derruït i desamortitzat a la Rambla del Centre. Es varen beneficiar de la prohibició que havia establert Anglaterra per a l'exportació de maquinària per a filats, que pretenia protegir la supremacia tècnica d'aquell país.
El 1841, juntament amb el seu pare i Celedonio Ascacíbar, va constituir la societat comanditaria Tous, Ascacíbar y Compañía que s'instal·là en el convent de Sant Agustí Nou, al carrer de Sant Pau i que es dedicà a la fabricació de maquinària i peces de fosa. L'empresa es va convertir en una de les principals empreses del sector.
L'any 1855 aquesta empresa es va fusionar amb l'empresa Valentín Esparó y Consocios per crear en La Maquinista Terrestre i Marítima. Nicolau Tous i Mirapeix en fou codirector fins a la mort. En ella hi treballaven entre 1200 i 1500 persones, fabricant màquines de vapor de més de 30000 cavalls de força, calderes de 50,000, motors hidràulics de més de 35000 cavalls, motors per vaixells de guerra i mercants, viaductes de més de 6 km, edificis de ferro incloent diversos mercats barcelonins, i posteriorment locomotores.
Va ser tresorer de la comissió organitzadora de l'exposició de Barcelona del 1860. El 1871-1872 va projectar els ponts de metall de la línia de ferrocarril de Sant Joan de les Abadesses a Barcelona, juntament amb l'enginyer Josep Maria Cornet.
Una de les seves frases predilectes fou La industria no vive del negocio del día; vive del crédito de siempre. Va morir a Barcelona el mes de març de 1892.

## Referències

* ↑ El lloc de naixement és l'indicat en el registre de defunció i l'any de naixement es dedueix de l'edat en morir l'any 1892: 76 anys.
* 1 2 Romaní, Carlos. El carrer dels senyors. Sevilla: Punto Rojo Libros SL, 2019, p. 74. ISBN 978-84-17848-71-2.
* 1 2 3 «Nicolau Tous i Mirapeix». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Registre de Defuncions de l'Ajuntament de Barcelona, any 1892, número de registre 2290.
* 1 2 3 4 La Vanguardia, 20 de març de 1892,El otro día discurrió por las principales calles de Barcelona un entierro que llevaba numeroso acompañamiento...
* ↑ Albert Pérez i Núñez, La Maquinista Terrestre y Marítima, una empresa pionera de la industrialització barcelonina
# Macías O Namorado

Macías O Namorado (Galícia, segle XV - Arjonilla, p. segle XV) de nom real Matías Cascallar i Guisande, fou un joglar de Padrón, del que no se sap gaire de la seva vida. Implicat en tèrbols assumptes polítics i en amors impossibles, potser va morir entre 1367 i 1384. Una de les versions més esteses de la seva mort afirma que estava al servei del maestre de Calatrava Pedro Moñiz de Godoy, que es va veure obligat a empresonar-lo davant la denúncia del marit d'una dama a la que estimava Macías. No satisfet, el marit venjatiu el va travessar amb una llança mentre Macías cantava en la seva cel·la poemes d'amor. Altres versions el situen com joglar al servei de Don Enrique de Villena, el qual el va enviar a presó per cortejar una dona del seu seguici. Se sap que posteriorment va combatre junt amb el mateix senyor però, contra els àrabs. En tornar de la guerra es troba la seva estimada casada amb el senyor de Porcuna, Hernán Pérez de Padilla. Altre cop, torna a parlar amb la dama, fet que comporta que ella sigui tancada en un monestir de clausura i ell pres a la torre del castell d'Argonilla, a Baeza, Jaén. Des de la torre canta a la seva estimada lamentant-se de la seva mort, i el marit, gelós, li llença una llança des de la porta i el mata. Està enterrat a l'església de Santa Catalina, del mateix castell, i a la seva làpida s'hi llegeix "Aquí yace Macías el Enamorado".
És autor de 21 cantigues recollides al Cancionero de Baena

## Referències

* 1 2 3 Llegenda de Macías O Namorado a Galicia espallada Arxivat 2011-12-04 a Wayback Machine.(gallec)
* 1 2 «Macías O Namorado». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Kolkerheide

Kolkerheide (frisó septentrional Kolkerhii, danès Kolkerheide) és una ciutat del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Mittleres Nordfriesland, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein. Es troba a mig camí entre Flensburg i Husum. El 31 de desembre del 2023 tenia 83 habitants.

## Referències

* ↑ «Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2023» (en alemany), 28-10-2024. [Consulta: 16 març 2025].
# Mamadou Fall

Mamadou Ibra Mbacke Fall (nascut el 21 de novembre de 2002) és un futbolista professional senegalès que juga com a central al Barcelona Atlètic de Primera Federació.

## Carrera de club

Nascut a Rufisque, Senegal, Fall es va traslladar a Orlando, Florida, als Estats Units per unir-se a l'Acadèmia Montverde com a part de Sport4Charity, una organització dirigida per l'exfutbolista internacional pel Senegal Salif Diao. El 5 de juny de 2021, Fall va fitxar pel club de futbol de la Major League Los Angeles FC, signant-hi un contracte de dos anys.
L'11 de juny de 2021, Fall va ser cedit pel Los Angeles FC al seu afiliat al campionat de la USL Las Vegas Lights. Va fer el seu debut com a professional amb el club més tard aquella nit contra el San Antonio FC, titular i jugant 79 minuts en un empat 1-1. El 3 de setembre de 2021, Fall va marcar un doblet en una victòria per 4-0 sobre l'Sporting Kansas City.
El 25 d'agost de 2022, Fall va ser cedit al Vila-real CF a Espanya fins al juny de 2023, on s'havia entrenat prèviament amb els seus equips juvenils. L'endemà es va confirmar el contracte de cessió, amb el jugador adscrit al filial de Segona Divisió.
Després d'un període de cessió al Barcelona Atlètic, el filial del FC Barcelona, durant la temporada 2023-24 a Primera Federació, el 22 de juliol de 2024 Fall es va incorporar al club de manera indefinida, i hi va signar un contracte de dos anys, amb opció per dues temporades més.

## Carrera internacional

Fall va ser convocat amb la selecció sub-17 del Senegal el 2019.

## Referències

* 1 2 3 «LAFC signa el defensa de 18 anys Mamadou Fall». , 05-06-2021.
* ↑ , 11-06-2021.
* ↑ «Las Vegas Lights 1–1 San Antonio FC». Soccerway.
* ↑ LAFC. «LAFC Loans Mamadou Fall To Vila-real CF Of Spain’s La Liga | Los Angeles Football Club» (en anglès). LAFC. [Consulta: 25 agost 2022].
* ↑ SIMA. «Macoumba Ba and Mamadou Ibra Mbacke Fall Train in Spain» (en anglès americà). SIMA - The Soccer Institute at Montverde Academy, 12-04-2019. [Consulta: 25 agost 2022].
* ↑ «Mamadou Fall, new Villarreal B footballer». Vila-real CF, 26-08-2022. [Consulta: 26 agost 2022].
* ↑ «LAFC transfer defender Mamadou Fall to FC Barcelona». LAFC, 22-07-2024. [Consulta: 22 juliol 2024].
* 1 2 «Mbacke ficha por el Barcelona hasta 2026» (en castellà). Diario AS, 22-07-2024. [Consulta: 23 juliol 2024].

## Enllaços externs

* Mamadou Fall a BDFutbol
* Fitxa de Mamadou Fall a Los Angeles FC
# Löwenstedt

Löwenstedt (frisó septentrional Jöömst, danès Lyngsted ) és una ciutat del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Viöl, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein. Es troba just a l'oest de la carretera B-200 de Husum a Flensburg i a 7 km al nord de Viöl i el nord-est, i a uns 20 km de Husum entre Haselund i Joldelund. El 31 de desembre del 2023 tenia 706 habitants.

## Referències

* ↑ «Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2023» (en alemany), 28-10-2024. [Consulta: 16 març 2025].
# Sollwitt

Sollwitt (frisó septentrional Salwit, danès Solved) és una ciutat del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Viöl, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein. Es troba a 20 kilòmetres de Husum. El riu Arlau hi neix. El 31 de desembre del 2023 tenia 304 habitants.

## Referències

* ↑ «Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2023» (en alemany), 28-10-2024. [Consulta: 16 març 2025].
# Wester-Ohrstedt

Wester-Ohrstedt (frisó septentrional Weerster Uurst, danès Øster Ørsted) és una ciutat del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Viöl, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein. Es troba a 10 kilòmetres de Husum. El 31 de desembre del 2023 tenia 1.118 habitants.

## Referències

* ↑ «Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2023» (en alemany), 28-10-2024. [Consulta: 16 març 2025].
# Malaves

Els Malaves foren una tribu índia antiga establerta en el que avui dia és la part nord-occidental de Madhya Pradesh, la qual fou coneguda com a Malwa d'aquesta tribu. Van aconseguir mantenir amb èxit la seva organització tribal fins al temps de Samudragupta. L'era que més tard va ser coneguda com el Vikrama Samvat és associat amb el Malaves. Inicialment va ser esmentada com l'era Krita i després com l'era Malava. Més probablement aquesta era va ser esmentada com l'era Vikrama per primer cop en la inscripció en pedra de Dholpur del Chahmana Chandamahasena el 898 CE.

## Origen

Segons el Mahabharata, els centenars de nets del rei de Madra, Ashvapati, pare de Savitri (casada amb el príncep Satyavan fill del rei destronat Dyumatsena que vivia pobrament) van ser coneguts com els Malaves pel nom de la seva avia, Malavi (esposa de Ashvapati). Tot i que els Malaves no són esmentats per Panini, la seva sutra V.3.117 esmenta un nombre de tribus com els ayudhajivi samghas (els qui viuen de la professió de les armes) i el Kashika inclou els noms dels Malaves i els Kshudrakes en aquest grup de tribus. El Malaves són de fet esmentats en el Mahabhashya (IV.1.68) de Patanjali.
Sembla que els Malaves es van distribuir àmpliament per l'Índia antiga, i van tenir establiments separats al Panjab, Rajasthan i Madhya Pradesh. Segons D. R. Bhandarkar, inicialment van viure al Panjab (on era el regne de Madra); més tard, van emigrar al Rajasthan oriental, i finalment a Malwa, regió avui a Madhya Pradesh.

## Vegeu també

* Malwa

## Notes

* 1 2 3 Lahiri, Bela (1974).
* 1 2 Law, B.C. (1973), Tribes in Ancient India, Poona: Bhandarkar Oriental Research Institute, pp.60-65
* ↑ Kailash Chand Jain. Malwa Through the Ages, from the Earliest Times to 1305 A.D. Motilal Banarsidass Publ., 1972, p. 3–4. ISBN 978-81-208-0824-9.
# Tôn-Thât Tiêt

Tôn-Thât Tiêt (Hué (Vietnam), 18 d'octubre,e 1933. Va marxar a França el 1958 per continuar els seus estudis musicals al Conservatori de París, on els seus professors van ser Jean Rivier i André Jolivet.
La música de Ton-That Tiêt es caracteritza per aquesta doble filiació oriental i occidental, la seva inspiració prové del pensament xinès i hindú. Més recentment, és la poesia clàssica xinesa la que l'inspira, en particular Li Bai o Wang Wei.
Tôn-Thât Tiêt va compondre la música de les pel·lícules del director vietnamita Trần Anh Hùng: L'Odeur de la papaye verte, Cyclo i À la verticale de l'été,, així com la partitura de dos ballets de Régine Chopinot: Parole de feu i La Danse du temps.
El 2007, va col·laborar amb el conjunt vocal contemporani "Musicatreize", component la música d'un conte musical escrit per Tam Quy, L'arbalète magique, basat en una llegenda vietnamita.

## Obres

Per conèixer el seu llarg catàleg d'obres, aneu al seu arxiu de la Viquipèdia francesa.

## Referències

* ↑ Tôn-Thât Tiêt [archive], sur brahms.ircam.fr (consulté le 13 janvier 2021)
# Instal·lació de triatló de Pequín

La Presa de les Tombes de la Dinastia Ming a Pequín (Xina) serà la instal·lació on se celebraren les competicions de Triatló dels Jocs Olímpics de 2008.
La prova de natació es realitzà en les seves aigües i la carrera i la prova de ciclisme, en les seves immediateses.
Està ubicada al districte de Changping, al nord de la capital xinesa, a uns 40 km al nord-oest del Parc Olímpic.
# Fotballklubben Bodø/Glimt

El Fotballklubben Bodø/Glimt és un club noruec de futbol de la ciutat de Bodø.

## Història

El club va ser fundat el 19 de setembre de 1916 amb el nom de Footballclub Glimt. El 1919 guanyà el seu primer títol, el campionat del comtat de Nordland. Com els clubs del nord no eren permesos de participar en la copa noruega (fins al 1963), el Glimt participà en la copa de Noruega del Nord amb notable èxit (9 títols). L'any 1975 aconseguí guanyar la seva primera competició nacional, la copa, que repetí el 1993. El 1992 adoptà el seu actual nom FK Bodø-Glimt.

## Palmarès

* Copa noruega de futbol (2): 1975, 1993
* Copa de Noruega del Nord de futbol (9): 1930, 1933, 1934, 1939, 1952, 1963, 1964, 1967, 1969
* Lliga de Noruega del Nord de futbol (2): 1974, 1975

## Jugadors destacats

* Harald "Dutte" Berg
* Arne Hansen
* Jahn Ivar "Mini" Jakobsen
* Ørjan Berg
* Runar Berg
* Harald Brattbakk
* Erik Hoftun
* Bengt Sæternes
* Stig Johansen
* Jon Abrahamsen
* Arild Olsen
* Tom Kåre Staurvik

## Enllaços externs

* Web oficial
# José Luis Aguirre Larrauri

José Luis Aguirre Larrauri (València, 1961) és un enginyer agrícola i polític valencià, conseller d'Agricultura, Ramaderia i Pesca de la Generalitat Valenciana entre 2023 i 2024 al Consell presidit per Carlos Mazón.
Diplomat per la Universitat Politècnica de València, Aguirre ha estat vicepresident del Col·legi Oficial d'Enginyers Tècnics Agrícoles i professionalment ha dirigit un despatx professional des d'on realitzava projectes i valoracions d'explotacions agrícoles, ramaderes i agroindustrials. També ha estat actiu en l'alta societat valenciana com a membre de l'Ordre de Malta i el seu representant a València i director gerent de la Gran Associació de Beneficència, una entitat històrica de caràcter caritatiu i catòlic.
Inicia la seua carrera política l'any 2019 quan és triat diputat a les Corts Valencianes per Vox i exerceix de portaveu a la Comissió d'Agricultura i Medi Ambient des d'on va qüestionar les polítiques encaminades a mitigar els efectes del canvi climàtic o les limitacions de la normativa fitosanitària de la Unió Europea. A més és vicepresident provincial de Vox a València. Va revalidar l'escó a les Corts a les eleccions de 2023 i l'acord de govern amb el Partit Popular per a dirigir el Consell de la Generalitat Valenciana li va permetre encarregar-se de la conselleria d'Agricultura, Ramaderia i Pesca a proposta del seu partit.

## Referències

* ↑ Zaragozá, José Luis. «Vuelve un ingeniero agrónomo a la Conselleria de Agricultura» (en castellà), 19-07-2023. [Consulta: 23 agost 2023].
* 1 2 Melero, À Punt NTC, Xavier. «Qui és qui en el nou Consell del PP i Vox», 19-07-2023. [Consulta: 23 agost 2023].
# Opòssum cuacurt

Els opòssums cuacurts (Monodelphis) són un gènere de marsupials de la família dels didèlfids. Viuen a Sud-amèrica.

## Taxonomia

* Opòssum cuacurt bru (Monodelphis adusta)
* Opòssum cuacurt triratllat (Monodelphis americana)
* M. arlindoi
* Opòssum cuacurt de flancs vermells (Monodelphis brevicaudata)
* Opòssum cuacurt de la Pampa (Monodelphis dimidiata)
* Opòssum cuacurt gris (Monodelphis domestica)
* Opòssum cuacurt de l'Amazones (Monodelphis emiliae)
* M. gardneri
* Monodelphis glirina
* Monodelphis handleyi
* Opòssum cuacurt de Ihering (Monodelphis iheringi)
* Opòssum cuacurt de Kuns (Monodelphis kunsi)
* Opòssum cuacurt de Marajó (Monodelphis maraxina)
* Opòssum cuacurt d'Osgood (Monodelphis osgoodi)
* Monodelphis palliolata
* M. pinocchio
* Opòssum cuacurt de Reig (Monodelphis reigi)
* Opòssum cuacurt de Ronald (Monodelphis ronaldi)
* M. rubida
* M. saci
* M. sanctaerosae
* Opòssum cuacurt de cap vermell (Monodelphis scalops)
* Opòssum cuacurt musaranya (Monodelphis sorex)
* Opòssum cuacurt de Theresa (Monodelphis theresa)
* M. touan
* Opòssum cuacurt de ratlles fosques (Monodelphis umbristriata)
* Opòssum cuacurt uniratllat (Monodelphis unistriata)
* M. vossi

## Estat de conservació

M. sorex i M. rubida són considerades espècies amenaçades. M. dimidiata és única perquè és una espècie semèlpara, caràcter poc habitual en els mamífers.

## Referències

* Know Your Short-tailed Opossum: Monodelphis Arxivat 2006-04-27 a Wayback Machine. (anglès)
* Integrated Taxonomic Information System Arxivat 2006-02-17 a Wayback Machine. (anglès)
* Gardner, Alfred. Wilson, D. E. (ed.); Reeder, D. M. (ed.). Mammal Species of the World. 3a edició. Johns Hopkins University Press, 16 novembre 2005, p. 13–16. ISBN 0-801-88221-4.
Espècies vivents d'opòssums :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subfamília Caluromyinae :
Subfamília Didelphinae (continua més avall) :
Subfamília Didelphinae (continua més amunt) :
# Adarnases

Adarnases (persa: آذرنرسه) fou un rei sassànida de Pèrsia de breu regnat. A la mort del seu pare Ormazd II es va proclamar rei. Els magnats, oposats a la seva successió, es van revoltar i el van assassinar; acusant-lo de crueltat.
El segon fill fou cegat, quedant impossibilitat de regnar, i el tercer, Ormazd, fou empresonat però va escapar més tard a l'Imperi Romà. La successió va recaure en el no nat Sapor II, fill d'una de les dones d'Ormazd (una jueva).
Adarnases és només esmentat en algunes fonts gregues, i alhora les fonts orientals no en fan esment. Encara no s'han trobat cap de les seves monedes. Nikolaus Schindel qüestiona la credibilitat d'aquestes fonts gregues respecte a Adarnases, dient que és probable que ell mai arribés a regnar.

## Referències

* ↑ Tafazzoli, 1983, p. 477.
* 1 2 Schindel, 2013, p. 815.

## Bibliografia

* A. Tafażżolī, “Adur Narseh,” Encyclopædia Iranica, I/5, p. 477; una versió actualitzada es troba disponible en línia a http://www.iranicaonline.org/articles/adur-narseh-son-of-the-sasanian-king-hormizd-ii-a (consultat el 10 de juliol del 2016).
* Pourshariati, Parvaneh. Decline and Fall of the Sasanian Empire: The Sasanian-Parthian Confederacy and the Arab Conquest of Iran. Londres i Nova York: I.B. Tauris, 2008. ISBN 978-1-84511-645-3.
* Schindel, Nikolaus. «Sasanian Coinage». A: The Oxford Handbook of Ancient Iran. Oxford University Press, 2013. ISBN 978-0199733309.
# Ocotònids

Els ocotònids (Ochotonidae) són una família de lagomorfs que viuen en regions fredes de l'extrem oriental d'Europa, gran part d'Àsia i Nord-amèrica. Els únics representants d'aquest grup que han sobreviscut fins avui en dia són les piques (Ochotona), però la família té un registre fòssil ric que s'estén com a mínim fins a l'Oligocè. Les espècies extintes tenien una distribució molt més àmplia a Europa i fa aproximadament 63.000 anys encara eren presents a la península Ibèrica.

## Referències

* ↑ Entrada «Ochotonidae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Jenkins, S. Life on Earth: The Story of Evolution (en anglès). ABC-CLIO, 2003, p. 452. ISBN 9781576072868.
* ↑ Castiglia, Riccardo; Laplana, César; Sevilla, Paloma; Arsuaga, Juan Luis; Arriaza, Mari Carmen; Baquedano, Enrique; Pérez-González, Alfredo; López-Martínez, Nieves «How Far into Europe Did Pikas (Lagomorpha: Ochotonidae) Go during the Pleistocene? New Evidence from Central Iberia» (en anglès). PLOS ONE, 10, 11, 2015, pàg. e0140513. DOI: 10.1371/journal.pone.0140513. ISSN: 1932-6203.
Espècies vivents de lagomorfs :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Euarchontoglires :
Ochotonidae :
Leporidae :
Categoria :
# Tôn-Thât Tiêt

Tôn-Thât Tiêt (Hué (Vietnam), 18 d'octubre,e 1933. Va marxar a França el 1958 per continuar els seus estudis musicals al Conservatori de París, on els seus professors van ser Jean Rivier i André Jolivet.
La música de Ton-That Tiêt es caracteritza per aquesta doble filiació oriental i occidental, la seva inspiració prové del pensament xinès i hindú. Més recentment, és la poesia clàssica xinesa la que l'inspira, en particular Li Bai o Wang Wei.
Tôn-Thât Tiêt va compondre la música de les pel·lícules del director vietnamita Trần Anh Hùng: L'Odeur de la papaye verte, Cyclo i À la verticale de l'été,, així com la partitura de dos ballets de Régine Chopinot: Parole de feu i La Danse du temps.
El 2007, va col·laborar amb el conjunt vocal contemporani "Musicatreize", component la música d'un conte musical escrit per Tam Quy, L'arbalète magique, basat en una llegenda vietnamita.

## Referències

* ↑ Tôn-Thât Tiêt [archive], sur brahms.ircam.fr (consulté le 13 janvier 2021)
# Can Boixeres (Viladecavalls)

Can Boixeres és un edifici de Viladecavalls (Vallès Occidental) catalogat com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un gran casal situat a dalt d'un turó. És de planta de creu grega amb cossos afegits als encreuaments formant un quadrat. La teulada és a quatre vessants i els colors de les teules fan un dibuix geomètric. El parament és de pedra petita irregular unida amb mortes i les obertures, totes rectangular, estan emmarcades per una motllura. En un costat hi ha un cos annex de planta semicircular i un pis on les partes de tancament són de vidre.
A l'angle nord-est hi ha una torre-mirador annexa. Aquesta torre és de planta quadrangular i té el parament igual a la resta de l'edifici. S'obre una finestra emmarcada per una motllura a cada planta. A la part superior unes grans mènsules aguanten el mirador: un cos quadrangular envoltat per una galeria tancada per una barana de balustres; sobre la barana hi ha dos parells de columnes dòriques per cara que aguanten un fris llis sobre el qual hi ha la teulada a quatre vessants.

## Referències

* ↑ «ICGC». Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 febrer 2016].
* 1 2 3 «Can Boixeres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.

## Vegeu també

* Can Buxeres
* Casa Buxeres
* Cristalleria Buxeres

## Enllaços externs

* «Can Boixeres». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Ermita de Santa Agnès

L'ermita de Santa Agnès és una capella construïda sota la roca, prop del monestir de Sant Llorenç del Munt, del qual en depenia. Està situada en la cova que porta el seu nom. Està documentada des del segle xiv i va tenir culte fins a la darreria del segle xviii.
És un dels vestigis arquitectònics al parc de Sant Llorenç del Munt que avui dia perduren. És a la canal de Santa Agnès per la cara nord de la Mola a 825 metres sobre el nivell del mar.
Hi ha dues teories sobre l'origen de l'ermita de Santa Agnès. Una suposa que es tractava d'un cenobi de monges benedictines. I l'altra considera que va ser creada per deodonades, sense cap vincle amb un ordre concreta, tot i que vestien hàbit, que feien tasques domèstiques per les comunitats religioses.
Com a punt d'interès trobem unes piques a l'interior de la cova que han fet de font i cisterna fins a l'actualitat, adossades a la mateixa balma de on es troba la capella. Aquesta església va ser construïda en època medieval en estil gòtic, en forma d'una petita nau rectangular de volta apuntada, reforçada amb dos arcs torals. La part de la capçalera aboca a la roca viva, deixant un espai excavat on hi havia en el seu dia un altar. Adossades a la capella hi ha les ruïnes de les dependències de l'ermita.
Es troba documentada l'existència de l'ermita des del segle XIV i se sap que varen realitzar-se cerimònies fins entrat el segle xviii.
Aquesta cova-ermita també ha estat utilitzada com a lloc d'estada per penitents eremites, entre ells fra Bonaventura Grau. En el segle XVII i principis del XIX el conjunt restà a càrrec d'ermitans. Fou abandonat al voltant de 1809, a conseqüència de les guerres Napoleòniques.

## Referències

* ↑ «Sant Llorenç del Munt: Ermita de Santa Agnès». [Consulta: 6 febrer 2024].
* 1 2 Ferrando Roig, Antoni. L'establiment humà al parc natural de Sant Llorenç del Munt i l'Obac. Barcelona: Diputació de Barcelona, 1984, p. 19-20. ISBN 84-500-9543-3.
* ↑ «Ermita de Santa Agnès (Matadepera - Vallès Occidental)». Pobles de Catalunya [Consulta: 9 agost 2016].

## Vegeu també

* Canal de Santa Agnès

## Enllaços externs

* L'ermita de Santa Agnès