OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Helvidi

Helvidi (en llatí Helvidius) era fill de Helvidi Prisc amb la seva primera dona. Tenia el rang consular però el seu nom no apareix als Fasti. Formava part de la gens Helvídia, una gens romana d'origen plebeu.
Va viure retirat i sense entrar en política, perquè havia vist com havia acabat el seu pare i els amics del seu pare sota Neró i els seus successors, i va ocultar el seu talent. Però havia escrit una introducció o exodium titulat Paris et Oenone que els informadors de Domicià van considerar que la infidelitat de Paris de Troia a la nimfa Enone al·ludia a l'emperador i al divorci d'una de les seves esposes. Helvidi va ser acusat i condemnat i fins i tot arrossegat a la presó pel senat adulador, on finalment va ser executat.
El seu amic Plini el jove el va venjar, després de la mort de Domicià, portant a judici al senador Publici Cert (Publicius Certus), que havia encapçalat als que el van condemnar. El relat de la destitució de Publici, que es va publicar posteriorment, el va explicar Plini en una carta a Ummidi Quadrat. Helvidi estava casat amb Antea, filla de Publi Anteu, executat per ordre de Neró l'any 57, amb la que va tenir un fill i dues filles que van morir a la infantesa.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/390?q1=Grania&view=image&size=100Smith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Londres:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 380. ]
# Dolores Vayreda

Dolores Vayreda Casanellas (Vilanova i la Geltrú, 1930 - Jerez de la Frontera, Cadis, 10 de febrer de 2022) va ser una política i una històrica militant del Partit Andalucista.

## Biografia

Tot i que va néixer a Vilanova i la Geltrú el 1930, va passar la major part de la seva vida a Jerez de la Frontera, després de contraure matrimoni amb José Páez. El matrimoni va tenir nou fills. Es va presentar a les eleccions municipals del 1979, sota les sigles del Partit Socialista d'Andalusia (PSA), i va formar part de la primera corporació democràtica que hi va haver a l'Ajuntament de Jerez de la Frontera (1979-1987), com a regidora del consistori de Jerez juntament amb Eleonora Rider i Blanca Alcántara. Posteriorment durant els anys noranta i dels primers anys del segle xxi, Vayreda va romandre al Partit Andalusista, formant part del seu comitè local fins que el 2015 el partit va aprovar la seva dissolució.

## Referències

* ↑ Cañas, E.M. «Muere Dolores Vayreda, histórica militante del Partido Andalucista». , 10-02-2022 [Consulta: 11 febrer 2022].
* ↑ Alfaro, Rocío «El Ayuntamiento festeja sus 40 años de democracia». , 03-04-2019 [Consulta: 11 febrer 2022].
* ↑ Redacción «Muere Dolores Vayreda Casanellas, concejala en Jerez de la primera corporación democrática». , 11-02-2022 [Consulta: 11 febrer 2022].
* ↑ Punto y final a medio siglo de vida andalucista. La Vanguardia. Publicado el 26 de agosto de 2015.
# Il fanatico per gli antichi romani

Il fanatico per gli antichi romani és una òpera en tres actes composta per Domenico Cimarosa sobre un llibret italià de Giuseppe Palomba. S'estrenà al Teatro dei Fiorentini de Nàpols la primavera de 1777.
L'òpera també es produí completament a París durant el segle xix sota el títol Le fanatique des anciens romains.
Des de l'estructura de moltes òperes bufes del segle xviii, constava principalment d'una sèrie d'àries i recitatius, aquesta òpera és notable per la seva riquesa dels conjunts: un duet, dos trios, dos quartets, un quintet, i dos sextets.

## Referències

* ↑ Rossi, Nick; Fauntleroy, Talmage. Domenico Cimarosa: his life and his operas. Greenwood Publishing Group, 1999. ISBN 9780313301124.
Òperes de Domenico Cimarosa :
Anys 1770Anys 1780Anys 1790
Le stravaganze del conte (1772)
La finta parigina (1773)
La donna di tutti caratteri (1775)
I sdegni per amore (1776)
I matrimoni in ballo (1776)
La frascatana nobile (1776)
I tre amanti (1777)
Il fanatico per gli antichi romani (1777)
L'Armida immaginaria (1777)
Gli amanti comici (1778)
Il ritorno di Don Calandrino (1778)
Le stravaganze d'amore (1778)
Il matrimonio per raggiro (1778)
L'infedeltà fedele (1779)
L'italiana in Londra (1779)
Le donne rivali (1780)
Caio Mario (1780)
I finti nobili (1780)
L'avviso ai maritati (1780)
Il falegname (1780)
Il pittore parigino (1781)
Alessandro nell'Indie (1781)
Il Giunio Bruto (1781)
Giannina e Bernardone (1781)
L'amante combattuto dalle donne di punto (1781)
Il capriccio drammatico (1781)
Il convito (1782)
L'amor costante (1782)
L'eroe cinese (1782)
La ballerina amante (1782)
Il morbo campano (1782)
La Circe (1783)
I due baroni di Rocca Azzurra (1783)
La villana riconosciuta (1783)
Oreste (1783)
Chi dell'altrui si veste, presto si spoglia (1783)
I matrimoni impensati (1784)
L'apparenza inganna (1784)
La vanità delusa (1784)
L'Olimpiade (1784)
I due supposti conti (1784)
Artaserse (1784)
Il marito disperato (1785)
La donna sempre al suo peggior s'appiglia (1785)
Il credulo (1786)
Le trame deluse (1786)
L'impresario in angustie (1786)
Volodimiro (1787)
Il fanatico burlato (1787)
La felicità inaspettata (1788)
La vergine del sole (1788)
La Cleopatra (1789)
Il matrimonio segreto (1792)
Amor rende sagace (1793)
I traci amanti (1793)
Il maestro di cappella (1793)
Le astuzie femminili (1794)
Penelope (1795)
Le nozze in garbuglio (1795)
L'impegno superato (1795)
I nemici generosi (1796)
Gli Orazi e i Curiazi (1796)
La finta ammalata (1796)
L'imprudente fortunato (1797)
Artemisia regina di Caria (1797)
L'apprensivo raggirato (1797)
Artemisia (1801) :
# La donna di tutti caratteri

La donna di tutti caratteri és una òpera en tres actes composta per Domenico Cimarosa sobre un llibret italià d'Antonio Palomba. S'estrenà al Teatro Nuovo de Nàpols el 1775.

## Referències

* ↑ «Domenico Cimarosa» (en alemany). www.operone.de. [Consulta: 15 gener 2017].
Òperes de Domenico Cimarosa :
Anys 1770Anys 1780Anys 1790
Le stravaganze del conte (1772)
La finta parigina (1773)
La donna di tutti caratteri (1775)
I sdegni per amore (1776)
I matrimoni in ballo (1776)
La frascatana nobile (1776)
I tre amanti (1777)
Il fanatico per gli antichi romani (1777)
L'Armida immaginaria (1777)
Gli amanti comici (1778)
Il ritorno di Don Calandrino (1778)
Le stravaganze d'amore (1778)
Il matrimonio per raggiro (1778)
L'infedeltà fedele (1779)
L'italiana in Londra (1779)
Le donne rivali (1780)
Caio Mario (1780)
I finti nobili (1780)
L'avviso ai maritati (1780)
Il falegname (1780)
Il pittore parigino (1781)
Alessandro nell'Indie (1781)
Il Giunio Bruto (1781)
Giannina e Bernardone (1781)
L'amante combattuto dalle donne di punto (1781)
Il capriccio drammatico (1781)
Il convito (1782)
L'amor costante (1782)
L'eroe cinese (1782)
La ballerina amante (1782)
Il morbo campano (1782)
La Circe (1783)
I due baroni di Rocca Azzurra (1783)
La villana riconosciuta (1783)
Oreste (1783)
Chi dell'altrui si veste, presto si spoglia (1783)
I matrimoni impensati (1784)
L'apparenza inganna (1784)
La vanità delusa (1784)
L'Olimpiade (1784)
I due supposti conti (1784)
Artaserse (1784)
Il marito disperato (1785)
La donna sempre al suo peggior s'appiglia (1785)
Il credulo (1786)
Le trame deluse (1786)
L'impresario in angustie (1786)
Volodimiro (1787)
Il fanatico burlato (1787)
La felicità inaspettata (1788)
La vergine del sole (1788)
La Cleopatra (1789)
Il matrimonio segreto (1792)
Amor rende sagace (1793)
I traci amanti (1793)
Il maestro di cappella (1793)
Le astuzie femminili (1794)
Penelope (1795)
Le nozze in garbuglio (1795)
L'impegno superato (1795)
I nemici generosi (1796)
Gli Orazi e i Curiazi (1796)
La finta ammalata (1796)
L'imprudente fortunato (1797)
Artemisia regina di Caria (1797)
L'apprensivo raggirato (1797)
Artemisia (1801) :
# Alessandro nell'Indie (Cimarosa)

Alessandro nell'Indie és una òpera en tres actes composta per Domenico Cimarosa sobre un llibret italià de Pietro Metastasio. S'estrenà al Teatro Argentina de Roma l'11 de febrer de 1781.

## Referències

* ↑ Detalls a operone.de
Òperes de Domenico Cimarosa :
Anys 1770Anys 1780Anys 1790
Le stravaganze del conte (1772)
La finta parigina (1773)
La donna di tutti caratteri (1775)
I sdegni per amore (1776)
I matrimoni in ballo (1776)
La frascatana nobile (1776)
I tre amanti (1777)
Il fanatico per gli antichi romani (1777)
L'Armida immaginaria (1777)
Gli amanti comici (1778)
Il ritorno di Don Calandrino (1778)
Le stravaganze d'amore (1778)
Il matrimonio per raggiro (1778)
L'infedeltà fedele (1779)
L'italiana in Londra (1779)
Le donne rivali (1780)
Caio Mario (1780)
I finti nobili (1780)
L'avviso ai maritati (1780)
Il falegname (1780)
Il pittore parigino (1781)
Alessandro nell'Indie (1781)
Il Giunio Bruto (1781)
Giannina e Bernardone (1781)
L'amante combattuto dalle donne di punto (1781)
Il capriccio drammatico (1781)
Il convito (1782)
L'amor costante (1782)
L'eroe cinese (1782)
La ballerina amante (1782)
Il morbo campano (1782)
La Circe (1783)
I due baroni di Rocca Azzurra (1783)
La villana riconosciuta (1783)
Oreste (1783)
Chi dell'altrui si veste, presto si spoglia (1783)
I matrimoni impensati (1784)
L'apparenza inganna (1784)
La vanità delusa (1784)
L'Olimpiade (1784)
I due supposti conti (1784)
Artaserse (1784)
Il marito disperato (1785)
La donna sempre al suo peggior s'appiglia (1785)
Il credulo (1786)
Le trame deluse (1786)
L'impresario in angustie (1786)
Volodimiro (1787)
Il fanatico burlato (1787)
La felicità inaspettata (1788)
La vergine del sole (1788)
La Cleopatra (1789)
Il matrimonio segreto (1792)
Amor rende sagace (1793)
I traci amanti (1793)
Il maestro di cappella (1793)
Le astuzie femminili (1794)
Penelope (1795)
Le nozze in garbuglio (1795)
L'impegno superato (1795)
I nemici generosi (1796)
Gli Orazi e i Curiazi (1796)
La finta ammalata (1796)
L'imprudente fortunato (1797)
Artemisia regina di Caria (1797)
L'apprensivo raggirato (1797)
Artemisia (1801) :
# Il Giunio Bruto

Il Giunio Bruto és una òpera en dos actes composta per Domenico Cimarosa sobre un llibret italià d'Eschilo Acanzio. S'estrenà al Accademia Filarmonica de Verona a la tardor de 1781.

## Curiositats

* Giuseppe Felice Tosi també va escriure una òpera amb el mateix nom l'any 1686.

## Referències

* ↑ «Domenico Cimarosa». [Consulta: 30 desembre 2017].
Òperes de Domenico Cimarosa :
Anys 1770Anys 1780Anys 1790
Le stravaganze del conte (1772)
La finta parigina (1773)
La donna di tutti caratteri (1775)
I sdegni per amore (1776)
I matrimoni in ballo (1776)
La frascatana nobile (1776)
I tre amanti (1777)
Il fanatico per gli antichi romani (1777)
L'Armida immaginaria (1777)
Gli amanti comici (1778)
Il ritorno di Don Calandrino (1778)
Le stravaganze d'amore (1778)
Il matrimonio per raggiro (1778)
L'infedeltà fedele (1779)
L'italiana in Londra (1779)
Le donne rivali (1780)
Caio Mario (1780)
I finti nobili (1780)
L'avviso ai maritati (1780)
Il falegname (1780)
Il pittore parigino (1781)
Alessandro nell'Indie (1781)
Il Giunio Bruto (1781)
Giannina e Bernardone (1781)
L'amante combattuto dalle donne di punto (1781)
Il capriccio drammatico (1781)
Il convito (1782)
L'amor costante (1782)
L'eroe cinese (1782)
La ballerina amante (1782)
Il morbo campano (1782)
La Circe (1783)
I due baroni di Rocca Azzurra (1783)
La villana riconosciuta (1783)
Oreste (1783)
Chi dell'altrui si veste, presto si spoglia (1783)
I matrimoni impensati (1784)
L'apparenza inganna (1784)
La vanità delusa (1784)
L'Olimpiade (1784)
I due supposti conti (1784)
Artaserse (1784)
Il marito disperato (1785)
La donna sempre al suo peggior s'appiglia (1785)
Il credulo (1786)
Le trame deluse (1786)
L'impresario in angustie (1786)
Volodimiro (1787)
Il fanatico burlato (1787)
La felicità inaspettata (1788)
La vergine del sole (1788)
La Cleopatra (1789)
Il matrimonio segreto (1792)
Amor rende sagace (1793)
I traci amanti (1793)
Il maestro di cappella (1793)
Le astuzie femminili (1794)
Penelope (1795)
Le nozze in garbuglio (1795)
L'impegno superato (1795)
I nemici generosi (1796)
Gli Orazi e i Curiazi (1796)
La finta ammalata (1796)
L'imprudente fortunato (1797)
Artemisia regina di Caria (1797)
L'apprensivo raggirato (1797)
Artemisia (1801) :
# L'amante combattuto dalle donne di punto

L'amante combattuto dalle donne di punto és una òpera en tres actes composta per Domenico Cimarosa sobre un llibret italià de Giuseppe Palomba. S'estrenà al Teatro dei Fiorentini de Nàpols el 1781.
També es representà amb el nom de La biondolina, i el 1805 al Teatro Nuovo de Nàpols com La giardiniera fortunata. Es desconeix quanta música de La biondolina provenia de l'òpera original, per tant és impossible de dir si són la mateixa òpera, o si La biondolina representa una transformació en una òpera totalment nova. Tanmateix el llibret i el repartiment és el mateix, així que se suposa generalment que la música era també la mateixa o similar.

## Referències

* ↑ Biondolina
* ↑ Dades a operone.de
Òperes de Domenico Cimarosa :
Anys 1770Anys 1780Anys 1790
Le stravaganze del conte (1772)
La finta parigina (1773)
La donna di tutti caratteri (1775)
I sdegni per amore (1776)
I matrimoni in ballo (1776)
La frascatana nobile (1776)
I tre amanti (1777)
Il fanatico per gli antichi romani (1777)
L'Armida immaginaria (1777)
Gli amanti comici (1778)
Il ritorno di Don Calandrino (1778)
Le stravaganze d'amore (1778)
Il matrimonio per raggiro (1778)
L'infedeltà fedele (1779)
L'italiana in Londra (1779)
Le donne rivali (1780)
Caio Mario (1780)
I finti nobili (1780)
L'avviso ai maritati (1780)
Il falegname (1780)
Il pittore parigino (1781)
Alessandro nell'Indie (1781)
Il Giunio Bruto (1781)
Giannina e Bernardone (1781)
L'amante combattuto dalle donne di punto (1781)
Il capriccio drammatico (1781)
Il convito (1782)
L'amor costante (1782)
L'eroe cinese (1782)
La ballerina amante (1782)
Il morbo campano (1782)
La Circe (1783)
I due baroni di Rocca Azzurra (1783)
La villana riconosciuta (1783)
Oreste (1783)
Chi dell'altrui si veste, presto si spoglia (1783)
I matrimoni impensati (1784)
L'apparenza inganna (1784)
La vanità delusa (1784)
L'Olimpiade (1784)
I due supposti conti (1784)
Artaserse (1784)
Il marito disperato (1785)
La donna sempre al suo peggior s'appiglia (1785)
Il credulo (1786)
Le trame deluse (1786)
L'impresario in angustie (1786)
Volodimiro (1787)
Il fanatico burlato (1787)
La felicità inaspettata (1788)
La vergine del sole (1788)
La Cleopatra (1789)
Il matrimonio segreto (1792)
Amor rende sagace (1793)
I traci amanti (1793)
Il maestro di cappella (1793)
Le astuzie femminili (1794)
Penelope (1795)
Le nozze in garbuglio (1795)
L'impegno superato (1795)
I nemici generosi (1796)
Gli Orazi e i Curiazi (1796)
La finta ammalata (1796)
L'imprudente fortunato (1797)
Artemisia regina di Caria (1797)
L'apprensivo raggirato (1797)
Artemisia (1801) :
# Oreste (Cimarosa)

Oreste és una òpera en dos actes composta per Domenico Cimarosa sobre un llibret italià de Luigi Serio. S'estrenà al Teatro San Carlo de Nàpols el 13 d'agost de 1783.

## Referències

* ↑ «Domenico Cimarosa». [Consulta: 18 desembre 2017].
Òperes de Domenico Cimarosa :
Anys 1770Anys 1780Anys 1790
Le stravaganze del conte (1772)
La finta parigina (1773)
La donna di tutti caratteri (1775)
I sdegni per amore (1776)
I matrimoni in ballo (1776)
La frascatana nobile (1776)
I tre amanti (1777)
Il fanatico per gli antichi romani (1777)
L'Armida immaginaria (1777)
Gli amanti comici (1778)
Il ritorno di Don Calandrino (1778)
Le stravaganze d'amore (1778)
Il matrimonio per raggiro (1778)
L'infedeltà fedele (1779)
L'italiana in Londra (1779)
Le donne rivali (1780)
Caio Mario (1780)
I finti nobili (1780)
L'avviso ai maritati (1780)
Il falegname (1780)
Il pittore parigino (1781)
Alessandro nell'Indie (1781)
Il Giunio Bruto (1781)
Giannina e Bernardone (1781)
L'amante combattuto dalle donne di punto (1781)
Il capriccio drammatico (1781)
Il convito (1782)
L'amor costante (1782)
L'eroe cinese (1782)
La ballerina amante (1782)
Il morbo campano (1782)
La Circe (1783)
I due baroni di Rocca Azzurra (1783)
La villana riconosciuta (1783)
Oreste (1783)
Chi dell'altrui si veste, presto si spoglia (1783)
I matrimoni impensati (1784)
L'apparenza inganna (1784)
La vanità delusa (1784)
L'Olimpiade (1784)
I due supposti conti (1784)
Artaserse (1784)
Il marito disperato (1785)
La donna sempre al suo peggior s'appiglia (1785)
Il credulo (1786)
Le trame deluse (1786)
L'impresario in angustie (1786)
Volodimiro (1787)
Il fanatico burlato (1787)
La felicità inaspettata (1788)
La vergine del sole (1788)
La Cleopatra (1789)
Il matrimonio segreto (1792)
Amor rende sagace (1793)
I traci amanti (1793)
Il maestro di cappella (1793)
Le astuzie femminili (1794)
Penelope (1795)
Le nozze in garbuglio (1795)
L'impegno superato (1795)
I nemici generosi (1796)
Gli Orazi e i Curiazi (1796)
La finta ammalata (1796)
L'imprudente fortunato (1797)
Artemisia regina di Caria (1797)
L'apprensivo raggirato (1797)
Artemisia (1801) :
# Tit Carisi

Tit Carisi (en llatí Titus Carisius segon Dió Cassi però existeix una moneda que li podria correspondre on apareix el nom de Publius Carisius) era un militar romà que va derrotar els àsturs a Hispània i va ocupar la seva capital Lància l'any 25 aC. Degut al seu mal tracte amb els vençuts, els àsturs es van revoltar altre cop el 22 aC, sent derrotats al Setge de Castro Medulio.

## Referències

* ↑ Vicetto, Benito. Historia de Galicia (en castellà). Nicasio Taxonera, 1866, p. vol.2, p.76.
# Amor rende sagace

Amor rende sagace és una òpera en un acte composta per Domenico Cimarosa sobre un llibret italià de Giovanni Bertati. S'estrenà al Burgtheater de Viena l'1 d'abril de 1793.

## Referències

* ↑ «Relació d'obres de Domenico Cimarosa». operone.de. [Consulta: 31 desembre 2015].
Òperes de Domenico Cimarosa :
Anys 1770Anys 1780Anys 1790
Le stravaganze del conte (1772)
La finta parigina (1773)
La donna di tutti caratteri (1775)
I sdegni per amore (1776)
I matrimoni in ballo (1776)
La frascatana nobile (1776)
I tre amanti (1777)
Il fanatico per gli antichi romani (1777)
L'Armida immaginaria (1777)
Gli amanti comici (1778)
Il ritorno di Don Calandrino (1778)
Le stravaganze d'amore (1778)
Il matrimonio per raggiro (1778)
L'infedeltà fedele (1779)
L'italiana in Londra (1779)
Le donne rivali (1780)
Caio Mario (1780)
I finti nobili (1780)
L'avviso ai maritati (1780)
Il falegname (1780)
Il pittore parigino (1781)
Alessandro nell'Indie (1781)
Il Giunio Bruto (1781)
Giannina e Bernardone (1781)
L'amante combattuto dalle donne di punto (1781)
Il capriccio drammatico (1781)
Il convito (1782)
L'amor costante (1782)
L'eroe cinese (1782)
La ballerina amante (1782)
Il morbo campano (1782)
La Circe (1783)
I due baroni di Rocca Azzurra (1783)
La villana riconosciuta (1783)
Oreste (1783)
Chi dell'altrui si veste, presto si spoglia (1783)
I matrimoni impensati (1784)
L'apparenza inganna (1784)
La vanità delusa (1784)
L'Olimpiade (1784)
I due supposti conti (1784)
Artaserse (1784)
Il marito disperato (1785)
La donna sempre al suo peggior s'appiglia (1785)
Il credulo (1786)
Le trame deluse (1786)
L'impresario in angustie (1786)
Volodimiro (1787)
Il fanatico burlato (1787)
La felicità inaspettata (1788)
La vergine del sole (1788)
La Cleopatra (1789)
Il matrimonio segreto (1792)
Amor rende sagace (1793)
I traci amanti (1793)
Il maestro di cappella (1793)
Le astuzie femminili (1794)
Penelope (1795)
Le nozze in garbuglio (1795)
L'impegno superato (1795)
I nemici generosi (1796)
Gli Orazi e i Curiazi (1796)
La finta ammalata (1796)
L'imprudente fortunato (1797)
Artemisia regina di Caria (1797)
L'apprensivo raggirato (1797)
Artemisia (1801) :
# Il maestro di cappella (Cimarosa)

Il maestro di cappella és una òpera en un acte composta per Domenico Cimarosa. S'estrenà a Berlín el 2 de juliol de 1793.

## Referències

* ↑ «Domenico Cimarosa». [Consulta: 30 desembre 2017].
Òperes de Domenico Cimarosa :
Anys 1770Anys 1780Anys 1790
Le stravaganze del conte (1772)
La finta parigina (1773)
La donna di tutti caratteri (1775)
I sdegni per amore (1776)
I matrimoni in ballo (1776)
La frascatana nobile (1776)
I tre amanti (1777)
Il fanatico per gli antichi romani (1777)
L'Armida immaginaria (1777)
Gli amanti comici (1778)
Il ritorno di Don Calandrino (1778)
Le stravaganze d'amore (1778)
Il matrimonio per raggiro (1778)
L'infedeltà fedele (1779)
L'italiana in Londra (1779)
Le donne rivali (1780)
Caio Mario (1780)
I finti nobili (1780)
L'avviso ai maritati (1780)
Il falegname (1780)
Il pittore parigino (1781)
Alessandro nell'Indie (1781)
Il Giunio Bruto (1781)
Giannina e Bernardone (1781)
L'amante combattuto dalle donne di punto (1781)
Il capriccio drammatico (1781)
Il convito (1782)
L'amor costante (1782)
L'eroe cinese (1782)
La ballerina amante (1782)
Il morbo campano (1782)
La Circe (1783)
I due baroni di Rocca Azzurra (1783)
La villana riconosciuta (1783)
Oreste (1783)
Chi dell'altrui si veste, presto si spoglia (1783)
I matrimoni impensati (1784)
L'apparenza inganna (1784)
La vanità delusa (1784)
L'Olimpiade (1784)
I due supposti conti (1784)
Artaserse (1784)
Il marito disperato (1785)
La donna sempre al suo peggior s'appiglia (1785)
Il credulo (1786)
Le trame deluse (1786)
L'impresario in angustie (1786)
Volodimiro (1787)
Il fanatico burlato (1787)
La felicità inaspettata (1788)
La vergine del sole (1788)
La Cleopatra (1789)
Il matrimonio segreto (1792)
Amor rende sagace (1793)
I traci amanti (1793)
Il maestro di cappella (1793)
Le astuzie femminili (1794)
Penelope (1795)
Le nozze in garbuglio (1795)
L'impegno superato (1795)
I nemici generosi (1796)
Gli Orazi e i Curiazi (1796)
La finta ammalata (1796)
L'imprudente fortunato (1797)
Artemisia regina di Caria (1797)
L'apprensivo raggirato (1797)
Artemisia (1801) :
# Maria Amàlia de Borbó

Maria Amàlia de Borbó i de Borbó-Parma (Palau Reial d'El Pardo, 9 de gener de 1779 – Palau Reial de Madrid, 22 de juliol de 1798) fou Infanta d'Espanya.
Era filla del rei Carles IV d'Espanya i de la princesa Maria Lluïsa de Borbó-Parma. Neta per via paterna del rei Carles III d'Espanya i de la princesa Maria Amàlia de Saxònia i per via materna del duc Felip I de Parma i de la princesa Elisabet de França.
El dia 25 d'agost de 1795 es casà a La Granja de Sant Ildefons amb el seu oncle, l'infant Antoni d'Espanya, fill del rei Carles III d'Espanya i de la princesa Maria Amàlia de Saxònia. La parella no tingué fills. Antoni Pasqual era oncle de la infanta Maria Amàlia i tot i ser el fill petit de Carles III tenia 24 anys més que la seva esposa. Maria Amàlia morí el dia 22 de juliol de 1798 a l'edat de 19 anys.

## Referències

* ↑ Quevedo, José. Historia del real monasterio de San Lorenzo: llamado comunmente del Escorial, desde su origen y fundacion hasta fin del año de 1848, y descripcion de las bellezas artisticas y literarias que contiene (en castellà). Estab. de Mellado, 1849, p. 370.
* 1 2 Mateos Sáinz de Medranos, Ricardo. «María Amalia de Borbón y Borbón» (en castellà). Diccionario biográfico electrónico. Reial Acadèmia de la Història. [Consulta: 29 gener 2022].
# Demofoonte

Demofoonte és una òpera en tres actes composta per Baldassare Galuppi sobre un llibret italià de Pietro Metastasio. S'estrenà al Teatro Buen Retiro de Madrid el 18 de desembre de 1749.
El 1751 es representà al Teatre de la Santa Creu de Barcelona.

## Referències

* ↑ http://operone.de/komponist/galuppi.html
* ↑ Alier, Roger. L'òpera a Barcelona: orígens, desenvolupament i consolidació de l'òpera com a espectacle teatral a la Barcelona del segle XVIII. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 1990. ISBN 8472831655.
# Achille in Sciro

Achille in Sciro és una òpera en tres actes composta per Niccolò Jommelli sobre un llibret italià de Pietro Metastasio. S'estrenà a Viena el 1749.
Possiblement s'estrenà a Catalunya el 30 de maig de 1755 al Teatre de la Santa Creu de Barcelona.
Pocs anys més tard el compositor Gennaro Manna, va escriure una òpera amb el mateix títol, i en Pietro Chiarini havia fet el mateix l'any (1739).

## Referències

* ↑ «Obres de Niccolò Jommelli». operone.de. [Consulta: 31 desembre 2015].
* ↑ Alier, Roger. L'òpera a Barcelona: orígens, desenvolupament i consolidació de l'òpera com a espectacle teatral a la Barcelona del segle XVIII. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 1990. ISBN 8472831655.
* ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 32, pàg. 930 (ISBN 84-239-4532-4)
* ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 17, pàg. 229, (ISBN 84-239-4517-0)