OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llengua andi

La llengua andi és una llengua del grup de llengües andi dins de la família de les llengües àvar-andi-dido, del grup de llengües caucàsiques del nord-est parlada per 5.800 andis (2010) al raion de Botlikh (Daguestan). Té dos dialectes dividits en subdialectes, els principals dels quals són munin, rikvani, kvanxidatl, i gagatl, que és una mica divergent. Els seus parlants generalment usen com a llengua literària l'àvar o el rus.

## Varietats

L'andi és parlat sota dis formes dialectals:
* L'andi del Nord, amb els subdialectes q'uannu, rikvani, gagatli, zilo o chanko, que comprenen la majoria de parlants.
* L'andi del Sud amb els subdialectes parlats en els llogarets homònims de Munib i Kvanxidatl.
Vocabulari comparatiu Andi del Nord/Andi del sud:
| | nord Andi | sud Andi |
| terra | ulka | ħukmati |
| aigua | łen | łłenni |
| cel | rešno | rešin |
| núvol | lerčol | ġiro |
| fang | ġuzi | q̄uviłir |
| arbre | reša | rešału |
| pols | q̇exva | tsuri |

## Numeració

* Andi del Nord Andi del Sud
* 1- себ (seb) севи (sevi)
* 2- чІегу (c̣egu) чIе (c̣e)
* 3- лъобгу (łobgu) лъови (łovi)
* 4- богъгъогу (boġġogu) боо (boo)
* 5- иншдугу (inšdugu) инщду (inšdu)
* 6- онлІигу (onkłigu) онлIигу (onkłigu)
* 7- гьокьугу (ġoq̇ugu) гьокьу (ġoq̇u)
* 8- бийкьигу (bijq̇igu) бекьи (beq̇i)
* 9- гьочІогу (ġoč̣ogu) гьочIо (ġoč̣o)
* 10- гьоцІогу (ġoc̣ogu) гьоцIо (ġoc̣o)

## Vegeu també

* Andis

## Notes

* ↑ Margus Kolga; Igor Tõnurist; Lembit Vaba; Jüri Viikberg. «The Andis». The Red Book of the Peoples of the Russian Empire, 1993.
* 1 2 Llengua andi referència a Ethnologue (16th ed., 2009)

## Fonts

* Wixman, Ronald. The Peoples of the USSR: An Ethnographic Handbook. (Armonk, New York: M. E. Sharpe, Inc, 1984) p. 11
* Церцвадзе Ил. Андийский яз. Тб., 1965 (на груз. яз.);
* Алексеев М. Е. Андийский язык // Языки мира. Кавказские языки. М., 1999.
* Этимология 1539 андийских слов в БД «StarLing database server» Сергея Старостина
# Gabriela Salas Cabrera

Gabriela Salas Cabrera (Puerto del Caballo, Chapulhuacán, estat d'Hidalgo, Mèxic) és una enginyera informàtica mexicana, reconeguda per la UNESCO —dins del projecte «Dones en la Ciència per al Món»— com la primera dona indígena llicenciada en l'àmbit de les Tecnologies de la Informació.

## Formació

Llicenciada per la Universitat Tecnològica de Tula-Tepeji, a Chapulhuacán, té també un màster en Tecnologies de la Informació, i una especialitat en Hematologia. Estudia la llicenciatura en Matemàtiques per la Universitat Oberta i a Distància de Mèxic, on també fa un màster en Inteligencia Artificial. Cursa un postgrau en ciència de dades i lingüística aplicada a la Universitat Politècnica de Madrid.

## El náhualt al Google Traductor

Interessada en la llengua náhuatl, que aprengué de la seva mare, ha iniciat una tasca per conèixer i contribuir a preservar llengües en perill d'extinció a Mèxic. En aquest context, a començaments de 2024 ha treballat amb Google en el desenvolupament del traductor de náhuatl, a partir d'una base de dades pròpia i immersa com a única dona en un equip d'especialistes en lingüística, antropologia i programació. El traductor, basat en el náhuatl clàssic, té en compte les diverses variants d'aquesta llengua i va ser presentat en un esdeveniment programat a Acaxochitlán el 9 d'agost, en què es commemora el Dia Internacional dels Pobles Indígenes.
Entre els seus projectes actuals, compromesa com està en la salvaguarda de la riquesa cultural del seu país, figura el desenvolupament d'un programari que incorpori totes les llengües de Mèxic, preservant la diversitat cultural i donant-hi visibilitat per mitjà de la tecnologia.

## Reconeixements

Ha rebut diversos premis, entre els quals el Premi Estatal de la Joventut a Hidalgo, el Premi Nacional al Mèrit de les Universitàries STEM, i el Premi Nacional a la Promoció dels Drets de les Dones Indígenes.
A finals de 2024 ha estat inclosa en la llista elaborada anualment per la BBC entre les 100 dones més influents de l'any, un reconeixement que assenyala dones que lideren canvis globals significatius.

## Referències

* 1 2 3 «Ella es Gaby Salas, la mexicana que llevó náhuatl a Google translate» (en castellà). Milenio, 17-07-2024. [Consulta: 1r gener 2025].
* 1 2 3 «Gabriela Salas: la joven hidalguense que está revolucionando la preservación de lenguas indígenas con IA» (en castellà). El Universal. Hidalgo, 01-01-2025. [Consulta: 1r gener 2025].
* 1 2 «Gabriela Salas Cabrera: una hidalguense entre las mujeres más influyentes del mundo según la BBC» (en castellà). [Consulta: 1r gener 2025].
* 1 2 Becerra, Mar. «Gabriela Salas, la hidalguense que revoluciona la tecnología» (en castellà). Mundo Ejecutivo Hidalgo, 05-12-2024. [Consulta: 1r gener 2025].
* ↑ Villanez, Martin R. «Conoce a Gabriela Salas Cabrera, la mexicana entre las 100 mujeres más influyentes del mundo, según BBC» (en castellà). El Imparcial, 03-12-2024. [Consulta: 1r gener 2025].
# Rattus osgoodi

Rattus osgoodi és una espècie de mamífer rosegador de la família Muridae que viu al Vietnam. Aquesta espècie ha estat registrada en només dues zones a la província de Lam Dong, el sud del Vietnam (Musser i Carleton 2005): Langbian Pico (12° 03′ N, 108° 26′ E) i Gougah. Aquesta espècie es troba en una àmplia varietat d'hàbitats montans primaris i secundaris. Musser i Newcomb (1985) assenyalen que "sospiten que aquesta espècie és terrestre i viu a l'herba i els matolls densos els proporciona una bona cobertura que pot ocórrer sia al llarg dels marges del bosc o dispersos pel bosc amb un dosser obert. Els matolls espessos cobreixen els camps agrícoles adjacents poden també ser un bon hàbitat". No hi ha amenaces significatives per a la supervivència d'aquesta espècie. Està present en les àrees protegides a través de la seva distribució. Es necessiten més estudis sobre la relació entre aquest tàxon i Rattus losea.
Aquest tàxon fou anomenat en honor del mastòleg estatunidenc Wilfred Hudson Osgood.

## Referències

* ↑ Aplin, K.. Rattus osgoodi. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 15 setembre 2014.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 301. ISBN 978-0801893049.
# Bulbul verdós dels Uluguru

El bulbul verdós dels Uluguru (Arizelocichla neumanni) és una espècie d'ocell de la família dels picnonòtids (Pycnonotidae). És endèmic de Tanzània. Els seus hàbitats principals són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de les terres baixes i de l'estatge montà, els matollars de muntanya tropicals i subtropicals i les àrees forestals fortament degradades. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Bulbul verdós dels Uluguru». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 setembre 2023 (català)
* ↑ «Bulbuls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 28 octubre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 613. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Uluguru Mountain Greenbul. Arizelocichla neumanni» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 11 setembre 2023].
# Hajji Bayram-i Walí

Hajji Bayram-i Walí (turc: Hacı Bayram-ı Veli) (1352-1430) fou un poeta sufí turc, fundador de la tariqa (confraria) anomenada dels bayramiyya. Se li atribueix la redacció de nombrosos himnes. És considerat el sant patró d'Ankara. Va néixer a 7 km al nord d'aquesta ciutat, a Solfasol.

## Referències

* Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "Ḥādjdjī Bayrām Walī".
* P. Wittek, De la defaite d'Ankara, 1938.
# El mico jugador d'escacs

El mico jugador d'escacs (xinès simplificat: 猴子下棋, pinyin: Hóuzi xià qí, literalment 'mico jugant als escacs') és un curtmetratge d'animació xinés del 1989, dirigit per Wang Shuchen i Wen Debin, i produït per l'estudi de cinema de Changchun.
Fou doblada en valencià i emesa per Canal Nou el 7 de maig del 1994.

## Sinopsi

Un mico aprén a jugar als escacs. La pel·lícula fa la reflexió que sols quan la gent s'esforça en aconseguir alguna cosa, pot tindre èxit.

## Referències

* 1 2 颜慧; 索亚斌. 中国动画电影史 (en xinès). 中国电影出版社, 2005. ISBN 978-7-106-02381-2.
* ↑ Chinese Animation and Socialism: From Animators' Perspectives (en anglès). BRILL, 2021-10-05, p. 221. ISBN 978-90-04-49960-7.
# El més fort

El més fort (xinès simplificat: 强者上钩, pinyin: Qiáng zhě shànggōu, literalment 'El més fort agafa l'esquer') és un curtmetratge d'animació amb tinta produït pel Shanghai Meishu Dianying Zhipianchang. Va ser dirigit per Hu Jinqing, amb dissenys de Wu Zhongwen. La pel·lícula va guanyar el primer premi de la categoria E del III Festival Internacional de Cinema d'Animació d'Hiroshima, al Japó.

## Sinopsi

En llançar-se un esquer a l'aigua, les criatures de l'aigua competeixen per menjar-se'l. Un gran peix negre finalment s'imposa, tot mossegant l'esquer.

## Referències

* 1 2 颜慧; 索亚斌. 中国动画电影史 (en xinès). 中国电影出版社, 2005. ISBN 978-7-106-02381-2.
* ↑ 戴凌瑞; 靳彦; 刘泓熙编著. 定格动画设计 (en xinès). Beijing Book Co. Inc., 2014-10-01. ISBN 978-7-115-36709-9.
* ↑ 上海電影史料 (en xinès). 上海市电影局史志办公室.
# El regne de les granotes. Missió a l'Àrtic

El regne de les granotes. Missió a l'Àrtic (títol original en xinès 青蛙王国之冰冻大冒险; títol en anglès, The Frog Kingdom 2: Sub-Zero Mission) és una pel·lícula d'animació informàtica del 2016. Es tracta de la seqüela d'El regne de les granotes. S'ha doblat al català.

## Sinopsi

Aquesta vegada els nostres amics hauran de fer front al Malvat Capità Unull. Aventures fresques perquè els més menuts rauquin d'emoció. La pluja torna al Regne de les Granotes després d'una sèrie d'explosions que sacsegen la capital. El Rei de les granotes revela que el llegendari protector del regne, la Granota de Cristall, està en perill, de manera que molts habitants, atemorits per un pànic massiu, fugen de la ciutat. Enmig de tot aquest caos, la Princesa aprofita per escapar del palau i unir-se a en Rain i als homes que va enviar el seu pare a protegir el Regne. Junts sospiten que el Malvat Capità Unull està darrere del misteri i això els porta a la seva primera trampa.

## Referències

* ↑ «El regne de les granotes: Missió a l'Àrtic». ésAdir. [Consulta: 31 juliol 2024].
* 1 2 «ПРИНЦЕСА-ЖАБА: ТАЄМНИЦЯ ЧАРІВНОЇ КІМНАТИ». kinokiev.com. Arxivat de l'original el 3 листопада 2017. [Consulta: 2 листопада 2017 року].
* ↑ «Принцеса-жабка Таємниця чарівної кімнати». oskar.kiev.ua. Arxivat de l'original el 8 листопада 2017. [Consulta: 2 листопада 2017 року].
* 1 2 «Принцеса-жаба: Таємниця чарівної кімнати 3D». kino-teatr.ua. [Consulta: 2 листопада 2017 року].
* ↑ «The Frog Kingdom 2: Sub-Zero Mission (2016)». imdb.com. Arxivat de l'original el 1 листопада 2017.
* ↑ «El regne de les granotes: Missió a l'Àrtic». Goita què fan, ara!. [Consulta: 31 juliol 2024].
# Concert per a piano núm. 4 (Rubinstein)

El Concert per a piano núm. 4 en re menor, op. 70, fou compost per Anton Rubinstein i dedicat a Ferdinand David. Va ser estrenat el 10 de novembre de 1864 al Saló de la Noblesa de Sant Petersburg amb el mateix compositor com a solista.

## Origen i context

Anton Rubinstein va ser una de les figures més carismàtiques de la música durant el segle XIX. Va formar part d'una generació de pianistes-compositors que va culminar amb Liszt, Busoni i Rakhmàninov. Però també volia ser reconegut com a compositor i va escriure moltíssim. Uns quinze treballs escènics, sis simfonies, cinc concerts per a piano, un concert per a violí, una gran quantitat de música de cambra, molta música per a piano i un gran nombre de cançons van sorgir de la seva ploma. Avui en dia, molta d'aquesta obra està oblidada, i segons Stanley, de forma merescuda per haver compost massa ràpid i amb massa prolificitat.
El Concert per a piano en re menor és l'únic que ha perdurat en el repertori, tot i que no es presenta amb tanta freqüència com es feia en els segles XIX i primers del XX, quan va ser enormement popular i es tocava fins a no poder més. Quasi tots els pianistes el tenien al seu repertori i era impensable que un estudiant sortís del conservatori sense haver-lo après.
El Quart Concert per a piano va ser escrit el 1864, tot i que la versió final que s'interpreta avui no va aparèixer fins al 1872, entremig s'havien publicat altres dues versions. Rubinstein el va dedicar al violinista Ferdinand David, qui el 1845 havia interpretat per primer cop el Concert per a violí de Mendelssohn.
Paderewski, un dels majors intèrprets d'aquesta peça, la va presentar a Nova York en un dels sis concerts del seu debut americà del novembre de 1891. Segons el mateix Paderewski, el públic es va entusiasmar tan intensament que el va impulsar cap a una de les més grans carreres musicals de la història. Rakhmàninov va interpretar aquesta peça en el seu debut oficial a Rússia. Józef Hofmann, el deixeble més conegut de Rubinstein, va mantenir la seva fidelitat a aquesta obra durant tota la seva vida.

## Referències

* ↑ Concert per a piano núm. 4 (Rubinstein): Partitura lliure a l'IMSLP.
* ↑ «Dades a http://musicandhistory.com». Arxivat de l'original el 2012-08-28. [Consulta: 28 maig 2015].
* 1 2 Banowetz, Joseph. Ressenya del disc dirigit per Robert Stankovsky. Kosice: Naxos, 1991.
* 1 2 Stanley, Charles «Piano Concerto No. 4 In D Minor Opus 70». Ressenya del disc amb Rudolf Moralt dirigint la Vienna State Philharmonia i amb el pianista Friedrich Wührer. VOX, 1952.
* ↑ «The First Carnegie Hall Solo Superstar». Carnegie Hall. [Consulta: 20 novembre 2023].
* ↑ Lewenthal, Raymond «Piano Concerto No. 4». Ressenya del disc amb Raymond Lewenthal i la London Symphony Orchestra. Columbia Masterworks, 1974.
# El teorema de Marguerite

El teorema de Marguerite (francès: Le Théorème de Marguerite) és una pel·lícula dramàtica francosuïssa del 2023 coescrita i dirigida per Anna Novion. Tracta d'una estudiant de matemàtiques de l'École Normale Supérieure la carrera de la qual es veu capgirada quan es descobreix un error en el seu treball. Es va projectar per primer cop el 22 de maig de 2023 al 76è Festival de Canes. Es va distribuir als cinemes de França l'1 de novembre de 2023. S'ha doblat i subtitulat al català.
Per mostrar les matemàtiques de manera realista a la pantalla, Anna Novion va treballar amb la matemàtica francesa Ariane Mézard, que va proporcionar totes les equacions escrites pels personatges de la pel·lícula, perquè totes fossin autèntiques. A més, Mézard fins i tot va fer progressos reals en la conjectura de Goldbach, l'objectiu del treball de Marguerite, per a la pel·lícula.

## Repartiment

* Ella Rumpf com a Marguerite Hoffmann
* Jean-Pierre Darroussin com a Laurent Werner, el seu director de tesi
* Clotilde Courau com a Suzanne
* Julien Frison com a Lucas Savelli
* Sonia Bonny com a Noa
* Cheng Xiaoxing com el senyor Kong
* Idir Azougli com a Yanis
* Camille de Sablet com l'entrenadora
* Édouard Sulpice com a un estudiant
* Yun-Ping He com un oponent de mahjong
* Karl Ruben Noel com el ballarí
* Ava Baya com la xicota del ballarí
* Gauthier Boxebeld com el gerent
* Leila Muse com la periodista
* Esdras Registe com el col·lega
* Dominique Ratonnat com el professor
* Capucine Chappey com l'amic de parla anglesa d'en Lucas

## Premis i reconeixements

| Guardó | Data de la cerimònica | Categoria | Receptor/a | Resultat |
| Premis César | 23 de febrer de 2024 | Millor actriu revelació | Ella Rumpf | Guanyadora |
| Premis César | 23 de febrer de 2024 | Millor actor revelació | Julien Frison | Nominat |
| Premis Lumières | 22 de gener de 2024 | Millor actriu revelació | Ella Rumpf | Guanyadora |
| Paris Film Critics Awards | 4 February 2024 | Millor actriu revelació | Ella Rumpf | Guanyadora |

## Referències

* 1 2 El teorema de Marguerite a la Base de dades de cinema en català
* ↑ «'Marguerite's Theorem' Review: A Bizarrely By-the-Numbers Fiction About the Gift/Curse of Math Genius». variety, 15-06-2023.
* ↑ «Pyramide adds 'Le Théorème de Marguerite' with Ella Rumpf, legal drama 'Sur La Branche' to EFM slate (exclusive)». Screen Daily.
* ↑ Lemercier, Fabien. «13 new titles added to Cannes' Official Selection». Cineuropa, 25-04-2023. [Consulta: 6 febrer 2024].
* ↑ «Le théorème de Marguerite». distrib.pyramidefilms.com. [Consulta: 6 febrer 2024].
* ↑ Barbat, Isaac. «Le Théorème de Marguerite : présenté à Cannes, ce film a permis à la science de progresser !». AlloCiné, 02-11-2023. [Consulta: 24 juny 2024].
* ↑ (en francès) , 23-02-2024.
* ↑ Mézière, Sandra. «Palmarès des Paris Film Critics Awards 2024» (en francès). In the Mood for Cinema, 05-02-2024.

## Enllaços externs

* Tràiler en català
# Mufló de Dall

El mufló de Dall (Ovis dalli) és una espècie de mamífer artiodàctil de la família dels bòvids. És un mufló salvatge propi de Nord-amèrica; en especial, viu als hàbitats de les muntanyes Rocoses, entre la Colúmbia Britànica i Alaska. Té un pelatge blanc característic.

## Taxonomia

Se'n reconeixen dues subespècies.
* Ovis dalli dalli
* Ovis dalli stonei

## Referències

* ↑ Wilson, D. E. i Reeder, D. M. (editors). 2005. Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (3a edició).
Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# Hipòlit (gegant)

Hipòlit (en grec antic: Ἱππόλυτος) va ser un gegant de la mitologia grega, fill de la terra, Gea, i nascut de la sang d'Urà, quan Cronos el va castrar.
Se'l menciona a la Gigantomàquia, on era rival d'Hermes. Segons Apol·lodor, Hermes portava l'elm d'Hades que el tornava invisible, i així el va poder matar. L'humà que va rematar a Hipòlit, (els gegants només podien morir si col·laboraven un déu i un mortal) va ser Hèracles, que li va disparar una fletxa.

## Referències

* 1 2 Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 213-214. ISBN 9788496061972.
* ↑ Apol·lodor. Biblioteca, I, 6, 2
# Trifón Gómez San José

Trifón Gómez San José (Zaratán, Valladolid, 3 d'octubre 1889 - ciutat de Mèxic, 8 d'octubre de 1955) va ser un polític i sindicalista socialista espanyol.

## Biografia

Als catorze anys ingressa com aprenent en els tallers de ferrocarrils. Format política i sindicalment en la UGT i el PSOE, en contacte amb els dirigents socialistes. Secretari general del Sindicat Nacional Ferroviari d'UGT (1918-1934). President de la Casa del Pueblo de Madrid (1927-1933). Vocal de la Comissió Executiva de la UGT (1920-1932) i després Secretari adjunt (1932-1934).
Escollit el 1931 regidor per Madrid (a les eleccions que porten la Segona República) i el mateix any Diputat a Corts, renovà l'escó el 1933. Es va destacar en les organitzacions socialistes en l'exili. En acabar la Guerra Civil espanyola s'exilia a França, i des d'allí reorganitza la UGT. Quan se celebra el I Congrés d'UGT d'Espanya en l'Exili (novembre de 1944), fou nomenat president, càrrec que ocupa fins a la seva mort.
Amb el govern Giral va ser Ministre d'Emigració del Govern de la República en l'exili (1945-1947). Després de la dimissió d'Indalecio Prieto, el Congrés Extraordinari del PSOE l'escollí per a presidir la Comissió Executiva (Tolosa de Llenguadoc, març de 1948), i el XVIII Congrés el renova en el càrrec (Tolosa de Llenguadoc, agost 1952). Participa en la creació d'organitzacions sindicalistes internacionals, la FSM, el 1945, i la CIOSL, el 1949. La seva labor de divulgació de la repressió que estaven sotmesos els treballadors espanyols va ser fonamental per a despertar la solidaritat del sindicalisme internacional cap a Espanya. Va morir a Mèxic, en l'exili.

## Referències

* ↑ Armengol, Montse «La repressió franquista Entre l'exili i la clandestinitat». El fil roig, 2013, pàg. 99 [Consulta: 3 maig 2021].

## Vegeu també

* Exili republicà espanyol
* República espanyola en l'exili

## Enllaços externs

* Biografia en UGT Arxivat 2005-12-06 a Wayback Machine.
* Biografia en la web Portal del'Exili Arxivat 2006-05-28 a Wayback Machine.
# Bulbul verdós gorjagroc

El bulbul verdós gorjagroc (Arizelocichla chlorigula) és una espècie d'ocell de la família dels picnonòtids (Pycnonotidae). És endèmic de Tanzània. Els seus hàbitats principals són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de les terres baixes i de l'estatge montà, els matollars de muntanya tropicals i subtropicals i les àrees forestals fortament degradades. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Bulbul verdós gorjagroc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 setembre 2023 (català)
* ↑ «Bulbuls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 28 octubre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 613. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Yellow-throated Mountain Greenbul. Arizelocichla chlorigula» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 11 setembre 2023].
# Amarkantak

Amarkantak és un cim del districte de Rewa a Madhya Pradesh, Índia, a la regió coneguda com a Baghelkhand. És part de la serralada de Satpura. El cim el forma un extens altiplà. La seva altura és de 1082 metres (22° 40′ 15″ N, 81° 48′ 15″ E﻿ / ﻿22.67083°N,81.80417°E﻿ / 22.67083; 81.80417). Té diversos temples a la rodalia del naixement del riu Narbada (riu sagrat) i és interessant per les seves cascades. La ciutat d'Amarkantak de gran importància religiosa, està a la proximitat.

## Referències

Imperial Gazetteer of India
# Foraminífer bentònic

Els foraminífers bentònics són tots aquells foraminífers que realitzen el seu cicle vital als sediments. Segons la seva distribució vertical són considerats com epifaunals (epibentònics; si viuen sobre el sediment) o infaunals (endobentònics; si viuen dins el sediment).
Aquest grup ja presenta fòssils clars durant el període Cambrià primerenc per la qual cosa es considera que els seus precursors ja es desenvoluparen durant el Precambrià tardà.
El seu llarg registre geològic ha convertit aquest grup en un dels pilars fonamentals dels estudis que impliquen reconstrucció oceànica. Permetent solucionar problemàtiques sobre la història climàtica del planeta.

## Sistemàtica dels foraminífers bentònics

Superfamília Nodosoriacea, Ehremberg, 1838 (Permià-actualitat)
| Gènere | Rang | Característiques |
| Ichthyolaria (Frondicularia) | Permià - Holocè | |
| Nodosaria | Permià - Holocè | cosmopolita |
| Dentalina | Permià - Holocè | cosmopolita |
| Pseudonodosaria | Permià - Holocè | cosmopolita |
| Lingulina | Permià - Holocè | cosmopolita |
| Marginulina | Triàsic - Holocè | cosmopolita |
| Astacolus | Permià - Holocè habiten a la sorra | |
| Vaginulina | Triàsic - Holocè | cosmopolita |
| Amphicoryna | Miocè - Holocè | |
| Citharina | Jur. inf. - Paleocè | cosmopolita |
| Neoflabellina | Cret. sup. - Paleocè | cosmopolita |
| Lagena | Juràssic - Holocè | cosmopolita |
| Lenticulina | Triàsic - Holocè | cosmopolita |
| Saracenaria | Juràssic - Holocè | cosmopolita |
| Frondicularia | Permià - Holocè | |
| Oolina | Juràssic - Holocè | cosmopolita |
| Fissurina | Cretaci - Holocè | cosmopolita |
| Polymorphina | Paleocè - Holocè | cosmopolita |
| Guttulina | Juràssic - Holocè | cosmopolita |
| Gladulina | Paleocè - Holocè | cosmopolita |
# Nucli caudat

El nucli caudat és la part superior i interna del cos estriat. Forma la part externa del sòl del ventricle lateral. Té la forma d'una coma i hom hi distingeix dos extrems, el cap i la cua, reunits per una porció intermèdia, el cos o tronc. També és anomenat nucli interventricular.

## Referències

Diccionari Enciclopèdic de Medicina