OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Khelidia

Khelidia o Khalidia (àrab: خليدية, Ḫalīdiyya) és una vila situada a una trentena de quilòmetres de Tunis, al llarg del Oued Miliana, administrativament vinculada a la governació de Ben Arous, de la qual n'és una municipalitat, amb una població de 8.470 habitants el 2014.

## Economia

Ciutat eminentment agrícola a la plana de Mornag, es beneficia en part de l'expansió de les activitats industrials cap al sud a partir de l'aglomeració de Tunis.

## Administració

És el centre de la delegació o mutamadiyya homònima, dividida en sis sectors o imades:
* Khelidia
* Essalem
* Oudna
* El Kessibi
* El Gounna
* Ain Rekad
Al mateix temps, forma una municipalitat o baladiyya, amb codi geogràfic 13 51 (ISO 3166-2:TN-12) que s'estén pels sis sectors o imades de la delegació o mutamadiyya homònima.
Antigament, la delegació estava inclosa dins de la delegació de Mornag, a la qual s'integraven els seus sis sectors o imades:
* Mornag (13 62 51)
* Mornag Ouest (13 62 52)
* Khelidia (13 62 53)
* Ez-Zaouia (13 62 54)
* Djebel Ressas (13 62 55)
* Sidi Salem El Garsi (13 62 56)
* Kabouti (13 62 57)
* Ain Rekad (13 62 58)
* El Gounna (13 62 59)
* Sidi Saad (13 62 60)
* Essalem (13 62 61)
* Errisala (13 62 62)
* Oudna (13 62 63)
* El Kessibi (13 62 64)

## Enllaços externs

* Khelidia - Lloc web oficial

## Referències

* ↑ «Populations, logements et ménages par unités administratives et milieux» (pdf) (en àrab). Arxivat de l'original el 28 de gener 2018. [Consulta: 15 novembre 2017].
* 1 2 «أمر حكومي عدد 602 لسنة 2016 مؤرخ في 26 ماي 2016 [Decret governamental núm. 2016-602 del 26 de maig de 2016]». الرائد الرسمي للجمهورية التونسية [Diari Oficial de la República Tunisiana], any 159 núm. 43, 27-05-2016, pàg. 1970-1998. ISSN: 9061 0330 9061 [Consulta: 7 desembre 2023].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 12-2012, pàg. 134. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 12-2012, pàg. 41-44. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
# Kim Jong-kyu

Kim Jong-kyu (2 de març de 1958) és un lluitador sud-coreà, ja retirat, especialista en lluita lliure, que va competir durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles, on guanyà la medalla de plata en la competició del pes mosca del programa lluita lliure. En el seu palmarès també destaquen dues medalles en els Jocs Asiàtics,de plata el 1978 i de bronze el 1982.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Kim Jong-Gyu». [Consulta: 10 març 2025].
* ↑ «International Wrestling Database». [Consulta: 10 març 2025].
# Andropogònia

Andropogoneae és una tribu d'herbes de la família Poaceae esteses per totes les regions tropicals i temperades. Aquestes plantes utilitzen la fisiologia de fixació per carboni.
Són herbes anuals o perennes amb fulles primes longitudinals, rarament lanceaolades. Les inflorescencies formen panícules terminals compostos, els penjolls estan formats per dos espigues florals, una sèssil (fèrtil) i l'altra pediculada (estèril).

## Gèneres

| Agenium Anadelphia Andropogon Andropterum Apluda Apocopis Arthraxon Asthenochloa Bhidea Bothriochloa Capillipedium Chasmopodium Chionachne Chrysopogon Clausospicula Cleistachne Coix Cyathorhachis Cymbopogon Dichanthium Digastrium Diheteropogon Dimeria Elionurus Elymandra Eremochloa Erianthus Eriochrysis Euclasta | Eulalia Eulaliopsis Exotheca Germainia Glyphochloa Hemarthria Hemisorghum Heteropogon Homozeugos Hyparrhenia Hyperthelia Imperata Ischaemum Iseilema Kerriochloa Lasiurus Lophopogon Loxodera Manisuris Microstegium Miscanthus Mnesithea Monocymbium Ophiuros Oxyrhachis Parahyparrhenia Phacelurus Pogonachne Pogonatherum | Polliniopsis Polytoca Polytrias Pseudanthistiria Pseudodichanthium Pseudopogonatherum Pseudosorghum Rhytachne Rottboellia Rubimons Saccharum Schizachyrium Sclerachne Sclerostachya Sehima Sorghastrum Sorghum Spathia Spodiopogon Thaumastochloa Thelepogon Themeda Trachypogon Trilobachne Triplopogon Tripsacum Urelytrum Vossia Zea |
# Lliga catalana de bàsquet femenina 2011-2012

La XXIII Lliga Nacional Catalana Femenina Trofeu San Miguel 0,0% 2011 fou la vint-i-tresena edició de la Lliga catalana de bàsquet. La competició es celebra el 12 d'octubre de 2011 al Pavelló Municipal Girona-Fontajau. Fou organitzada per la Federació Catalana de Basquetbol i retransmès en directe pel canal Esport3. Hi participaren el Girona FC, vigent campió, i el Cadí La Seu d'Urgell, que disputaren la segona final de forma consecutiva. Es proclamà campió el club gironí per 66 a 59, que sumà el seu segon títol consecutiu. La final fou retrasmesa en directe pel canal Esport3.

## Final

* En negreta = Equip guanyador
* Pts = Punts
* Rebs = Rebots
* Assis = Assistències
* Val = Valoració
* Nota: Noms dels equips segons l'època
| 12 d'octubre de 2011 12:30 Acta | Girona FC | 66–59 | Cadí la Seu Urgell | Pavelló Municipal Girona-Fontajau Assistència: 1.500 espectadors |
| Pavelló Municipal Girona-Fontajau Assistència: 1.500 espectadors |||
| 12 d'octubre de 2011 12:30 Acta | Pts: Morris 17 Rebs: Vega 15 Assist: Jordana 4 Val: Thorburn 18 | | Pts: Ross 18 Rebs: Ross, Nwagbo 4 Assist: Ross 3 Val: Ross 24 | Pavelló Municipal Girona-Fontajau Assistència: 1.500 espectadors |
| Girona FC | Cadí la Seu Urgell |
| # | Jugadora | Pts | Rbs. | Ass. | Val. |
| 4 | Marta Claret | N/D | N/D | N/D | N/D |
| 5 | Jene Morris | 17 | 2 | 0 | 10 |
| 6 | Toch Sarr | 0 | 6 | 1 | 4 |
| 7 | Anna Carbó | 14 | 2 | 1 | 14 |
| 8 | Angelica Robinson | 6 | 10 | 1 | 13 |
| 9 | Noemí Jordana | 2 | 1 | 4 | -5 |
| 10 | Shona Thorburn | 15 | 4 | 2 | 18 |
| 12 | Eva Bou | 2 | 0 | 0 | 1 |
| 13 | Georgina Bahí | 3 | 1 | 0 | 2 |
| 14 | Olga Ruano | N/D | N/D | N/D | N/D |
| 15 | Gisela Vega | 7 | 15 | 0 | 17 |
| 16 | Carla Jou | N/D | N/D | N/D | N/D |
| Equip | Equip | 0 | 0 | 0 | -1 |
| Total | Total | 66 | 41 | 9 | 73 |
| Entrenador ||||||
| Anna Caula ||||||
* Campió de la Lliga Catalana 2011-2012
* Girona FC Segon títol
| # | Jugadora | Pts | Rbs. | Ass. | Val. |
| 4 | Margaret de Ciman | 2 | 2 | 0 | 0 |
| 5 | Chineze Nwagbo | 9 | 4 | 0 | 10 |
| 6 | Mandisa Stevenson | 13 | 2 | 0 | 4 |
| 7 | Adrianne Ross | 18 | 4 | 3 | 24 |
| 8 | Blanca Garcia | 0 | 0 | 0 | 1 |
| 9 | Kristine Karklina | 6 | 1 | 1 | -2 |
| 10 | Cristina Garcia | 2 | 2 | 0 | 0 |
| 11 | Nerea Méndez | N/D | N/D | N/D | N/D |
| 12 | Tania Pérez | 3 | 2 | 0 | -2 |
| 13 | Tina Sten | 4 | 0 | 0 | -1 |
| 14 | Tereza Brantlova | 2 | 0 | 0 | -1 |
| 15 | Claudia Baraut | N/D | N/D | N/D | N/D |
| Equip | Equip | 0 | 1 | 0 | -2 |
| Total | Total | 59 | 18 | 4 | 31 |
| Entrenador ||||||
| Andreu Bou ||||||

## Referències

* ↑ Artigas, M. «Girona-Cadí, repetició de la final de l’any passat». El 9 Esportiu p. 24, 12-10-2011. [Consulta: 16 juliol 2024].
* ↑ Artigas, M. «La segona seguida, a la saca». El 9 Esportiu p. 31, 13-10-2011. [Consulta: 21 desembre 2023].
* ↑ «Lliga Catalana Femenina: Girona FC - Cadí La Seu d'Urgell (66-59)». Federació Catalana de bàsquet, 2011. [Consulta: 21 desembre 2023].
# Hemiechinus

Hemiechinus és un gènere d'eriçons que conté dues espècies:
* Eriçó orellut (Hemiechinus auritus)
* Eriçó orellut de l'Índia (Hemiechinus collaris)
Ambdues espècies són originàries del continent asiàtic.
# Kjell Lagerroos

Kjell Lagerroos (Kimito, 29 de setembre de 1962) és un director de fotografia finlandès.

## Carrera

Kjell Lagerroos va estudiar història de l'art a la Universitat d'Aalto de 1981 a 1983. Va completar amb èxit el seu màster en història de l'art a la Universitat Åbo Akademi de parla sueca el 1988..
Pel seu treball, Lagerroos ha estat nominat diverses vegades a reconeguts premis de cinema com a millor director de fotografia. Pel seu treball a Rukajärven tie i Vinski ja näkymättömyyspulveri va rebre una nominació als Premis Jussi com a millor director de fotografia, i també va rebre un premi pels dos primers. Pel seu treball a la pel·lícula policial sueca Jägarna dirigida per Kjell Sundvall va ser nominat al premi de cinema suec Guldbagge a la millor fotografia el 1997.
El 2022 va rebre el Premi a la millor fotografia al LV Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Catalunya pel seu treball a Sisu.
Fins al seu divorci, Lagerroos estava casat amb Klara Kivilahti, la filla de Kaarina Kivilahti, una coneguda empresaria de moda finlandesa. Tenen dos fills junts.

## Filmografia (selecció)

* 1989: Kotia päin
* 1993: Drömmen om Rita
* 1996: Jägarna
* 1998: Sista kontraktet
* 1998: Tulennielijä
* 1999: Rukajärven tie
* 2015: Jordskott (sèrie de televisió, 6 episodis)
* 2021: Vinski ja näkymättömyyspulveri
* 2022: Sisu

## Referències

* ↑ Kuka kukin on 2007, Otava 2006
* ↑ «Kjell Lagerroos | Hakutulokset». elonet.finna.fi, 21-10-2022.
* ↑ «Jussit on jaettu! Katso lista gaalan palkituista». www.iltalehti.fi, 24-03-2024.
* ↑ «Suomalainen elokuvapalkinto vuodesta 1944». Jussi-gaala, 24-03-2024.
* ↑ Palmarès del Festival de Sitges 2022: tots els premis, pel·lícula guanyadora i cineastes guardonats, el nacional.cat, 18 d'octubre de 2022

## Enllaços externs

* LLoc web de Kjell Lagerroos
# Atelerix

Atelerix és un gènere d'eriçons que conté quatre espècies vivents, totes elles originàries del continent africà:
* Eriçó de panxa blanca (Atelerix albiventris)
* Eriçó clar (Atelerix algirus), present al nord d'Àfrica i en alguns llocs del sud d'Europa.
* Eriçó sud-africà (Atelerix frontalis)
* Eriçó de Somàlia (Atelerix sclateri)
L'espècie extinta A. depereti, en canvi, visqué durant el Miocè en allò que avui en dia és Àustria.

## Referències

* 1 2 Entrada «Atelerix» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
# Klaus Behrens

Klaus Behrens (Ratzeburg, 3 d'agost de 1941 - Frankfurt del Main, 19 de setembre de 2022) fou un remer alemany que va competir durant la dècada de 1960.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Tòquio, on va guanyar la medalla de plata en la prova del vuit amb timoner del programa de rem.
En el seu palmarès també destaca una medalla d'or al Campionat del món de rem de 1962 i tres medalles d'or al Campionat d'Europa de rem, el 1963, 1964 i 1965. També guanyà cinc campionats d'Alemanya quatre en el vuit amb timoner i un en el quatre sense timoner.

## Referències

* ↑ «Traueranzeigen von Klaus Behrens | WirTrauern» (en alemany). [Consulta: 18 abril 2024].
* 1 2 «Olympedia – Klaus Behrens». [Consulta: 18 abril 2024].
* ↑ «World Rowing - Klaus BEHRENS» (en anglès). [Consulta: 18 abril 2024].
# Klement Steinmetz

Klement Steinmetz (Kindberg, 23 de març de 1915 - 2 de maig de 2001) fou un futbolista austríac que va competir durant la dècada de 1930. Jugava de davanter centre.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Berlín, on guanyà la medalla de plata en la competició de futbol. A nivell de clubs jugà al Kapfenberger SC de la lliga regional d'Estíria. Posteriorment jugà a l'SK Amateure Steyr i al Grazer SC Straßenbahn. Jugà 3 partits amb la selecció nacional en què marcà tres gols.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Klement Steinmetz». [Consulta: 23 abril 2024].
# Estadi Olímpic Yves-du-Manoir

L'Estadi Olímpic Yves-du-Manoir (en francès: Stade Olympique Yves-du-Manoir), anteriorment anomenat Stade du Matin o Stade Olympique du Colombes, és l'estadi olímpic, situat a la població de Colombes prop de París, que s'utilitzà durant la celebració dels Jocs Olímpics d'Estiu de 1924.

## Història

L'any 1883 es construí un hipòdrom per part de la "Société des Courses de Colombes" a la població de Colombes. El 1907 aquest hipòdrom fou comprat pel diari "Le Matin" i es transformà en un estadi per acollir competicions d'atletisme, rugbi i futbol, sent rebatejat amb el nom de "Stade du Matin".
El 1921, quan el Comitè Olímpic Internacional designà París com a organitzadora dels Jocs Olímpics d'Estiu de 1924 s'encarregà el projecte de construcció d'un estadi per a acollir les competicions d'atletisme i futbol. Després de rebutjar alguns projectes i a poc temps d'inici de la competició el COI amenaçà de retirar l'organització dels Jocs en favor de Los Angeles.
Davant la urgència l'Estat francès encarregà al Racing Club de França, que anteriorment havia proporcionat les seves instal·lacions per als Jocs Olímpics de 1900, i que en aquell moment pensava a modernitzar les seves instal·lacions, de construir, amb subvencions fiscals, un estadi nou. Els dirigents del RC París establiren el futur Estadi Olímpic a Colombes, justament al lloc on es trobava el "Stade du Matin". Així l'"Stade Olympique du Colombes" tingué una capacitat original de 45.000 espectadors i s'inaugurà el 4 de maig de 1924 amb un partit internacional de rugbi entre França i Romania.
A l'abril de 1928 l'estadi canvià de nom, establint el seu nom actual de Stade Olympuque Yves-du-Manoir, en homenatge a l'aviador, atleta, seleccionador francès de Rugbi i membre del Racing Club de França mort en un accident d'aviació el 2 de febrer de 1928 als 23 anys.
L'any 1972, fou la seu de la Selecció de rugbi XV de França en el Torneig de les cinc nacions, ja que el Parc dels Prínceps estava en remodelació.

## Actualitat

Actualment hi té la seu permanent el club Racing Métro 92 Paris de rugbi a 15.

## Bibliografia

* Florence Pizzorni Itié (s.d.), Les yeux du stade. Colombes, temple du sport, Thonon-les-Bains, Editions de l'Albaron, 1993 ISBN 2-908528-45-2

## Referències

* ↑ «Six Nations roll of honour» (en anglès). Londres: British Broadcasting Corporation. [Consulta: 20 març 2015].
* ↑ Bronderson, Ian. The Five Nations/Six Nations 1970-2009: A Complete Record (en anglès). Parkbench Publications, 2009. ISBN 9780956272515 [Consulta: 20 juliol 2015].
* (francès) Estadi de Colombes Arxivat 2008-09-18 a Wayback Machine.
# Rosina (Shield)

Rosina és una òpera còmica de William Shield amb llibret en anglès de Frances Brooke. L'òpera va ser escrita entre 1771 i 1772, i es va estrenar al Theatre Royal, Covent Garden el 31 de desembre de 1782.

## Enregistraments

* Rosina. Enregistrament complet amb la instrumentació original, però amb instruments moderns. Amb Margreta Elkins (Rosina), Elizabeth Harwood (Phoebe), Monica Sinclair (William), Robert Tear (Mr. Belville), Kenneth MacDonald (Captain Belville), els Ambrosian Singers i la London Symphony Orchestra, sota la batuta de Richard Bonynge. Decca 1966, 50 minuts.

## Referències

* ↑ Thomas Keymer i Peter Sabor, 'Pamela' in the Marketplace: Literary Controversy and Print Culture in Eighteenth-Century Britain and Ireland. Oxford University Press, 2005, ISBN 9780521813372
# Klub Foot

Klub Foot va ser una sala de concerts de l'escena psychobilly de Londres de principis i mitjans de la dècada del 1980. Va inaugurar-se el 1982, en l'època de màxima esplendor de l'escena psychobilly.
Es trobava a la sala de ball de l'Hotel Clarendon a Hammersmith fins que l'edifici va ser enderrocat com a part de la remodelació del centre del districte. Hi van actuar regularment les estrelles emergents de l'escena psychobilly, com ara The Meteors, Demented Are Go, Guana Batz, Batmobile, The Sting-rays, The Caravans, Klingonz, The Highliners, Sgt Bilko's Krazy Combo i molts altres. A tots els cartells del Klub Foot l'adreça indicada era «Clarendon Hotel Ballroom, Hammersmith Broadway W6». El Clarendon va ser un hotel de grans dimensions dels anys 1930, amb sales d'actes annexes construïdes a l'estil art déco, fins a la seva demolició el 1988. El Klub Foot es va celebrar a la sala de ball principal del primer pis, on hi havia una capacitat de 900 persones.
A més d'acollir concerts, el promotor de Klub Foot va publicar una sèrie d'enregistraments en directe, titulats Stomping at the Klubfoot, amb ABC Records, de la qual se'n van publicar sis referències en vinil i CD.
Després del tancament de l'Hotel Clarendon, es va intentar traslladar el nightclub a diverses ubicacions, com ara el Boston Arms de Tufnell Park o el Town & Country Club de Kentish Town, però l'escena decreixent de psychobilly a Anglaterra a la dècada del 1990 va fer difícil atraure-hi multituds. Des del 1999, els concerts posteriors del Klub Foot Reunion al Relentless Garage de Highbury han tingut més èxit i ara és un esdeveniment anual amb grups dels anys 1980 i grups teloners nous.

## Referències

* ↑ «My first psychobilly gig at The Klub Foot» (en anglès), 24-08-2015. [Consulta: 15 juliol 2024].
* ↑ Hann, Michael «Big quiffs, zombies and dead crows: the wild world of psychobilly» (en anglès). The Guardian, 30-07-2021. ISSN: 0261-3077.
* ↑ «Photos Taken At The Klub Foot». [Consulta: 15 juliol 2024].
* ↑ Virgil, Fred. «Torment» (en anglès americà), 22-05-2016. [Consulta: 15 juliol 2024].
* 1 2 Jo, Little. «Stomping at the Klub Foot – 1980s Psychobilly» (en anglès), 28-01-2020. [Consulta: 15 juliol 2024].

## Enllaços externs

* Stomping at The Klub Foot (1986) a YouTube
# Nasir al-Din Mahmud Khan

Nasir al-Din Mahmud Khan fou el fundador d'una dinastia efímera que va governar a Kalpi al segle xv.
Era fill de Malikzada Firuz ibn Tadj al-Din Turk, visir de Ghiyath-ad-Din Tughluq (II) (1388-1389), que va morir amb el seu senyor a Delhi el 1389. Després d'això Mahmud Khan va fugir a Kalpi, que era la seva ikta (feu), que va rebatejar Muhammadabad i fou de fet independent després del saqueig de Delhi per Tamerlà (final dels 1398 inicis de 1399). Encara que va assegurar la seva posició a costa dels seus veïns hindús, però sempre en perill pel poder del sultanat de Malwa i el sultanat de Jaunpur. Mahmud es va titular sultà i xa, el que va disgustar a aquests poderosos veïns.
Va morir el 813 de l'hègira (1410/1411) i el va succeir el seu fill el seu fill Ikhtiyar al-Din Abu l-Mudjahid Kadir Khan.

## Referències

* Enciclopedia de l'Islam, edició francesa, volum VI pàgina 59
# Granma (diari)

El Granma és l'òrgan d'expressió del Comitè Central del Partit Comunista Cubà. El seu nom prové del iot Granma, que va transportar Fidel Castro i altres 81 rebels cap a les platges de Cuba el 1956, iniciant la Revolució Cubana. El Granma va ser fundat el 3 d'octubre del 1965 de la unió d'uns altres dos diaris: Els matutins Revolución i Hoy. La primera edició del diari data del 4 d'octubre d'aquell any, dia en què el PURSC va canviar el seu nom pel de Partit Comunista Cubà (PCC).

## Edicions

El Granma té publicació diària i és àmpliament llegit. Disposa de diverses edicions en altres llengües, que són editades setmanalment en espanyol, portuguès, anglès, francès, italià i alemany i que també són distribuïdes fora del país.
El diari Granma presenta regularment els següents continguts:
* Discursos de Fidel Castro i d'altres líders del govern de Cuba.
* Anuncis oficials del govern cubà.
* Ressalta la participació popular en la història de Cuba en la implantació de la Revolució, anant del segle xix al segle xx.
* Anàlisis de l'Amèrica Llatina i de la política mundial.
* Declaracions de treballadors i camperols de Cuba en defensa de la revolució socialista.
* Notícies sobre el desenvolupament industrial, agrícola, científic, de les arts i dels esports de Cuba.
* Presenta la programació del dia de la televisió.
Les edicions normals són publicades els sis dies de la setmana (excepte els diumenges) i tenen normalment vuit pàgines amb algun suplement eventual. Suplements recents han abordat l'adquisició de furgonetes i camions de la Xina.

## Enllaços externs

* Granma Nacional (castellà) (anglès)
* Granma Internacional Arxivat 2012-08-02 at Archive.is (portuguès) (castellà) (anglès) (francès) (italià) i (alemany)
* Granma Internacional - Reflexions de Fidel Castro Arxivat 2008-02-29 a Wayback Machine. (portuguès) (castellà) (anglès) (francès) (italià) e (alemany)
# Kraken

El Kraken és un monstre marí fictici propi del Nord d'Europa. Sembla un pop gegant i viu al fons del mar, des d'on ataca i enfonsa vaixells. Les primeres mencions són a les sagues noruegues del segle xiii (tot i que amb altres noms) i durant molt de temps es tenia per una criatura real, inclosa per Carl von Linné a la seva obra Systema Naturae, amb el nom de Microcosmus dins l'ordre dels cefalòpodes. El monstre apareix en el poema homònim d'Alfred Tennyson i al primer llibre d'El Senyor dels Anells de Tolkien.
L'hàbitat d'aquests animals se situa a les profunditats extremes, sobretot de l'oceà Pacífic, però també de l'Atlàntic. Per exemple, troba refugi al canyó d'Avilés, que s'enfonsa a 5.000 metres de profunditat davant de la costa asturiana. Des de sempre, els pescadors del lloc estan acostumats a trobar-lo quan surten a pescar i mai no van donar gaire importància a la controvèrsia sobre la seva existència. Els és tan familiar que té el seu particular nom vernacle: peludí. I des del 1997 compta amb un museu en honor seu, a Luarca.
Peludí o Architeuthis, el cert és que el kraken és un animal real, encara que no tan ferotge com la criatura sortida de la imaginació nòrdica i els bestiaris renaixentistes. Tan real que només el nostre secular abandó de l'exploració submarina i els avenços de la ciència ens separen del seu ple coneixement i estudi. Mentrestant, el seu misteri seguirà alimentant una legió de criptozoòlegs entestats a ressuscitar no només el kraken i altres bèsties terribles, sinó les criatures més romàntiques de les velles llegendes marineres.

## Referències

* ↑ «Kraken | legendary sea monster | Britannica» (en anglès), 01-01-2024. [Consulta: 29 febrer 2024].
* ↑ «Kraken - Legendary Sea Monster» (en anglès americà), 18-06-2017. [Consulta: 29 febrer 2024].
* ↑ «15 Kraken Facts and Myths to Release In Your Next Conversation» (en anglès americà), 15-08-2015. [Consulta: 29 febrer 2024].
* ↑ «What Does Kraken Mean?» (en anglès americà), 07-07-2023. [Consulta: 29 febrer 2024].
* 1 2 «Kraken - Monstropedia». [Consulta: 2 març 2024].
* ↑ «Release the Kraken!» (en anglès americà), 30-10-2014. [Consulta: 2 març 2024].
* ↑ «"The Kraken" (1830)». [Consulta: 1r març 2024].
* 1 2 «Kraken, el monstruo marino que engullía barcos» (en castellà), 02-08-2018. [Consulta: 14 octubre 2024].

## Vegeu també

* Calamar
* Calamar gegant
* Criptozoologia
# Flora Vilalta i Sospedra

Flora Vilalta i Sospedra (Barcelona, 15 de juliol de 1954) és una mestra i política catalana, que ha estat diputada al Parlament de Catalunya en la VI, VII i VIII legislatures.
Diplomada en Magisteri per l'Escola Universitària de Professorat d'EGB, exerceix com a professora de primària des del 1974. Vinculada al PSC-PSOE, partit al qual s'afilià el 1995, ha estat regidora a l'ajuntament de Torelló des de les eleccions municipals espanyoles de 1991 (tinenta d'alcalde el 1999), membre del Consell Comarcal d'Osona (1999-2001) i diputada al Parlament de Catalunya a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1999 i 2003 i 2006, on ha estat membre de la Comissió de Política Cultural, vicepresidenta de la Comissió Permanent de Legislatura per als Drets de les Dones, i membre de la Comissió Permanent de Legislatura sobre Immigració. Al 2010 va concórrer a les eleccions del 28 de novembre al Parlament de Catalunya, tot i que no en sortí escollida.
També ha format part de la delegació que va defensar l'Estatut d'Autonomia de Catalunya de 2006 a la Comissió General de les Comunitats Autònomes del Senat d'Espanya.

## Referències

* 1 2 3 Diputats de la VIII legislatura. 172. Vilalta i Sospedra, Flora. Parlament de Catalunya, pàg. 156.
* ↑ «Flora Vilalta finalment anirà al número 23 de la llista del PSC que encapçala José Montilla». El9nou, 01-10-2010. [Consulta: 4 febrer 2024].
* ↑ «VI legislatura (5 de novembre de 1999 - 23 de setembre de 2003). I. Sra. Flora Vilalta Sospedra». Parlament de Catalunya. [Consulta: 4 febrer 2024].

## Enllaços externs

* Blog personal de Flora Vilalta