OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mario Martínez Rubio

Mario Martínez Rubio (nascut el 25 de març de 1985) és un futbolista professional espanyol que juga com a migcampista.

## Carrera futbolística

Producte del sistema juvenil del club natal del CD Numància, Mario va aparèixer per primera vegada amb el seu primer equip durant la segona divisió de 2002–03 –dos partits– i després va jugar 34 vegades marcant tres gols la temporada 2007–08 quan el conjunt sòrià va tornar a la Lliga després d'una absència de tres anys.
El 31 d'agost del 2008, quatre anys després de debutar a la màxima categoria, Mario va marcar l'únic gol quan el Numància va derrotar sorprenentment el FC Barcelona a casa en el qual va ser el primer partit de lliga de Pep Guardiola com a tècnic. Seria el seu únic a la campanya, ja que l'equip va baixar de seguida.
Després de només 13 partits de lliga dels 42 en 2010-11 (un complet), Mario, de 26 anys, va ser alliberat pel Numància, signant amb el Real Unión de tercer nivell. No es va establir amb cap club ni en cap país els anys següents, representant l'Olympiakos Nicòsia, el FC Bakú, el SD Tarazona i els Jaguares de Córdoba.
El 3 de juliol de 2015, Mario es va incorporar al Club Blooming a la Lliga de Futbol Professional Boliviano. El 12 d'agost, l'equip va guanyar la seva primera Copa Cine Center després de derrotar el Club Jorge Wilstermann per 4-0 a la final, i va marcar el primer gol.
Mario va canviar contínuament de clubs i països en els anys següents, representant el Boavista FC, PGS Kissamikos, Puerto Rico FC i Olimpia Grudziądz .

## Referències

* 1 2 «Breve enciclopedia numantina» (en castellà). Desde Soria, 29-05-2013 [Consulta: 15 octubre 2019].
* ↑ Barrett, Chris «Barcelona flop to newcomers as Marseille give Reds a warning» (en anglès). The Guardian, 31-08-2008. ISSN: 0261-3077.
* ↑ Lowe, Sid «It's the Sids 2009! The complete review of La Liga season» (en anglès). The Guardian, 08-06-2009. ISSN: 0261-3077.
* ↑ «Dos nuevas incorporaciones en la SD Tarazona» (en castellà). SD Tarazona, 17-10-2014. [Consulta: 5 gener 2015].
* ↑ (en castellà) , 01-02-2015.
* ↑ «Mario Martínez es el nuevo refuerzo español de Blooming» (en castellà). Facetas Deportivas, 03-07-2015. [Consulta: 13 agost 2015].
* ↑ (en castellà) , 12-08-2015.
* ↑ «Axadrezados anunciam contratação de Mario Martínez» (en portuguès). Record, 15-01-2016 [Consulta: 15 octubre 2019].

## Enllaços externs

* Mario a BDFutbol
* Mario, Fitxa a Soccerway
# Riverside (Missouri)

Riverside és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 2.979 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Riverside tenia 2.979 habitants, 1.222 habitatges, i 727 famílies. La densitat de població era de 215,8 habitants per km².
Dels 1.222 habitatges en un 29,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40,1% hi vivien parelles casades, en un 12,8% dones solteres, i en un 40,5% no eren unitats familiars. En el 33,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,28 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,3% tenia menys de 18 anys, un 10,9% entre 18 i 24, un 32% entre 25 i 44, un 22,7% de 45 a 60 i un 12,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 102,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.679 $ i la renda mediana per família de 36.205 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.930 $ mentre que les dones 23.368 $. La renda per capita de la població era de 17.771 $. Entorn del 7,3% de les famílies i el 10,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Riverside». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Riverside». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Smithton (Missouri)

Smithton és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 510 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Smithton tenia 510 habitants, 189 habitatges, i 144 famílies. La densitat de població era de 679 habitants per km².
Dels 189 habitatges en un 43,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,4% hi vivien parelles casades, en un 19% dones solteres, i en un 23,3% no eren unitats familiars. En el 20,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,7 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,7% tenia menys de 18 anys, un 8% entre 18 i 24, un 29,4% entre 25 i 44, un 19,4% de 45 a 60 i un 10,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.321 $ i la renda mediana per família de 38.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.303 $ mentre que les dones 20.125 $. La renda per capita de la població era de 16.320 $. Entorn del 5,5% de les famílies i el 6,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Smithton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Smithton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# La Circassienne

La Circassienne (títol original en francès, en català La circassiana) és una obra dramaticomusical en tres actes composta per Daniel Auber sobre un llibret en francès d'Augustin Eugène Scribe, basat en Les Amours du chevalier de Faublas de Jean-Baptiste Louvet de Couvray. Es va estrenar el 2 de febrer de 1861 al Teatre Nacional de l'Opéra-Comique.

## Referències

* ↑ «Dades de l'òpera» (en alemany). Operone. [Consulta: 16 maig 2018].
# Llista de capítols de La rateta de biblioteca

La rateta de biblioteca (本好きの下剋上 ～司書になるためには手段を選んでいられません～, Honzuki no Gekokujō: Shisho ni Naru Tame ni wa Shudan o Erandeiraremasen, lit. 'L'ascens d'una lletraferida: faré el que sigui per esdevenir bibliotecària') és una sèrie de novel·les lleugeres japoneses escrita per Miya Kazuki i il·lustrada per You Shiina.
TO Books ha publicat una adaptació al manga de la sèrie amb un format semblant al de les novel·les. La 1a part, subtitulada Si no hi ha llibres, els faré jo! (本がないなら作ればいい!, Hon ga nainara tsukureba ī!), va ser il·lustrada per Suzuka i serialitzada a Comic Corona d'octubre de 2015 a juliol de 2018. Es va recopilar en un total de set volums. Suzuka va continuar il·lustrant la 2a part, subtitulada Em faré sacerdotessa si cal, pels llibres! (本のためなら巫女になる！, Hon no tamenara miko ni naru!), la qual va començar a serialitzar-se a Comic Corona el 24 de setembre de 2018 i té un total d'onze volums. La 3a part subtitulada Escamparé els llibres pel territori! (領地に本を広げよう！, Ryōchi ni hon o hirogeyou!) està il·lustrada per Ryo Namino i va començar a serialitzar-se a Comic Corona malgrat que la 1a part encara s'estava publicant en aquell moment. La 3a part té vuit volums. La 4a està il·lustrada per Hikaru Katsuki i va començar a serialitzar-se el 24 de desembre de 2020 també a Comic Corona i té un total de vuit volums.
Al 29 Manga Barcelona, Kitsune Manga va anunciar que portaria la 1a part del manga en català. Finalment, es va començar a publicar el 16 de setembre de 2024.

## Publicació
### Part 1

| Núm. | Data de publicació original | ISBN original | Data de publicació en català | ISBN català |
| 1 | 25 de juny de 2016 | 978-4-86472-495-1 | 10 de setembre de 2024 | 978-84-101-6407-9 |
| Una estudiant universitària a la qual li encanten els llibres des de la infància mor en un accident i es reencarna en un món completament diferent, del que no sap res en absolut. Descobreix que ara és Myne, la malaltissa filla de cinc anys d’un soldat pobre. Però el pitjor és que gairebé ningú en aquest món sap llegir, els llibres pràcticament no existeixen i els pocs que hi ha són molt cars. Què pot fer una rateta de biblioteca com ella en un món sense llibres? Doncs fer-los! Així, lluitarà per convertir el seu somni en realitat: viure envoltada de llibres i ser bibliotecària. |||||

## Referències

* ↑ «Resumen presentación Kitsune Manga en 29 Manga Barcelona» (en castellà). Ramen Para Dos, 09-12-2023. [Consulta: 10 desembre 2023].
* 1 2 «Novetat de setembre de Kitsune: La rateta de biblioteca vol. 1». Comicat. Llop Segarrenc, 06-09-2024. [Consulta: 6 setembre 2024].

## Enllaços externs

* La rateta de biblioteca (manga) a l'Enciclopèdia d'Anime News Network (anglès)
* La rateta de biblioteca (vol. 1) a Ona Llibres
# Sugar Creek

Sugar Creek és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 3.839 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sugar Creek tenia 3.839 habitants, 1.633 habitatges, i 1.048 famílies. La densitat de població era de 179,4 habitants per km².
Dels 1.633 habitatges en un 24,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,2% hi vivien parelles casades, en un 12,1% dones solteres, i en un 35,8% no eren unitats familiars. En el 30% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,1% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 29,9% entre 25 i 44, un 24,7% de 45 a 60 i un 14,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.967 $ i la renda mediana per família de 46.208 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.341 $ mentre que les dones 23.686 $. La renda per capita de la població era de 20.784 $. Entorn del 10,3% de les famílies i el 10,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sugar Creek». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sugar Creek». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Calgary Flames

Els Calgary Flames són un equip professional d'hoquei sobre gel canadenc de la ciutat de Calgary (Alberta). L'equip juga a la National Hockey League a la Divisió Nord-oest de la Conferència Oest.
L'equip té la seu al pavelló Scotiabank Saddledome de 17.000 espectadors i juga amb jersei vermell i pantalons negres a casa, i amb jersei blanc i pantalons negres a fora, també utilitza franges negres i daurades. Mantenen una forta rivalitat amb els Edmonton Oilers, l'altre equip d'Alberta que juga en aquesta lliga.

## Història

L'equip fou fundat el 1972 com els Atlanta Flames de la ciutat d'Atlanta, la franquícia es va traslladar el 1980 a la seva ciutat actual, Calgary. La seva millor època va ser entre els anys 1985 i 1990 guanyant una Stanley Cup a la temporada 1988-89 guanyant als Montreal Canadiens a la final, i es van venjar de la final del 1985-86 que van caure derrotats per aquest equip. També va guanyar el Trofeu dels Presidents (President's Trophy) al millor equip de la lliga regular a les temporades 1987-88 i 1988-89, i sis campionats de divisió els anys 1988, 1989, 1990, 1994, 1995 i 2006.
El 2003-04 van guanyar a tres campions de divisió: Vancouver Canucks (Nord-oest), Detroit Red Wings (Central) i San Jose Sharks (Pacífic), i van aconseguir ser campions de la Conferència Oest. Els Flames van poder arribar a la final de la Copa Stanley del 2004, però van perdre amb els Tampa Bay Lightning en una ajustada final que es va decidir en l'últim partit. Tot i la derrota, 30.000 aficionats es van apropar per rebre l'equip. A la temporada 2005-06 els Flames només van aconseguir ser campions de divisió.

## Palmarès

Stanley Cup:1
* 1988-89
Clarence S. Campbell Bowl (Campionat de Conferència): 3
* 1985-86, 1988-89, 2003-04
Trofeu dels Presidents: 2
* 1987-88, 1988-89
Campionats de Divisió. 6
* 1987-88, 1988-89, 1989-90, 1993-94, 1994-95, 2005-06

## Referències

* ↑ «Inside the Saddledome: Photos reveal scale of the damage in Calgary Flames' flood-ravaged home» (en anglès). The National, 25-06-2013. [Consulta: 12 desembre 2021].
* ↑ «Calgary Flames» (en anglès). Enciclopèdia Britanica. [Consulta: 12 desembre 2021].

## Enllaços externs

* Calgary Flames - Lloc web oficial
# Acord major

En música, un acord major és un acord amb una nota fonamental, una tercera major, i una quinta justa. Quan un acord té aquestes tres notes, se l'anomena acord tríada major. Algunes tríades majors amb notes addicionals, com ara l'acord de sèptima major, també són considerats acords majors.
Una acord tríada principal també pot ser descrit com un conjunt de tres notes a distància d'un interval de tercera major en la base i un interval de tercera menor en la part superior. O com una nota fonamental, amb una nota superior a la distància de quatre semitons de la fonamental, i una altra nota set semitons més aguda que la fonamental.
Un acord menor difereix d'un acord major perquè té una tercera menor per damunt de la fonamental en lloc d'un tercera major. També pot ser descrit com una tercera menor, amb una tercera major a la part superior, en contrast amb un acord major, que té una tercera major i una tercera menor a la part superior. Ambdós contenen intervals de quinta, perquè una tercera (4 semitons), més una tercera menor (3 semitons) equival a un interval de quinta (7 semitons).
Un acord de quinta augmentada és com un acord major, però amb un interval de quinta augmentada.
Un exemple d'un acord major és l'acord de do major, que està format per les notes do, mi i sol.
Un acord major en l'entonació justa està sintonitzat en la freqüència de relació 4:5:6, mentre que en el sistema del temperament igual, hi ha 4 semitons entre la fonamental i la tercera, 3 semitons entre la tercera i la quinta, i 7 semitons entre la fonamental i la quinta. D'aquesta manera, es pot representar per la numeració 0,4,7. En el sistema del temperament igual, l'interval de quinta és dues centèsimes més petit que el de la quinta perfecta, però el de tercera és notablement diferent, al voltant d'unes 14 centèsimes més gran.
L'acord major, al costat de l'acord menor, és un dels elements bàsics de composició de la música tonal. Es considera consonant, estable, i que no requereix resolució. En la música occidental, un acord menor, en comparació, "sona més fosc que un acord major".

## Taula d'acords majors

| Nom de l'acord | Fonamental | Tercera major | Quinta perfecta |
| Do | do | mi | sol |
| Do# | do# | mi# (fa) | sol# |
| Re♭ | re♭ | fa | la♭ |
| Re | re | fa# | la |
| Re# | re# | fa## (sol) | la# |
| Mi♭ | mi♭ | sol | si♭ |
| Mi | mi | sol# | si |
| Fa | fa | la | do |
| Fa# | fa# | la# | do# |
| Sol♭ | sol♭ | si♭ | re♭ |
| Sol | sol | si | re |
| Sol# | sol# | si# (do) | re# |
| La♭ | la♭ | do | mi♭ |
| La | la | do# | mi |
| La# | la# | do## (re) | mi# (fa) |
| Si♭ | si♭ | re | fa |
| Si | si | re# | fa# |

## Referències

* ↑ Miller, p. 113.
* ↑ Kamien, Roger (2008). Music: An Appreciation, 6th Brief Edition, p. 46. ISBN 978-0-07-340134-8
# Font de Ca l'Avi

La font de Ca l'Avi és una font situada al nucli urbà de Ca l'Avi, al municipi de Subirats (Alt Penedès).
És una font d'obra decorada amb rajoles blanques i blaves formant un escacat als laterals inferiors, amb una coronació de tipus piramidal escalada. La part superior de la font està decorada amb rajola blanca, on hi ha l'aixeta. Al centre de la font hi ha el dipòsit que recull l'aigua.
L'estètica d'aquesta font és la mateixa que en d'altres barris de Subirats, fet que reforça la identitat municipal.

## Bibliografia

* Córdoba i Martínez, Manel. Les fonts del Penedès i els seus voltants (2a part). El Cargol Publicacions, S.L., 1997.

## Referències

* 1 2 «Font de Ca l'Avi». Mapes de Patrimoni Cultural. Diputació de Barcelona.
# Vancouver Canucks

Els Vancouver Canucks són un equip professional d'hoquei sobre gel canadenc de la ciutat de Vancouver (Columbia Britànica). Juga a la National Hockey League a la Divisió Nord-oest de la Conferència Oest.
L'equip té la seu al pavelló General Motors Place i juga amb jersei i pantalons blaus a casa, i a fora amb jersei blanc i pantalons blaus, i sempre amb franges verdes.

## Història

L'equip fou fundat l'any 1945 com a equip aficionat, després va passar per dues lligues menors i finalment va ingressar a la National Hockey League el 1970. Canuck és un terme col·loquial emprat per referir-se a qualsevol persona natural del Canadà.

## Palmarès

* Campionats de Conferència (2): 1981–82, 1993–94
* Campionats de Divisió (6): 1974–75, 1991–92, 1992–93, 2003–04, 2006–07, 2008–09

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial dels Canucks
# Extrusora

L'extrusora és una màquina emprada en l'extrusió de plàstic, metalls i goma. Està formada per un motor que fa girar un vissensfi amb la finalitat d'arrossegar, comprimir, fondre i formar el material a treballar.

## Tipus

Segons el material a treballar, hi ha diversos tipus d'extrusores en el mercat:
* Extrusora mono vis sense fi.
* Extrusora doble vis sense fi.
* Extrusores amb equip des-gasificant.

## Vis sense fi per plàstic

En un vis sens fi per fondre plàstic es poden diferenciar cinc zones diferents:
* Zona d'alimentació. Aquesta zona alimenta de resina cap dins la càmera.
* Zona de fusió. La resina es fon en aquesta secció.
* Zona de pressió. En aquesta zona se li dona pressió al plàstic per uniformitzar-lo.
* Zona de descompressió. El material és descomprimit per deixar sortir els gasos atrapats en el polímer.
* Zona de Mescla. La resina es barreja i s'uniformitza, especialment adequada per càrrega i additius.
La longitud d'un vis sense fi es referencia per la ràtio: nombre de diàmetres per llargada L:D. Per exemple, un vis sense fi de 20:1 de diàmetre 60 mil·límetres té una llargada de 60 x 20 = 1200 mm., les màquines modernes arriben a ràtios de 32:1.

### Extrusores de doble vis sense fi

Les extrusores de doble vis sense fi, proporcionen una empenta major que el d'un sòl vis, acceleracions de material millors, esforços tallants alts i barreja intensiva. Per alguns materials aquest procés és massa agressiu, per tant resulta inadequat, hi ha la creença que els concentrats de color es realitzen en aquest tipus d'extrusores, però, la majoria dels pigments pateixen degradació degut a les condicions tan agressives del procés, per tant, la majoria dels fabricants de concentrats utilitzen una càmera llarga d'un sol vis sense fi.

## Fabricants Catalans d'extrusores

Durant el segle xx sorgiren a Catalunya un nombre important de fabricants d'extrusores de termoplàstics. Avui dia en queden pocs en actiu degut a la competència més eficaç de les firmes alemanyes, italianes i últimament xinesses.
Principals fabricants durant el segle XX:
* Gines Coll
* Volcan
* Covex
* Mateu i Solé
* Pena (Vis sense fi)
# Matoller del Camerun

El matoller del Camerun (Bradypterus bangwaensis) és una espècie d'ocell de la família dels locustèl·lids (Locustellidae). Es troba en una àrea fragmentada al nord-oest del Camerun i una petita part del sud-est de Nigèria. Habita els matollars tropicals i subtropicals d'altura i els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de l'estatge montà. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Matoller del Camerun». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 14 agost 2023 (català)
* ↑ «Grassbirds, Donacobius, tetrakas, cisticolas, allies» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 14 agost 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 603. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Bangwa Warbler. Bradypterus bangwaensis» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2020. [Consulta: 16 agost 2023].
# Font de Can Julià

La font de Can Julià, coneguda també com la font de Can Bas, és una font natural de mina, situada als voltants de la masia de Can Julià, a l'heretat de Can Bas, a ponent del municipi de Subirats (Alt Penedès).
Situada en un paratge natural molt humit i molt acollidor, l'aigua que brolla de forma permanent s'utilitza per al rec d'uns horts propers, canalitzada a través d'uns conductes fins al lloc on es troben els conreus.
La font està feta d'obra, construïda a partir de blocs de pedra irregulars de mida mitjana, coronada per una cornisa de maons plans. Als costats de la font hi ha bancs, col·locats el 1982, quan es van fer obres de millora a l'indret. Tocant a la font hi ha un safareig, que conserva les batedores que servien per rentar, avui envaït per la vegetació. A uns 50 m hi ha la font brollador de la bassa de Can Julià, una bassa natural a la qual s'hi adossa un mur d'obra que impedeix la inundació dels conreus.

## Bibliografia

* Córdoba i Martínez, Manel. Les fonts del Penedès i els seus voltants (2a part). El Cargol Publicacions, S.L., 1997.
* Huerta Nartín, Carme. Les fonts de Subirats. Ed. Ajuntament de Subirats, 1985, p. 40-41.
* Llorac i Santís, Salvador. Subirats. Visió general d'un municipi de l'Alt Penedès. Ed. Ajuntament de Subirats, 1988, p. 181.

## Referències

* 1 2 «Font de Can Julià». Mapes de Patrimoni Cultural. Diputació de Barcelona.
* ↑ Querol i Rovira, Carles. Subirats. Conèixer el seu atractiu, viure'l i gaudir-lo. Ajuntament de Subirats i Edicions i Propostes Culturals Andana, SL, 2008, p. 57. ISBN 978-84-96995-03-1.