OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cristià III de Dinamarca

Cristià III de Dinamarca (danès: Christian III) (Castell de Gottorf, 12 d'agost de 1503 - Kolding, 1 de gener de 1559) va ser rei de Dinamarca i de Noruega entre 1533 i 1559. Fill de Frederic I i d'Anna de Brandeburg. Educat en el luteranisme, s'enfrontà al clergat catòlic del país i establí l'església estatal luterana. Aquesta radicalitat el va portar a enfrontar-se als seus enemics polítics, els catòlics favorables a Cristià II, en una dura guerra civil. Un cop guanyà el conflicte, va confiscar totes les possessions de l'església, enfortí el seu govern i reactivà les finances del país.

## Família

Cristià III es va casar el 1525 amb Dorotea de Saxònia-Lauenburg (1511-1571), filla del duc Magnus I de Saxònia-Lauenburg (1470-1543) i de Caterina de Brunsvic-Lüneburg (1488-1563). El matrimoni va tenir cinc fills:
* Anna (1532-1585). Consort del príncep elector August de Saxònia (1526-1586).
* Frederic (1534-1588). Rei de Dinamarca i de Noruega, casat amb Sofia de Mecklenburg-Güstrow (1557-1631).
* Magnus (1540-1583). Rei de Livònia.
* Joan (1545-1622). Duc de Schleswig-Holstein-Sønderborg-Plön, casat primer amb Elisabet de Brunsvic-Grubenhagen (1550-1586) i després amb Agnès Hedwig d'Anhalt (1573-1616).
* Dorotea (1546-1617). Consort del duc Guillem de Brunsvic-Lüneburg (1535-1592).

## Referències

* ↑ «Cristià III de Dinamarca | enciclopedia.cat». [Consulta: 15 març 2025].
* 1 2 3 4 5 «Christian III | King of Denmark and Norway | Britannica» (en anglès). [Consulta: 15 març 2025].
* ↑ Rian, Øystein; Opsahl, Erik «Christian 3.» (en noruec). Store norske leksikon, 10-09-2024.
* ↑ «Cristiano iii re di danimarca e norvegia - Enciclopedia» (en italià). [Consulta: 15 març 2025].
# Amanita ocreata

Amanita ocreata és una espècie de fong basidiomicet verinós, una de les moltes que formen el gènere Amanita. És present al nord-est pacífic i la província florística de Califòrnia, a Amèrica del Nord, i s'associa amb els roures. Els grans cossos fructificants (els bolets) solen aparèixer a la primavera; el pileus pot ser blanc o ocre i sovint desenvolupa un centre marronós, mentre que l'estípit, l'anell, la lamel·la i la volva són tots blancs.
# Siberut

Siberut és l'illa més gran i septentrional de l'arxipèlag de Mentawai, a l'altura de la costa oest de Sumatra, a l'oceà Índic, a Indonèsia. La seva superfície és de 4.030 km², dels quals 1.905 km² estan dedicats a la selva del parc nacional de Siberut. L'illa és la casa més important del poble Mentawai. La principal ciutat és Muarasiberut, al sud-est.
Les illes més petites adjacents a Siberut inclouen Karamajet i Masokut, que són a l'estret de Bungalaut, al sud de l'illa.
# Teoria Ghirardi-Rimini-Weber

La teoria Ghirardi-Rimini-Weber o GRW, és una teoria del col·lapse a la mecànica quàntica. El col·lapse GRW es diferencia d'altres teories del col·lapse proposant que el col·lapse de la funció d'ona es produeix espontàniament. GRW és un intent d'evitar el problema de la mesura en la mecànica quàntica.
# Campionat d'Europa de futbol sala de la UEFA

El Campionat d'Europa de Futsal de la UEFA és la competició de seleccions nacionals europees de futbol sala organitzada per la UEFA.

## Historial

* En negreta = Selecció campiona
* (prò.) = Pròrroga
* (pen.) = Penals
| Edició | Any | Final | Final | Final | Medalla de bronze | Medalla de bronze | Medalla de bronze | Seu | refs. |
| Edició | Any | Campió | Res. | Subcampió | 3r lloc | Res. | 4t lloc | Seu | refs. |
| I Detalls | 1996 | Espanya | 5–3 | Rússia | Bèlgica | 3–2 (prò.) | Itàlia | Espanya | |
| II Detalls | 1999 | Rússia | 3–3 (4–2, pen.) | Espanya | Itàlia | 3–0 | Països Baixos | Espanya | |
| III Detalls | 2001 | Espanya | 2–1 (prò.) | Ucraïna | Rússia | 2–1 (prò.) | Itàlia | Rússia | |
| IV Detalls | 2003 | Itàlia | 1–0 | Ucraïna | Espanya i República Txeca | Espanya i República Txeca | Espanya i República Txeca | Itàlia | |
| VI Detalls | 2005 | Espanya | 2–1 | Rússia | Itàlia | 3–1 | Ucraïna | Txèquia | |
| V Detalls | 2007 | Espanya | 3–1 | Itàlia | Rússia | 3–2 | Portugal | Portugal | |
| VI Detalls | 2010 | Espanya | 4–2 | Portugal | República Txeca | 5–3 | Azerbaidjan | Hongria | |
| VII Detalls | 2012 | Espanya | 3–1 (prò.) | Rússia | Itàlia | 3–1 | Croàcia | Croàcia | |
| VIII Detalls | 2014 | Itàlia | 3–1 | Rússia | Espanya | 8–4 | Portugal | Bèlgica | |
| IX Detalls | 2016 | Espanya | 7–3 | Rússia | Kazakhstan | 5–2 | Sèrbia | Sèrbia | |
| X Detalls | 2018 | Portugal | 3–2 (prò.) | Espanya | Rússia | 1–0 | Kazakhstan | Eslovènia | |
| XI Detalls | 2022 | Portugal | 4–2 | Rússia | Espanya | 4–1 | Ucraïna | Països Baixos | |

## Referències

* ↑ «Serbia fans set new marks». UEFA, 13-02-2016. [Consulta: 29 febrer 2016].
* 1 2 3 4 5 «España, gran dominadora en el fútbol sala | Eurocopa de Fútbol Sala» (en castellà). UEFA, 13-07-2005. [Consulta: 22 febrer 2024].
* ↑ «Otra corona para España en Croacia | Eurocopa de Fútbol Sala» (en castellà). UEFA, 12-02-2012. [Consulta: 22 febrer 2024].
* ↑ «España se cuelga el bronce ante Portugal en el Europeo de fútbol sala» (en castellà). RTVE, 08-02-2014. [Consulta: 22 febrer 2024].
* ↑ «España, campeona de Europa de fútbol sala» (en castellà). EITB, 14-02-2016. [Consulta: 22 febrer 2024].
* ↑ Paniagua, Raúl. «Portugal tumba a España en la prórroga de una final apasionante» (en castellà). El Periódico, 10-02-2018. [Consulta: 22 febrer 2024].
* ↑ «España se hace con el bronce en la Eurocopa de fútbol sala» (en castellà). El País, 06-02-2022. [Consulta: 22 febrer 2024].
# Equips de l'NBA contra equips catalans

El 20 d'octubre de 1989 es va disputar el primer partit compost entre un equip provinent de la lliga nord-americana de basquetbol (NBA) i un equip català, enfrontant els Denver Nuggets i el FC Barcelona. El partit es va jugar a la competència amistosa McDonald's Championship FIBA-NBA, al PalaEUR de Roma i amb un resultat final de 137 a 103 favorable als de Denver.
Aquest partit però, no va ser l'últim sinó que durant el pas dels anys s'han anat disputant diversos partits entre equips catalans de la lliga espanyola i nord-americana, amb una quantitat total de 10 partits fins a l'actualitat. La primera victòria espanyola la va protagonitzar el FC Barcelona el 5 d'octubre de 2006 contra els Philadelphia 76ers amb un resultat de 104-99 a favor dels blaugranes.

## Resultats

| 20 d'octubre de 1989 | Denver Nuggets | FC Barcelona | 137 | 103 |
| 19 d'octubre de 1991 | Los Angeles Lakers | Joventut | 116 | 114 |
| 20 d'octubre de 1994 | Joventut | Golden State Warriors | 104 | 122 |
| 10 d'octubre de 2003 | FC Barcelona | Memphis Grizzlies | 80 | 91 |
| 5 d'octubre de 2006 | FC Barcelona | Philadelphia 76ers | 104 | 99 |
| 18 d'octubre de 2008 | Los Angeles Lakers | FC Barcelona | 108 | 104 |
| 19 d'octubre de 2008 | Los Angeles Clippers | FC Barcelona | 114 | 109 |
| 7 d'octubre de 2010 | FC Barcelona | Los Angeles Lakers | 92 | 88 |
| 9 d'octubre de 2012 | FC Barcelona | Dallas Mavericks | 99 | 85 |
| 5 d'octubre de 2016 | FC Barcelona | Oklahoma City Thunder | 89 | 92 |
# Erasta

A la Grècia antiga, l'erasta (en grec ἐραστής erastḗs, ‘amant’) era un home adult compromès en una parella pederàstica amb un adolescent, anomenat eròmen.
Un erasta era generalment un ciutadà influent de la classe alta, compromès en la vida social i política de la seva polis, que gaudia de certa fortuna. Encara que algunes vegades estava casat i era pare de família, generalment aquesta relació tenia lloc abans del matrimoni, que en el cas de la societat grega era tardà, ja entrada la trentena.
Assumir la càrrega d'una relació pederàstica era costós: per exemple, en el cas de Creta, les festes que clausuraven el període de prova suposaven un banquet (simposi) i diversos regals rituals prescrits: un bou, per a sacrificar a Zeus; un equip militar, per a significar que l'eròmen era d'ara endavant un guerrer que podia defensar a la seva ciutat; i una copa, per a manifestar que l'eròmen podia participar d'ara endavant en els banquets (simpòsiums) dels homes. En altres ciutats, els ritus i regals eren diferents però igualment cars, i no era estrany que els amics de l'erasta ajudessin a costejar la despesa, esdeveniment que reunia els amics d'una part i una altra, com una festa de família.
A més de convertir-se en l'amic i amant del noi, l'erasta adquiria un estatus similar al d'un familiar masculí del noi i era responsable de la seva educació, especialment de la seva formació militar.

## Vegeu també

* Pederàstia en l'Antiga Grècia
* Homosexualitat en l'Antiga Grècia
* Pederàstia

## Referències

* ↑ «pederàstia – AVL». [Consulta: 22 juliol 2024].
* ↑ «ἐραστής - Ancient Greek (LSJ)». [Consulta: 22 juliol 2024].
* 1 2 3 4 Anuario de filología (en castellà). Universidad de Barcelona, Facultad de Filología., 1985.
* ↑ ifernan6. «Fora de l'armari». [Consulta: 22 juliol 2024].
* Homosexuality in Greece and Rome, by Thomas K. Hubbard; O. of Califòrnia Press, 2003. ISBN.
* Greek Homosexuality, by Kenneth J. Dover; Ed.Duckworth 1978 ISBN.
# Diadectes

Diadectes és un gènere de tetràpode molt similar als rèptils, que visqué durant el Permià inferior de Nord-amèrica. Fou un dels primers tetràpodes herbívors i un dels primers animals terrestres de grans dimensions.

## Referències

* ↑ Entrada «Diadectes» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
# Erik Almlöf

Erik Almlöf (Estocolm, 20 de desembre de 1891 - Jenkintown, 18 de gener de 1971) fou un atleta suec, guanyador de dues medalles olímpiques en triple salt.

## Biografia

Va néixer el 20 de desembre de 1891 a la ciutat d'Estocolm, capital de Suècia. Va morir el 18 de gener de 1971 a la ciutat de Jenkintown, població situada a l'estat nord-americà de Pennsilvània.

## Carrera esportiva

Va participar, als 20 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1912 realitzats a Estocolm (Suècia), on va aconseguir guanyar la medalla de bronze en la prova masculina de triple salt amb un salt de 14.17 metres. Després del parèntesi ocasionat per la Primera Guerra Mundial, va participar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1920 realitzats a Anvers (Bèlgica), on va aconseguir revalidar el mateix metall olímpic amb un salt de 14.27 metres.

## Millor marques

* Triple salt. 14.48 metres (1922)

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Erik Almlöf». [Consulta: 7 agost 2024].
* ↑ «Erik Almlöf - Sveriges Olympiska Kommitté» (en suec). [Consulta: 7 agost 2024].
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 7 agost 2024].
# Cima

En botànica una cima és una inflorescència senzilla definida (o simpòdica), en la qual l'eix principal s'acaba amb una flor. Aquesta flor, que és la flor central de la inflorescència, floreix en primer lloc i para el creixement de l'eix de tal manera que els eixos secundaris també acaben amb una flor. Contràriament al cas de les inflorescències indefinides, l'antesis és centrífuga.
Segons el tipus de ramificació, es distingeixen tres tipus de cimes:
   * Cima unípara o monocasi
   * Cima bípara o dicasi
   * Cima multípara o pleocasi
* Cima unípara
* Cima bípara
* Cima multípara
A més tenim:

## Cima escorpioide

La inflorescència es corba de manera semblant a la cua d'un escorpí, el fet que les branques successives vagin totes cap a un costat de l'eix, fa que totes les bràctees florals es trobin dins de la corba i les flors siguin exteriors. Les cimes escorpioides es troben en moltes boraginàcies, com per exemple en el gènere Myosotis.

## Cima helicoide

Les ramificacions es produeixen alternativament en un costat i l'altre de l'eix donant a la inflorescència una forma helicoidal, però sovint les línies són rectes i estan en línia amb l'eix original, simulant entre totes un raïm. Les flors es disposen en sentit contrari d'una bràctea (que en realitat és el de la flor superior). Aquesta inflorescència és típica de la família de les solanàcies.
* Cima escorpioide
* Cima helicoide
Viccionari
# Gat marsupial

Els gats marsupials (Dasyurus) són un gènere de marsupials carnívors, nadius d'Austràlia i Papua Nova Guinea.
Els adults tenen una mida d'entre 25 i 75 centímetres de llargada, amb cues peludes d'entre 20 i 35 centímetres de llargària. Les femelles tenen entre sis i vuit mugrons i només tenen una butxaca (que s'obre vers la part posterior) durant la temporada d'aparellament, quan cuiden les cries. Aquestes tenen la mida d'un gra d'arròs. Els gats marsupials viuen tant en boscs com en terres obertes de les valls. Encara que viuen principalment a terra, han desenvolupat característiques secundàries arborícoles. No tenen cues prènsils, però tenen arrugues als coixinets de les potes. Les seves dents molars i canines estan ben desenvolupades.
La tribu dels dasiürinis, a la qual pertanyen, també inclou el diable de Tasmània, l'antequí, el kowari i les mulgares.
Les diferents espècies de gats marsupials mostren poques diferències en la forma corporal, per bé que tenen característiques diferents. Per exemple, el gat marsupial cuatacat es pot identificar per les seves taques blanques i grans canines.
El nom Dasyurus significa ‘cua peluda’ i fou encunyat per Etienne Geoffroy Saint-Hilaire el 1796. La primera espècie descrita, el gat marsupial cuatacat, fou originalment classificat dins el gènere d'opòssums americans Didelphis.

## Referències

* ↑ Entrada «Dasyurus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 19 maig 2023].
Espècies vivents de dasiüromorfs :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Família Dasyuridae, subfamília Dasyurinae :
Família Dasyuridae, subfamília Sminthopsinae :
Família Myrmecobiidae :
# Gneu Corneli Escipió Hispà

Gneu Corneli Escipió Hispà (en llatí: Gnaeus Cornelius Scipio Hispanus) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Cornèlia, i era de la família dels Escipions, d'origen patrici. Era fill de Gneu Corneli Escipió Hispal, cònsol l'any 176 aC.
L'any 149 aC, durant la Tercera Guerra Púnica, el senat el va enviar a Cartago, juntament amb Publi Corneli Escipió Nasica Serapió, per demanar la rendició, cosa que no van obtenir. L'any 139 aC va ser pretor, i va publicar un edicte dirigit als caldeus, és a dir, als astròlegs, segons el qual havien d'abandonar Roma i Itàlia en deu dies.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 752.
# Halobacteris

Halobacterium és un gènere de microorganismes del domini taxonòmic dels arqueus. Comprèn diverses espècies el metabolisme de les quals requereix ambients amb una alta concentració de sal. Moltes de les seves proteïnes no són actives a concentracions baixes en sal. La seva paret cel·lular és bastant diferent a la de la majoria de bacteris atès que, les membranes ordinàries compostes per lipoproteïnes no suporten concentracions elevades de sal. Són aerobis obligats que creixen sobre aminoàcids. Tenen forma de coc o de bacil, de color vermell o porpra i són mòbils. Es reprodueixen per fissió binària (per constricció).
La temperatura òptima d'Halobacterium és de 42 °C. El genoma d'una espècie indeterminada d'Halobacterium ha estat seqüenciat i consta de 2.571.010 parells de bases (bp) en un ADN repartit entre tres filaments circulars: un gran cromosoma de 2.014.239 pb i dos més petits de 191.346 i 365.425 bp. Aquesta espècie, denominada Halobacterium sp. NRC-1, s'ha emprat extensivament per l'anàlisi postgenòmic.
Les espècies d'Halobacterium es troben al Gran Llac Salat, mar Mort, llac Magadi i en altres moltes aigües amb altes concentracions de sal. Les espècies porpres són d'aquest color degut a la bacteriorodopsina, una proteïna sensible a la llum, que proporciona energia química a la cèl·lula emprant la llum del sol per desplaçar protons fora de la cèl·lula. El gradient protònic resultant a través de la membrana cel·lular és utilitzat per a la síntesi d'ATP, de manera anàloga al procés de síntesi d'ATP que té lloc a la membrana mitocondrial interna dels mitocondris en cèl·lules eucariotes (fosforilació oxidativa). La bacteriorodopsina és una proteïna químicament molt semblant al pigment sensible a la llum rodopsina, que es troba a la retina dels vertebrats.

## Bibliografia

* DasSarma, S., B.R. Berquist, J.A. Coker, P. DasSarma, J.A. Müller. 2006. Post-genomics of the model haloarchaeon Halobacterium sp. NRC-1. Saline Systems 2:3. Arxivat 2011-10-02 a Wayback Machine.
* DasSarma, S. 2004. Genome sequence of an extremely halophilic archaeon, in Microbial Genomes, pp. 383-399, C.M. Fraser, T. Read, and K.E. Nelson (editors), Humana Press, Inc, Totowa, NJ.
* Lynn Margulis, Karlene V.Schwartz, Five Kingdoms. An Illustrated Guide to the Phyla of Life on Earth (W.H.Freeman, San Francisco, 1982) pp. 36-37

## Enllaços externs

* The Halobacterium Genome Arxivat 2005-02-09 a Wayback Machine.
* List of Prokaryotic Names with Standing in Nomenclature - Genus Halobacterium Arxivat 2007-04-06 a Wayback Machine. (LPSN)
* Genus Halobacterium Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine.
# Rizaris

Els rizaris (Rhizaria) són un dels principals grups d'eucariotes unicel·lulars, con unes 12.000 especies descrites. Canvien considerablement de forma com que la majoria d'ells són ameboides, amb pseudòpodes filiformes, reticulats o suportats per microtúbuls. Molts d'ells produeixen una closca o esquelet que pot ser relativament complex quant a estructura, i que compon la vasta majoria de fòssils eucariotes unicel·lulars. Quasi tots tenen mitocondris amb crestes tubulars. El conjunt dels rizaris és un dels supergrups d'eucariotes que encara no s'ha estudiat gaire.

## Cladograma

| Eukarya | Bikonta Apusozoa Corticata Archaeplastida Chromalveolata Cabozoa Rhizaria Excavata Unikonta Amoebozoa Opisthokonta |

## Taxonomia

Els rizaris es divideixen en tres grups ben diferenciats:
* Cercozoa
* Foraminífera
* Radiolaria

## Referències

* ↑ Adl, Sina M.; Leander, Brian S.; Simpson, Alastair G. B.; Archibald, John M.; Anderson, O. Roger. «Diversity, Nomenclature, and Taxonomy of Protists» (en anglès). Systematic Biology, 56, 4, 01-08-2007, pàg. 684–689. DOI: 10.1080/10635150701494127. ISSN: 1076-836X.
* ↑ Burki, Fabien; Keeling, Patrick J. «Rhizaria» (en anglès). Current Biology, 24, 3, 2-2014, pàg. R103–R107. DOI: 10.1016/j.cub.2013.12.025.

## Bibliografia

* Cavalier-Smith, Thomas «The phagotrophic origin of eukaryotes and phylogenetic classification of Protozoa.» (en anglès). International Journal of Systematic and Evolutionary Microbiology, 52, 2, 01-03-2002, pàg. 297–354. DOI: 10.1099/00207713-52-2-297. ISSN: 1466-5026.
* Nikolaev, S. I.; Berney, C.; Fahrni, J. F.; Bolivar, I.; Polet, S. «The twilight of Heliozoa and rise of Rhizaria, an emerging supergroup of amoeboid eukaryotes» (en anglès). Proceedings of the National Academy of Sciences, 101, 21, 25-05-2004, pàg. 8066–8071. DOI: 10.1073/pnas.0308602101. ISSN: 0027-8424. PMC: PMC419558. PMID: 15148395.
# Multivers

El multivers és un conjunt hipotètic de múltiples universos més o menys independents i que inclouria el nostre. De vegades, els diferents universos del multivers reben el nom d'universos paral·lels. El desenvolupament de la física quàntica i la recerca d'una teoria unificada (teoria quàntica de la gravetat), juntament amb el desenvolupament de la teoria de cordes, han fet entreveure la possibilitat de l'existència de múltiples dimensions i diversos universos. L'estructura del multivers, la natura de cada univers i les relacions entre els diferents components, depèn de la hipòtesi de multivers considerada.

## Classificació dels multiversos

Una de les classificacions dels multiversos considerats possibles en física va ser elaborada per Max Tegmark.

### Universos bessons

En un nivell I, estarien aquells universos amb les mateixes condicions físiques que les que té l'univers habitat pels humans. Segons la teoria de l'expansió eterna, es va creant perpètuament més espai a l'univers, fet que permetria la creació de nous universos a partir de condicions similars a les del big-bang conegut (que suposen un univers pla final després de l'acceleració expansiva detectada per la radiació còsmica de fons).

### Universos divergents

Un nivell II suposa que els nous universos generats en bombolles d'espai no han de ser necessàriament com el conegut, i que poden respondre a lleis físiques absolutament diferents, fins i tot amb dimensions diferents, tal com preveu la teoria de cordes. Aquesta teoria permetria explicar per què es donen exactament les condicions per a la vida en l'univers observat: seria només una de les possibilitats; en altres mons, no hi hauria vida o aquesta seria ben diferent a l'actual.

### Universos múltiples

En aquest nivell III, se situen la majoria d'explicacions de la gravetat quàntica.

### Universos matemàtics

El darrer nivell, o nivell IV dels multiversos, afirma que existeixen tants universos com possibles models de matemàtiques es puguin crear per descriure'ls, ja que l'existència física no n'està provada i no es podran observar mons que surtin dels sentits humans i, per tant, mai no es podran falsar experimentalment.

## Referències

* ↑ Parallel Universes, article a space.mit.edu

## Vegeu també

* Brana.
* Viatge en el temps.

## Enllaços externs

* Barrau, Aurélien. «La idea de múltiples universos es más que una fantástica invención» (en castellà). tendencias21.net, 08-12-2007. [Consulta: 11 juny 2012].
* http://www.tendencias21.net/Detectan-lo-que-podria-ser-la-huella-de-otro-universo_a1865.html?PHPSESSID=d1957806c146de307f00328d5d51ed0a
* http://www.maikelnai.es/?p=847 Arxivat 2007-10-12 a Wayback Machine.
* http://www.newscientist.com/article/mg20427323.700-multiplying-universes-how-many-is-the-multiverse.html
# Gai Sili (amant de Messal·lina)

Gai Sili (en llatí Caius Silius) era el fill de Gai Sili, cònsol l'any 13. Va ser el darrer amant de Messal·lina, la dona de l'emperador Claudi. Segons Tàcit era un home especialment atractiu.
L'emperadriu el va obligar a divorciar-se de la seva dona Júnia Silana i el va fer nomenar cònsol designatus l'any 48. Finalment es va decidir a casar-se amb ell amb totes les formalitats del connubium, mentre l'emperador era absent de Roma. Claudi no s'hauria assabentat de res si no hagués estat perquè el llibert Narcís es va sentir amenaçat i va decidir desfer-se de Messal·lina. Revelats els fets a l'emperador, Sili, Messal·lina i altres implicats van ser condemnats a mort i executats.

## Referències

* ↑ Tàcit, Annales XI, 28
* ↑ William Smith, Dictionary of Greek and Roman biography and mythology (anglès) Volum III, 1849, pàgina 823
# Ernst Streng

Ernst Streng (Colònia, 25 de gener de 1942 - Colònia, 27 de març de 1993) va ser un ciclista alemany que va córrer durant els anys 60 del segle xx.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics de Tòquio, tot guanyant una medalla d'or en la prova de persecució per equips, junt a Lothar Claesges, Karlheinz Henrichs i Karl Link. Aquell mateix any es proclamà campió del món amateur de persecució per equips.
Es dedicà principalment al ciclisme en pista, tot i que també prengué part en algunes curses en carretera.

## Palmarès

* 1964
** Medalla d'or als Jocs Olímpics de Tòquio en persecució per equips
** Campionat del món de persecució per equips amateur, amb Lothar Claesges, Karlheinz Henrichs i Karl Link

### Resultats al Tour de França

* 1968. Abandona (11a etapa)

## Referències

* ↑ «STRENG Ernst». [Consulta: 9 desembre 2024].
* 1 2 3 «Olympedia – Ernst Streng». [Consulta: 9 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Ernst Streng a sitiodeciclismo.net