OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Molòssids

Els molòssids (Molossidae) són una família de ratpenats dins del subordre dels microquiròpters, formada per 16 gèneres i 102 espècies.
Es caracteritzen per tenir una cua llarga que es projecta més enllà de l'uropatagi. Encara que amb algunes excepcions, solen ser de color gris, negre o marró. La seva longitud, sense la cua, oscil·la entre els 4 i els 12 centímetres, i el seu pes varia entre 8 i 220 grams.
Són animals insectívors que capturen les seves preses en ple vol. Tot i que algunes espècies viuen en petits grups en forats als arbres o escletxes entre les roques, altres espècies viuen en coves formant grans colònies de fins a 50 milions d'individus.

## Gèneres

Subfamília Molossinae
* Austronomus
* Cheiromeles
* Cynomops
* Eumops
* Micronomus
* Molossops
* Molossus
* Mops
* Mormopterus
* Myopterus
* Nyctinomops
* Otomops
* Ozimops
* Platymops
* Promops
* Sauromys
* Setirostris
* Tadarida
Subfamília Tomopeatinae
* Tomopeas

## Bibliografia

* Corbet, GB, Hill JE. 1992. The mammals of the Indomalayan region: a systematic review. Oxford University Press, Oxford. (anglès)
* Mohd. Azlan J., Ibnu Maryanto, Agus P. Kartono i M.T. Abdullah. 2003 Diversity, Relative Abundance and Conservation of Chiropterans in Kayan Mentarang National Park, East Kalimantan, Indonesia. Sarawak Museum Journal 79: 251-265. (anglès)
* Hall LS, Richards GC, Abdullah MT. 2002. The bats of Niah National Park, Sarawak. Sarawak Museum Journal. 78: 255-282. (anglès)

## Referències

* 1 2 3 Simmons, Nancy B. «Chiroptera». A: Wilson, Don E.. Mammal Species of the World: A Taxonomic and Geographic Reference (3rd ed) (en anglès). Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005, p. 312–529. ISBN 978-0-8018-8221-0 [Consulta: 20 juny 2012].
* ↑ Macdonald, D. The Encyclopedia of Mammals. Nova York: Facts on File, 1984, p. 807. ISBN 0-87196-871-1. (anglès)
* ↑ Gardner, Alfred L. Mammals of South America: Marsupials, xenarthrans, shrews, and bats. University of Chicago Press, 2008, p. 669. ISBN 0-226-28240-6. (anglès)
Espècies vivents de molòssids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Molossoidea :
Subfamília Molossinae :
Subfamilia Tomopeatinae :
# Simfonia núm 48 (Haydn)

La Simfonia núm. 48 en do major, Hoboken I/48, és una simfonia del compositor austríac Joseph Haydn, composta entre 1768 i 1770. L'obra rep el sobrenom de Maria Teresa, atès que es creu que va ser composta per a la visita de l'Emperadriu del Sacre Imperi Romanogermànic, Maria Teresa I d'Àustria.
H. C. Robbins Landon ha descrit aquesta simfonia com una "obra gran i de fet germinal". Va ser una de les poques simfonies de Haydn d'aquest període que van sobreviure al llarg del segle xix en diverses edicions.

## Instrumentació

Està orquestrada per a dos oboès, fagot, dues trompes (una en do i l'altra en fa) i cordes. Parts per a dues trompetes i timbals van ser afegides més tard, però els entesos no estan segurs de si són realment de Haydn o no. Algunes còpies de l'edició Eulenburg inclouen dues parts diferents de timbal en el mateix compàs, la versió més dubtosa diferenciada en estar en un facsímil.

## Moviments

La simfonia consta de quatre moviments:
* Allegro, 4/4
* Adagio en fa major, 6/8
* Minuet: Allegretto und trio, 3/4
* Finale: Allegro, 2/2
El primer moviment "conté una secció de desenvolupament més complexa que les simfonies de tonalitats menors del mateix període, però no tan complexa com les simfonies en do major Fürnberg-Morzin", i el final té "un desenvolupament secundari" en la recapitulació que compensa la brevetat del desenvolupament real.
Haydn va utilitzar el principi del primer moviment en la seva simfonia núm 69 "Laudon".

## Referències

* ↑ HC Robbins Landon
* ↑ H. C. Robbins Landon
* ↑ William I. Grim

## Bibliografia

* H. C. Robbins Landon (ed.), Joseph Haydn: The Complete Symphonies, volume II (Philharmonia/Universal Edition, 1964).
# Bobsleigh als Jocs Olímpics d'Hivern de 2010

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 2010 celebrats a la ciutat de Vancouver (Canadà) es disputaren tres proves de bobsleigh, dues en categoria masculina i una en categoria femenina. Les proves es realitzaren entre els dies 20 i 27 de febrer de 2010 a les instal·lacions del Whistler Sliding Centre.

## Comitès participants

Hi participaren un total de 159 corredors, entre ells 117 homes i 42 dones, de 23 comitès nacionals diferents.
| Alemanya (18) Austràlia (7) Àustria (5) Bèlgica (2) Canadà (12) Corea del Sud (4) Croàcia (5) Eslovàquia (4) | Estats Units (18) Irlanda (2) Itàlia (8)  Japó (6) Letònia (5) Liechtenstein (2) Mònaco (2) Països Baixos (4) | Polònia (4) Regne Unit (8) Txèquia (8) Romania (6) Rússia (17) Sèrbia (4)  Suïssa (8) |

## Resultats
### Homes

| Event | Or | Or | Plata | Plata | Bronze | Bronze |
| Bob A2 Detalls | Alemanya Alemanya IAndré Lange Kevin Kuske | 3:26,65 | Alemanya Alemanya IIThomas Florschütz Richard Adjei | 3:26,87 | Rússia Rússia IAlexandr Zubkov Alexey Voyevoda | 3:27,51 |
| Bob A4 Detalls | Estats Units USA ISteve Holcomb Steve Mesler Curtis Tomasevicz Justin Olsen | 3:24,46 | Alemanya Alemanya IAndré Lange Kevin Kuske Alexander Rödiger Martin Putze | 3:24,84 | Canadà Canadà ILyndon Rush David Bissett Lascelles Brown Chris le Bihan | 3:24,85 |

### Dones

| Event | Or | Or | Plata | Plata | Bronze | Bronze |
| Bob A2 Detalls | Canadà Canadà IKaillie Humphries Heather Moyse | 3:32,28 | Canadà Canadà IIHelen Upperton Shelley-Ann Brown | 3:33,13 | Estats Units USA IIErin Pac Elana Meyers | 3:33,40 |

## Medaller

| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Alemanya | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 2 | Canadà | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 3 | Estats Units | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 4 | Rússia | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Bobsleigh at the 2010 Winter Olympics». [Consulta: 30 desembre 2024].

## Enllaços externs

* (anglès) 2010 Resultats dos homes
* (anglès) 2010 Resultats quatre homes
* (anglès) 2010 Resultats dues dones
# Per un camí esbarzerat

Per un camí esbarzerat, JW VIII/17 (en txec Po zarostlém chodníčku), és un cicle de tretze peces per a piano organitzats en dos volums compostos per Leoš Janáček entre 1901 i 1908.

## Origen i context

Janáček compon totes les seves obres més importants per a piano entre 1900 i 1912. Probablement va començar a preparar una primera sèrie de cançons populars de Moràvia el 1900. En aquest moment, el cicle tenia només sis peces, destinats a harmònium: Les nostres nits, Una fulla se'n va amb el vent, La verge de Frýdek, L'òliba no ha volat! Bona nit! i un Più mosso, publicat després de la mort de Janáček. Aquestes melodies van servir de base per al primer volum de Per un camí esbarzerat. Tres d'aquestes composicions van ser publicades per primera vegada el 1901 al cinquè volum de peces harmònium, Cançons eslaves, sota el títol Per un camí esbarzerat - Tres composicions curtes. Abans de 1908 el cicle havia augmentat a nou peces, i va ser llavors destinat per a piano en lloc d'harmònium. La versió definitiva del primer llibre va ser publicat el 1911. El 30 de setembre de 1911, Janáček va publicar la primera peça de la segona sèrie al diari Lidové noviny. La nova sèrie va ser creada, íntegrament, al voltant de 1911. El segon llibre complet es va imprimir per Hudební matice el 1942. L'obra es va estrenar el 6 de gener de 1905 al Besední dům de Brno.

## Estructura
### Llibre I

* Naše večery (Les nostres nits)
* Lístek odvanutý (Una fulla se'n va amb el vent)
* Pojďte s námi! (Vina amb nosaltres!)
* Frýdecká panna Maria (La verge de Frýdek)
* Štěbetaly jak laštovičky (Xerraven com orenetes)
* Nelze domluvit! (Les paraules fallen!)
* Dobrou noc! (Bona nit!)
* Tak neskonale úzko (Inefable angoixa)
* V pláči (Plorant)
* Sýček neodletěl! (L'òliba no ha volat!)

### Llibre II

* Andante
* Allegretto (Presto)
* Più mosso
* Vivo
* Allegro

## Referències

* 1 2 Score, preface, p. III
* 1 2 Zahrádka (2009), Preface, P. VIII
* 1 2 Score, preface, p. V
* ↑ Reel, James. «Anàlisi de l'obra» (en anglès). Allmusic. [Consulta: 21 novembre 2016].

## Bibliografia

* Ressenya de Dr. David Doughty per al doble-CD àlbum Janáček's Piano Works (complet) interpretat per Håkon Austbø (Brilliant Classics 92295)
* Leoš Janáček: Po zarostlém chodníčku Praga: Editio Bärenreiter, 2006. BA 9502. ISMN M-2601-0365-8
* Zahrádka, Jiří (prefaci): Janáček, Leoš : Po zarostlém chodníčku. Praga: Editio Bärenreiter Urtext, 2009. BA 9502. ISMN 979-0-2601-0461-7

## Vegeu també

* Llista de composicions de Leoš Janáček
# Danses valaques

Danses valaques, JW VI/4 (en txec Valašské tance), és una composició per a orquestra escrita per Leoš Janáček entre el 21 de febrer de 1889 i el 16 d'abril de 1891.
Són 9 arranjaments de danses tradicionals per a orquestra, que no estan publicada com a grup, però s'han utilitzat en diverses obres posteriors:
* Tanz aus Čeladná [Čeladenský]
* Schmiedetanz [Dymák]
* Der Pelz [Kožich]
* Sägetanz [Pilky]
* Der Gesegnete [Požehnaný]
* Der Altertümliche I [Starodávný I]
* Der Altertümliche IIa [Starodávný IIa]
* Der Altertümliche IIb [Starodávný IIb]
* Lachischer Trojak [Troják lašský]

## Referències

* 1 2 «Dades de l'obra» (en alemany). leos-janacek.org. [Consulta: 22 novembre 2016].

## Vegeu també

* Llista de composicions de Leoš Janáček
# Música per a la gimnàstica

Música per a la gimnàstica, JW VIII/13 (en txec Hudba ke kroužení kužely) és una composició per a piano de Leoš Janáček estrenada el 16 d'abril de 1893 en una representació de sokol a Brno.
El 29 de juny de 1895 es va tornar a tocar a Praga en la tercera trobada nacional de sokol. El 17 de setembre de 1989 es va escoltar a Londres al Circus Bumbelini.

## Referències

* 1 2 «Dades de l'obra» (en alemany). Leoš Janáček Gesellschaft. [Consulta: 28 novembre 2016].

## Vegeu també

* Llista de composicions de Leoš Janáček
# L'accademia di musica

L'accademia di musica (L'acadèmia de música) és una farsa giocosa per musica en dos actes amb música de Simon Mayr i llibret en italià i venecià de Gaetano Rossi. Es va estrenar el 24 de novembre de 1799 en el Teatro San Samuele de Venècia.
L'òpera es va representar en temps moderns durant el Wildbader Rossini-Festival de l'any 2003, sota la direcció de Gabriele Bellini. En aquella ocasió es va efectuar el primer enregistrament absolut.

## Referències

* ↑ «Dades de l'òpera» (en alemany). Operone. Arxivat de l'original el 20 de desembre 2016. [Consulta: 8 desembre 2016].
# Ginevra di Scozia

Ginevra di Scozia (Ginebra d'Escòcia) és un dramma eroico per musica en dos actes amb música de Simon Mayr i llibret en italià de Gaetano Rossi, basat en l'obra dramàtica de Giovanni Pindemonte, representat l'any 1795 en el Teatre Sant Giovanni Grisostomo de Venècia, al seu torn basat en el tema de l'Orlando furioso de Ludovico Ariosto. Es va estrenar el 21 d'abril de 1801 per a la inauguració del Teatro Nuovo (ara Teatre Verdi) de Trieste.

## Referències

* ↑ «Dades de l'òpera» (en alemany). Operone. Arxivat de l'original el 22 de març 2016. [Consulta: 8 desembre 2016].
# Ducat de Tarifa

El ducat de Dénia és un títol nobiliari concedit el 1886 per Alfons XIII a Ángela Pérez de Barradas.
El títol va ser concedit per Reial Decret de 23 de desembre de 1886, amb grandesa d'Espanya, a Ángela Pérez de Barradas y Bernuy, vídua del duc de Medinaceli. Originalment s'havia creat un primer títol sota la doble denominació de Dénia i Tarifa, però va ser el 1886 quan es va separar el títol de Tarifa del ducat de Dénia, tot i que en ambdós casos van continuar integrats a la casa de Medinaceli i, de fet, actualment els ostenta el titular del ducat de Medinaceli.
Llista de ducs de Dénia :
| Núm. | Titular | Període |
| 1 | Ángela Pérez de Barradas y Bernuy | 1886-1903 |
| 2 | Carlos Maria Fernández de Córdoba y Pérez de Barradas | 1904-1931 |
| 3 | Luis Jesús Fernández de Córdoba y Salabert | 1941-1956 |
| 4 | Victoria Eugenia Fernández de Córdoba y Fernández de Henestrosa | 1959-2013 |
| 5 | Victoria von Hohenlohe-Langenburg | 2018-Avui |

## Referències

* 1 2 3 Más y Gil, Luis. Toponímia alicantina en la nobilaria española (en castellà). Alacant: Instituto de Estudios Alicantinos, 1976, p. 90.
* 1 2 «Ducat de Dénia». Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 9 agost 2024].
* ↑ «Guía de títulos» (en castellà). Diputación Permanente y Consejo de la Grandeza de España y Títulos del Reino. [Consulta: 9 agost 2024].
* ↑ Más y Gil, Luis «El condado-marquesado de Denia» (en castellà). Hidalguía, núm. 63, 1964, pàg. 271.
* 1 2 Fernández, Dámaris «Victoria de Hohenlohe es la aristócrata con más títulos nobiliarios de España» (en castellà). La Razón, 14-04-2023.
* ↑ Atienza y Navajas, Julio de «Grandezas y títulos del reino concedidos por S. M. el rey don Alfonso XIII» (en castellà). Hidalguía, núm. 33, 1959, pàg. 186-188.
# Straszny dwór

Straszny dwór (en polonès, La casa embruixada) és una òpera en quatre actes amb música de Stanisław Moniuszko i llibret en polonès escrit per Jan Chęciński. Es va estrenar al Teatre Wielki de Varsòvia el 28 de setembre de 1865.
Malgrat ser una òpera tant romàntica com còmica, té un fort contingut patriòtic polonès, que la va fer molt popular entre el públic polonès i molt impopular – fins al punt de ser prohibida – per les autoritats russes que controlaven la major part de Polònia durant aquesta època.
És considerada la millor òpera de Moniuszko, i també la millor de totes les òperes poloneses del segle xix. No obstant això, és en gran manera desconeguda fora de Polònia.

## Argument

Els germans Stefan i Zbigniew tornen al costat del seu servent Maciej de la guerra. Mentre gaudeixen de la festa de comiat al costat dels seus companys del front, tots dos juren mantenir-se solters la resta de la seva vida, amb la finalitat de poder lluitar en les properes guerres sense deixar a les seves esposes a casa. Una vegada que tornen a casa amb la família, el seu somni es veu truncat amb l'arribada de la tia Czesnikowa, que té previst casar als seus nebots amb dues noies. Aquests es neguen i li informen de la promesa que han realitzat. Czesnikowa visita a Miecznik, vell amic del seu pare, i coneix a Hanna i a Jadwiga, les seves dues filles. Sent conscient de la bellesa d'ambdues joves, Czesnikowa decideix allunyar a Stefan i a Zbigniew d'elles, explicant-los que la casa en la qual elles viuen està embruixada.

## Personatges

| Personatge | Tessitura | Repartiment de l'estrena,28 de setembre de 1865 |
| Miecznik, el portaespases | baríton | Adolf Kozieradski |
| Hanna, filla de Miecznik i germana de Jadwiga | soprano | Bronislawa Dowiadowska-Klimowiczowa |
| Jadwiga, filla de Miecznik i germana de Hanna | mezzosoprano | Józefa Chodowiecka-Hessowna |
| Stefan, un hússar i germà de Zbigniew | tenor | Julian Dobrski |
| Zbigniew, un hússar i germà de Stefan | baix | Wilhelm Troszel |
| Cześnikowa, tia de Stefan i Zbigniew | contralto | Honorata Majeranowska |
| Maciej, criat de Cześnikowa i la seva família | baríton | Ján Koehler |
| Skołuba, principal criat de Miecznik i guardià | baix | Józef Prohaska |
| Pa Damazy, un advocat cursi | tenor | Józef Szczepkowski |
| Marta, majordoma | mezzosoprano |
| Grześ, un jornaler | baríton |
| Dona gran | mezzosoprano |
| Chłopiec | paper parlat |

## Bibliografia

* Amanda Holden amb Nicholas Kenyon i Stephen Walsh (eds.), The Viking Opera Guide, Viking Press (1993) ISBN 0-670-81292-7
* El llibret/partitura de la versió anglesa del Dr. George Conrad

## Referències

* 1 2 «Article al web de Fortune City». Arxivat de l'original el 2012-02-06. [Consulta: 11 desembre 2016].
* ↑ «"Polish Culture website"». Arxivat de l'original el 2011-07-23. [Consulta: 11 desembre 2016].
* ↑ Holland, Bernard: "Article a New York Times, 23 d'abril de 1986.
* ↑ «www.amadeusonline.net». Arxivat de l'original el 2012-06-16. [Consulta: 11 desembre 2016].
# Rákoš Rákoczy

Rákós Rákóczy, JW I/2, és un ballet compost per Leoš Janáček. Es va estrenar el 24 de juliol de 1891 a Praga amb l'orquestra dirigida per Mořic Anger, amb la direcció escènica de František Kolár i la coreografia d'Augustín Berger.

## Referències

* ↑ «Dades de l'obra» (en alemany). Leoš Janáček Gesellschaft. [Consulta: 29 juny 2023].

## Vegeu també

* Llista de composicions de Leoš Janáček
# Dumitru Berbece

Dumitru Berbece (Dămienești, 2 de gener de 1961) és un jugador d'handbol romanès, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1980 i 1990.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles, on guanyà la medalla de bronze en la competició d'handbol. Hi va jugar un partits i marcà dos gols. Vuit anys més tard va participar en els Jocs de Barcelona, on la selecció romanesa acabà en vuitena posició. Hi va jugar cinc partits i hi marcà tretze gol. En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze al Campionat del món de 1990.
A nivell de clubs jugà al Steaua Bucharest, amb qui guanyà onze lligues de Romania, i el SG Leutershausen.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Dumitru Berbece». [Consulta: 24 desembre 2023].
* 1 2 «Dumitru Berbece - Comitetul Olimpic si Sportiv Roman». [Consulta: 24 desembre 2023].
# Duncan McNaughton

Duncan McNaughton (Cornwall, 7 de desembre de 1910 - Austin, 15 de gener de 1998) va ser un atleta canadenc, especialista en el salt d'alçada, que va competir durant les dècades de 1920 i 1930.
El 1930 va disputar els Jocs de l'Imperi Britànic, però fou desqualificat en la prova de salt d'alçada per emprar una tècnica no permesa. El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on va guanyar la medalla d'or en la prova del salt d'alçada del programa d'atletisme.
McNaughton va estudiar geologia a la Universitat del Sud de Califòrnia, aconseguint un màster per l'Institut Tecnològic de Califòrnia. Va treballar pel Servei Geològic del Canadà i posteriorment viatjà a Amèrica del Sud a la recerca de petroli. Durant la Segona Guerra Mundial va servir a la Reial Força Aèria Canadenca. Es va doctorar en geologia per la USC, on fou professor adjunt de geologia. Més tard va ajudar a iniciar l'exploració de petroli i gas a la conca Amadeus del centre d'Austràlia i Palm Valley.
El 1955 va ser inclòs al Saló de la Fama de l'Esport del Canadà i el 1966 al Saló de la Fama de la Colúmbia Britànica.

## Millors marques

* Salt d'alçada. 1,97 metres (1932)

## Referències

* 1 2 «Duncan McNaughton» (en anglès canadenc). [Consulta: 21 juny 2024].
* ↑ «Olympedia – Duncan McNaughton». [Consulta: 21 juny 2024].
* 1 2 «Duncan McNaughton». Canada's Sports Hall of Fame. Arxivat de l'original el 2016-08-28. [Consulta: 6 desembre 2017].
* ↑ «Duncan A McNaughton Memorial Grant». American Association of Petroleum Geologists. Arxivat de l'original el 2014-10-03. [Consulta: 6 desembre 2017].
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 21 juny 2024].
# Rhizopus nigricans

Rhizopus nigricans és una espècie de fong de l'ordre dels mucorals (Mucorales) que de forma comuna es coneix sota el nom de la floridura del pa i que és l'espècie més comuna del gènere Rhizopus i la seva espècie tipus. Es troba en el pa en descomposició, en els sòls i en la sorra dels parcs.
La floridura del pa sovint es confon amb fongs del gènere Mucor o amb altres espècies del gènere Rhizopus com Rhizopus oryzae. Les seves espores contenen proteïnes al·lergògenes amb 31 al·lèrgens diferents, que poden produir, entre d'altres, símptomes respiratoris i nasals (rinitis al·lèrgica). Els treballadors en indústries alimentàries que siguin al·lèrgics a les floridures es troben en un particular risc.

## Referències

* ↑ Hyde, K.D. 2024. The 2024 Outline of Fungi and fungus-like taxa. Mycosphere, 15(1): 5146–6239, Doi 10.5943/mycosphere/15/1/25, ISSN 2077 7019. Versió web.
* ↑ S. Sridhara, S. V. Gangal & A. P. Joshi «Immunochemical investigation of allergens from Rhizopus nigricans». Allergy, 45, 8, 1990, pàg. 577–586. DOI: 10.1111/j.1398-9995.1990.tb00943.x. PMID: 2288393.
* ↑ Yongxing Zhang, Jie Chen, Ying Chen, Jing Dong, Qingyu Wei & Jiezhi Lou «Environmental mycological study and allergic respiratory disease among tobacco processing workers» (PDF). Journal of Occupational Health, 47, 2, 2005, pàg. 181–187. Arxivat de l'original el 2011-08-19. PMID: 15824484 [Consulta: 20 novembre 2015]. Arxivat 2011-08-19 a Wayback Machine.
# Myioborus

Myioborus és un gènere d'ocells de la família dels parúlids (Parulidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 15.1, 2025) aquest gènere està format per 12 espècies:
* bosquerola alablanca (Myioborus pictus Swainson, 1829)
* bosquerola pissarrosa (Myioborus miniatus Swainson, 1827)
* bosquerola de coroneta castanya (Myioborus brunniceps d'Orbigny & Lafresnaye, 1837)
* bosquerola de coroneta groga (Myioborus flavivertex Salvin, 1887)
* bosquerola frontblanca (Myioborus albifrons Sclater, PL & Salvin, 1871)
* bosquerola frontgroga (Myioborus ornatus Boissonneau, 1840)
* bosquerola d'ulleres (Myioborus melanocephalus Tschudi, 1844)
* bosquerola de collar (Myioborus torquatus Baird, SF, 1865)
* bosquerola de Paria (Myioborus pariae Phelps, WH & Phelps, WH Jr, 1949)
* bosquerola carablanca (Myioborus albifacies Phelps, WH & Phelps, WH Jr, 1946)
* bosquerola de Cardona (Myioborus cardonai Zimmer, JT & Phelps, WH, 1945)
* bosquerola dels tepuis (Myioborus castaneocapilla Cabanis, 1849)

## Referències

* ↑ «Myioborus (Myioborus sp.) - Avibase». [Consulta: 14 març 2025].
* ↑ «Myioborus S.F.Baird, 1865» (en anglès). GBIF | Global Biodiversity Information Facility. [Consulta: 14 març 2025].
* ↑ «New World warblers, mitrospingid tanagers – IOC World Bird List». [Consulta: 14 març 2025].
# E. L. Katz

Evan Louis Katz (nascut el 7 de gener de 1981)és un director, productor i guionista de cinema nord-americà. És conegut sobretot pel seu debut com a director Jocs bruts (2013). El 2014, va dirigir el primer segment de la pel·lícula d'antologia de terror ABCs of Death 2. És el germà del productor Peter Katz.

## Filmografia
### Cinema

| Any | Títol | Director | Guionista | Productor | Notes |
| 2005 | Mortuary | No | No | Sí | |
| 2007 | Home Sick | No | Sí | Sí | |
| 2007 | Pop Skull | No | Sí | Sí | |
| 2008 | Autopsy | No | Sí | No | |
| 2011 | What Fun We Were Having | No | Sí | No | |
| 2013 | Jocs bruts | Sí | No | No | |
| 2014 | ABCs of Death 2 | Sí | No | No | Segment "A is for Amateur" |
| 2017 | Small Crimes | Sí | Sí | No | |
| 2024 | Azrael | Sí | No | No | |
Productor associat
* A Horrible Way to Die (2010)
Co-productor
* The Aggression Scale (2012)
Actor
| Any | Títol | Paper |
| 2007 | Home Sick | Caixer |
| 2007 | Pop Skull | Eddie |

### Televisió

Guionista
| Any | Títol | Notes |
| 2016 | Hap and Leonard | Episodi "The Dive" |
Director
| Any | Títol | Notes |
| 2018 | Channel Zero: The Dream Door | 6 episodis |
| 2019 | Swamp Thing | Episodi “The Long Walk Home” |
| 2020 | The Haunting of Bly Manor | Episodi "The Beast in the Jungle" |

## Referències

* ↑ «Director E.L. Katz Talks Cheap Thrills, Fulci, and a Bunch of Movies He Wasn't Actually In [Interview [Fantastic Fest]]». The Wolfman Cometh, 18-03-2014. [Consulta: 24 agost 2014].
* ↑ «El Katz». Moviefone. [Consulta: 30 gener 2015].
* ↑ Guillen, Michael. «INDIEFEST08: POP SKULL—Interview With Producers Peter and E.L. Katz». Twitchfilm, 14-02-2008. Arxivat de l'original el March 4, 2016. [Consulta: 30 gener 2015].
* ↑ «Azrael». South by Southwest. Arxivat de l'original el February 7, 2024. [Consulta: 7 febrer 2024].
# Ebrahim Seifpour

Ebrahim Seifpour (Teheran, 3 de juliol de 1938) és un lluitador iranià, ja retirat, especialista en lluita lliure, que va competir durant la dècada de 1960.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on guanyà la medalla de bronze en la competició del pes mosca del programa lluita lliure. Quatre anys més tard, als Jocs de Tòquio, fou sisè en la competició del pes gall.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles en els Campionat del Món, dues de plata i una de plata, entre les edicions de 1961 i 1965, així com una medalla de plata en els Jocs Asiàtics de 1966.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Ibrahim Seifpour». [Consulta: 7 març 2025].
* 1 2 ایران, کمیته ملی المپیک جمهوری اسلامی. «محمدابراهیم سیف پور سعد آباد» (en persa). [Consulta: 7 març 2025].
* ↑ «International Wrestling Database». [Consulta: 7 març 2025].