OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Escut del Villar

L'escut del Villar és un símbol representatiu oficial del municipi del Villar, als Serrans, País Valencià. Té el següent blasonament:
| « | Escut quadrilong de punta redona. En camp d'atzur, una vila d'argent, filetejada i ressaltada de sable, sobremuntada d'un capel de porpra, amb cordons de deu borles en quatre ordes. Al timbre, corona reial oberta. | » |

## Història

L'escut s'aprovà per Resolució de 20 de juny de 2006, del conseller de Justícia, Interior i Administracions Públiques, publicada en el DOGV núm. 5.315, d'1 d'agost de 2006.
Les armes parlants del Villar fan referència al topònim oficial castellà, Villar del Arzobispo, i s'hi representa la vila i un capel d'arquebisbe. La vila, coneguda anteriorment com a Villar de Benaduf, era patrimoni de l'arquebisbat de València des del 1300, i el 1795 el rei Carles IV la va designar amb el nom actual i li va concedir el títol de vila reial.
Anteriorment, l'ajuntament va usar un altre escut, basat en les armes de l'arquebisbe Jordi d'Àustria, que es troben representades en la façana del palau arquebisbal de la població. Aquest escut, amb el canvi del timbre episcopal per una corona, fou aprovat pel Ministeri de la Governació el 27 d'octubre de 1954, previ informe preceptiu de la Reial Acadèmia de la Història, subscrit pel marqués del Saltillo i aprovat per la junta de la RAH l'1 de maig de 1954.
D'acord amb el dictamen de l'acadèmia, l'escut era
| « | […] compost de quatre quarters: 1r i 4t de gules, faixa d'argent […]; i 2n i 3r d'or, lleó del seu color […], timbrat del coronell o cercle d'or amb florons idèntics a la vora. | » |
La faixa d'argent en camper de gules són les armes d'Àustria, o «Àustria modern». D'altra banda, tot i que no és mencionat per l'informe, l'ajuntament representava l'escut sobre un pergamí.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de la Serrania
* Llista d'escuts del País Valencià

## Referències

* 1 2 «Resolució de 20 de juny de 2006, del conseller de Justícia, Interior i Administracions Públiques, per la qual s'aprova l'escut de l'Ajuntament de Villar del Arzobispo (València)» (pdf). Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 5.315, 01-08-2006, pàg. 26.828 [Consulta: 19 febrer 2018].
* ↑ «Escudo Heráldico» (en castellà). Web oficial de l'Ajuntament de Villar del Arzobispo, 12-01-2018. [Consulta: 19 febrer 2018].
* 1 2 Marqués del Saltillo. «Escudo municipal del Villar del Arzobispo (Valencia)». Boletín de la Real Academia de la Historia, CXXXV, 1, 1954, pàg. 29-30.
* 1 2 «Propuesta nuevo escudo heráldico Ayuntamiento de Villar». Ajuntament del Villar. [Consulta: 20 desembre 2024].
# Primera Apologia de Justí Màrtir

La Primera Apologia fou un escrit antic d'apologètica cristiana escrit per Justí Màrtir a l'emperador romà Antoní Pius, als seus fills, i al Senat romà, fou escrit en els anys 150 – 155.
L'apologia esmenta assumptes sobre la celebració de la litúrgia, l'Eucaristia i sobre la reunió i adoració els diumenges (capitul 66, 67). També descriu costums com el baptisme.
A més Justí Màrtir esmenta algunes importants profecies sobre Jesús que estan en l'Antic Testament capítols (31, 32, 41, 48).

## Enllaços externs

* La Primera Apologia de Justí Màrtir (anglès)
# Ta Keo

Ta Keo és un dels temples que formen part del complex arqueològic d'Angkor, l'antiga capital de l'Imperi Khmer al nord de Siemp Reap, a Cambodja. Dins d'aquest conjunt de temples monumentals, Ta Keo és a tocar del Baray Oriental, entre aquest i el recinte d'Angkor Thom. Juntament amb altres elements d'aquest lloc, ha estat declarat Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO.

## Història

Aquest temple segueix la tradició d'altres anteriors, similars, com ara el Mebon Oriental o Pre Rup, aixecats per Rajendravarman II (944-968), pare de Jayavarman V (968-1001), l'impulsor d'aquesta construcció. Ta Keo formava part de la nova capital construïda pel fundador, anomenada Jayendranagari, de la que hom desconeix els seus límits amb exactitud.
La construcció del temple va començar el 985, i les imatges es van consagrar al voltant de l'any 1000, però el temple no es va acabar mai del tot, gairebé tot el treball escultòric encara està per fer. Era dedicat a Xiva. La construcció fou continuada per Jayaviravarman, fins que va quedar aturada sota Suryavarman I 1006-1050, un rei usurpador del tron que volgué aixecar la seva pròpia capital.
Fou condicionat i restaurat entre el 1920 i 1922.

## Arquitectura

Des d'un embarcador al dic de ponent del Baray Oriental, una calçada porta directament fins al gopura de llevant del temple. Aquesta porta monumental és al bell mig del tram oriental de la muralla rectangular, que constitueix el recinte exterior del conjunt. Hi ha tres gopures més en els altres costats del rectangle que forma aquesta muralla, que té unes mesures de 122 x 106 m i era envoltada per un fossat. El gopura de ponent és similar a aquest, però els del nord i sud són més senzills.
Un cop hom travessa aquesta entrada, en direcció ponent (el temple està orientat a llevant), hom accedeix a un pati que està limitat per la mateixa muralla exterior i la segona, de 80 x 75 m. A dreta i esquerra de l'entrada hi ha unes construccions allargades.
La segona muralla tanca un espai més elevat i s'hi accedeix per quatre gopures encarades a les anteriors. El gopura de llevant és més complex que els altres tres. Al seu interior s'aixeca la piràmide central i altres construccions auxiliars, com ara dues "biblioteques". Interiorment la segona muralla té una galeria perimètrica, amb finestres obertes a l'interior i, curiosament sense porta d'entrada, pel que hom pensa de havia de tenir una funció decorativa. És el primer exemple de galeries contínues, fins ara hom trobava un seguit de construccions allargassades, però independents, com les que podem trobar a Pre Rup.
La piràmide és de tres pisos i vol representar el Mont Meru, centre de la cosmologia índia, al seu cim hi resideixen el déus. A la part superior hi ha una terrassa, sobre la qual s'aixequen cinc capelles rematades amb torres. La central, més gran, és sobre una plataforma com és habitual en l'arquitectura khmer.

## Bibliografia

* Claude Jacques, Michael Freeman. Angkor cité khmère. Ed. Olizane. Ginebra, 2000. ISBN 2-88086-253-1
* Jean Laur. Angkor. Flammarion. 2002. ISBN 2-0820-0897-5
* Maurice Glaize. Angkor. J. Maisonneuve. Paris, 2003. ISBN 2-7200-1091-X
# Teòdot de Laodicea

Teòdot (grec antic: Θεὸδοτος, llatí: Theodotus) fou un metge i bisbe grec. Va succeir a Esteve com a bisbe de Laodicea de Síria a començament del segle iv.
Eusebi en fa un gran elogi i li va dedicar la seva obra Praeparatio Evangeliea; però després sembla que va adoptar l'heretgia ariana i fou un dels bisbes arians més actius. Va excomunicar a Apol·linar, pare i fill, acusats de mantenir contactes amb el sofista pagà Epifani. Va tenir part principal en la deposició del bisbe Eustaci d'Antioquia. Va dirigir la seva seu per uns trenta anys i el va succeir Jordi. El seu nom apareix a alguns martirologis amb data 2 de novembre, però sembla degut a un error.

## Referències

* ↑ 3.Theodotus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1074
# Església dels Sants Mateu i Secondo

L'església dels Sants Mateu i Secondo, també coneguda com a església dels Sants Mateu i Carles, és la parròquia de Villa San Secondo, a la província i diòcesi d’Asti. Forma part de la zona pastoral Nord.

## Història

La primera menció d’una església a la zona de Villa San Secondo es troba en un document datat de 1153, en el qual es fa referència a la plebs de Covatio, situada on avui dia es troba el cementiri del poble.
El 1771 es va col·locar la primera pedra de la nova església parroquial; l’edifici, dissenyat pels torinesos Giuseppe Teodoro Capello i Pietro Posso, es va completar el 1777 i va ser consagrat el 1781.
El 1923 es va modificar la façana amb la incorporació d’uns plafons decoratius amb frescos realitzats per Luigi Morgari, que amb el temps gairebé s'han perdut completament.
El 1930, un llamp va causar diversos danys al campanar, i tant la cel·la com la cúpula es van haver de reconstruir seguint el disseny d'Alfonso Chioccarello.
El 1935 es va renovar el paviment del presbiteri; entre 1965 i 1966 es va dur a terme un tractament de deshumidificació de les parets, mentre que el 1971 es va instal·lar el nou paviment de la nau.
El 2005 es va reforçar i restaurar la teulada.

## Descripció
### Façana

La façana, lleugerament còncava, és de maó vist i està dividida en dos nivells separats per lesenes. Al nivell inferior es troba el portal principal, amb llinda i una lluneta al damunt, mentre que al nivell superior hi ha un rosetó lleugerament ovalat. Als costats, hi ha dues estructures coronades amb àtic i estàtues que representen els sants Secondo i Mateu, esculpides el 1908 per Giuseppe Camusso. La façana es completa amb un frontó triangular sobre el qual s'alcen pinacles.

### Interior

L’interior, amb planta de creu grega, consta d’una única nau que finalitza amb un presbiteri elevat dos graons i tancat per un absis de forma semicircular.
Entre les obres destacades que s'hi conserven hi ha:
* L’altar major, fet de marbres policromats i realitzat a finals del segle XVIII.
* Les decoracions, executades el 1910 per Luigi Morgari i Giovanni Lamberti.
* El paliot de fusta de l’altar lateral dedicat a Sant Secondo.
* Una pala de Guglielmo Caccia.
* L’orgue, construït el 1899 per l’empresa Gandini de Varese.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 «Versione Stampabile Scheda Sintetica». [Consulta: 16 novembre 2024].
* ↑ «Cenni storici di Villa San Secondo». [Consulta: 16 novembre 2024].
* 1 2 3 4 5 www.epublic.it, ePublic Srl-. «Parrocchiale dei Santi Matteo e Secondo» (en italià). [Consulta: 16 novembre 2024].
* 1 2 «Villa San Secondo». [Consulta: 16 novembre 2024].
# Racofòrids

Els racofòrids (Rhacophoridae) són una família d'amfibis anurs que es troba a les regions tropicals d'Àsia i Àfrica (incloent-hi el Japó i Madagascar).

## Referències

* Cogger, H.G.; R.G. Zweifel, i D. Kirschner. Encyclopedia of Reptiles & Amphibians Second Edition. Fog City Press, 2004. ISBN 1-877019-69-0.
# Thalaba ibn Salama al-Amilí

Thàlaba ibn Salama al-Amilí (àrab: ثعلبة بن سلامة العاملي, Ṯaʿlaba ibn Salāma al-ʿĀmilī) fou valí de l'Àndalus (742-743).
Lloctinent de Balj ibn Bixr, el va succeir com a valí de l'Àndalus. Enfrontat a una coalició d'amazics i àrabs baladís, els va vèncer a la batalla de Mèrida i va intentar vendre als vençuts com a esclaus a Qurtuba. Le seva actitud prokaysita i aquesta mesura, quan se'n va assabentar el califa Al-Walid II, li va reportar la seua immediata destitució i substitució per Abu-l-Khattar al-Hussam ibn Dirar.
# Volatilitat

La volatilitat, en química física és la qualitat a ser volàtil o la tendència que té una substància a vaporitzar-se. La destil·lació és una tècnica de separació que aprofita la diferent volatilitat de les substàncies d'una mescla homogènia per separar-les en els seus components. La cromatografia de gasos també aprofita la diferent volatilitat dels components de la mescla per la seva separació. La volatilitat està directament relacionada amb la pressió de vapor d'una substància. A una temperatura donada, una substància amb una alta pressió de vapor es vaporitza més ràpidament que una substància amb una pressió de vapor menor. El terme volatilitat principalment s'aplica als líquids; tanmateix, es pot usar per descriure el procés de sublimació el qual està associat a les substàncies sòlides, com el gel sec (diòxid de carboni sòlid) i clorur d'amoni, els quals poden passar directament de l'estat sòlid al vapor sense passar per l'estat líquid.

## Referències

* ↑ Gases and Vapor Arxivat 2012-03-03 a Wayback Machine. (University of Kentucky website)
* ↑ Definition of Terms Arxivat 2009-02-26 a Wayback Machine. (University of Victoria website)
* ↑ James G. Speight. The Chemistry and Technology of Petroleum. 4th Edition. CRC Press, 2006. ISBN 978-0-8493-9067-8.
* ↑ Kister, Henry Z.. Distillation Design. 1st Edition. McGraw-hill, 1992-02-01. ISBN 978-0-07-034909-4.
# Eslovàquia Progressista

Eslovàquia Progressista (eslovac: Progresívne Slovensko) és un partit polític social-liberal, progressista i proeuropeu d'Eslovàquia, creat el 2017.

## Història

El partit es va registrar al ministeri d'interior eslovac el 28 de novembre de 2017 després d'obtenir l'aval de 13,500 signatures. El congrés fundacional del partit es va dur a terme el 20 de gener de 2018, en la qual Ivan Štefunko fou elegit president del partit.

## Resultats electorals
### Consell Nacional

| Any | Lider | Vot | % | Escons | Pos. | Govern |
| 2020 | Michal Truban | 200,780 | 7% | 0 / 150 | 5è | Extraparlamentari |
| En coalició amb JUNTS-Democràcia Cívica (SPOLU), sense cap representació. |||||||
| 2023 | Michal Šimečka | 533,136 | 18% | 32 / 150 | 2n | Oposició |

### Presidencials

| Elecció | Candidat | 1a volta | 1a volta | 1a volta | 2a volta | 2a volta | 2a volta |
| Elecció | Candidat | Vots | % | Pos. | Vots | % | Resultat |
| 2019 | Zuzana Čaputová | 870,415 | 40.57% | 2a volta | 1,056,582 | 58.40% | 1 Victòria |
| 2024 | Suport a Ivan Korčok | 958,393 | 42.5% | 2a volta | 1,243,709 | 46.9% | 2 Derrota |

### Parlament Europeu

| Any | Lider | Vots | % | Pos. | Escons | +/– | Grup |
| 2019 | Michal Šimečka | 198,255 | 20.1% | 1r | 2 / 14 | | RE |
| En coalició amb JUNTS-Democràcia Cívica (SPOLU), que va guanyar 4 escons en total. |||||||
| 2024 | Ľudovít Ódor | 410,844 | 27.8% | 1r | 6 / 15 | 4 | RE |

## Referències

* ↑ «Eslovàquia Progressista». ésAdir. [Consulta: 6 octubre 2023].
* ↑ Https://spectator.sme.sk/c/20706608/interior-ministeri-registres-nou-polític-partit-progressiu-slovakia.html
* ↑ Https://spectator.sme.sk/c/20743889/novament-llançat-progressiu-slovakia-objectius-per-20-per cent-de-el-vot-dins-el-pròxim-elecció.html
# Sistema lineal

Un sistema lineal és un model matemàtic d'un sistema basat en l'ús d'un operador lineal. Les característiques i propietats d'aquests sistemes són molt més simples que les dels sistemes més habituals (els no lineals), per tant sempre que es pot s'intenta treballar amb aquests. Pel que fa a aplicacions, els sistemes lineals són molt usats en aplicacions de la teoria de control automàtic, processament de senyals i telecomunicacions. Per exemple, el mitjà de propagació per a sistemes de comunicacions sense fils es pot modelar a partir de sistemes lineals.

## Propietats

* Propietat d'escalat
Quan l'entrada del sistema és escalada per un valor, la sortida d'aquest també és escalada per la mateixa quantitat.
* Principi de superposició
Per tant, si les entrades x i y són escalades per α i β, respectivament, llavors la suma d'aquestes entrades escalades donarà la suma de les sortides escalades individualment.

## Vegeu també

* Integral de Duhamel
# Karlum

Karlum és un municipi del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Südtondern, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein. Es troba a 10 kilòmetres de Niebüll i a pocs kilòmetres de la frontera amb Dinamarca i de la carretera de Tønder a Flensburg. El 31 de desembre del 2023 tenia 213 habitants.

## Referències

* ↑ «Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2023» (en alemany), 28-10-2024. [Consulta: 15 març 2025].
# Felip de Camps i de Subirats

Felip de Camps i de Subirats (Barcelona, 20 de gener de 1928 - 18 de febrer de 2010), IV Marquès de Camps i III Baró d'Algerri, fou un noble català, fill de Jordi de Camps i de Casanova.

## Biografia

Era llicenciat en Dret, Maestrant de Ronda, Cavaller del Real Cos de la Noblesa de Catalunya i Cavaller d'Honor i Devoció de la S.O.M. de Malta. Va tenir cura del patrimoni familiar i vivia la meitat de l'any a la seva casa pairal de Salt, el mas Ribot. La resta de l'any vivia a Barcelona.
El 8 de gener dle 1953 es va casar amb María Eugenia Galobart i de Satrústegui (1928-), amb qui va tenir cinc fills: Jordi de Camps i Galobart (1954-), Joan Carles (1955-), Joan Ramon (1958-), Maria Eugènia (1958-) i Felip Estanislau (1962-). Va morir a Barcelona el 12 de febrer del 2010, les exèquies es van celebrar al tanatori de Sant Gervasi i va ser enterrat en el panteó familiar, al cementiri de Girona.
L'any 1991 va cedir en dipòsit a l'Ajuntament de Salt el seu arxiu patrimonial i històric, que es remunta al segle xiii i que conté important documentació de la història de Salt. Entre la documentació hi consta un pergamí amb el Privilegi atorgat per la reina Maria, lloctinent del rei Alfons el Magnànim, en favor dels habitants de Salt el 15 de gener de 1449.

## Referències

* 1 2 «Felip de Camps i de Subirats». Diari de Girona, 19-02-2010. [Consulta: 28 desembre 2023].
* 1 2 3 «Felip de Camps de Subirats». El Punt, 19-02-2010, pàg. 37.
* ↑ Vila, G. «El marquès de Camps cedeix 436 pergamins del seu patrimoni a l'arxiu municipal». Diari de Girona, 15-06-1991, pàg. 8.
* ↑ «Salt celebra el 550 aniversari del Privilegi de Batlle amb una exposició». Diari de Girona, 15-01-1999, pàg. 34.

## Enllaços externs

* Elenco de Grandezas y Titulos Nobiliarios Españoles (castellà)
* Heraldica Catalana (castellà)
# Asimina Proedrou

Asimina Proedrou (Atenes, 1982) és un directora de cinema, guionista i productora grega.

## Carrera

Va estudiar dansa clàssica i contemporània a l'estudi Rallou Manu, i el 2001 es va llicenciar en piano en el Conservatori de l'Àtic. En 2005 es va graduar en la Universitat d'Economia i Empresa d'Atenes, i el 2007 va completar els seus estudis de postgrau en la mateixa escola, on va obtenir el títol de Màster en Economia Internacional. De 2010 a 2012 va assistir a classes de guió i direcció a l'Athens New York College i va completar el cicle de muntatge-postproducció.
A l'agost de 2012 va participar en l'Online Balkan Short Film Festival amb el seu primer llargmetratge, Facets of Loneliness, que va ser completat com a exercici en la primera meitat de la facultat al desembre de 2010. Es va graduar en la facultat Akmi Metropolitan College, al juny de 2013, amb una Llicenciatura en Arts Audiovisuals i Direcció Cinematogràfica. Red Hulk va ser la pel·lícula del seu projecte de graduació i ja ha guanyat 3 premis en el Festival de Curtmetratges de Drama (gran premi, millor actor masculí, cinematografia) i el premi al millor curtmetratge en el Festival Internacional de Cinema d'Atenes. Paral·lelament als seus estudis, Asimina treballa a temps complet com a comptable des de 2007 per a una gran empresa d'Atenes.
El seu primer llargmetratge, Píso apó tis thimoniés (2022), s'ha desenvolupat a través de diferents programes de foment. Es tracta d'una coproducció entre Grècia, Alemanya i Macedònia del Nord, secundada, entre d'altres, pel Greek Film Center i la Greek National TV, Media Creative Europe, See Cinema Network, North Macedonian Agency, ZDF-Arte i Eurimages.Va ser seleccionada com la candidata grega a la millor pel·lícula internacional als Premis Oscar de 2023.

## Filmografia

* Píso apó tis thimoniés (2022)

## Referències

* 1 2 3 «Asimina Proedrou - Biography» (en anglès). Arxivat de l'original el 2023-09-28. [Consulta: 28 setembre 2023].
* ↑ «Asimina Proedrou - Film Director» (en anglès). [Consulta: 27 setembre 2023].
* ↑ «Το 'Πίσω από τις Θημωνιές' προτείνει για τα Όσκαρ η Ελληνική Ακαδημία Κινηματογράφου» (en griego). [Consulta: 8 octubre 2023].
# Assassinat a Biòt

Assassinat a Biòt (títol original en francès, Crime à Biot) és un telefilm de 2021 dirigida per Christophe Douchand, i escrit per Jean Falculète i Frédéric Faurt. Forma part de la col·lecció de pel·lícules policíaques francobelgues Assassinat a... i es va emetre l'11 de novembre de 2021 al canal belga La Une, el 10 de desembre al canal suís RTS 1 i el 14 de desembre a France 3. S'ha doblat al català central per a TV3, que el va estrenar el 27 d'agost de 2023.

## Sinopsi

Durant un sopar de l'associació de comerciants de Biòt (Alps Marítims), la Marie Lemaire es troba malament i decideix tornar-se'n a casa. L'endemà apareix morta, sent víctima d'un enverinament. Era l'hereva del seu marit, en François, qui havia mort fa uns mesos, i també la propietària d'una important vidrieria al poble. Tots els convidats de la vetlla es converteixen en sospitosos, i els investigadors hauran d'aclarir els possibles motius i verificar les coartades de cadascun d'ells. La fiscal Elisabeth Richard i el capità de gendarmeria Charles Jouanic es veuen davant d'un cas complex, ja que tots els assistents al sopar podrien tenir raons per desitjar venjança contra la Marie. La investigació es complica encara més amb el presumpte suïcidi d'algú de l'entorn d'amistats de la Marie, que deixa una nota confessant-se culpable de l'enverinament.

## Repartiment

* Florence Pernel: Élisabeth Richard
* Guillaume Cramoisan: Charles Jouanic
* Lola Dewaere: Caroline Martinez
* Matthieu Burnel: Jérôme Leclerc
* Gwendolyn Gourvenec: Clémentine Roux
* Charlie Joirkin: Julie Caron
* Jérôme Pouly, de la Comédie-Française: Stéphane Caron
* Stéphane Blancafort: Serge Pellegrino
* Louise Pasteau: Marie Lemaire
* Raphaël Ferret: Hugo Fontaine
* Florent Peyre: Grégoire Spaletta
* Marianne Basler: Olivia Rousseau
* Hervé Dandrieux: Aurélien Ferrero
* Pierre Lopez: Virgile Coleville
* Simone Nasello: Ricco Martinello
* Noëlle Perna: Yvette
* Jean Corso: el notari
* Louis-Emmanuel Blanc: Kevin Lestrade
* Michel Sisowath: metge d'emergències

## Referències

* 1 2 «Assassinat a Biòt». ésAdir. [Consulta: 18 abril 2024].
* ↑ «Crimes à Biot - Téléfilm policier sur Télé 7 Jours». [Consulta: 24 agost 2023].
* ↑ «Film & Picture TV distribution». [Consulta: 24 agost 2023].
* ↑ AlloCine. «Crime à Biot» (en francès). [Consulta: 24 agost 2023].
# GERB–SDS

La GERB–SDS (en búlgar: ГЕРБ – СДС) és una coalició política impulsada pels partits Ciutadans pel Desenvolupament Europeu de Bulgària (GERB) i la Unió de Forces Democràtiques (SDS).

## Història

La coalició entre els dos partits es va formar abans de les eleccions al Parlament Europeu de 2019. El 28 de març de 2019 es va signar oficialment un acord entre les dues parts. A les eleccions, la coalició va guanyar el primer lloc i va rebre 6 escons al Parlament Europeu: cinc del GERB, un del SDS.
La cooperació entre els partits es va mantenir per a les eleccions legislatives de 2021, en les quals van obtenir 75 escons conjuntament. Tanmateix, a les eleccions anticipades de juliol i novembre van empitjorar els seus resultats, reduint-se a 63 i 59 escons, mantenint-se a l'oposició. A les eleccions anticipades de 2022 recuperarien forces amb 67 escons, resultat que gairebé mantindrien a les eleccions de 2023, amb 69 diputats, i 2024, amb 68.
Més recentment, formarien un govern de coalició amb el BSP-Esquerra Unida i Existeix un Poble.

## Resultats electorals
### Assemblea Nacional

| Any | Vots | % | Escons | +/- | Govern |
| Abr 2021 | 837.671 | 26,18% | 75 / 240 | Nou | Anticipades |
| Jul 2021 | 642.165 | 23,51% | 63 / 240 | 12 | Anticipades |
| Nov 2021 | 596.456 | 22,74% | 59 / 240 | 4 | Oposició |
| 2022 | 634.649 | 25,33% | 67 / 240 | 8 | Anticipades |
| 2023 | 669.924 | 26,49% | 69 / 240 | 2 | Coalició |
| Jun 2024 | 530.602 | 24,71% | 68 / 240 | 1 | Anticipades |
| Oct 2024 | 642,973 | 25.52% | 69 / 240 | 1 | Coalició |

### Parlament Europeu

| Any | Vots | % | Escons | +/- | Grup |
| 2019 | 607.194 | 31,07% | 6 / 17 | Nou | EPP |
| 2024 | 474.059 | 23,55% | 5 / 17 | 1 | EPP |

## Referències

* ↑ Dnevnik.bg. «Мария Габриел е водачът на листата на ГЕРБ за евроизборите (видео)» (en búlgar), 31-03-2019. [Consulta: 8 febrer 2025].
* ↑ Епицентър. «Александър Йорданов се устремява към Европарламента, ще е на 6-то място в листата ГЕРБ-СДС» (en búlgar). [Consulta: 8 febrer 2025].
* ↑ «Acord Polític».
* ↑ Blitz.bg. «ЦИК официално обяви имената на всички 17 български евродепутати» (en bulgarian), 31-05-2019. [Consulta: 8 febrer 2025].