OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Demòcrates Suïssos

Els Demòcrates Suïssos (alemany Schweizer Demokraten, francès Démocrates Suisses, italià Democratici Svizzeri, romanx Democrats Svizers) és un partit polític de Suïssa d'extrema dreta. Fou fundat el 1961 a Winterthur amb el nom d'Acció Nacional contra l'Alienació del Poble i la Seva Pàtria (Nationale Aktion gegen Überfremdung von Volk und Heimat), però no es presentà per primer cop a eleccions fins al 1967. El 1990 es va unir als Republikaner suïssos i canvià el nom pel de Demòcrates Suïssos
A les eleccions federals suïsses de 2003 el partit va obtenir l'1,0% dels vots i 1 de 200 escons. A les eleccions federals suïsses de 2007 va perdre l'escó, ja que va caure a un 0,5% dels vots. Després de la severa derrota electoral, el congrés del partit va decidir no dissoldre's, sinó que seguirà participant en eleccions, tractant de tornar al Parlament.

## Programa polític

Els Demòcrates Suïssos estan a favor de retirada ràpida de Suïssa de tots els tractats internacionals i les organitzacions. També donen suport a una disminució controlada de la immigració. El partit també dona suport als valors familiars conservadors i les polítiques ambientals, donant suport a gairebé totes les iniciatives des verds des del començament dels anys 2000, distanciant-se dràsticament de l'altra partit amb el qual forma grup parlamentari, el Partit de la Llibertat de Suïssa.

## Resultats electorals

| Any | Vots | % | Escons | +/- |
| 1967 | 6,275 | 0.6 | 1 / 200 | Nou |
| 1971 | 63,781 | 3.2 | 4 / 200 | 3 |
| 1975 | 47,796 | 2.5 | 2 / 200 | 2 |
| 1979 | 24,257 | 1.3 | 2 / 200 | = |
| 1983 | 57,592 | 2.9 | 4 / 200 | 2 |
| 1987 | 49,104 | 2.5 | 3 / 200 | 1 |
| 1991 | 69,297 | 3.4 | 5 / 200 | 2 |
| 1995 | 59,613 | 3.1 | 3 / 200 | 2 |
| 1999 | 35,883 | 1.8 | 1 / 200 | 2 |
| 2003 | 20,177 | 1.0 | 1 / 200 | = |
| 2007 | 12,609 | 0.5 | 0 / 200 | 1 |
| 2011 | | 0.2 | 0 / 200 | = |
| 2015 | 3,052 | 0.1 | 0 / 200 | = |
| 2019 | 3,202 | 0.1 | 0 / 200 | = |
| 2023 | 2,030 | 0.08 | 0 / 200 | = |

## Enllaços externs

* Web oficial
# Desperdicis

Desperdicis és el grup d'aficionats esportius radicals de la Unió Esportiva Sant Andreu. D'ideologia antifeixista i antiracista, es va fundar l'any 2007 després de la dissolució d'Andreuencs, el que havia sigut fins llavors el grup d'animació al Camp Municipal Narcís Sala.
Amb la creació de Desperdicis també van sorgir els grups Eskamot Quadribarrat i Nucli Fènix, els quals van dissoldre's uns anys més tard, fent que Desperdicis es mantingués com a únic grup d'animació. Des de llavors el grup ha anat creixent i ha protagonitzat nombrosos tifos tant al propi camp com en camps d'equips rivals.

## Amistat i rivalitat

* Aliances: Desperdicis està agermanat amb Rudes Lleida (Lleida Esportiu), Herri Norte Taldea (Athletic Club), Indar Gorri (CA Osasuna), Bukaneros (Rayo Vallecano) i Celtic Bhoys (Celtic de Glasgow).
* Rivalitats: Eskapulats (CE Europa), Frente Atlético (Atlètic de Madrid) i Boixos Nois (FC Barcelona).
El 2014, l'assassinat d'un membre dels Riazor Blues per part d'uns ultres del Frente Atlètico (conegut com a cas Jimmy), va provocar una onada de rebuig social en què Desperdicis va participar d'un comunicat conjunt amb altres 18 grups ultres condemnant la mort.

## Referències

* ↑ «La fiscalia demana tres anys de presó als acusats d'atacar la carpa de 'Barcelona con la Selección'». Vilaweb, 27-05-2019. [Consulta: 4 octubre 2023].
* 1 2 «LA BANDA IZQUIERDA: Entrevista a Desperdicis», 17-07-2010. [Consulta: 10 maig 2022].
* ↑ «Sant Andreu e os Desperdicis: os ultras mais radicais da Catalunha» (en portuguès brasiler). [Consulta: 29 novembre 2022].
* ↑ «Narcís Sala: Nucli Fènix s'acomiada en el partit de Copa de dimecres», dimarts, 6 setembre 2011. [Consulta: 21 desembre 2023].
* ↑ «Catalunya es más que un club» (en castellà), 11-06-2012. [Consulta: 10 maig 2022].
* ↑ «El derbi del futbol popular entre Sant Andreu i Europa acaba amb ball de bastons (1-1)». Esport3, 02-04-2023. [Consulta: 4 octubre 2023].
* ↑ «Sant Andreu vetarà al Frente Atlético», 25-10-2018. [Consulta: 29 novembre 2022].
* ↑ «Los Riazor Blues y otros 18 grupos reconocen que la rivalidad "no puede justificar un asesinato"» (en castellà). 20minutos, 04-12-2014. [Consulta: 29 novembre 2022].
# Devils Desk

Devils Desk és un estratovolcà que es troba al Parc Nacional de Katmai, a Alaska, als Estats Units. L'erosió n'ha eliminat la major part. El cim s'eleva fins als 1.954 msnm, 450 metres per sobre la glacera Hook. Estudis recents van datar la lava de fa 245.000 anys.

## Referències

* 1 2 «Global Volcanism Program | Devils Desk» (en anglès). [Consulta: 8 maig 2024].
* 1 2 «Alaska Volcano Observatory | Devils Desk». [Consulta: 8 maig 2024].
* ↑ Hildreth, Wes; Lanphere, Marvin A; Fierstein, Judy «Geochronology and eruptive history of the Katmai volcanic cluster, Alaska Peninsula». Earth and Planetary Science Letters, 214, 1-2, 9-2003, pàg. 93–114. DOI: 10.1016/s0012-821x(03)00321-2. ISSN: 0012-821X.
# Deímac (pare d'Enàrete)

Deímac (en grec antic: Δηίμαχος) va ser, segons la mitologia grega, el rei de Trica, a Tessàlia, i el pare d'Enàrete.
Enàrete es va casar amb Èol, fill d'Hel·len, i rei de l'Eòlida, a Mísia, i Deímac va ser l'avi de nombrosos descendents, entre els quals destaquen Alcíone, Atamant, Cànace, Creteu, Deíon, Perieres, Salmoneu i Sísif, i potser Magnes, germà de Macèdon, i de vegades també d'Aetli, pare d'Endimió.

## Referències

* 1 2 Pseudo-Apol·lodor. Biblioteca, I, 7, 3
* ↑ Parramon i Blasco, Jordi. Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 75. ISBN 8429741461.
# Maiskaia notx

La nit de maig (en rus: Майская ночь, Maiskaja notx) és una òpera en tres actes composta entre 1878-1879 per Nikolai Rimski-Kórsakov amb llibret rus del mateix compositor, basat en la història de Nikolai Gògol "La nit de maig, o la donzella ofegada" (Майская ночь,или Утопленница, Noch Mayskaya, ili Utoplennitsa) de la seva col·lecció Vespres en una granja prop Dikanka. S'estrenà al Teatre Mariïnski de Sant Petersburg el 1880.
Òperes de Rimski-Kórsakov :
La donzella de Pskov (1873)
La nit de maig (1880)
La donzella de neu (1881)
Mlada (1890)
Nit de Nadal (1895)
Sadkó (1896)
Mozart i Salieri (1898)
La boiarda Vera Xeloga (1898)
La núvia del tsar (1898)
El conte del tsar Saltan (1900)
Servília (1901)
Kasxei l'immortal (1902)
Pan voievoda (1903)
La llegenda de la ciutat invisible de Kítej (1905)
El gall d'or (1907) :
# Le Postillon de Lonjumeau

Le Postillon de Lonjumeau és un opéra-comique en tres actes d'Adolphe Adam sobre un llibret francès d'Adolphe de Leuven i Léon Lévy Brunswick. S'estrenà a l'Opéra-Comique de París el 13 d'octubre de 1836.
L'òpera s'ha convertit en el més reeixit dels treballs d'Adam i amb el que és més conegut fora de França. L'òpera és sobretot coneguda per la difícil ària Mes amis, écoutez l'histoire que ha esdevingut una prova per a tenors a causa de l'exigent re sobreagut (re₄) al final de l'ària.
Es va estrenar un divendres i 13 i segons Adam: «Vaig escollir aquest dia i aquesta data, persuadit que em portaria sort. L'èxit va superar el que jo esperava. Va ser un verdader triomf.»
L'obra va aconseguir un èxit durable amb més de 500 representacions en pocs anys. Tanmateix, curiosament, mentre que va deixar més o menys completament de ser interpretada a França, va continuar la seva carrera fora de França, sobretot a Alemanya (i en alemany), en els repertoris de teatre de províncies i de les Komische Oper de les principals ciutats.
El 1936, va ser adaptada al cinema per l'actor i realitzador Carl Lamac, i el cèlebre tenor Joseph Schmidt prestava la seva veu al paper del postilló.
Recentment s'ha interpretat a Montecarlo el 1985, sent la gravació discogràfica més recent. Hi ha dues gravacions anteriors del difícil paper de l'ària Mes amis interpretades per Jan Van Kesteren i Helge Rosvaenge.

## Vegeu també

* Llista d'òperes més importants
# Djamileh

Djamileh és una òpera còmica en un acte de Georges Bizet sobre un llibret francès de Louis Gallet, basat en un conte oriental: Namouna, d'Alfred de Musset.
Va ser estrenada el 22 de maig de 1872 a l'Opéra-Comique de París. Va gaudir de deu representacions l'any 1872, però no va ser reposada a París fins a l'any 1938.
L'òpera va ser oblidada durant molts anys, malgrat l'admiració que per ella van palesar Gustav Mahler, qui va dirigir-ne dinou representacions a l'Òpera de l'Estat de Viena entre 1898 i 1903, i Richard Strauss qui la va considerar com una font d'inspiració per a la seua Ariadne auf Naxos. Strauss la considerava entre el catàleg d'obres excel·lents que havien de nodrir el repertori per als teatres alemanys de post-guerra.
S'ha considerat Djamileh com una deliciosa òpera en un acte, delicada i etèria, menys representada del que mereixeria. No obstant la feblesa del llibret —gairebé una anècdota— el seu exotisme és irresistible. En particular el personatge principal està perfectament retratat en el seu amor fidel, sobretot en la seua primera ària Nour-Eddin, roi de Lahore; que si bé amb el seu caràcter narratiu no palesa la situació real de la protagonista, descriu perfectament la profunditat dels seus sentiments; així com en la segona ària Sans doute, l'heure est prochaine que revela la magnitud de la vulnerabilitat de l'esclava.

## Sinopsi

Djamileh, una bella esclava, està enamorada del seu amo, el príncep turc Haroun. No obstant això, aquest està cansat d'ella i té la intenció de vendre-la. Djamileh persuadeix el secretari del príncep, Splendiano, qui està enamorat d'ella, perquè l'ajude a reconquistar l'afecte de l'amo. Ella li promet que es casarà amb ell si no hi reïx.
Amb l'ajuda del secretari, quan arriba el mercader d'esclaus, Djamileh, disfressada, s'introdueix entre les esclaves que el mercader li ofereix al príncep. Djamileh dansa, i el príncep, encisat, decideix immediatament comprar-la. Quan ella descobreix la seua identitat i declara que l'engany ha estat provocat només per l'amor que sent envers ell, Haroun torna a declarar-li el seu afecte.

## Enregistraments

N'hi ha hagut dos enregistraments:
* Lucia Popp, Franco Bonisolli, Jean-Philippe Lafont; Director: Lamberto Gardelli - Orquestra de la Ràdio de Múnic — Orfeo 1983
* Marie-Ange Todorovitch, Jean-Luc Maurette, Francois Le Roux; Director: Jacques Mercier - Orquestra Nacional d'Île de France — RCA 1988

## Referències

* ↑ Djamileh: Partitura lliure a l'IMSLP.
* ↑ Harris, Dale. Bizet:"Djamileh". Opera Quarterly. 7:2 (1990:Summer)
* ↑ Klein, John W.., Bizer Early Operas. Music and Letters, 18:2 (1937:Apr.) p. 169
* ↑ Harris, op. cit.

## Enllaços externs

* Llibret
Òperes de George Bizet :
La maison du docteur (1852)
Le docteur Miracle (1857)
Don Procopio (1859)
Les pêcheurs de perles (1863)
Ivan IV (1865)
La jolie fille de Perth (1867)
Djamileh (1872)
Carmen (1875)
Noé (acabament de l'òpera de Halévy) (1885) :
# Resident Evil (videojoc de 1996)

Resident Evil (conegut al Japó com Biohazard (バイオハザード , Baiohazādo)) és un videojoc de terror i supervivència desenvolupat inicialment per Capcom el 1996 per a la primera PlayStation, esdevenint el primer joc de la famosa franquícia Resident Evil. La trama del joc ens posa en la pell de Chris Redfield i Jill Valentine, dos membres d'una secció policial especial que han sigut destinats a investigar les zones muntanyenques de la seua localitat a la cerca de la desaparició d'un altre grup equip de la seua mateixa divisió. Aviat esdevenen atrapats en una mansió farcida de trampes i enigmes, infestada del que semblen ser morts vivents i altres criatures.
Concebut inicialment pel productor Tokuro Fujiwara com una nova versió del videojoc de NES Sweet Home (1989), el desenvolupament de Resident Evil fou assignat a Shinji Mikami. Va passar per diverses concepcions, des de mantindre el toc d'RPG del susdit Sweet Home, fins que l'acció poguera ser en primera persona, a on finalment es va optar per un estil tridimensional en vista de tercera persona amb càmera estàtica i escenaris prerenderitzats. La jugabilitat consisteix en gran part en la exploració i la resolució de reptes d'habilitat o intel·lectuals (puzles), així com una moderada gestió dels recursos del personatge, com la munició de les armes, fet que obligava a anar amb cura amb no malbaratar-ne i poder avançar i sobreviure durant la aventura. Aquest primer Resident Evil establia moltes convencions en la jugabilitat i l'estètica que es veurien més tard en la sèrie, creant escola en molts altres tipus de videojocs que varen eixir durant els 90.
Resident Evil va rebre molt bones crítiques i una bona acceptació comercial, rebent elogi pels seus gràfics, jugabilitat, so, i atmosfera de terror i tensió, tot i que va rebre algunes crítiques als països anglosaxons per la dolenta actuació dels actors de veu que tenien els personatges.
Més enllà dels videojocs, Resident Evil va tornar a fer popular en el món de l'entreteniment la idea dels morts vivents o zombis com un monstre que donava por. Bona mostra d'allò seria el nou interès del cinema en les pel·lícules de zombis durant els primers anys del 2000. És considerat un dels millors videojocs de la història, i un dels més influents.
El seu èxit va propiciar tota una franquícia més enllà dels videojocs incloent-hi pel·lícules, còmics, novel·les, i altre marxandatge. El joc va rebre diverses versions per a Sega Saturn, màquines Windows, i DS de Nintendo.
L'any 2002, un remake del mateix nom va ser llançat per a Nintendo GameCube presentant una renovació del mateix concepte amb gràfics, so, i canvis en la jugabilitat i història. Una versió en alta-definició del mateix remake de GameCube fou llançada el 2015 per plataformes modernes. La segona part del primer Resident Evil, Resident Evil 2, seria llançada el 1998, creant-se molt més tard un preqüela el 2002, Resident Evil Zero.

## Enllaços externs

* Anàlisi al web i podcast en valencià sobre videojocs de terror Xe Quin Pasme!
# Pseudofòssil

Els Pseudofòssils són objectes inorgànics, marques o impressions que per error es poden confondre amb fòssils. Alguns tipus de dipòsits minerals poden prendre les formes d'estructures organitzades com les dels éssers vius. Un exemple és quan el manganès cristallitza en dentrites similars a arrels de vegetal.
* Concreció amb calcita.
* Eozoön canadense del Canadà que és una roca metamòrfica feta de calcita i serpentina (Adelman, 2007). en mm.
* Conus produïts per compressió de pedra calcària.
* Un cristall de marcasita.
* Un pseudocopròlit del miocè.
* Secció transversal d'una concreció que sembla anells de creixement d'un arbre.

## Referències

* Adelman, J. «Eozoön: debunking the dawn animal». Endeavor, vol. 31, 3, 2007, pàg. 94–98. DOI: 10.1016/j.endeavour.2007.07.002.
* Dawson, J. W. «On the structure of certain organic remains in the Laurentian limestones of Canada». Quart. J. Geol. Soc., vol. 21, 1865, pàg. 51–59.
* O'Brien, C. F. «Eozoön canadense "The dawn animal of Canada"». Isis, vol. 61, 1970, pàg. 206–223. DOI: 10.1086/350620.
* Spencer, P. K. «The "coprolites" that aren't: the straight poop on specimens from the Miocene of southwestern Washington State». Ichnos, vol. 2, 1993, pàg. 1–6. DOI: 10.1080/10420949309380097.
# Capa de sessió

La capa de sessió és el cinquè nivell del model de capes OSI. Respon a peticions de servei de la capa de presentació i obté els serveis de la capa de transport.
Aquesta capa ofereix diversos serveis que són crucials per a la comunicació, com són:
* Control de la sessió a establir entre l'emissor i el receptor (establiment, utilització i alliberament).
* Control de la concurrència (que dues comunicacions a la mateixa operació crítica no s'efectuïn alhora).
* Mantenir punts de verificació (checkpoints), que serveixen perquè, davant d'una interrupció de la transmissió per qualsevol causa, aquesta es pugui reprendre des de l'últim punt de verificació en comptes de repetir-la des del principi.
A diferència del que ocorre amb els protocols d'aplicació del conjunt TCP/IP, que interaccionen directament amb els protocols de la capa de transport (UDP i TCP), en el model de referència OSI ho fan a través de les entitats de protocol associades a dues capes intermèdies: sessió i presentació.
Les primitives que se li proporcionen a la capa de presentació, per a l'establiment, utilització i alliberament de sessions, són molt semblants a les proporcionades per la capa de transport a la capa de sessió. En molts casos, l'entitat de sessió es limita a invocar la primitiva de transport equivalent, com a resposta a una petició de primitiva de sessió. De totes maneres, i malgrat aquestes similituds, existeixen importants diferències entre l'intercanvi de dades de sessió i l'intercanvi de dades de transport. Per exemple, les connexions de transport produeixen un alliberament brusc i poden portar com a resultat la pèrdua de les dades encra en trànsit. Les sessions en canvi, s'acaben amb un alliberament ordenat en el qual les dades no s'arriben a perdre.
En conclusió, aquesta capa és la que s'encarrega de mantenir l'enllaç entre els dos computadors transmetent dades.

## Exemples

* ADSP, AppleTalk Data Stream Protocol
* ASP, AppleTalk Session Protocol
* H.245, Call Control Protocol for Multimedia Communication
* iSNS, Internet Storage Name Service
* L2F, Layer 2 Forwarding Protocol
* L2TP, Layer 2 Tunneling Protocol
* NetBIOS, Network Basic Input Output System
* PAP, Printer Access Protocol
* PPTP, Point-to-Point Tunneling Protocol
* RPC, Remote Procedure Call Protocol
* RTP, Real Time Protocol
* RTCP, Real-time Transport Control Protocol
* SMPP, Short Message Peer-to-Peer
* SCP, Secure Copy Protocol
* SSH, Secure Shell
* ZIP, Zone Information Protocol

## Referències

* ↑ Capa 5 OSI | Capa de Sesión a eltallerdelbit
* ↑ Nivel o Capa de Sesión del Modelo OSI Arxivat 2017-04-01 a Wayback Machine. a pcexpertos.com
* ↑ Definición de las siete capas del modelo OSI y explicación de las funciones al web de Microsoft
* ↑ ITU-T Recommendation X.225
# Escut de Txèquia

L'escut de la República Txeca (en txec Státní znak České republiky), adoptat el 1993 arran de la dissolució de Txecoslovàquia, presenta les armories de les tres regions històriques que han format la nació: Bohèmia, Moràvia i Silèsia.
L'escut és quarterat, amb les armes de Bohèmia que es repeteixen al primer i al quart quarters: de gules, un lleó d'argent amb la cua bifurcada, coronat, lampassat i armat d'or; el lleó de Bohèmia, que es remunta al segle xii, ja representava anteriorment l'estat txecoslovac, que duia afegit un escussó amb les armes d'Eslovàquia. Al segon quarter apareixen les armes de Moràvia des del segle xiii: d'atzur, una àguila escacada de gules i argent, coronada, becada, linguada i armada d'or. Finalment, el tercer quarter són les armes de Silèsia, també del segle xiii, tot i que només una petita part del sud-est d'aquest país forma part de la República Txeca, actualment integrat majoritàriament dins de Polònia: d'or, una àguila de sable, coronada d'or, becada, linguada i armada de gules, carregada al pit amb un muntant trevolat i creuat d'argent.
Hi ha una versió simplificada d'aquestes armes quarterades, formada tan sols per l'escut de Bohèmia, que es fa servir als segells de l'administració.

## Vegeu també

* Bandera de la República Txeca

## Enllaços externs

* Símbols txecs (anglès) (txec)
# Escut de Nigèria

L'escut de Nigèria fou adoptat arran de la independència, l'1 d'octubre de 1960.

## Descripció

És de sable, amb una perla ondada d'argent, que representa els dos rius principals que travessen Nigèria: el Níger i el seu afluent el Benue. El color negre al·ludeix a la terra fèrtil nigeriana.
És flanquejat per dos cavalls sallents d'argent, un símbol de dignitat, i timbrat per un borlet d'argent i de sinople (els colors de la bandera estatal, al·lusió a la riquesa agrícola de Nigèria) somat d'una àguila de gules amb les ales esteses, que representa la força.
L'escut descansa damunt una terrassa de sinople sembrada de flors d'or en representació de l'espècie Costus spectabilis, la flor nacional nigeriana. A la part inferior, una cinta d'or amb el lema nacional escrit en anglès en lletres de sable: UNITY AND FAITH, PEACE AND PROGRESS ('Unitat i fe, pau i progrés'). Aquest lema és l'únic canvi que ha experimentat l'escut des de la seva adopció, ja que inicialment deia només UNITY AND FAITH.

## Altres escuts

* L'escut de la República Federal de Nigèria, representat al centre del segell de la presidència

## Notes

* ↑ La perla és una peça heràldica resultant de la unió d'un xebró revessat i de la meitat inferior del pal, com la lletra Y.

## Vegeu també

* Bandera de Nigèria

## Enllaços externs

* Heraldry of the World - Escut de Nigèria (anglès)
* Hubert Herald – Escut de Nigèria i dels seus diversos estats (anglès)
# Mosquiter de passa

El mosquiter de passa o ull de bou (Phylloscopus trochilus) és una espècie d'ocell de la família dels fil·loscòpids (Phylloscopidae). És un ocell fortament migrador. Cria en l'Europa septentrional i temperada i a Àsia. La majoria de la seva població hiverna a l'Àfrica subsahariana. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.
Va ser descrit per Linnaeus en la seva obra Systema Naturae el 1758 sota el gènere Motacilla.
És un dels primers ocells del seu gènere en retornar però més tard que el Mosquiter comú Phylloscopus collybita.
És insectívor i fa el niu a terra fins i tot on hi ha poca vegetació.

## Referències

* ↑ «Mosquiter de passa». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 setembre 2023 (català)
* ↑ DCVB
* ↑ «Bushtits, leaf warblers, reed warblers» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 16 octubre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 623. ISBN 978-84-16728-37-4.
* 1 2 3 Baker, Kevin. Warblers of Europe, Asia and North Africa (Helm Identification Guides), 1997, p. 256-259. ISBN 0713639717.
* ↑ BirdLife International. «Willow Warbler. Phylloscopus trochilus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 11 setembre 2023].
* ↑ Plantilla:La icon Linnaeus, C. Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata.. Holmiae. (Laurentii Salvii)., 1758, p. 188.