OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Museu d'Història de Palma

El Museu d'Història de la Ciutat està situat al Castell de Bellver.
Es tracta d'un museu que ofereix un recorregut de tota la història i l'evolució urbana de la ciutat de Palma, des dels assentaments talaiòtics fins al segle xx.
El 1931, l'Estat espanyol va cedir el Bosc de Bellver i el Castell de Bellver a l'Ajuntament de Palma, amb vàries condicions, entre elles la construcció d'un espai museístic d'art antic.
Un cop restaurades diverses sales del castell per a la instal·lació del museu, que pretenia incorporar a la seva col·lecció el Museu de Raixa, es van anar incorporant obres com el mosaic opus tesellatum, de Bennàssar. A més a més, també es van anar incorporant les pintures i retaules que es trobaven anteriorment a la Llotja de Palma.
La guerra civil espanyola i la posterior repressió franquista van aturar les gestions relacionades amb el Museu, així com tota la política cultural duta a terme durant l'època de la Segona República. El Castell de Bellver es va convertir en una presó per a polítics i il·lustrats del moment, defensors dels ideals republicans, com Emili Darder, batlle de Palma.
L'any 1961 es va crear el Museu de Mallorca, i es van retornar a l'antic Museu d'Art Antic tots els materials arqueològics que havien estat cedits a l'Ajuntament de Palma. Finalment, al 1974, la Comissió de Cultura de l'Ajuntament de Palma va proposar la creació del Museu de la Ciutat, amb els materials que s'havien recuperat i destinat a la conservació i exposició de materials històrics relacionats amb la història de Palma. Llavors, es va iniciar la rehabilitació de les sales per a poder inaugurar de nou el museu l'any 1977.

## Referències

* ↑ «Museu d'Història de la Ciutat». Ajuntament de Palma. [Consulta: 30 abril 2024].
* 1 2 3 4 Marimon, P «El castillo de Bellver: de Museo de Arte Antiguo a Museu d’Història de la Ciutat de Palma». Boletín del Museo Arqueológico Nacional 35/2017, pàg. 675-684.
# Secutor

Secutor (en llatí plural secutores, que vol dir 'perseguidor') va ser una classe de gladiador del tipus de gladiador ordinari, que rebia aquest nom perquè en els combats amb els reciaris seguia al rival quan havia fallat en el seu primer intent d'agafar-lo amb la xarxa, per evitar que la pogués tirar una segona vegada. L'objectiu era cansar-lo i finalment matar-lo. Portaven un elm ben protegit amb només dos petits forats pels ulls, tal com el que portava l'anomenat Scissor, un escut rectangular gran i anaven armats d'una espasa. També portaven una protecció al braç dret i ocrea a la part inferior de la cama esquerra.
Marcial parla dels suposititii que se suposa que eren els secutores sustituts que ocupaven el lloc dels gladiadors que quedaven mal ferits o morien. Ciceró diu que Juli Cèsar va tenir no menys de 500 secutores en uns jocs que va celebrar a Càpua, però probablement és un error de l'orador que escriu secutores quan en realitat hauria d'haver escrit scutores (homes amb escuts).

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Gladiatores». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 6 maig 2022].
# Hel·lanòdica

Hel·lanòdica (plural hel·lanòdiques) o hel·lanodice (plural hel·lanodices) era el nom de cadascun dels jutges esportius en els Jocs Olímpics de l'antiguitat. El nom en grec antic era Ἑλλανοδίκης (plural Ἑλλανοδίκαι), i en llatí Hellanodica (plural Hellanodicae).
El nom deriva probablement d'Hel·lens, ja que els jocs olímpics eren molt populars en les poblacions que vivien a l'antiga Grècia. El concepte ja s'usava a l'època de Licurg. Inicialment només hi havia dos Hel·lanòdiques, però el seu nombre va créixer fins a incloure dotze persones, tantes com les tribus d'Elis, encara que la majoria de vegades eren deu els que supervisaven els Jocs.
Inicialment van ser càrrecs hereditaris, però aviat van passar a ser electes i la seva responsabilitat durava quatre anys. Prestaven jurament, ja que eren jutges i el seu paper a les olimpíades no era exclusivament lúdic. Anaven a viure a l'Hel·lanodiceu d'Elis ("Palau dels Hel·lanòdiques"), deu mesos abans de l'inici dels Jocs per organitzar-los. Portaven una roba especial, unes túniques morades i corones de llorer. Feien entrega dels premis als guanyadors de les diverses competicions i coronaven l'atleta guanyador d'una determinada disciplina, amb garlandes o corones d'oliver silvestre (κότινος “cotinos”), tallades per un nen que no fos orfe amb una falç daurada que col·locaven en una taula d'ivori al temple d'Hera.
Uns dies abans de començar els Jocs, es traslladaven, amb els atletes, d'Elis a Olímpia. Quan s'iniciaven les olimpíades, comprovaven que els participants fossin grecs, ja que no es permetia la participació d'esclaus, dones nii estrangers, i supervisaven les competicions, castigant els participants que cometien infraccions. Els càstigs podien tenir un caràcter pecuniari, amb multes que es pagaven al temple de Zeus, o bé de caràcter físic, on els infractors eren castigats amb cops i pallisses.
A més a més dels jutges esportius, el mateix nom el portaven uns jutges militars que actuaven a les corts marcials a l'exèrcit d'Esparta, nom que probablement van adoptar quan Esparta estava al capdavant de la Lliga Hel·lènica.

## Referències

* ↑ Lampros, S.P. (et al.). The Olympic games, B.C. 776-A.D. 1896. Nova York: American Olympic Committee, 1897, p. 26-27, 36-37.
* ↑ «The rules of te Games». Ancient Olympia to Athens of 1896. Foundation of the Hellenic World. [Consulta: 9-X-2020].
# Paracheirodon axelrodi

El tetra roig (Paracheirodon axelrodi) és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes. No se l'ha de confondre amb tetra neó (Paracheirodon innesi). La diferencia està en el fet que el tetra neó té la línia vermella que només li arriba fins a la meitat del seu cos, mentre que el tetra roig presenta la coloració vermella al llarg de tot el seu cos.

## Morfologia

Els mascles poden assolir 4,5 cm de llargària total.
Posseeix grans ulls, que ocupen la meitat del cap. La coloració del cos està dividida en dos: la meitat superior és blau elèctric i gris, mentre que la meitat inferior és de color vermell intens. Igual que els altres caràcids, té una aleta adiposa. L'aleta caudal és gran, aproximadament de la mateixa grandària que la cua. Les femelles són més grans i amb una forma més arrodonida que els mascles.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Negro i Orinoco.

## En l'aquari

És un dels peixos més populars en aquariofília.
És important mantenir-los en grups d'almenys 10 individus i en aquaris densament plantats. També és recomanable fer servir substrat fosc, ja que així, no només imita el seu entorn natural original, sinó que també fa que ressaltin més els seus colors. Alhora, aquesta espècie es desenvolupa millor en aquaris amb llum tènue.

### Paràmetres

* Temperatura: 21-28 °C.
* pH: 5,5-6
* gH: 1-7

### Alimentació

Pot menjar cucs, petits crustacis i menjar liofilitzat.

### Reproducció

Normalment farà la posta durant la nit, o en tot cas, quan la llum tingui una menor intensitat. Els ous es desclouen al cap de 24-30 hores. Al cap de 3 o 4 dies les cries ja nedaran lliurement per l'aquari. Un cop arribats a aquest punt, se les pot començar a alimentar amb nauplis i rotífers molt petits encara que no és fàcil que es desenvolupin, a més a més, les cries no toleren bé la llum natural.

## Referències

* ↑ «Characidae». Catalogue of Life. (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
# Rantrum

Rantrum (frisó septentrional Rånterem, danès Rantrum) és una ciutat del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Nordsee-Treene, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein. Ipernstedt forma part del terme municipal. El 31 de desembre del 2023 tenia 1.936 habitants.

## Referències

* ↑ «Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2023» (en alemany), 28-10-2024. [Consulta: 16 març 2025].
# Joana Valls

Joana Maria del Pilar Giralt Miró, coneguda com a Joana Valls (Barcelona, 6 de març de 1855 - Barcelona, 30 d'abril de 1935), fou una modista barcelonina que treballà a Barcelona entre els anys 1880 i 1919. És considerada una de les modistes més importants de l'època.
Fou, per tant, coetània de les germanes Montagne, Maria Molist o Ana Renaud, i treballà per la més alta burgesia catalana.

## Biografia

Filla de Juan Giralt Alemany i Juana Miró Sarcena, nasqué en una família barcelonina amb negoci propi al carrer d'Avinyó, 1, dedicada ja a la modisteria. Joana Valls no era, de fet, el seu nom real, sinó que l'emprava en el seu negoci. El seu nom era el de Francisca Juana Maria del Pilar Giralt Miró i fou batejada a la parròquia de Sant Jaume el dia 14 de març de 1855. Filla de Joan Giralt i Alemany i Joana Miró i Sarcena tots dos naturals de Barcelona. Es casà amb Juan Valls Parellada vers el 1869, de qui adoptà el cognom, i tingueren nou fills.
S'establí amb una botiga de "modes" al carrer de Ferran, número 34 i com a «Modista de barrets» al carrer d'Avinyó, 1 (continuant, de fet, amb el negoci familiar). Degué fer-se reconeguda força ràpidament perquè en una obra de teatre de Serafí Pitarra estrenada l'any 1884 ja apareix anomenada com a modista de barrets de renom.
L'any 1915, però, establí la seva casa de modes al número 34 del Passeig de Gràcia, situant-se així en ple centre comercial del luxe de la capital barcelonina. De fet, el negoci de Joana Valls cresqué molt, i van ser habituals els anuncis en què es demanaven treballadors per al seu taller. L'any 1919 es retirà.
Ràpidament el renom de Joana Valls s'estengué per tot Catalunya, essent una de les modistes més reconegudes de la seva època i dotant Catalunya d'un sistema de producció de moda d'alta qualitat.

## Referències

* ↑ «Registre de Naixements.1855.Llibre 1.Registre núm.986». Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona, 06-03-1855. [Consulta: 25 juny 2019].
* 1 2 3 Casal-Valls, Laura «Joana Valls: el ressò de la modernitat». Datatèxtil, 33. Circuit de Museus Tèxtils i de Moda a Catalunya, 01-12-2015.
* 1 2 3 4 5 6 Casal-Valls, L. "La figura de la modista i els inicis de l'alta costura a Barcelona. Trajectòria professional i producció d'indumentària femenina 1880-1915", Tesi doctoral, Universitat de Barcelona (2013). http://www.tdx.cat/bitstream/handle/10803/129559/04.LCV_4de6.pdf?sequence=4♙
* ↑ «Joana Valls, la gran dissenyadora d'alta costura», 09-02-2023. [Consulta: 14 març 2023].
* ↑ Soler, F. (Serafí Pitarra), Lo trinch de l'or: comedia en quatre actes. Barcelona: Imp. Salvador Bonavía, 1911, p. 20.
* ↑ Casal-Valls, Laura; Sanchez Sauleda, Sebastià «El taller d'una modista embargatː Joana Valls, el tancament de caixes i l'obra de Ramon Casas». Butlletí de la Societat Catalana d'Estudis Històrics, Núm. XXVI (2015)., 11-2015, p. 203-223.
# Neukirchen (Nordfriesland)

Neukirchen (frisó septentrional Naischöspel, danès Nykirke) és una ciutat del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Südtondern, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein.

## Fills il·lustres

En aquesta ciutat hi va néixer el cèlebre compositor Theodor Kirchner (1823-1903). El pintor Emil Nolde (1967-1956) va tenir una casa a Seebüll, un veïnat de Neukirchen, on s'estava sovint quan no era a Berlín. Hi va morir i ser enterrat.

## Referències

* ↑ «Schleswig-Holstein (Germany): Cities and Communes in Counties - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 15 març 2025].
* ↑ «Das historische Noldehaus» (en alemany). Nolde Foundation at Seebüll. Arxivat de l'original el 30 November 2013. [Consulta: 31 agost 2012].

## Enllaços externs

* Museu Nolde
# Joanic d'Alexandria

Joanic d'Alexandria va ser patriarca Ortodox d'Alexandria des de l'any 1645 al 1657.
Va ser metropolità de Véria a Macedònia abans de ser nomenat patriarca d'Alexandria quan va morir Nicèfor. Algunes fonts antigues diuen que el seu patriarcat va començar el 1642, però altres fonts més modernes estableixen el seu govern durant el període comprès entre 1645 i 1657.
Segons les fonts antigues, Joanic, l'any 1643 va signar una carta on el patriarca de Constantinoble Parteni I redactava una confessió de fe de les Esglésies Orientals.
Joanic va tenir grans discussions amb els monjos del Sinaí, fins al punt que van arribar a prohibir la celebració dels sagraments al seu monestir d'Alexandria. Les tensions van obligar a la intervenció del sultà Mehmet IV, que es va decantar per les esglésies del Sinaí. Va morir de pesta el 15 de setembre de 1657.

## Referències

* 1 2 3 4 «Ioannikios )1645-1657)». Previous patriarchs. Patriarchate of Alexandria. [Consulta: 19 setembre 2023].
* 1 2 3 4 5 Padri Benedettini della Congregazione di S.Mauro in Francia. L'arte di verificare le date dei fatti storici, delle inscrizioni, delle cronache e di altri antichi monumenti dal principio dell'era cristiana sino all'anno 1770, vol. 2. Venècia: Dalla Tip. di Giuseppe Gattei, 1839, p. 315-316.
# Antoni de Saiol i de Quarteroni

Antoni de Saiol i Quarteroni fou canonge de Barcelona. Va ésser nomenat President de la Generalitat de Catalunya el 22 de juliol de 1686.

## Biografia

A la seva família també varen ser personatges destacats els seus germans, Felicià (1646-1713) frare de l'orde de Sant Joan i majordom de l'arxiduc Carles; Francesc, un austriacista qui va ser capità de la coronela de Barcelona durant el setge de 1697 i cavaller de l'orde de Calatrava a les corts de 1705-1706; i Daniel, ardiaca de Barcelona i propietari d'una biblioteca científica de gran valor.
El diumenge 1 d'agost de 1683 Antoni de Saiol fou nominat rector per dos anys.
Antoni de Saiol junt amb el seu germà Daniel varen ser protagonistes destacats a la Revolta dels Gorretes (1687-1689) en suport als pagesos.
Durant el seu mandat com a president va continuar el conflicte entre la població i les tropes reials instal·lades permanentment des de les guerres amb França (1673-78 i 1684). Saiol va fer costat a les queixes elevant-les al virrei Diego Felipe Messía de Guzmán, qui posteriorment es convertiria en austriacista i seria perseguit i mort per ordre de Felip V. El virrei acusà a Saiol d'incitar les masses i aquest adreçà directament al rei les seves queixes amb indignació del virrei que va manar tallar el correu, en contra dels furs catalans i d'un capítol específic sobre la correspondència amb el rei aprovat a les Corts de 1599.
Aquests enfrontaments acabarien amb una acusació contra Saiol que feu que, entre juliol de 1687 i l'11 de maig de 1688, fos desinsaculat i substituït per Francesc Bernat de Ponç, abat del monestir de Sant Cugat.

## Referències

* ↑ Morales Roca, Francisco. Próceres habilitados en las Cortes del Principado de Cataluña, siglo XVII: 1599-1713. Madrid: Higalguía, 1983, p. 304. Disponible a: Google Books (Consulta: 16 de febrer de 2015).
* ↑ Manual de Novells Ardits vulgarment apellat Dietari del Antich Consell Barceloní. Barcelona :Impr. d'en Henrich y Compañía, 1892-1975.v.XX p.153, 215, 219 Disponible a:Catàleg de les biblioteques de la UB
* ↑ Història dels Presidents..., pàg. 284-286

## Bibliografia

* Història de la Generalitat de Catalunya i els seus Presidents, Antoni de Saiol i de Quarteroni. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2003. ISBN 84-412-0885-9 (Vol.2)
* Morales Roca, Francisco. Próceres habilitados en las Cortes del Principado de Cataluña, siglo XVII: 1599-1713. Madrid: Higalguía, 1983, p. 304. Disponible a: Catàleg de les biblioteques de la UB.

## Enllaços externs

* Registre d'autoritat d'Antoni de Saiol i de Quarteroni Arxivat 2015-02-12 a Wayback Machine.. Catàleg d'autoritats de la UB. (Consulta: 12 de febrer de 2015).
* Els orígens de la Generalitat de Catalunya Arxivat 2014-12-13 a Wayback Machine.. Gencat.cat, recurs en línia. (Consulta: 12 de febrer de 2015).
* Ressenya biogràfica d'Antoni de Saiol i de Quarteroni Arxivat 2015-02-12 a Wayback Machine.. Enciclopèdia Catalana, recurs en línia Arxivat 2015-02-12 a Wayback Machine.. (Consulta: 12 de febrer de 2015).
Presidents de la Generalitat de Catalunya :
# Rattus everetti

Rattus everetti és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic de les Filipines.

## Referències

* ↑ Heaney, L.; Alviola, P.; Duya, M. R.; Tabao, M.; González, J. C.; Balete, D. Rattus everetti. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 26 novembre 2014.
# Jan Magnussen

Jan Magnussen va ser un pilot de curses automobilístiques danès que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Va néixer el 4 de juliol del 1973 a Roskilde, Dinamarca.

## A la F1

Jan Magnussen va debutar a la quinzena cursa de la temporada 1995 (la 46a temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 22 d'octubre del 1995 el G.P. del Pacífic al circuit d'Aida.
Va participar en un total de vint-i-cinc curses puntuables pel campionat de la F1 disputades en tres temporades no consecutives (1995 i 1997 - 1998) aconseguint una sisena posició com millor classificació en una cursa i assolí un punt vàlids pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | Posició | Punts |
| 1995 | Marlboro McLaren Mercedes | McLaren | Mercedes | BRA | ARG | SMR | ESP | MON | CAN | FRA | GB | ALE | HON | BEL | ITA | POR | EUR | PAC 10 | JAP | AUS | - | 0 |
| 1997 | Prost Gauloises Blondes | Prost | Mugen-Honda | AUS Ret | BRA Ret | ARG 10 | SMR Ret | MON 7 | ESP 13 | CAN Ret | FRA Ret | GBR Ret | ALE Ret | HUN Ret | BEL 12 | ITA Ret | AUT Ret | LUX Ret | JAP Ret | EUR 9 | - | 0 |
| 1998 | HSBC Stewart Ford | Stewart | Ford | AUS Ret | BRA 10 | ARG Ret | SMR Ret | ESP 12 | MON Ret | CAN 6 | FRA | GBR | AUT | ALE | HUN | BEL | ITA | LUX | JAP | | 17è | 1 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 25 (25) | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 |

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2005-02-25 a Wayback Machine.
# Jacob Meijer

Jacob Meijer, més conegut com a Jaap Meijer (Amsterdam, 20 d'abril de 1905 - Meer, Bèlgica, 2 de desembre de 1943) va ser un ciclista neerlandès que fou professional entre 1926 i 1932. Va morir en un accident de cotxe.
Com a ciclista amateur va prendre part en els Jocs Olímpics de París de 1924, en què guanyà la medalla de plata en la prova de velocitat, per darrere de Lucien Michard.

## Palmarès

* 1925
** Campió del món de velocitat amateur

## Referències

* ↑ «MEIJER Jaap (Jacob)». [Consulta: 16 setembre 2024].
* 1 2 «Olympedia – Jaap Meijer». [Consulta: 16 setembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa de Jaap Meijer a sitiodeciclismo.net
# Poesia popular moraviana en cançons

Poesia popular moraviana en cançons (en txec Moravská lidová poesie v písních), JW V/2, és un conjunt de 53 arranjaments per a veu i piano de cançons tradicionals compostes per Leoš Janáček entre 1892 i 1901.

## Referències

* ↑ «Dades de l'obra a la pàgina dedicada a Janáček editada pel Dr. Jakob Knaus» (en alemany). Leoš Janáček Gesellschaft. [Consulta: 3 juliol 2023].
* ↑ García del Busto, José Luis. «Programa de mà» (en castellà). Fundación Juan March. [Consulta: 11 novembre 2018].

## Vegeu també

* Llista de composicions de Leoš Janáček
# Els Pastorets de Girona

Els Pastorets de Girona és una representació teatral que s'ha dut a terme a Girona en les darreres dècades.
Girona va tenir els Pastorets del Centre Cultural de l’Institut Vell fins l’any 1966, on es van representar La rosa de Jericó o L’Estel de Natzaret. Aproximadament els mateixos anys es van programar els Pastorets a l'escola de La Salle de Girona, que van començar a representar-se en la postguerra i es van allargar fins al 1967.
Més endavant, un període de 41 anys, tancat amb la mort de Joan Ribas i Feixas, va ser el de més durada que ha tingut la ciutat de Girona pel que fa a la representació nadalenca, que es feia al Teatre Municipal de Girona. Cinc dels anys d’aquest muntatge es van haver de fer però a l'església de Sant Domènec, a causa de les obres de remodelació del teatre esmentat. Durant aquesta etapa de més de 40 anys, el text es basava en l’obra de mossèn Gay El misteri de Nadal i disposava de texts escrits pel mateix Joan Ribas.
L'Ajuntament de Girona va anunciar que el 2023 els Pastorets serien produïts per l'Associació Pastorets de Girona, de nova creació.

## Referències

* 1 2 Ferrer, J. «Una nova entitat farà els Pastorets de Girona», 26-07-2023. [Consulta: 26 juliol 2023].
# Trecnoteris

Els trecnoteris (Trechnotheria) són una superlegió de mamífers de la subclasse dels holoteris. L'única legió supervivent actualment és la dels cladoteris, que inclou els teris.
Es diferencien per una depressió característica dels queixals més baixos.

## Sistemàtica (McKenna i Bell, 1997)

* Mammalia
** Theriiformes
*** Holotheria
**** Kuehneotheria †
**** Trechnotheria
***** Symmetrodonta †
***** Cladotheria

## Sistemàtica (Kielan-Jaworowska, Cifelli & Luo, 2004)

* Holotheria Wible et al., 1995
** Chronoperatidae † Fox, Youzwyshyn i Krause, 1992
** Trechnotheria McKenna, 1975 (= Yangotheria Chow i Rich, 1982)
*** Austrotriconodontidae † Bonaparte, 1990
*** Gobiconodontidae † Chow i Rich, 1984
*** Amphilestidae † Osborn, 1888
*** Amphiodontoidea † Prothero, 1981
*** Spalacotherioidea † Prothero, 1981
*** Symmetrodonta † Simpson, 1925
*** Eutriconodonta † Kermack, Musset i Rigney, 1973
*** Cladotheria McKenna, 1975

## Referències

* ↑ Entrada «Trechnotheria» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 9 març 2025].
* ↑ McKenna i Bell, 1997, p. 43.

## Bibliografia

* McKenna, M. C.; Bell, S. K. Classification of Mammals Above the Species Level (en anglès). Columbia University Press, 1997. ISBN 978-0-231-52853-5.