OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hana Jalloul Muro

Hana Jalloul Muro (Saragossa, 8 d'abril de 1978) és una política i investigadora en terrorisme espanyola. Va ser diputada de la xi legislatura de l'Assemblea de Madrid dins del Grup Parlamentari Socialista.

## Biografia

Nascuda el 8 d'abril de 1978 a Saragossa. Es va doctorar a la Universitat Complutense de Madrid (UCM). Ha treballat com a professora associada per a la Universitat Carles III de Madrid (UC3M) en el camp d'estudis de terrorisme internacional.
Membre del Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE), també va treballar com a assessora de José Manuel Rodríguez Uribes a la Delegació del Govern a la Comunitat de Madrid.
Inclosa en el número 20 de la llista del PSOE de cara a les eleccions a l'Assemblea de Madrid de 2019, va resultar electa diputada per a l'xi legislatura del parlament regional; va ser designada portaveu del Grup Parlamentari Socialista en la Comissió de Justícia, Interior i Víctimes del Terrorisme.
El gener de 2020 es va anunciar el seu nomenament com a secretària d'Estat de Migracions.

## Referències

* ↑ «Hana Jalloul Muro». asambleamadrid.es. Asamblea de Madrid.
* ↑ «Continúan las conferencias sobre el Islam en el Julián Besteiro». gentedigital.es. Gente Digital, 24-02-2016.
* 1 2 Torrens, Maria. «Hana Jalloul, experta en terrorismo: «El discurso del odio no solo carece de fundamento científico, sino que deja patente una falta de cultura importante"» (en castellà). salamplan.com. Salam Plan, 07-04-2019.
* ↑ «La lista de candidatos del PSOE a las elecciones a la Comunidad de Madrid». 20minutos.es. 20minutos, 24-05-2019.
* ↑ «Puri Causapié será portavoz del PSOE en la Comisión de Políticas Sociales, Familias, Igualdad y Natalidad de la Asamblea». europapress.es. Europa Press, 20-09-2019.
* ↑ Martín, María; Cué, Carlos E. «Hana Jalloul, experta en derecho internacional y terrorismo, nueva secretaria de Estado de Migraciones». El País, 28-01-2020.
# Obesitat mòrbida

L'obesitat mòrbida és un tipus d'obesitat que es dona quan el pes corporal d'un individu supera el 24% de la massa corporal considerada 'normal'. Es considera obesitat mòrbida un valor igual o major a 40 en l'índex de massa corporal, classificada per l'OMS com a obesitat grau III. El Dr. J. Howard Payne va introduir el terme el 1963 a la revista American Journal of Surgery, en l'article Observacions metabòliques en pacients amb derivacions jejunocòliques. És una patologia crònica, incurable, tot i que controlable, i amb tendència epidèmica als països industrialitzats.

## Trastorns associats

Aquesta condició produeix o empitjora nombrosos trastorns en l'organisme: diabetis mellitus, hipertensió arterial, malalties cardíaques, accident vascular cerebral, alguns càncers, depressió, artrosi, etc.
Les persones afectades per obesitat també poden desenvolupar lentament hipoxèmia i apnea del son. El fet que disminuïsca la quantitat d'oxigen en la sang i es presenten problemes relacionats a l'apnea del son poden produir somnolència en la persona durant el dia. Quan aquests trastorns no reben un tractament mèdic (i ja en casos extrems), es pot patir una insuficiència cardíaca dreta, duent a l'afectat fins a la mort.

## Etiologia

Les mateixes que l'obesitat no mòrbida.

## Tractament
### No farmacològic

Habitualment aquest trastorn es tracta amb la restricció de calories i un programa d'exercicis. Per al pacient aquest tractament és molt difícil, pel que sempre es necessita tot el suport de la seua família.
Cal esmentar que una pèrdua saludable de pes no hauria de superar els 0,5 kg per setmana, a causa de la restricció en hidrats de carboni, que podria provocar hipoglicèmia.

### Farmacològic

És el tractament que caldrà prescriure en cas de no resposta al tractament no farmacològic, o per a disminuir el pes abans de la cirurgia.

### Quirúrgic

L'anomenada cirurgia bariàtrica.

## Referències

* ↑ Martí i Valeri, Carles. Influència del grau d'obesitat i la comorbilitat respiratòria en els resultats perioperatoris de la cirurgia bariàtrica; efectes de la cirurgia bariàtrica en la comorbilitat respiratòria (tesi), setembre 2007, p. 141.
* ↑ Carbajo Caballero, Miguel Ángel «Comentari a l'article Observacions metabòliques en pacients amb derivacions jejunocòliques» (en castellà). Nutrición Hospitalaria, març-abril 2006. ISSN: 0212-1611.
* ↑ «Obesitat mòrbida». GEMA.

## Enllaços externs

* Informació per a l'obès Arxivat 2021-04-11 a Wayback Machine. (castellà)
* Informació i notícies sobre nutrició (castellà)
# Marsopa de Dall

La marsopa de Dall (Phocoenoides dalli) és una espècie de marsopa que rebé atenció d'arreu del món a la dècada del 1970. Es revelà per primer cop al públic que palangres de pesca de salmó mataven milers de marsopes de Dall i altres cetacis cada any, capturant-los accidentalment.
És l'únic membre del gènere Phocoenoides. Fou anomenada en honor del naturalista estatunidenc William Healey Dall.

## Referències

* ↑ Entrada «Phocoenoides dalli» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Lleonart Aliberas, 2012, p. 23.
* ↑ Beolens, Watkins i Grayson, 2009, «Dall».

## Bibliografia

* Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009. ISBN 978-0801893049.
* Lleonart Aliberas, J. «Els mamífers marins i els seus noms». Terminàlia, 5, 2012, pàg. 7-25. DOI: 10.2436/20.2503.01.33.
Espècies vivents de cetacis :
Regne Animalia  · Embrancament Chordata  · Classe Mammalia  · Infraclasse Eutheria  · Superordre Laurasiatheria  · (sense categoria) Artiodactyla  · (sense categoria) Whippomorpha :
Subordre Mysticeti :
Subordre Odontoceti (continua més avall) :
Subordre Odontoceti (contina més amunt) :
# Funicular del Tibidabo

El funicular del Tibidabo, conegut actualment com la Cuca de Llum, és un funicular de Barcelona que uneix la Plaça del Doctor Andreu amb el Tibidabo. El seu trajecte té una longitud de 1152 metres i l'estació inferior està connectada amb el Tramvia Blau.
Es tracta del primer transport d'aquestes característiques que va funcionar a Catalunya, el seu funcionament va impulsar altres projectes arreu del territori.

## Història

La necessitat de dotar d'un transport d'accés al nou parc projectat del Tibidabo i el fort pendent de la muntanya van fer del funicular l'opció escollida entre l'Avinguda Tibidabo i el nou parc, i que es complementaria amb el tramvia a la part inicial. El promotor fou el doctor Salvador Andreu, que s'inspirà en un viatge a Suïssa, i amb el seu amic Romà Macaya i Gibert, fundà la societat Tibidabo. El projecte el dissenyà el 1901 l'enginyer Bonaventura Roig i Queralt, amb participació de Siemens AG, i fou inaugurat a les 15:00 del 29 d'octubre de 1901, amb un cost total de 697.000 pessetes.
Els primers vehicles fabricats pels tallers Estrada de Sarrià foren de fusta amb 5 compartiments. Van ser substituïts el 1958 per 4 vehicles construïts per Macosa d'un sol vagó que operaren fins al 15 de setembre de 2019. Després de 21 mesos, el 12 de juny de 2021 el funicular tornava a obrir amb nous vehicles i un cop enllestida la renovació de la infraestructura.

## Característiques de la línia

El Funicular del Tibidabo és el més antic dels 3 que hi ha a Barcelona i dels 6 en total que hi ha Catalunya. Té una longitud de 1130 metres amb un desnivell de 275 metres amb un pendent màxim de 25,7%. Té via única en el seu recorregut excepte a la part intermèdia on es creuen els 2 vehicles.

## Galeria

* Estació del Funicular de Tibidabo l'any 1918
* Un funicular arribant a l'estació de la Plaça del Doctor Andreu
* Un dels vagons del funicular
* Part superior del funicular

## Vegeu també

* Funicular de Montjuïc
* Funicular de Vallvidrera
* Funiculars i telefèrics de Catalunya
* Xarxa ferroviària de Catalunya

## Referències

* ↑ «Funicular del Tibidabo de Barcelona (Cuca de Llum)». irBarcelona.
* ↑ de Oleza i Roncal, Jaume. Arquitectura a Sant Gervasi, Sarrià i Vallvidrera. Passejades pel patrimoni arquitectònic. Barcelona: Premsa Local El Jardí SCCL, 2023, p. 158. ISBN 978-84-09-55644-1.
* ↑ «Renovació de la infraestructura del funicular del Tibidabo» (en castellà). Aeball, 22-12-2021.

## Enllaços externs

* Funicular del Tibidabo a trenscat.com
* Funicular del Tibidabo al 1911 a HistòriadeBarcelona.org Arxivat 2015-06-19 a Wayback Machine.
# Opòssum llanós de Derby

L'opòssum llanós de Derby (Caluromys derbianus) és una espècie d'opòssum llanós. Viu a Belize, Colòmbia, Costa Rica, l'Equador, Guatemala, Hondures, Mèxic, Nicaragua i Panamà. El seu hàbitat natural són els boscos secs tropicals o subtropicals. Està amenaçat per la pèrdua d'hàbitat.

## Referències

Espècies vivents d'opòssums :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subfamília Caluromyinae :
Subfamília Didelphinae (continua més avall) :
Subfamília Didelphinae (continua més amunt) :
# Titella (ocell)

El titella (Anthus pratensis) és un petit ocell passeriforme que cria a la major part de la meitat nord d'Europa i Àsia. És un ocell migrador i hiberna al sud d'Europa, nord d'Àfrica i sud d'Àsia. També és conegut com a tita al Penedès, titerella, titeta, titet o titit al País Valencià. {{Citació necessària|Altres noms en són, a les Balears, burella, titina/titeta sorda, titeta traïdora, titinoia i sordall, i encara a Catalunya cotoliu, cotolí, cotorlí, cotorliu, o cotoliua.

## Referències

* ↑ «Titella (ocell)». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2022(català)
* ↑ «Tita. Nom penedesenc del titella, ocells de la família dels motacíl·lids, migratoris i de costums arbòries». Institut d'Estudis Penedesencs. [Consulta: 25 desembre 2023].
* ↑ «Diccionari català-valencià-balear». Arxivat de l'original el 2004-08-26. [Consulta: 24 octubre 2019].
* ↑ https://dcvb.iec.cat
* BirdLife International (2004). Anthus pratensis. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 9 de maig del 2006 (en anglès). L'entrada de la base de dades inclou una justificació de per què aquesta espècie és de risc mínim

## Enllaços externs

* Ageing and sexing (PDF) by Javier Blasco-Zumeta Arxivat 2019-10-24 a Wayback Machine.
Viccionari
# Escala hexatònica

Una escala hexàtona o hexatònica és, en música, una escala constituïda per sis notes o sons. És un tipus d'escala amb poca tradició i ús en la música occidental, excepció feta del cas particular d'escala de sis sons que és l'escala de tons.
# Partit Unionista Progressista

Partit Unionista Progressista (Progressive Unionist Party, PUP) és un partit polític d'Irlanda del Nord fundat el 1979 a partir del Grup Independent Unionista que funcionava a Shankill (Belfast). Lligat a la Força dels Voluntaris de l'Ulster (UVF), és l'ala esquerra de l'unionisme, ja que rep suport electoral de la classe treballadora unionista. Es diferencia del Partit Unionista de l'Ulster i del Partit Democràtic Unionista per la seva òptica esquerrana, ja que els altres dos són força conservadors.

## Història

Fou fundat per Hugh Smyth el 1979, i en fou cap fins al 2002, quan fou susbtituït per David Ervine. Ha mantingut una presència a les institucions ulsterianes. El 1994 Smyth fou nomenat lord alcalde de Belfast i a les Eleccions per al Fòrum d'Irlanda del Nord de 1996 va obtenir 2 escons (per a Smyth i Ervine). Va donar suport a l'acord de Belfast i a les eleccions general d'Irlanda del Nord de 1998 va obtenir 2 escons (Billy Hutchinson i Ervine)
A les eleccions de 2003 només obtingué un escó (Ervine). A les eleccions locals de 2005 va perdre part del suport electoral i sembla en decadència. Després d'un enfrontament entre UVF i la Força Lleialista de l'Ulster, amb 4 morts, deixaren de donar-los suport.
El 2007 Ervine va morir d'un atac de cor i el va substituir Dawn Purvis, professora associada de la Universitat de l'Ulster i primera dona a presidir un partit unionista. A les eleccions de 2007 va presentar tres candidats (Purvis, Elaine Martin i Andrew Park), però només va obtenir un escó.

## Líders

* Hugh Smyth - 1979 - 2002
* David Ervine - 2002 - 2007
* Dawn Purvis - 2007 - 2010
* John Kyle - 2010
* Brian Ervine - 2010 - 2011
* Billy Hutchinson - 2011 - present

## Enllaços externs

* Web del PUP Arxivat 2007-02-21 a Wayback Machine.
* Bloc de Dawn Purvis Arxivat 2009-02-02 a Wayback Machine.
# Escorç

L'escorç és un recurs del dibuix, la pintura i la fotografia que s'utilitza per donar la impressió de profunditat d'acord amb les regles de la perspectiva. En l'escorç, la figura o alguna de les seves parts es dibuixa com si en la realitat estigués disposada perpendicularment o obliquament al pla del quadre, és a dir, per exemple, un braç que es dirigeix vers l'espectador, o una persona estirada amb els peus o el cap en direcció a l'espectador i que, per tant, les seves dimensions es reprodueixen de manera distorsionada per donar sensació de realitat. Aquest recurs es va usar sovint en la pintura del Renaixement, i en particular en el Manierisme.
Un dels pintors que més i millor va utilitzar l'escorç com a recurs pictòric, fou Miquel Àngel, per exemple al sostre de la Capella Sixtina. També trobem un exagerat escorç a "Lamentació davant la mort de Crist" de Mantegna, que es troba a la Pinacoteca de Brera de Milà, o al "Crist de Sant Joan de la Creu" de Dalí.

## Referències

* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Escorç». A: Diccionari català-valencià-balear. Palma: Moll, 1930-1962. ISBN 8427300255.
* ↑ «Escorç». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Escorç». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ «Escorç». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «Escorç» Diccionari Normatiu Valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua.
* ↑ Diccionario de Arte I (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.204. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 30 novembre 2014].
* ↑ Cartwright, Mark. «Andrea Mantegna» (en castellà). [Consulta: 27 abril 2024].
* ↑ «La iconografía del Cristo de Dalí | Iscreb». [Consulta: 27 abril 2024].
* ↑ «El Cristo del surrealista Dalí » UDEP Hoy» (en castellà), 25-04-2022. [Consulta: 27 abril 2024].

## Bibliografia

* Cabezas, L., Ortega de Uhler, L. F. Anàlisi gràfica i representació geomètrica Barcelona: UB, 1999

## Vegeu també

* Manierisme
* Perspectiva cònica
* Renaixement

## Enllaços externs

* «Apunts reforç Cinquecento: Pintura». Història de l'art (Bloc 2) ~ gener 2020 - Cursos IOC, Batxillerat. GenCat. [Consulta: 21 juliol 2023].
# Fòrum Liberal

El Fòrum Liberal (en alemany: Liberales Forum, LIF) fou un partit polític liberal austríac, membre del Partit Europeu Liberal Demòcrata Reformista.
El LIF es va fundar el 4 de febrer de 1993, a partir d'una escissió del FPÖ a conseqüència de les tensions entre l'ala nacionalista i liberal d'aquest partit. Va guanyar 11 escons a les eleccions al Parlament de 1994 amb un 5,51% del vots, però progressivament va anar perdent influència, fins a la seva integració al 2014 amb NEOS - La Nova Àustria.

## Resultats electorals
### Eleccions legislatives

Nationalrat :
| Any | Vots | % | Escons | Govern |
| 1994 | 276,580 (5è) | 6.00% | 11 / 183 | Oposició |
| 1995 | 267,026 (4t) | 5.51% | 10 / 183 | Oposició |
| 1999 | 168,612 (5è) | 3.59% | 0 / 183 | Extraparlamentari |
| 2002 | 48,083 (5è) | 0.97% | 0 / 183 | Extraparlamentari |
| 2006 | Dins de les llistes del SPÖ | Dins de les llistes del SPÖ | 1 / 183 | Coalició |
| 2008 | 102,249 (6è) | 2.09% | 0 / 183 | Extraparlamentari |
| 2013 | Dins de les llistes de NEOS | Dins de les llistes de NEOS | 2 / 183 | Oposició |

## Referències

* ↑ «Strolz zum Obmann gewählt: NEOS offiziell mit LIF fusioniert > Kleine Zeitung» (en alemany), 01-02-2014. Arxivat de l'original el 2014-02-01. [Consulta: 2 març 2024].

## Enllaços externs

* Fòrum Liberal Arxivat 2011-08-13 a Wayback Machine.
# Computació concurrent

La computació concurrent permet executar diferents tasques simultàniament, les quals poden ser un conjunt de processos d'un mateix programa. A l'hora de la veritat, però, la computació concurrent només pot tenir lloc en una màquina amb més d'un processador. En les màquines d'un sol processador els diferents processos s'executen compartint el temps de processador, però no simultàniament. La programació concurrent posa especial èmfasi en la sincronització de processos i el seu ús compartit de la memòria.
La introducció dels processadors multinucli per a ús domèstic ha suposat un problema, ja que la millor manera de programar aquests ordinadors és mitjançant llenguatges de programació que siguin senzills de programar concurrentment. Per desgràcia, la immensa majoria dels llenguatges actuals estan optimitzats per a la programació seqüencial, i la majoria dels llenguatges per a treure el màxim profit d'aquests nous processadors encara es troben en desenvolupament. Tenim, però, alguns llenguatges de programació orientats a l'ús industrial que suporten aquest tipus de programació des de fa temps, com és el cas del llenguatge gràfic LabVIEW.
# Fórmula V

Fórmula V va ser un grup de música espanyol que va existir entre 1967 i 1975. Va assolir molt d'èxit gràcies a cançons com Cuéntame, Vacaciones de verano, Eva María o La fiesta de Blas, algunes de les quals van ser cançons de l'estiu, i moltes d'elles han traspassat generacions. Dissolt a causa del cansament resultat del ritme frenètic de feina, el 2002 el seu antic vocalista, Paco Pastor, va refundar-lo com a Nueva Fórmula V.
Es va crear a Madrid el 1967, arran de la fusió de dos grups anteriors, Los Rostros i Los Jíbaros. El grup va sorgir dintre del moment del bubblegum pop procedent dels Estats Units, representat per la banda fictícia The Archies, que tenia el seu públic en els adolescents. Van gravar el seu primer senzill, amb les cançons Hoy es mi suerte i Vuelve a casa, a uns estudis de Milà i acompanyats de la filharmònica de la ciutat, però va ser un fracàs.
El grup va estar a punt de desintegrar-se, però van tornar a intentar gravar un disc amb la col·laboració dels compositors i amics del vocalista, José Luis Armenteros i Pablo Herrero, antics membres de Los Relámpagos, que van ser claus per a l'èxit del grup. Ja gravant a Madrid, als estudis de Philips, el 1968 van tenir el seu primer èxit de vendes amb Tengo tu amor, i l'any següent van repetir-lo amb Cuéntame, que va assolir els 200.000 discos venuts a l'estiu. El grup va esdevenir icona de les cançons d'estiu com Vacaciones de verano o Eva María, que el 1973 va convertir-se en un dels seus majors èxits i cançons més recognoscibles. El 1974 també ho va ser La fiesta de Blas, tot i que va generar certa polèmica i va ser prohibida a la ràdio perquè les autoritats franquistes van creure que feia befa del polític Blas Piñar. Moltes d'aquestes cançons van assolir tant d'èxit que, malgrat les crítiques van rebre, han perdurat en la memòria de la població i han traspassat generacions.
Fórmula V va arribar a fer cent concerts l'any i anaven dues vegades a Llatinoamèrica. El 1975 el grup es va desintegrar a causa del cansament de part dels seus membres, sent Paco Pastor el primer en donar el pas, però també per les crítiques negatives que rebien. Molts anys més tard, el 2002, Pastor amb alguns dels membres van decidir reprendre l'activitat musical i van prendre el nom de Nueva Fórmula V i des de llavors han fet alguns concerts.

## Referències

* 1 2 3 4 «Fórmula V repasa en Espacio León su álbum de éxitos». Diario de León, 22-06-2024.
* ↑ ««Fórmula V» convertirá Castrillón en un guateque». La Nueva España, 04-01-2008.
* 1 2 3 Revuelta, Joaquín «"Fórmula V no existiría sin Armenteros y Herrero"». La Nueva Crónica, 08-11-2023.
* 1 2 3 4 Romo, Luis Fernando «Vacaciones de verano para mí... El cantante de Fórmula V: de liderar las listas de éxitos a revolucionar el mundo de los videojuegos (y volver a la música después)». El Mundo, 18-07-2023.
* 1 2 3 4 5 Carmona, Jose «Paco Pastor, de Fórmula V: "El franquismo prohibió en la radio 'En la fiesta de Blas' porque pensaba que iba por Blas Piñar"». Público, 09-02-2023.
* 1 2 González, Alejandra «Los éxitos de Paco Pastor en Fórmula V: de 'Eva María' a 'Vacaciones de verano'». Vanitatis - El Confidencial, 18-05-2023.
# Al-Hàytham ibn Ubayd al-Kinaní

Al-Hàytham ibn Ubayd al-Kilabí (àrab: الهيثم بن عبيد الكلابي, al-Hayṯam b. ʿUbayd al-Kilābī), al-Hàytham ibn Ubayd al-Kinaní (àrab: الهيثم بن عبيد الكناني, al-Hayṯam b. ʿUbayd al-Kinānī), al-Hàytham ibn Ufayr al-Kinaní (àrab: الهيثم بن عُفير الكناني, al-Hayṯam b. ʿUfayr al-Kinānī) o al-Hàytham ibn Abd-al-Kafí (àrab: الهيثم بن عبد الكافي, al-Hayṯam b. ʿAbd al-Kāfī) fou valí de l'Àndalus (729-730).
Va ser nomenat valí en substitució d'Uthman al-Khathamí pel valí d'Ifríqiya Ubayda ibn Abd-ar-Rahman as-Sulamí. Va exercir el poder per pocs mesos, d'abril de 729 a gener o febrer de 730, moment en què va ser destituït fulminantment pel califa omeia Hixam ibn Abd-al-Màlik a causa de la seua política obertament contrària als àrabs iemenites instal·lats a l'Àndalus.

## Referències

* ↑ أبو العباس أحمد بن محمد بن أحمد المقري (= al-Maqqarí). نفح الطيب من غصن الأندلس الرطيب (en àrab). 3. Beirut: دار صادر, 1988, p. 18.
* ↑ ابن عذاري,أبو العباس أحمد بن محمد (= Ibn Idhari). البيان المغرب في اختصار أخبار ملوك الأندلس والمغرب (en àrab). Beirut: دار الثقافة, 1980, p. 150.
* ↑ عبد الرحمن بن خلدون (= Ibn Khaldun). كتاب العبر، وديوان المبتدأ والخبر في أيام العرب والعجم والبربر، ومن عاصرهم من ذوي السلطان الأكبر (en àrab). 4, p. 140.
* ↑ ابن الأثير, أبو الحسن علي بن أبي الكرم محمد بن محمد بن عبد الكريم بن عبد الواحد الشيباني الجزري (= Ibn al-Athir). الكامل في التاريخ (en àrab). 3. Beirut: دار الكتاب العربي, 1997, p. 14.
* ↑ Anònim. إبراهيم الإبياري (ed.). أخبار مجموعة في فتح الأندلس (= Akhbar Majmua) (en àrab). el Caire / Beirut: دار الكتاب المصري / دار الكتاب اللبناني, 1989, p. 31. ISBN 977-18-7609-0.
* ↑ ابن القوطية,أبو بكر محمد بن عمر (= Ibn al-Qutiyya). تاريخ افتتاح الأندلس (en àrab). el Caire / Beirut: دار الكتاب المصري / دار الكتاب اللبناني, 1989, p. 38. ISBN 977-18-7609-0.