OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hunnewell (Missouri)

Hunnewell és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 227 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hunnewell tenia 227 habitants, 95 habitatges, i 62 famílies. La densitat de població era de 139,1 habitants per km².
Dels 95 habitatges en un 31,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,5% hi vivien parelles casades, en un 12,6% dones solteres, i en un 33,7% no eren unitats familiars. En el 30,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,39 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,4% tenia menys de 18 anys, un 6,2% entre 18 i 24, un 30% entre 25 i 44, un 20,3% de 45 a 60 i un 17,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 106,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.861 $ i la renda mediana per família de 31.429 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.750 $ mentre que les dones 22.500 $. La renda per capita de la població era de 12.985 $. Entorn del 13,2% de les famílies i el 15,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hunnewell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hunnewell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Knivskjellodden

Knivskjellodden o Knivskjelodden és un cap situat a l'illa de Magerøy, al municipi de Nordkapp, Noruega. Amb coordenades 71° 11′ 8″ N, 25° 40′ 54″ E﻿ / ﻿71.18556°N,25.68167°E﻿ / 71.18556; 25.68167, és el punt més septentrional d'Europa.
Malgrat que el cap Nord és localitzat en realitat 1.500 metres més al sud que Knivskjellodden, és popularment el més conegut perquè és més espectacular, en tant que és un penya-segat.

## Enllaços externs

* Lloc web de Skarsvåg i Cap Nord
* Quadres de Skarsvåg i Cap Nord
# Cumulus congestus

Els cumulus congestus són núvols característics de les àrees inestables de l'atmosfera que generen convecció. No tenen formes punxegudes i es desenvolupen verticalment. Són molt més alts que amples, perquè són generats per corrents ascendents, arribant a fer, d'extrem a extrem, fins a uns 5 km d'alt. Es formen, generalment, a partir de l'evolució de cumulus mediocris, però també ho poden fer a partir dels altocumulus castellanus o des dels stratocumulus castellanus.
Els cumulus congestus esdevenen cumulonimbus calvus quan hi ha condicions atmosfèriques que porten una suficient inestabilitat. Aquesta transformació es pot intuir si s'observa la presència de parts suaus, fibroses o estriades als seus extrems. Aquest tipus de núvol produeix precipitació, de vegades amb abundància. Les espècies de congestus només es poden trobar al gènere cumulus.

## Referències

* ↑ «Cumulus congestus» (en anglès). cloudatlas.wmo.int. [Consulta: 29 maig 2022].
* ↑ «Learn About Cumulus Congestus Clouds» (en anglès americà). whatsthiscloud.com. [Consulta: 29 maig 2022].
* ↑ Hamblyn, Richard. The Met Office Cloud Book - Updated Edition: How to Understand the Skies (en anglès). David and Charles, 2021-10-12. ISBN 978-1-4463-8108-3.
* ↑ Cotton, William R.; Bryan, George; Heever, Susan C. van den. Storm and Cloud Dynamics (en anglès). Academic Press, 2010-12-21, p. 259. ISBN 978-0-08-091665-1.

## Enllaços externs

* Societat Americana de Meteorologia - Glossari de Meteo
# Estancia (Nou Mèxic)

Estancia és una població dels Estats Units a l'estat de Nou Mèxic. Segons el cens del 2000 tenia 1.584 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Estancia tenia 1.584 habitants, 393 habitatges, i 284 famílies. La densitat de població era de 107,3 habitants per km².
Dels 393 habitatges en un 35,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,9% hi vivien parelles casades, en un 17,8% dones solteres, i en un 27,7% no eren unitats familiars. En el 24,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,7 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,2.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,6% tenia menys de 18 anys, un 10,7% entre 18 i 24, un 40,2% entre 25 i 44, un 20,6% de 45 a 60 i un 7,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 217,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.276 $ i la renda mediana per família de 33.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.932 $ mentre que les dones 18.214 $. La renda per capita de la població era de 8.479 $. Aproximadament el 19,9% de les famílies i el 25,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Estancia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Estancia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Handbol als Jocs Olímpics d'estiu de 1988

Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1988 celebrats a la ciutat de Seül (Corea del Sud) es disputaren dues competicions d'handbol, una en categoria masculina i una altra en categoria femenina, que va passar de sis equips als Jocs de 1984 a vuit. La competició tingué lloc al Gimnàs Suwon entre els dies 20 de setembre i 1 d'octubre de 1988.

## Comitès participants

Hi participaren un total de 281 jugadors d'handbol, 170 homes i 111 dones, de 15 comitès nacionals diferents:
| Categoria masculina Algèria Corea del Sud Espanya Estats Units Hongria Islàndia Iugoslàvia  Japó RDA Suècia Txecoslovàquia Unió Soviètica | Categoria femenina Costa d'Ivori Corea del Sud Estats Units Iugoslàvia Noruega Txecoslovàquia Unió Soviètica R.P. de la Xina |

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Handbol masculí Detalls | Unió Soviètica Vyacheslav Atavin Igor Chumak Valeri Gopin Aleksandr Karshakevich Andrei Lavrov Yuri Nesterov Voldemaras Novickis Aleksandr Rymanov Konstantin Sharovarov Yuri Shevtsov Georgi Sviridenko Aleksandr Tutxkin Andrei Tyumentsev Mikhail Vasilyev | Corea del Sud Choi Suk-Jae Kang Jae-Won Kim Jae-Hwan Koh Suk-Chang Lee Sang-Hyo Lim Jin-Suk Noh Hyun-Suk Oh Young-Ki Park Do-Hun Park Young-Dae Shim Jae-Hong Shin Young-Suk Yoon Tae-Il | Iugoslàvia Mirko Bašić Jožef Holpert Boris Jarak Slobodan Kuzmanovski Muhamed Memić Alvaro Načinović Goran Perkovac Zlatko Portner Iztok Puc Rolando Pušnik Momir Rnić Zlatko Saračević Irfan Smajlagić Ermin Velić Veselin Vujović |
| Handbol femení Detalls | Corea del Sud Han Hyun-Sook Kim Mi-Sook Kim Choon-Rye Kim Hyun-Mee Kim Kyung-Soon Kim Myung-Soon Lee Ki-Soon Lim Mi-Kyung Shon Mi-Na Song Ji-Hyun Suk Min-Hee Sung Kyung-Hwa | Noruega Kjerstin Andersen Berit Digre Marthe Eliasson Susann Goksør Trine Haltvik Hanne Hegh Hanne Hogness Vibeke Johnsen Kristin Midthun Karin Pettersen Karin Singstad Annette Skotvoll Ingrid Steen Heidi Sundal Cathrine Svendsen | Unió Soviètica Natalya Anisimova Maryna Bazhanova Tatyana Dzhandzhgava Elina Guseva Tetyana Horb Larissa Kàrlova Natalya Lapitskaya Svitlana Mankova Nataliya Matryuk Natalya Morskova Olena Nemashkalo Nataliya Rusnachenko Olha Semenova Yevheniya Tovstohan Zinaïda Turtxinà |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Corea del Sud | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 2 | Unió Soviètica | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 3 | Noruega | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 4 | Iugoslàvia | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* 1 2 3 «Handball at the 1988 Seoul Summer Games | Olympics at Sports-Reference.com», 17-04-2020. Arxivat de l'original el 2009-02-01. [Consulta: 24 novembre 2024].
* 1 2 «THE MEDAL WINNERS AT OLYMPIC GAMES - SReihe_Olympic_Games.pdf».
# Vafþrúðnismál

Els Vafþrúðnismál o, en català, les Dites d'en Vafþrúðnir o Vaftrúdnir, és el tercer poema de l'Edda poètica. És una conversa en vers conduïda inicialment entre els Æsir (déus) Odin i Frigg i, posteriorment, entre Odin i el gegant Vafþrúnðir. El poema entra en detall sobre la cosmologia nòrdica i va ser usat com una de les fonts de Snorri Sturluson per a la composició de l'Edda prosaica. El poema és preservat dins del còdex Regius i parcialment al manuscrit AM 748 I 4to.

## Bibliografia

* Vafþrúðnismál. Dins: EDDA - Die Lieder des Codex Regius nebst verwandten Denkmälern. Herausgegeben von Gustav Neckel. Band 1: Text. Fünfte, verbesserte Auflage von Hans Kuhn. Heidelberg: Carl Winter Universitätsverlag, 1983⁵ (Germanische Bibliothek. Vierte Reihe: Texte). ISBN 3-533-03080-6. Pàgines 45-55.
* Vafþrúðnismál. Edited and translated by T. W. Machan. Turnhout (Bèlgica): Brepols Publishers, 2008² (Durham Medieval and Renaissance Texts, vol. 1). ISBN 978-0-88844-561-2.

## Enllaços externs

(Tots són traduccions en anglès del poema:)
* Vafthruthnismol.
* Vafþrúðnismál Arxivat 2010-05-06 a Wayback Machine..
* Vafþrúðnismál Arxivat 2012-02-04 a Wayback Machine..
* Vafþrúðnismál.
* Vafþrúðnismál.
# Huntleigh

Huntleigh és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 323 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Huntleigh tenia 323 habitants, 122 habitatges, i 103 famílies. La densitat de població era de 124,7 habitants per km².
Dels 122 habitatges en un 26,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 78,7% hi vivien parelles casades, en un 3,3% dones solteres, i en un 14,8% no eren unitats familiars. En el 14,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,65 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,88.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,3% tenia menys de 18 anys, un 4,3% entre 18 i 24, un 17% entre 25 i 44, un 28,5% de 45 a 60 i un 27,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 49 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,1 homes.
Entorn del 2,2% de les famílies i l'1,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Huntleigh». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Huntleigh». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Nitrit

L'ió nitrit és NO₂$^−$. L'anió és angular, a més d'isoelèctric amb l'O₃.
Els nitrits són sals o bé esters de l'àcid nitrós (HNO₂). A la natura els nitrits es formen per oxidació biològica de les amines i de l'amoníac, o per reducció del nitrat en condicions anaeròbiques. A la indústria s'obtenen al dissoldre N₂O₃ en dissolucions bàsiques.
Tractant-se de sals d'un àcid feble en contacte amb àcids forts com l'àcid sulfúric es lliura l'àcid nitrós inestable que en dissolució àcida està en equilibri amb l'ió de nitrosoni (NO$^+$). Aquest està relacionat en diverses reaccions de substitució electrofílica i en reaccions de síntesi de colorants diazoics.

## Aplicacions

Els nitrits formen part de moltes formulacions de sals per salar carns (E249 = nitrit de potassi; E250 = nitrit de sodi). Es coneix la seua capacitat de mantenir un color roig desitjat a la matèria primera perquè reacciona amb la mioglobina de la carn. Això no obstant, la concentració ha de ser baixa perquè se sospita que pot afavorir l'aparició de càncer. A més per la seua interacció amb l'hemoglobina resulten tòxics.
Els nitrits són productes de partida a la síntesi de diversos composts químics, sobretot compostos diazó. La seua a aplicació mèdica és com antídot en cas d'enverinaments per ciani de potassi, causant vasodilatació i a més és antiespasmòdic.

## Toxicitat i medi ambient

Els nitrats resulten tòxics per als peixos. Una concentració de 0,2 - 0,4 mg/l mata al 70% d'una població de truites. I es dona una mortalitat alta de peixos a partir de 0,15 mg/l.

## Determinació

El nitrit present a l'aigua es determina per diazotació amb sulfanilamida i copulació amb clorhidrat de N-(1-naftil)-etilendiamina, per formar un colorant azoic de gran intensitat que es mesura amb un espectrofotòmetre de longitud d'ona de 540nm.
També s'analitza afegint-hi reactiu de Zambelli i mesurant-lo amb un espectrofotòmetre a 450nm.

## Nitrits Orgànics

En química orgànica, els nitrits són èsters de l'àcid nitros i conté el grup funcional nitrosooxy. Tenen la fórmula general ${\ce {RONO}}$, on la "R" és un grup arilo o alquilo. El nitrit amilo és utilitzat en medicina per tractaments de malalties del cor.
No s'ha de confondre els nitrits amb els nitrats, les sals d'àcid nítric, o amb nitroderivats, encara que comparteixen la fórmula RNO₂. Tampoc s'ha de confondre l'anió nitrit NO₂$^−$ amb el catió nitroni NO₂$^+$.
# Punta Prima

Punta Prima és una platja de l'illa de Menorca concretament al Sud del municipi de Sant Lluís.
De Sant Lluís a la platja hi ha 6 quilòmetres. Està situada entre la Punta des Marbre i Punta Prima, a prop de la urbanització del mateix nom i de la Torre de Son Ganxo. Des d'allà es pot veure s'Illot des Cagaire i s'Illa de l'Aire. Té una entrada de mar àmplia, vegetació submarina als costats i l'aigua és cristal·lina. A prop de la platja hi ha habitatges que estan a primera línia. Es pot arribar amb cotxe.

## Referències

* 1 2 «Punta Prima». Govern de les Illes Balears. [Consulta: 4 novembre 2023].
# Siam

Siam era un regne al centre del sud-est asiàtic, que comprenia els territoris del que avui és Tailàndia, Cambodja i Laos. Segons diverses fonts la capital del Regne de Siam va ser Ayutthaya des del segle xvi fins al segle xviii. Bangkok, la nova capital, va ser anomenada posteriorment Siam. Entre el 24 i el 27 juny del 1932, el govern de Siam va canviar oficialment el nom del país a Tailàndia. Suposadament la gent no local hauria anomenat Siam al que era el Regne d'Ayutthaya, quan els habitants locals ja s'identificaven a si mateixos com a tais. Fonts xineses també en diuen Xian, o Luo Xian Guo.
Viccionari
# Hans-Jurgen Wallbrecht

Hans-Jurgen Wallbrecht (Neubrandenburg, 8 d'agost de 1943 - valor desconegut, 7 de desembre de 1970) fou un remer alemany que va competir durant la dècada de 1960.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Tòquio, on va guanyar la medalla de plata en la prova del vuit amb timoner del programa de rem.
En el seu palmarès també destaca una medalla d'or al Campionat del món de rem de 1962 i tres medalles d'or al Campionat d'Europa de rem, el 1963, 1964 i 1965. També guanyà cinc campionats d'Alemanya quatre en el vuit amb timoner i un en el quatre sense timoner.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Hans-Jürgen Wallbrecht». [Consulta: 18 abril 2024].
* ↑ «World Rowing - Hans-Juergen WALLBRECHT» (en anglès). Arxivat de l'original el 2024-12-08. [Consulta: 18 abril 2024].
# Nino Nanetti

Nino Nanetti (Brasil, 1906 - Santander, 1937) fou un comunista italià, voluntari i comandant de milícies durant la Guerra Civil espanyola, que va ser dirigent de les Joventuts Social-Comunistes italianes. Havia nascut al Brasil però s'havia criat a Bolonya a Itàlia.
Va ser uns dels voluntaris de primera hora com que ja a l'agost de 1936 lluitava al front d'Aragó. Hi dirigeix la centúria Gastone Sozzi. Va estar-se després a París, on va ajudar en la inscripció de voluntaris per a les Brigades Internacionals, que després passaven a Albacete, on van ser instruïdes.
El 31 de desembre de 1936 substituí Barceló, ferit, al capdavant de la 35a brigada, situada entre Valdemorillo i Villafranca del Castillo. Va participàr en la tercera fase de la batalla de la carretera de La Corunya (del 3 a l'11 de gener de 1937), on tingué una actuació destacada.
El dia 13 de març de 1937 va substituir Lacalle com a cap de la 12a Divisió i va participar en la batalla de Guadalajara per l'ala esquerra de l'atac republicà. A mitjan maig va haver de deixar el seu lloc en la 12a Divisió quan va ser enviat al front del Nord.
Al Nord, després de diversos dies sense comandament pel que sembla per certa oposició dels polítics bascos, dirigí la 6a brigada basca des de mitjan juny i participa en la defensa de Bilbao. Després de la caiguda de la ciutat el 19 de juny, va substituir Vidal com a cap de la 2a Divisió basca. Va caure ferit al Mont Jata prop de Zalla al País Basc el 21 de juny. Va ser evacuat a l'hospital de Santander, on va morir el 19 de juliol de 1937.

## Reconeixement

* A Bolonya, al vestíbul de l’antiga seu de la Diputació, hi ha una placa dedicada a Nino Nanetti i els 36 bolonyesos morts en defensa de la Segona República espanyola
* A Dènia el 14 d'abril de 1938 és va inaugurar la llar d'infants Nino Nanetti.

## Referències

* 1 2 «Nanetti, Nino». SIDBRINT. Arxivat de l'original el 2023-08-02. [Consulta: 2 agost 2023].
* 1 2 de Almeida, Paulo Roberto «Brasileiros na Guerra Civil espanhola: combatentes na luta contra o fascismo» (pdf). Revista de sociologia e política, 12, 6-1999, pàg. 56.
* ↑ Delperrie de Bayac, Jacques. Les Brigades Internationales (en francès). París: Fayard, 1968, p. 48.
* ↑ Poiatowska, Elena «Tina Modotti, Madrid y la guerra civil española» (en castellà). Bifurcacionse, 20-11-2013. Arxivat de l'original el 2023-08-02 [Consulta: 2 agost 2023].
* ↑ «Institución - Ejército Popular de la República. Brigada Mixta 35 (España)». Portal de Archivos Espanyoles. Ministeri de cultura i esport. [Consulta: 2 agost 2023].
* ↑ Beevor, Antony. «La guerra civil espanola -». [Consulta: 2 agost 2023].
* ↑ Mayayo, Andreu «Sueques, sardines i sindicats». Treball, 12-12-2019.
* ↑ Llopis i Sendra, Robert. Brigadistes: Les Brigades internacionals a Benissa i Dénia. 1937-1938. Universitat de València, 2020-07-16. ISBN 978-84-9134-626-5.
# Exclavament

En geografia política un exclavament és un territori que pertany políticament a un altre territori però que no hi està connectat per terra (llevat de les illes) i està envoltat per una altra entitat política. En són exemples l'óblast de Kaliningrad, el Racó d'Ademús, el Comtat de Treviño i la República Autònoma de Nakhtxivan —entre Turquia, l'Iran i Armènia, tot i que pertany a l'Azerbaidjan.

## Vegeu també

* Enclavament
* Periclavament
# John Leslie

John Leslie (Largo, 10 d'abril de 1766 - Largo, 3 de novembre de 1832) fou un físic i matemàtic escocès. Fill d'un fuster i ebenista de Fife, Leslie va estudiar a les universitats de St Andrews i Edimburg, sota els professors Nicolas Vilant i John West a la primera i John Playfair a la segona.
Durant uns anys va fer de tutor privat de famílies aristocràtiques com els Randolph o els Wedgwood, havent-se de desplaçar, fins i tot, a Virginia (Estats Units).
El 1804 va publicar An experimental inquiry into the Nature and Propagation of Head, llibre pel que va ser considerat un seguidor de David Hume. Malgrat això i les acusacions d'ateisme, l'any següent va aconseguir, de forma molt controvertida, la càtedra de matemàtiques de la universitat d'Edimburg. En aquesta universitat va ser professor de Thomas Carlyle a qui inspiraria els seus mètodes pedagògics.
El 1819, en morir Playfair, va passar a ocupar la càtedra de filosofia natural. Durant els seus anys a Edimburg va ser un exponent notable del mètode de Laplace i Joseph Louis Lagrange (poc conegut a la Gran Bretanya), aplicant-lo a tota mena de problemes físics com la forma de la Terra, la geodèsia, la refracció atmosfèrica, les propietats termodinàmiques, etc.

## Referències

* 1 2 Jessop, 2004, p. 279.
* ↑ Craik, 2000, p. 134.
* ↑ Craik, 2000, p. 134-135.
* ↑ Craik, 2000, p. 136.

## Bibliografia

* Craik, Alex D.D. «Geometry versus Analysis in Early 19th-Century Scotland: John Leslie, William Wallace, and Thomas Carlyle» (en anglès). Historia Mathematica, Vol. 27, Num. 2, 2000, pàg. 133-163. DOI: 10.1006/hmat.1999.2264. ISSN: 0315-0860.
* Jessop, Ralph. «Leslie, John». A: Mark Cumming (ed.). The Carlyle Encyclopedia (en anglès). Rosemont Publishimg and Printing Co., 2004, p. 279. ISBN 0-8386-3792-2.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «John Leslie» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Olson, Richard G. «Leslie, John» (en anglès). Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 24 gener 2016].
* «Sir John Leslie. Scottish physicist and mathematician» (en anglès). Encyclopædia Britannica. [Consulta: 24 gener 2016].
* Morrell, Jack. «Leslie, Sir John» (en anglès). Oxford Encyclopedia of National Biography. [Consulta: 15 març 2025].
# Cocodril de l'Orinoco

El cocodril de l'Orinoco (Crocodylus intermedius) és una espècie de rèptil de la família Crocodylidae.

## Morfologia

El mascle pot assolir 5 m de llargària i 380 kg de pes, mentre que la femella fa 3,2 m i 200 kg. El musell és relativament llarg i estret (similar a Crocodylus cataphractus). La coloració més comuna és de color canyella amb taques fosques disperses. En captivitat s'ha observat que la seua pell pot canviar de color durant llargs períodes, la qual cosa és deguda a la quantitat de melanina que hi és present. Nombre de dents: 68.

## Ecologia

Es troba al nord d'Amèrica del Sud: Grenada i la conca del riu Orinoco a Colòmbia i Veneçuela.
Antigament, ocupava una gran varietat d'hàbitats (des de les selves tropicals fins als rierols dels contraforts dels Andes) però, actualment, només ocupa Los Llanos i els rius adjacents.
Un niu en forma de forat és excavat entre gener i febrer i la femella hi pon entre 15 i 70 ous (normalment, al voltant de 40), els quals patiran, en el pitjor dels casos, la depredació de llangardaixos i voltors. Els ous es desclouen 70 dies després de la posta (més o menys, a l'inici de l'estació de les pluges) i les cries seran protegides per llurs mares durant 1-3 anys.
Els exemplars joves mengen peixos petits i invertebrats, mentre que els adults es nodreixen de molt vertebrats aquàtics (incloent-hi peixos) i animals terrestres que s'atansen a la vora de l'aigua.
Pot arribar a viure entre 70 i 80 anys.
S'amaga, durant l'estació seca, en caus fets per ell mateix.
Fou caçat, per a aconseguir-ne la pell, fins a gairebé l'extinció des de la dècada de 1930 fins a la de 1960. Avui hom creu que hi ha entre 250 i 1.500 individus en el seu hàbitat natural. La caça furtiva (per la carn i, també, per les dents, ja que es creu que tenen propietats medicinals), la destrucció de l'hàbitat, la recollida d'ous i d'exemplars joves, i la competència amb el caiman comú (Caiman crocodilus) continuen essent les seues principals amenaces.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 Crocodilian Species List (anglès)
* ↑ Ross, R.P., (1998). Crocodiles: Status Survey and Conservation Action Plan. Segona edició. IUCN/SSC Crocodile Specialist Group, IUCN, Gland, Suïssa i Cambridge, la Gran Bretanya.
* ↑ Balaguera-Reina, S.A., Espinosa-Blanco, A., Antelo, R., Morales-Betancourt, M.; Seijas, A. (2018). "Crocodylus intermedius (errata version published in 2020)." 2018 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2018. [Consulta: 3 abril 2023]
* ↑ J. Craig Venter Institute (anglès)
* 1 2 ARKive Arxivat 2009-12-21 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Ross, R.P., (1998).
* ↑ Damisela (castellà)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* CalPhotos (anglès)