OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gösta Carlsson

Gustaf Vilhelm "Gösta" Carlsson (Uppsala, 2 de febrer de 1906 - Lännaholm, 5 d'octubre de 1992) va ser un ciclista suec que va córrer a cavall dels anys 20 i 30 del segle xx.
Va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam de 1928, en què va guanyar dues medalles de bronze en la contrarellotge individual i en la contrarellotge per equips, fent equip amb Erik Jansson i Georg Johnsson.
A nivell nacional va guanyar tres títols individuals en els 100 km (1926-1928) i nou per equips (1925-1932).

## Palmarès

* 1925
** Campió de Suècia de contrarellotge individual 100 km, classificació per equips (amb Folke Nilsson i Holmfrid Eriksson)
* 1926
** Campió de Suècia de contrarellotge individual 100 km
** Campió de Suècia de contrarellotge individual 100 km, classificació per equips (amb Folke Nilsson i Nils Velin)
* 1927
** Campió de Suècia de contrarellotge individual 100 km
** Campió de Suècia de contrarellotge individual 100 km, classificació per equips (amb Folke Nilsson i Bernhard Britz)
* 1928
** Campió de Suècia de contrarellotge individual 100 km
** Campió de Suècia de contrarellotge individual 100 km, classificació per equips (amb Folke Nilsson i Bernhard Britz)
** 1r a Nordisk Mesterskab, contrarellotge individual
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics d'Amsterdam en contrarellotge individual
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics d'Amsterdam en contrarellotge per equips
* 1931
** Campió de Suècia de contrarellotge individual 100 km, classificació per equips (amb Folke Nilsson i Gösta Björklund)
* 1932
** Campió de Suècia de contrarellotge individual, classificació per equips (amb Sven Thor i Gösta Björklund)

## Referències

* ↑ «Olympedia – Gösta Carlsson». [Consulta: 2 novembre 2024].
* 1 2 «Gösta Carlsson - Sveriges Olympiska Kommitté» (en suec). [Consulta: 2 novembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa de Gösta Carlsson a sitiodeciclismo.net
# Günther Enescu

Günther Enescu (Bazna, 25 de novembre de 1955) és un jugador de voleibol romanès, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Moscou, on guanyà la medalla de bronze en la competició de voleibol. En el seu palmarès també destaca una medalla d'or a les Universíades de 1981.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Günther Enescu». [Consulta: 25 agost 2023].
# Günther Ziegler

Günther Ziegler (Dittelbrunn, Baviera, 18 de gener de 1933 - Schweinfurt, 19 de desembre de 2013) fou un ciclista alemany, professional des del 1957 fins al 1964. Va combinar tant el ciclisme en pista com la ruta. Va participar en els Jocs Olímpics de Melbourne de 1956.
En el seu palmarès destaquen cinc campionats d'Alemanya amateur de contrarellotge per equips, de 1952 a 1956. Després dels Jocs Olímpics de 1956 es va convertir en professional i el 1961 va guanyar el títol nacional de velocitat.

## Palmarès en ruta

* 1952
** Campió d'Alemanya amateur en contrarellotge per equips
* 1953
** Campió d'Alemanya amateur en contrarellotge per equips
* 1954
** Campió d'Alemanya amateur en contrarellotge per equips
* 1955
** Campió d'Alemanya amateur en contrarellotge per equips
* 1956
** Campió d'Alemanya amateur en contrarellotge per equips

## Palmarès en pista

* 1955
** Campió d'Alemanya amateur en Velocitat
* 1960
** 1r als Sis dies d'Essen (amb Hans Jaroscewicz)
* 1961
** Campió d'Alemanya en velocitat

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Günther Ziegler». [Consulta: 28 desembre 2024].
* ↑ Günther Ziegler. radsportseiten.net

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Burundi bwacu

Burundi bwacu és l'himne nacional de Burundi. Adoptat com himne nacional el 1962 sota la presidència de Jean-Baptiste Ntahokaja. Va ser escrit per un grup de compositors i arreglat per Marc Barengayabo.

## Lletra en rundi

Lletra de l'himne en rundi.
Burundi bwacu, Burundi buhire, Shinga icumu mu mashinga, Gaba intahe y'ubugabo ku bugingo. Warapfunywe ntiwapfuye, Warahabishijwe ntiwahababuka, Uhagurukana, uhagurukana, uhagurukana, ubugabo urikukira. Komerwamashi n'amakungu, Habwa impundu nabawe, Isamirane mu mashinga, isamirane mu mashinga,
Burundi bwacu, ragi ry'abasokuru, Ramutswa intahe n'ibihugu, Ufatanije ishaka n'ubuhizi; Vuza impundu wiganzuye uwakuganza uwakuganza.
Burundi bwacu, nkoramutima kuri twese, Tugutuye amaboko, umutima n'ubuzima, Imana yakuduhaye ikudutungire. Horana ubumwe n'abagabo n'itekane. Sagwa n'urweze, sagwa n'amahoro meza.

## Lletra en francès

Lletra de l'himne en francès.
Cher Burundi, ô doux pays, Prends place dans le Concert des nations. En tout bien, tout honneur, accédé à l'indépendance. Mutilé et meutri, tu es demeuré maître de toi-même. L'heure venue, t'es levé Et fièrement tu t'es hissé au rang des peuples libres. Reçois donc le compliment des nations, Agrée l'hommage de tes enfants. Qu'à travers l'univers retentisse ton nom.
Cher Burundi, héritage sacré de nos aïeux, Reconnu digne de te gouverner Au courage tu allies le sentiment de l'honneur. Chante la gloire de ta liberté reconquise.
Cher Burundi, digne objet de notre plus tendre armour, A ton noble service nous vouons nos bras, nos cœurs et nos vies. Veuille Dieu, qui nous a fait don de toi, te conserver à notre vénération. Sous l'egide de l'Unité, Dans la paix, la joie et la prospérité.

## Referències

* 1 2 «National Symbols» (en anglès). Ministry of Foreign Affairs and Development Cooperation. [Consulta: 6 gener 2022].
* 1 2 Shaw, Martin. National Anthems of the World (en anglès). Blandford Press, 1975, p. 71. ISBN 978-0-7137-0679-6.
* ↑ Nahimana, Salvator; Hatungimana, Jacques. Melchior Ndadaye: pour le Burundi nouveau : campagne 1992-1993 (en francès). L'Harmattan, 2004, p. 402. ISBN 978-2-7475-6180-8.
# Nokoreach

Nokoreach és l'himne nacional de Cambodja. Després de derrotar les forces comunistes el 1993, els realistes van restaurar l'himne tradicional. Està basat en una melodia tradicional, el text va ser escrit per Chuon Nat, i va ser adoptat el 1941 i reconfirmat el 1947. Fou reemplaçat entre 1976 i 1993.
# Royal League

La Royal League (en català lliga reial) és una competició futbolística que es disputa a Escandinàvia. El torneig enfronta a clubs de les tres monarquies de la zona (Dinamarca, Suècia, i Noruega), d'aquí el nom.
Es disputa quan finalitzen les lligues domèstiques de Noruega i Suècia i a mitjan lliga de Dinamarca (els tres països tenen calendaris diferents). Hi prenen part els 4 primers classificats de cada lliga.
S'està discutint la possibilitat d'incloure a la competició els vencedors de les lligues de Finlàndia i Islàndia.

## Historial

| Temporada | Campió | Marcador | Finalista | Seu | Assistència |
| 2006-07 | Brøndby IF | 1–0 | FC Copenhagen | Brøndby Stadion, Brøndby, Dinamarca | 17.914 |
| 2005-06 | FC Copenhagen | 1–0 | Lillestrøm SK | Parken, Copenhaguen, Dinamarca | 13.617 |
| 2004-05 | FC Copenhagen | 1–1 (12–11 pen) | IFK Göteborg | Ullevi, Göteborg, Suècia | 10.216 |

## Vegeu també

* Lliga sueca de futbol
* Lliga danesa de futbol
* Lliga noruega de futbol
* Campionat Nòrdic de futbol
* Lliga Bàltica de futbol

## Enllaços externs

* Web oficial
# Haeju

Haeju (en coreà: 해주시) és una ciutat situada a la província de Hwanghae del Sud a Corea del Nord. Es troba a la badia de Corea del Nord, sent el centre administratiu de la província de Hwanghae del Sud. En l'any 2000, la població de la ciutat es va estimar en 271.558 habitants.

## Economia

A principis del segle xx, es va convertir en un port estratègic del comerç xinès i coreà. Haeju té empreses químiques i una fàbrica de ciment. També és la seu de la Universitat d'Educació de Haeju.

### Zona Econòmica Especial

Una Zona Econòmica Especial va ser anunciada en la segona trobada entre les dues Corees en una cimera entre el president sud-coreà Roh Moo-Hyun i el líder de Corea del Nord Kim Jong-Il.En la cimera es va proposar fer una Zona Econòmica Especial al voltant del port de Haeju. La zona constaria de 16.500.000 m² per al desenvolupament i l'expansió del port de Haeju. Aquest projecte es va estimar que tindria un cost en dòlars americans valorat en més de 4 milions i mig de dòlars. Aquest acord econòmic entre Corea del Sud i Corea del Nord permetria el comerç entre el port de Incheon i el port de Haeju. Aquest comerç entre els dos ports s'havia proposat abans degut a la seva proximitat (20 quilòmetres), però va ser desestimat per Corea del Nord degut a la importància estratègica del port de Haeju per a la Marina Popular de Corea del Nord.

## Transport i comunicacions

Haeju disposa d'un dels aeroports més importants de Corea del Nord des del punt de vista militar i civil amb una pista d'aterratge de 1.890 metres de llargada per 88 metres d'amplada.

## Mitjans de comunicació

L'emisora central de ràdio emet en AM 1080 kHz utilitzant un transmissor d'1,5 megawats

## Patrimoni

Entre els seus indrets d'interès destaquen: Els temples de Puyong, Sohyonso i Haeju Tarani, les cascades de Suyangsan, el Sokdamgugok i el fort de la muntanya Suyang.

## Referències

* ↑ Willoughby, Robert. North Korea (en anglès). Bradt Travel Guides, 2014-07-22, p. 179. ISBN 978-1-84162-476-1.
* ↑ Willoughby, Robert. North Korea (en anglès). Bradt Travel Guides, 2014-07-22, p. 179. ISBN 978-1-84162-476-1.
* 1 2 Lim, Sung-Hoon; Lim, Kang-Taeg «Special Economic Zones as Survival Strategy of North Korea». North Korean Review, 2, 2, 2006, pàg. 47–61. ISSN: 1551-2789.
* ↑ Petrov, Leonid «Les enjeux politiques de la coopération économique entre les deux Corées:». Critique internationale, n° 49, 4, 29-11-2010, pàg. 91–109. DOI: 10.3917/crii.049.0091. ISSN: 1290-7839.
* ↑ Moon, Chung-in; Boo, Seung-Chan «Hotlines between Two Koreas: Status, Limitations, and Future Tasks» (en anglès). Journal for Peace and Nuclear Disarmament, 4, sup1, 05-03-2021, pàg. 192–200. DOI: 10.1080/25751654.2021.1903764. ISSN: 2575-1654.
* ↑ Marr, Henry. North Korea (en anglès). Bradt Travel Guides, 2018-12-14, p. 158. ISBN 978-1-78477-094-5.
# Rosa Monfasani

Rosa Emma Monfasani (6 de maig de 1944) és una bibliotecària i professora argentina, que ha influenciat a diferents generacions de bibliotecàries i bibliotecaris a causa de la seva activitat pedagògica i les seves publicacions.

## Carrera professional

Va obtenir el títol de Bibliotecària i Professora en Ciència de la Informació per la Facultat de Filosofia i Lletres de la Universitat de Buenos Aires.
Monfasani ha exercit com a docent en temes relacionats amb organització i gestió d'unitats d'informació, particularment en biblioteques. Va ser part del comitè organitzador que va realitzar per primera vegada un congrés de la Federació Internacional d'Associacions de Bibliotecaris i Biblioteques - IFLA a Sud-amèrica l'agost de 2004. Ha estat treballant en visibilizar la incidència de les biblioteques en els Objectius de Desenvolupament Sostenible de les Nacions Unides, com en el seu escrit sobre biblioteques d'art en l'Agenda 2030.
Va ser coordinadora de la Xarxa Nacional d'Associacions de Bibliotecaris RENABIAR des de la seva creació l'any 2011 i fins a 2018. Durant la seva gestió va impulsar el Registre Professional de Bibliotecaris Argentins. Està integrada el Comitè Coordinador de Reciaria Xarxa de xarxes d'informació

## Premis i distincions

Ha obtingut els següents premis:
* Va rebre premi per la seva tasca com a presidenta de ABGRA, atorgat per l'Associació de Bibliotecaris Graduats de la República Argentina i la Biblioteca del Congrés de la Nació, l'any 2015.
* És sòcia Honoraria de l'Associació de Bibliotecaris de Jujuy (ABJ) «en reconeixement del desinteressat i permanent assessorament» l'any 2019.
* Reconeixement de trajectòria, suport incondicional i permanent als bibliotecaris jurídics atorgat per la Comissió Organitzadora de Biblioteques JuriRed l'any 2019.

## Referències

* ↑ Monfasani, Rosa «La situación de la bibliotecología argentina en la aplicación de los Objetivos de Desarrollo Sostenible (ODS) de la Agenda 2030.» (en castellà). Revista Prefacio, 2, 2, 10-07-2018. ISSN: 2591-3905 [Consulta: 2 juliol 2021].
* ↑ biblio. «Exitoso cierre del taller de Rosa Monfasani» (en castellà). CeDIE, 27-04-2021. [Consulta: 15 maig 2021].
* ↑ «Bibliotecas de todo el mundo en la Argentina - LA NACION». .
* ↑ Monfasani, Rosa. Coord.. Registro Profesional de Bibliotecarios Argentinos. Primer Informe. RENABIAR, 2018. Arxivat 2021-09-15 a Wayback Machine.
* ↑ «Monfasani, Rosa» (en castellà). [Consulta: 21 maig 2021].
* 1 2 «Quien soy» (en espanyol europeu). Rosa Monfasani, 04-04-2020. [Consulta: 15 maig 2021].
# Ham (ximpanzé)

El ximpanzé Ham fou el primer homínid a volar a l'espai exterior amb la Mercury-Redstone 2. El nom és l'abreviació de Holloman Aerospace Medical Center.

## Els entrenaments i l'elecció de Ham

Ham pertanyia a un grup de sis ximpanzés entrenats en el centre de medicina aeroespacial de Holloman, on fou entrenat per moure algunes palanques en funció de diversos llums activats. Durant el seu entrenament rebia llepolies com a premi o descàrregues elèctriques com a càstig.

## Missió Mercury-Redstone 2

El 31 de gener de 1961, Ham va enlairar-se en una missió de prova del projecte Mercury l'objectiu del qual era simular exactament allò que sentiria el primer astronauta nord-americà durant el seu històric viatge suborbital.
L'enlairament va reeixir sense incidents, però un problema al regulador d'acceleració del coet va causar un excés de velocitat que no es va resoldre fins que es va esgotar l'oxigen líquid, la qual cosa va portar la càpsula a una altitud màxima de 253 km, superior a l'esperada. Això implicava que Ham patís un període d'ingravidesa de 7 minuts, i una reentrada amb una desacceleració de 14,7 Gs, més elevada del normal. El vol va durar 16 minuts i 39 segons i la càpsula va aterrar a l'oceà Atlàntic, a 679 km de distància del punt d'enlairament, 209 km més enllà del previst. Com a resultat del major impacte, de la prolongada espera fins a l'arribada del rescat, i de la violència de les ones, una mica d'aigua va penetrar en l'interior de la càpsula.
Per fortuna, Ham va ser rescatat sa i estalvi, i una ràpida revisió va confirmar que es trobava sa i estalvi.
Va morir el 19 de gener de 1983, amb 26 anys al parc zoològic de la Carolina del Nord.

## Referències

* ↑ «Chimp Survives 420-mile Ride Into Space» (en anglès). Lewiston Morning Tribune p. 1. [Consulta: 13 gener 2024].
* 1 2 «MR-2: Ham Paves the Way». This New Ocean - Ch10-3. [Consulta: 13 gener 2024].
* ↑ Ap «Ham, First Chimp in Space, Dies in a Carolina Zoo at 26» (en anglès). The New York Times, 20-01-1983. ISSN: 0362-4331.
Viccionari
# Comitè Olímpic de les Illes Marshall

El Comitè Olímpic de les Illes Marshall (Codi COI: MINOC) és l’organisme responsable de la representació de les Illes Marshall als Jocs Olímpics. Va ser reconegut pel Comitè Olímpic Internacional el 2007. La seva seu està a Majuro, la capital del país.

## Història

El MINOC va fer un primer intent d’aconseguir representació al Comitè Olímpic Internacional el 1991, però aquest organisme va determinar que el país no reunia les condicions necessàries per formar-ne part, perquè la majoria dels habitants tenen passaport estatunidenc i per aquest motiu els Estats Units d'Amèrica podrien estar enviant un segon equip a la competició.
El 2005 el MINOC va entrar a formar part dels Comitès Olímpics Nacionals d’Oceania (ONOC). El 9 de febrer de 2006 la 118a sessió abans dels Jocs Olímpics d'hivern de 2006, el COI va confirmar l'entrada del Comitè Olímpic de les Illes Marshall en aquesta l'organització internacional.
La primera participació del Comitè Olímpic de les Illes Marshall va ser als Jocs Olímpics d’estiu de 2008 celebrats a Pequín. Fins ara mai ha participat als Jocs Olímpics d'hivern. Cap esportista representant de les Illes Marshall ha aconseguit mai una medalla als Jocs Olímpics d'estiu.

### Presidents del Comitè Olímpic de les Illes Marshall

| Etapa | Nom |
| 2006 - 2022 | Kenneth Kramer |
| 2022 - | Anthony Muller |

## Esportistes
### Jocs Olímpics d'estiu (per esport)

| Any | Esportista | Posició |
| Atletisme ||||
| 2008 | Roman Cress | |
| 2008 2012 | Haley Nemra | |
| 2012 | Timi Garstang | |
| 2016 | Richson Simeon | 8 |
| 2016 | Mariana Cress | 6 |
| 2024 | William Reed | |
| Natació ||||
| 2008 | Jared Heine | |
| 2008 | Julianne Kirchner | |
| 2012 | Annie Hepler | |
| 2012 2016 | Giordan Harris | 63 |
| 2016 2020 | Colleen Furgeson | 58 44 |
| 2020 2024 | Philip Kinono | 70 |
| 2024 | Kayla Hepler | |
| Taekwondo ||||
| 2008 | Anju Jason | |
| Halterofília ||||
| 2016 | Mattie Sasser | 11 |
| 2024 | Mathlynn Sasser | |

## Referències

* ↑ «Marshall Islands» (en anglès). COI. [Consulta: 5 agost 2024].
* 1 2 «Marshall Islands | ONOC» (en anglès). ONOC. [Consulta: 5 agost 2024].
* 1 2 «Olympedia | Marshall Islands» (en anglès). [Consulta: 5 agost 2024].
* 1 2 «Marshall Islands National Olympic Committee | About MINOC» (en anglès). MINOC, 14-02-2006. Arxivat de l'original el 10 març 2018. [Consulta: 5 agost 2024].
* ↑ «Marshall Islands National Olympic Committee: ANOC» (en anglès americà). [Consulta: 5 agost 2024].
* 1 2 3 4 5 «Marshall Islands at the 2008 Summer Olympics» (en anglès). Olympedia. [Consulta: 7 agost 2024].
* 1 2 3 4 «Marshall Islands at the 2012 Summer Olympics» (en anglès). Olympedia. [Consulta: 7 agost 2024].
* 1 2 3 4 5 «Marshall Islands at the 2016 Summer Olympics» (en anglès). Olympedia. [Consulta: 7 agost 2024].
* 1 2 3 4 «Olympic Schedule & Results-Marshall Islands» (en anglès). COI. [Consulta: 7 agost 2024].
* 1 2 «Marshall Islands at the 2020 Summer Olympics» (en anglès). Olympedia. Arxivat de l'original el 30 abril 2024. [Consulta: 7 agost 2024].
# Gauss (unitat)

El gauss, abreviat G, és la unitat de mesura del sistema CGS d'un camp magnètic B (també conegut com a densitat del flux magnètic i inducció magnètica), deu el seu nom al matemàtic i físic alemany Carl Friedrich Gauss. Un gauss es defineix com un maxwell per centímetre quadrat.
    1 gauss = 1 maxwell /cm²

## Unitats de conversió

Segons el sistema CGS alternatiu, el gauss és la unitat de densitat del flux magnètic (B), mentre l'oersted és la unitat de la intensitat del camp magnètic (H). Un tesla és igual a 10$^4$ gauss, i un ampere per metre és igual a 4π×10$^{-3}$ oersted.
Les unitat de flux magnètic (Φ)— que és el producte de la densitat del camp magnètic (B) i l'àrea (A), ex., Φ = BA— són weber (Wb) en el sistema MKS i maxwell (Mx) en el sistema CGS. El factor de conversió és 10$^8$, ja que el flux és el producte de la densitat del flux i l'àrea, tenint l'àrea les unitats del quadrat de la distància, 10$^4$ (factor de conversió de la densitat del flux) vegades el quadrat de10² (factor de conversió de la distància lineal, ex., centímetres per metre).

## Valors típics

El camp magnètic terrestre és 0.5 gauss, un petit imant de ferro té sobre 100 gauss, un gran electroimant té al voltant de 15.000 gauss i la superfície d'una estrella de neutrons sobre 10$^{12}$ gauss.

## Referències

* ↑ Hayt, Jr., William H. (1974). Engineering Electromagnetics, Third Edition. McGraw-Hill. ISBN 0-07-027390-1
* ↑ «How strong are magnets?». Experiments with magnets and our surroundings. Magcraft. [Consulta: 14 desembre 2007].
# Districte de Dir

El districte de Dir fou una antiga divisió administrativa del Pakistan, a la Província de la Frontera del Nord-oest que va existir entre 1970 i 1996 dins a la divisió de Malakand.
Es va crear el 1970 poc després de l'abolició del principat de Dir (Dhir). Tenia 5.280 km² situats a la frontera amb Afganistan; la major part del districte el formava la vall del Panjkora. El districte era molt muntanyós i només tenia una carretera asfaltada que anava cap al pas Lowarai, únic accés a Chitral.
Inicialment la capital fou Dir, però al cap de poc es va traslladar a Timergara a 823 metres d'altura.
El 1996 es va dividir en dos districtes:
* Districte d'Upper Dir
* Districte de Lower Dir

## Vegeu també

* Dir (ciutat)
* Dhir o Dir, principat
* Districte d'Upper Dir
* Districte de Lower Dir
# Complexo Deportivo das Travesas

El Complexo Deportivo das Travesas és un centre d'esports al barri de Freixeiro a la ciutat de Vigo a la província de Pontevedra a Galícia. El pavelló va ser inaugurat el 13 de juliol 1968 pel ministre franquista d'esport Joan Antoni Samaranch i Torelló. Va ser remodelat el 1999 i a la primeria de 2024.

## Instal·lacions

El complex esportiu alberga les oficines de l'Institut Municipal dels Esports de Vigo i diversos pavellons i pistes. El pavelló central té una capacitat de 4.500 espectadors. A més d'esdeveniments esportius, també acull concerts de música. Hi ha instal·lada una tarima de fusta flotant de 46,22 × 25,31 m de superfície. La superfície total del complex esportiu és de 13.400 m².
Disposa dels següents espais:
| Espai esportiu | Material | Dimensions |
| Pavelló Central | Tarima flotant | 46,22 × 25,31m |
| Pista de rodadura (pràctica de ciclisme i atletisme | Asfalt | 327m |
| Camp de futbol | Gespa artificial | 94 × 60m |
| Pavelló poliesportiu "pista vermella" (500 places) | Sintètic | 45,1 × 29m |
| Pista poliesportiva frontons (300 places) | Formigó polit | 40 × 22,4m |
| Pavelló poliesportiu del Carme (100 places) | Pedra artificial | 40 × 20m |
| Pistes exteriors de frontó | Quarterons de formigó polit | 24,7 × 8,05m 19,05 × 8,15m 28,15 × 9,2m 30,22 × 5,55m 27,05 × 8,15m |
| Gimnàs Municipal del Carme Sala multiusos Sales de musculació |
| Piscines: cobertes i descobertes |
| Pistes d'esquaix |
| Rocòdrom (2001) |

## Clubs locals

As Travesas és o era la seu de diversos clubs esportius. Entre d'altres:
* Ciudad de Vigo Básquet, de bàsquet masculí (LEB Or), de 2004 a 2010, quan el club es va liquidar
* Sociedad Deportiva Octavio, d'handbol masculí (Lliga ASOBAL).

## Referències

* ↑ «Juan Antonio Samaranch, o home que inaugurou o complexo deportivo das Travesas» (en portuguès). Vide. Concello de Vigo & Fundación Vigo Deporte, 21-04-2010. [Consulta: 9 febrer 2025].
* ↑ «Luis López confirma que a Deputación dá luz verde a catro convenios co Concello de Vigo para obras por valor de 5 millóns de euros» (en portuguès). Diario de Vigo, 29-11-2024.
* ↑ Moreno, Teresa. «Aplazado el concierto de esta noche de Bryan Adams en Vigo al 19 de julio» (en castellà). Los40. Sociedad Española de Radiodifusión, 14-07-2022. [Consulta: 9 febrer 2025].
* ↑ «Vigo conta cun rocódromo no complexo deportivo das Travesas» (en portuguès). Xornal, 20-11-2001.
* ↑ Campa, Javier D. «El Ciudad de Vigo echa el cierre» (en castellà). Atlántico, 10-07-2010. [Consulta: 9 febrer 2025].
* ↑ «Los héroes de aquel ascenso del Octavio de hace casi 50 años» (en castellà). Atlántico, 22-11-2024. [Consulta: 9 febrer 2025].

## Enllaços externs

* Complexo Deportivo das Travesas - Lloc web oficial
* Real Club Celta Indepo | Web Oficial