OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Distinció Cornelius Atticus

La distinció Cornelius Atticus és un premi en reconeixement de totes aquelles persones de les Illes Balears que han dedicat la seva vida a la pràctica i a la promoció de l'esport i que formen part de la història i del fet cultural de les illes.
Aquest premi es concedeix anualment des de 1996 per la conselleria competent en matèria d'esports del Govern de les Illes Balears. El jurat està format per representants de l'administració autonòmica, d'entitats esportives i de mitjans de comunicació.
La distinció consisteix en un diploma acreditatiu i una reproducció de la làpida de marbre de forma quadrangular del segle iii, dedicada a un atleta del pancraci, Cornelius Atticus, trobada l'any 1933 a les excavacions oficials arqueològiques de la ciutat romana de Pol·lència, Alcúdia, el qüal és el primer esportista de nom conegut de les Illes Balears.

## Guardonats

* 1996: Antoni Bonet Riera, Pedro Nadal Bujosa, Bernat Capó Plomer, Pedro Lamberto Cortés, Joan Bagur Coll i Carmen Guardia Amer
* 1997: Joan Ballester Moragues i Guillem Timoner Obrador
* 1998: Bartomeu Rullan i Sastre i Marc Verger i Canals
* 1999: Antoni Pujol Llabrés, Júlia Cano Cobo i Bartomeu Estelrich Fuster
* 2000: Bartomeu Ferragut Ferrer, Jaume Oliver Sastre i Joan Casals Thomàs
* 2001: Enrique Granados Aumacellas
* 2002: Josep Sanchís Pastor.
* 2003: Martín Mora Moragues
* 2004: Juan José Mas Garau
* 2005: Víctor Juan Roig
* 2006: Rafael Muntaner Morey
* 2007: Margarita Ferrer Alós
* 2008: Joan Ordinas Torres
* 2009: Jaime L. Enseñat Velasco
* 2010: Joan Seguí i Picornell
* 2010 (Extraordinària): Rafael Nadal Parera i Jorge Lorenzo Guerrero
* 2011: Joan Llaneras Rosselló
* 2012: Miquel Bestard Cabot
* 2013: Xavi Torres Ramis
* 2014: Mateu Martorell Marquès
* 2015: Toni Roig Serra.
* 2016: Pep Onofre Roses Juaneda
* 2017: Maria Dolors Besné i John Neville Peter Tunks
* 2018: Gabriel Gomila Jaume i Victoria Pertierra Monforte
* 2019: Isabel Aguilar i Mateu Cañellas (a títol pòstum)
* 2020: Teresa Palanques i Marcel·lí Got
* 2021: Maria Castañer Castañer i Felipe Bellini Ballesteros
* 2022: Emilio de la Cámara i Guadalupe Benavides (a títol pòstum)
* 2023ː Miquel Jaume (a títol pòstum) i Elsa Pons

## Referències

* ↑ «Distinció Cornelius Atticus». Govern de les Illes Balears. [Consulta: 13 febrer 2016].
* ↑ «La presidenta Armengol lliura la distinció Cornelius Atticus 2016 a Pep Onofre Roses Juaneda per tota una vida dedicada a l'esport». [Consulta: 21 abril 2019].
* ↑ «Els candidats Maria Dolors Besné i John Tunks són les propostes del jurat per rebre la distinció Cornelius Atticus 2017». [Consulta: 21 abril 2019].
* ↑ «El Govern lliura les distincions esportives Cornelius Atticus 2019 i 2020 a Isabel Aguilar, Mateu Cañellas, Teresa Palanques i Marcel·lí Got». Arxivat de l'original el 2022-01-26. [Consulta: 26 gener 2022].
* ↑ «Guardonats 2021». [Consulta: 20 octubre 2022].
* ↑ «Los premios Cornelius Atticus 2022 ya tienen ganadores» (en castellà), 17-02-2023.
* ↑ Fernández, Fernando. «Miquel Jaume y Elsa Pons recibirán el Cornelius Atticus 2023» (en castellà), 28-02-2024. [Consulta: 1r març 2024].
# Sebastopol (Mississipi)

Sebastopol és una població dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del 2000 tenia 233 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sebastopol tenia 233 habitants, 107 habitatges, i 66 famílies. La densitat de població era de 61,6 habitants per km².
Dels 107 habitatges en un 28% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,7% hi vivien parelles casades, en un 10,3% dones solteres, i en un 38,3% no eren unitats familiars. En el 37,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,18 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,83.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,5% tenia menys de 18 anys, un 9,4% entre 18 i 24, un 26,6% entre 25 i 44, un 24,9% de 45 a 60 i un 17,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.250 $ i la renda mediana per família de 47.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.625 $ mentre que les dones 25.000 $. La renda per capita de la població era de 23.630 $. Entorn del 9,5% de les famílies i el 18,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sebastopol». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sebastopol». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Undine (Lortzing)

Undine (títol original en alemany) és una òpera en quatre actes amb música i llibret en alemany d'Albert Lortzing, basat en la història homònima de Friedrich de la Motte Fouqué. Es va estrenar en el Nationaltheater de Magdeburg, el 21 d'abril de 1845.

## Història

S'havia produït un renaixement de l'interès per Fouqué després de la mort de l'escriptor el 1843 al qual va respondre Lortzing. A diferència de les primeres comèdies de Lortzing, aquesta obra és seriosa, descrita com una Romantische Zauberoper ("òpera màgica romàntica").
Una sèrie d'altres òperes i ballets s'han basat en la versió de Fouqué del mite de l'Ondina, un esperit de l'aigua, incloent-hi Undina de Txaikovski, Undine d'E. T. A. Hoffmann, i els ballets Ondine de Cesase Pugni i Undine d'Hans Werner Henze.

## Personatges

| Caràcter | Tessitura | Repartiment de l'estrena, 21 d'abril de 1845. (Director: -) |
| Bertalda, suposada filla del duc Heinrich | soprano | Beer |
| Hans, un cillerero | baix |
| Hugo von Ringstetten | tenor | Nissen |
| Kühleborn, príncep de l'aigua esperits | baríton | Werlitz |
| Martha | contralt | Detroit |
| Pater Heilmann | baix |
| Tobias, un pescador | baix |
| Undine, la filla adoptiva de Tobies | soprano | Marie Minna Kiel |
| Veit, escuder de Ringstetten | tenor | Quint |

## Enregistraments

* 1951 - Trude Eipperle (Undine), Christa Ludwig (Bertalda), Else Tegetthoff (Martha), Karl Friedrich (Hugo), Ferdinand Frantz (Kuhleborn), Willy Hofmann (Veit), Frithjof Sentpaul (Tobias), Aage Poulsen (Pater Heilmann), Sanders Schier (Hans) - Cor i Orquestra Simfònica de la Radiodifusió de Hesse Frankfurt, Carl-Alexander Hafner - (Cantus-Lin)

## Referències

* Amadeus Almanac
* Brown, Clive (1992), 'Undine' en The New Grove Dictionary of Opera, ed. Stanley Sadie (Londres) ISBN 0-333-73432-7
# La Nigérienne

La Nigerienne és l'himne nacional del Níger. El text és de Maurice Albert Thiriet i la música de Robert Jacquet i Nicolas Abel François Frionnet. Va ser adoptat com a himne del Níger el 1961.
El 21 de novembre de 2019, el president de la República, Mahamadou Issoufou, va anunciar que decidia canviar o fins i tot canviar l'himne nacional. Un comitè presidit pel primer ministre Birgi Rafini està "encarregat de reflexionar sobre l'himne actual proporcionant correccions" i "si és possible trobar un nou himne que respongui al context actual del Níger". Creat el 2018, està format per diversos membres del Govern i una quinzena de "experts amb experiència en escriptura i composició musical".
Per Assamana Malam Issa, ministra del Renaixement Cultural, "Hem de trobar un himne que pugui galvanitzar la població; sigui per a nosaltres una mena de crit de guerra per tocar la nostra fibra patriòtica".

## Referències

* ↑ Idrissa, Abdourahmane. Historical Dictionary of Niger (en anglès). Rowman & Littlefield, 2020, p. 368. ISBN 978-1-5381-2015-6.
* ↑ «Niger set to change post-colonial anthem, six decades later» (en anglès). Manila Bulletin, 22-11-2019. [Consulta: 25 juny 2023].
* ↑ Biao, Claude. Etats et Terrorismes en Afrique: Un ultime défi de maturité (en francès). Stake Books, 2020-10-06, p. 88. ISBN 978-0-578-75162-7.
# Municipi de Billund

El municipi de Billund és un municipi danès que va ser creat l'1 de gener del 2007 com a part de la Reforma Municipal Danesa, integrant els antics municipis de Billund i Grindsted. El municipi és situat al sud de la península de Jutlàndia, a la Regió de Syddanmark, abastant una superfície de 536 km². Forma part de la Regió metropolitana de l'est de Jutlàndia. El municipi és una destinació turística important gràcies al parc Legoland que hi ha al seu territori.
La ciutat més important i seu administrativa del municipi és Grindsted (9.567 habitants el 2009). Altres poblacions del municipi:
* Billund
* Filskov
* Hejnsvig
* Stenderup-Krogager
* Sønder Omme
* Vorbasse
* Vesterhede

## Consell municipal

Resultats de les eleccions del 18 de novembre del 2009:
| Partit | vots | % vots |
| Socialdemokratiet | 3262 | 24,5 |
| Det Radikale Venstre | 594 | 4,5 |
| Det Konservative Folkeparti | 1653 | 12,4 |
| Socialistisk Folkeparti | 1474 | 11,1 |
| Kristendemokraterne | 145 | 1,1 |
| Dansk Folkeparti | 1082 | 8,1 |
| Venstre | 5108 | 38,4 |

### Alcaldes

| Alcalde | Període | Partit |
| Ib Kristensen | 1-1-2007 a 31-12-2009 | Venstre |
| | 1-1-2010 a 31-12-2013 | |

## Referències

* ↑ Befolkningsforhold i Østjylland Arxivat 2011-07-19 a Wayback Machine., Planlægning over grundvand (Agència de planificació), Miljøministeriet (Ministeri de Medi ambient)
* ↑ (danès) Resultats eleccions municipals a Billund
# Sankt Peter-Ording

Sankt Peter-Ording és una ciutat del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Eiderstedt, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein. Està situada a la zona més occidental de la península d'Eiderstedt, a 45 kilòmetres d'Husum.
El municipi de Sankt Peter-Ording té quatre districtes : Böhl, Bad, Dorf (sud) i Ording. Al directori oficial de zones residencials de Schleswig-Holstein de 1987, Wittendün també apareix com a districte i Brösum com a poble. Aquest és un poble situat al sud de la badia de Tümlauer.

## Referències

* ↑ Schleswig-Holstein-Topographie. Bd. 8: Pölitz - Schönbek. Flying-Kiwi-Verl. Junge, Flensburg 2007, ISBN 978-3-926055-89-7, S. 247 (dnb.de [abgerufen am 23. Juli 2020]).
* ↑ https://www.statistischebibliothek.de/mir/servlets/MCRFileNodeServlet/SHAusgabe_derivate_00000136/1226-12-1987.pdf (PDF) (en alemany).
* ↑ Zur Lage und Dorftyp vgl. auch «DigitalerAtlasNord».

## Enllaços externs

* Oficina de Turisme Arxivat 2007-03-16 a Wayback Machine.
# Taylor (Mississipi)

Taylor és una població dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del 2000 tenia 289 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Taylor tenia 289 habitants, 128 habitatges, i 78 famílies. La densitat de població era de 27,1 habitants per km².
Dels 128 habitatges en un 21,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,1% hi vivien parelles casades, en un 7,8% dones solteres, i en un 38,3% no eren unitats familiars. En el 35,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,26 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 17,3% tenia menys de 18 anys, un 10% entre 18 i 24, un 34,3% entre 25 i 44, un 23,5% de 45 a 60 i un 14,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.875 $ i la renda mediana per família de 50.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.528 $ mentre que les dones 20.000 $. La renda per capita de la població era de 16.403 $. Entorn del 14,1% de les famílies i el 12,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Taylor». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Taylor». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Litany

Litany és una obra per a cor i orquestra simfònica del compositor estonià Arvo Pärt composta el 1994 per al 25è Oregon Bach Festival i que Arvo Pärt va dedicar al director d'orquestra Helmuth Rilling, cofundador del festival i director artístic. La seva escriptura, en l'estil tintinnabuli, es basa en les oracions de sant Joan Crisòstom per cada hora del dia i de la nit.
Litany és una obra en un únic moviment, que dura aproximadament 23 minuts, format per 24 hores de pregària cantades en anglès i dirigides a Déu. L'obra es compon de dues parts, encara que bastant idèntiques, amb una ruptura de l'estructura a partir del primer amen, les oracions següents són més curtes i, per tant, repetides.

## Referències

* ↑ «Informació de l'obra» (en anglès). Universal Edition. [Consulta: 26 desembre 2018].
# Prospero Alpino

Prospero Alpini (també conegut com a Prosper Alpinus, Prospero Alpinio i Prosper Alpin) (Marostica, 23 de novembre de 1553 - Pàdua, 6 de febrer de 1617), va ser un metge i botànic italià.
Nasqué a Marostica, a la República de Venècia, serví en l'exèrcit de Milà i cap a 1574 estudià medicina a Pàdua on es doctorà el 1578. Exercí la medicina a Campo San Pietro. Com a botànic estudià plantes exòtiques a Egipte mentre era metge del cònsol venecià al Caire, George Emo o Hemi.
Va restar a Egipte tres anys on estudià les palmeres datileres i sembla que va deduir la sexualitat de les plantes, hi ha palmeres mascles i palmeres femella (són dioiques) concepte que va desenvolupar més tard la taxonomia de Linnaeus.
A Itàlia va ser metge d'Andreu Doria, i el 1593 va ser escollit professor de botànica de Pàdua on morí. Va ser substituït pel seu fill Alpino Alpini (d. 1637).
La seva obra més coneguda és De Plantis Aegypti liber (Venècia, 1592). En el seu llibre De Medicina Egyptiorum, 1591 es diu que hi ha la primera descripció europea de la planta del cafè. En la mateixa obra introdueix la banana i el baobab pels europeus.
El gènere Alpinia, pertanyent a la família Zingiberaceae rep aquest nom en honor seu per part de Linnaeus.
Abreujatura com a botànic: Alpino

## Galeria

* Luffa aegyptiaca Mill. from Historiae aegypti naturalis
* Historia Aegypti naturalis, 1735

## Referències

* ↑ Asimov, Isaac. «Alpini, Próspero». A: Enciclopedia biográfica de ciencia y tecnología : la vida y la obra de 1197 grandes científicos desde la antigüedad hasta nuestros dias (en castellà). Nueva edición revisada. Madrid: Ediciones de la Revista de Occidente, 1973, p. 72. ISBN 8429270043.
* Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.

## Bibliografia

* Stannard, Jerry. «Alpini, Prospero». A: Dictionary of Scientific Biography. 1. New York: Charles Scribner's Sons, 1970, p. 124–125. ISBN 0684101149.

## Enllaços externs

* De Plantis Aegypti liber described by an antiquarian bookseller Arxivat 2007-10-07 a Wayback Machine.
# Wade (Mississipi)

Wade és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del 2000 tenia 491 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Wade tenia 491 habitants, 169 habitatges, i 147 famílies. La densitat de població era de 43,5 habitants per km².
Dels 169 habitatges en un 45% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 76,3% hi vivien parelles casades, en un 5,9% dones solteres, i en un 13% no eren unitats familiars. En l'11,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,91 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,15.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,3% tenia menys de 18 anys, un 6,3% entre 18 i 24, un 31,4% entre 25 i 44, un 25,3% de 45 a 60 i un 7,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 105,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 50.972 $ i la renda mediana per família de 60.982 $. Els homes tenien una renda mediana de 45.673 $ mentre que les dones 23.000 $. La renda per capita de la població era de 15.993 $. Entorn del 4,5% de les famílies i el 2,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Wade». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Wade». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Tonalpohualli

Aquest calendari asteca ritual es registrava al tonalamatl (llibre dels dies), un còdex en pell de cérvol o paper d'escorça a partir del qual un sacerdot ( tonalpouque ) extreia horòscops i predeia els dies fastos i nefastos del cicle. L'estructura (similar a la desenvolupada molt abans pels maies, i probablement heretada d'aquests a través dels tolteca s) comprenia un any de 260 dies, a cada un dels quals s'assignava una data per la combinació d'un dels 20 signes dels dies i un nombre d'1 a 13, representat per punts, de manera que era impossible confondre dos dies del cicle anual.
Per tant, l'almanac estava compost de vint trecenas, és a dir, 20 setmanes de 13 dies, amb la primera setmana començant a 1-Caiman i acabant a 13-Canya, la segona entre 1-Ocelot i 13 -Calavera, i així successivament. Cada un d'aquests dies es dividia en 13 hores diürnes i 9 nocturnes. Com mostra el quadre següent, es creia que un déu o una deessa presidia cada signe dels dies, i cada un estava també associat a un punt cardinal (en sentit de gir antihorari, començant per l'Est, d'on surt el sol).

## Dies batejats

| Nom del dia | Significat | Deïtat associada | Punt cardinal | Signe al Còdex Laud |
| Cipactli | Caiman | Tonacatecuhtli Senyor nostre suport | Aquest | Cipactli |
| Ehecatl | Vent | Quetzalcóatl Serp Emplumada | Nord | Ehécatl |
| Calli | Casa | Tepeyóllotl Cor de la Muntanya | Oest | Calli |
| Cuetzpallin | Sargantana | Huehuecoyotl vellíssim Coyote | Sud | Cuetzpallin |
| Cóatl | Serp | Xalxiuhtlicue Senyora de la Falda de Verd Jade | Aquest | Cóatl |
| Miquiztli | Calavera | Tecciztécatl L'del Caragol Marí | Nord | Miquiztli |
| Mazatlan | Cérvol | Tlàloc El que fa brollar les Coses | Oest | Mazatlan |
| Tochtli | Conill | Mayahuel La de la planta de Maguey | Sud | Tochtli |
| Atl | Aigua | Huehueteotl Senyor de l'Any | Aquest | Atl |
| Itzcuintli | Gos | Mictlantecuhtli Senyor Mictlan | Nord | Itzcuintli |
| Ozomatli | Mico | Xochipilli Príncep Flor | Oest | Ozomatli |
| Malinalli | Herba | Patécatl El de la Terra de les Medicines | Sud | Malinalli |
| Acatl | Canya | Tezcatlipoca Mirall fumejant | Aquest | Àcatl |
| Océlotl | Ocelot | Tlazolteotl Devoradora de la brutícia | Nord | Océlotl |
| Cuauhtli | Àguila | Xipe Tòtec Nostre Senyor Esquarterat | Oest | Cuauhtli |
| Cozcacuauhtli | Voltor | Itzapapalótl Papallona de Obsidiana | Sud | Cozcacuauhtli |
| Ollín | Terratrèmol | Xolotl Doble | Aquest | Ollín |
| Tecpatl | Ganivet de pedrenyal | Chalchiuhtotolin Tezcatlipoca encobert | Nord | Técpatl |
| Quiáhuitl | Pluja | Tonatiuh Qui va irradiant | Oest | Quiáhuitl |
| Xochitl | Flor | Xochiquetzal Flor de la Rica Ploma | Sud | Xochitl |

## Vegeu també

* Calendari asteca
* Tzolkin, l'equivalent maia al Tonalpohualli.

## Enllaços externs

* Calendari asteca en línia, informació de cada dia Arxivat 2005-09-25 a Wayback Machine. (en anglès)
# Grup de l'epsomita

El grup de l'epsomita és un grup de minerals de la classe dels sulfats. Està format per sulfats de metall (II) heptahidratats i ortoròmbics amb la fórmula general M SO₄·7H₂O, en què M = Mg, Ni o Zn. El grup està format per tres espècies: epsomita, goslarita i morenosita, les quals formen sèries de solució sòlida completes. Un suposat terme extrem de Fe seria la tauriscita.
| Espècie | Fórmula |
| Epsomita | MgSO₄·7H₂O |
| Goslarita | ZnSO₄·7H₂O |
| Morenosita | NiSO₄·7H₂O |
Totes tres espècies han estat trobades als territoris de parla catalana. La morenosita va ser descrita a la mina Eugenia (Bellmunt del Priorat, Tarragona) pel professor Folch però anàlisi posteriors van determinar que les mostres havien de ser catalogades com honessita i jamborita.

## Referències

* 1 2 «Epsomite Group». Mindat. [Consulta: 23 agost 2024].
* ↑ «Tauriscite». Mindat. [Consulta: 23 agost 2024].
* ↑ Josep Maria Mata-Perelló, Oriol Tomasa Guix, Xavier Rodríguez i Carles Rubio «Seguint els Xaragall amb el professor Mata-Perelló: mines de Bellmunt». Infominer, 3-2017, 70, 2017, pàg. 43-59 [Consulta: 28 novembre 2023].
# Platja de la Bassa Rodona

La platja de la Bassa Rodona és una platja urbana del municipi de Sitges (Garraf) situada davant del passeig marítim. La platja es va crear l'any 1968, en construir-se l'espigó que la delimita a ponent, i que la separa de la platja de l'Estanyol. L'espigó que la delimita a llevant, i que la separa de la platja de la Ribera, s'havia construït el 1959. Hi té la seva seu el Club de Mar, que n'aprofita les aigües per a la pràctica de diversos esports aquàtics, especialment la vela.
Orientada al sud-sud-est, té una longitud de 292 metres i una amplada mitjana de 18 metres, formada per sorra fina. Disposa de punt de socorrisme, dutxes, lavabo, rentapeus i lloguer de gandules, para-sols, tendals i patins. A més, té una guingueta que acompanya des de la sorra els nombrosos bars i restaurants del passeig marítim.
La platja de la Bassa Rodona està adherida a la destinació Costa de Barcelona, certificada per Biosphere des del 2017.

## Referències

* ↑ Vilar, Mario «Les platges de Sitges». Butlletí del Grup d'Estudis Sitgetans, 5-2022.
* 1 2 3 «La Bassa Rodona». Agència Catalana de Turisme.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
# Califon

Califon és una població dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2008 tenia 1.029 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Califon tenia 1.055 habitants, 401 habitatges, i 301 famílies. La densitat de població era de 419,9 habitants/km².
Dels 401 habitatges en un 36,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 68,8% hi vivien parelles casades, en un 4,5% dones solteres, i en un 24,7% no eren unitats familiars. En el 21,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,63 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,11.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,8% tenia menys de 18 anys, un 4,1% entre 18 i 24, un 30,6% entre 25 i 44, un 27,9% de 45 a 60 i un 10,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 76.657 $ i la renda mediana per família de 85.963 $. Els homes tenien una renda mediana de 59.167 $ mentre que les dones 41.125 $. La renda per capita de la població era de 31.064 $. Aproximadament el 3,3% de les famílies i el 4,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Califon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Califon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.