OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Abu Fatma

Abu Fatma (àrab: أبو فاطمة, Abū Fāṭima, pronunciat localment Abū Fāṭma) és una població del Sudan situada 9 km al nord de Kerma, a la riba oriental del Nil, a poca distància al sud de Tombos.
Té una tomba musulmana coberta amb volta (qubba) que té l'aparença d'una roca, que fa 110 × 45 metres i que és lloc de visita religiosa.
S'hi han realitzat excavacions arqueològiques en un antic cementiri de la cultura de Kerma (2500 aC-1500 aC), amb centenars de tombes.

## Referències

* 1 2 Wight, Susannah. Sudan (en anglès). MTH Multimedia S.L., 2006, p. 191. ISBN 978-84-933978-4-5.
* ↑ Osman Mohamed Salih, Ali. «Archaeology and Settlement in the Third Cataract Region. Abu Fatma: A Nubian Settlement from the Kerma Period to Modern Times». A: The fourth Cataract and beyond: Proceedings of the 12th International Conference for Nubian Studies. Leuven, París, Walpole: Peeters, 2014, p. 1107-1114 (British Museum Publication on Egypt and Sudan núm. 1).
* ↑ Tegtmeyer, Caryn E.; Martin, Debra L. Broken Bones, Broken Bodies: Bioarchaeological and Forensic Approaches for Accumulative Trauma and Violence (en anglès). Lanham (Maryland): Lexington Books, 2017, p. 28. ISBN 9781498547147.
# Abuelas, una película sobre (y con) Abuelas de Plaza de Mayo

Abuelas, una película sobre (y con) Abuelas de Plaza de Mayo és una pel·lícula documental argentina dirigida, escrita i produïda per Cristian Arriaga.
La cinta va ser nominada a millor cançó original pel tema Abuela escrita per Cristian Arriaga en la 71a edició dels Premis Cóndor de Plata.

## Argument

Abuelas, una película sobre (y con) Abuelas de Plaza de Mayo intenta mostrar les peripècies d'un grup de dones que buscaven als seus nets segrestats i desapareguts durant la dictadura argentina, que mai van conèixer i als quals van buscar durant més de 40 anys malgrat els obstacles de les autoritats civils i militars. A la pel·lícula, les àvies de la Plaza de Mayo conten les seves històries en primera persona, remarquen que elles només eren dones que van patir una dissort extraordinàriament terrible que va canviar les seves vides per sempre, la mort i desaparició dels seus fills. Durant quaranta anys han treballat i treballen diàriament per tal de retrobar els nets segrestats i adoptats il·legalment per altres pares per tal que puguin tornar amb la seva veritable família.

## Aparicions

* Ángela Barili
* Ledda Barreiro
* Estela de Carlotto
* Emilce Flores
* Delia Giovanola
* Aída Kancepolski
* Buscarita Roa
* Rosa Tarlovsky de Roisinblit
* Berta Schubaroff
* Sonia Torres

## Premios i nominacions

Llista de premis i nominacions :
| Premi | Data | Categoria | Nominat | Resultat | Ref. |
| Premis Cóndor de Plata | 22 de maig de 2023 | Millor cançó original | Abuela | Nominat | |

## Referències

* ↑ Abuelas, una pel·lícula sobre (y con) Abuelas de Plaza de Mayo a Página/12
* ↑ La película sobre Abuelas de Plaza de Mayo será proyectada en Londres y Madrid, Télam, 25 novembre de 2022
* 1 2 «"Argentina, 1985" lidera las nominaciones para los Premios Cóndor de Plata» (en español). Télam. [Consulta: 30 abril 2023].

## Enllaços externs

* Abuelas, una película sobre (y con) Abuelas de Plaza de Mayo a Cine Nacional
* Tràiler oficial a YouTube
# Academia Occitana-Consistòri del Gai Saber

L'Academia Occitana-Consistòri del Gai Saber és una associació occitana no governamental fundada l'any 2009 per Joan Penent (actual president de l'associació), Joan Salas-Lostau i Joan-Francés Laffont. La seu de l'acadèmia es troba a Tolosa de Llenguadoc.
L'Acadèmia compta actualment amb catorze membres a part dels fundadors: Florian Vernet, Nicolau Morvillièrs, Joan-Jacme Cubainas, Andrieu Lagarda, Felip Carbona, Rotgièr Lassaca, Franc Bardòu, Jusèp Sans Socasau, Murièl Batbie, Delfina Castaing i Jòrdi Bosque. La direcció està formada per Joan Penent com a president, Joan-Jacme Cubainas com a secretari i Nicolau Morvillièrs com a mestre de claus. El 31 de juliol de 2012, Pèire Bèc en fou nomenat president honorari.
L'acadèmia ofereix el seu propi diccionari en línia, el Diccionari General de la Lenga Occitana, i es presenta com a alternativa al Congrés Permanent de la Llengua Occitana.
És reconeguda per la Generalitat de Catalunya com una entitat de normativa occitana general, juntament amb el Congrés Permanent de la Llengua Occitana. Malgrat tot, la Generalitat només reconeix l'Institut d'Estudis Aranesos com a autoritat competent en llengua occitana dins del territori de Catalunya. Per part de França, les úniques entitats amb reconeixement i suport oficial del Ministeri de Cultura són el CIRDOC i l'OPLO, l'últim dels quals rep finançament tant de l'Estat com de les regions d'Occitània i Nova Aquitània, mentre que l'Academia Occitana-Consistòri del Gai Saber no rep cap mena de reconeixement oficial.

## Referències

* 1 2 «L’Academia occitana – Consistòri del Gai Saber». [Consulta: 29 novembre 2023].
* ↑ administrateur. «Florian Vernet e la literatura policièra occitana» (en francès), 24-04-2022. [Consulta: 4 desembre 2023].
* ↑ Benoit. «Florian VERNET» (en occità). Arxivat de l'original el 2023-12-04. [Consulta: 4 desembre 2023].
* 1 2 «L’Acadèmia Occitana-Consistòri del Gai Saber a nomenat Pèire Bèc president d’onor» (en occità), 11-08-2012. [Consulta: 30 novembre 2023].
* ↑ «Pèire Bèc i la literatura gascona». Òc: Lenga e cultura occitanas (.xtec). Generalitat de Catalunya: Departament d'Educació, 29-04-2022. [Consulta: 4 desembre 2023].
* ↑ «Diccionari General de la Lenga Occitana» (en occità). [Consulta: 3 desembre 2023].
* ↑ «Entitats de normativa occitana general». Webs i esdeveniments d'interès. Generalitat de Catalunya - Llengua catalana, 20-05-2021. [Consulta: 4 desembre 2023].
* ↑ «Lo Parlament de Catalonha confirma l’autoritat de l’Institut d’Estudis Araneses coma acadèmia de l’occitan | Xarxa CRUSCAT. Coneixements, usos i representacions del català.». [Consulta: 4 desembre 2023].
* ↑ «Governança» (en occità). [Consulta: 4 desembre 2023].
* ↑ «Promouvoir les langues de France» (en francès). [Consulta: 4 desembre 2023].

## Vegeu també

* Cercle d'Agermanament Occitano-Català
* Congrés Permanent de la Llengua Occitana
* Institut d'Estudis Aranesos - Acadèmia Aranesa de la Llengua Occitana
* Institut d'Estudis Occitans

## Enllaços externs

* Academia Occitana-Consistòri del Gai Saber - Lloc web oficial
* DGLO
# Acadèmia Central de Belles Arts

L'Acadèmia Central de Belles Arts és l'única institució d'educació superior de belles arts de la Xina. És una de les universitats més selectives del país i rebutja més del 95% de les sol·licituds cada any. Va ser la primera escola nacional de belles arts i també el començament de l'educació moderna de belles arts a la Xina. Des de la seva creació el 1918, s'hi han format nombrosos artistes notables.

## Història

La història es remunta a la fundació de l'Escola Nacional de Belles Arts de Beiping el 1918, propugnada pel pedagog Cai Yuanpei. L'Acadèmia Central de Belles Arts es va fundar l'abril de 1950 com a resultat de la fusió de l'Escola Nacional d'Art de Beiping i el departament de belles arts del tercer campus de la Universitat de la Xina del Nord. Els seus antics directors han estat Xu Beihong, Jiang Feng, Wu Zuoren, Gu Yuan, Jin Shangyi, Pan Gongkai i Fan Di'an. Lin Mao ho és des del 2023.
Compta amb 534 professors i personal laboral per a 3.800 estudiants de grau i postgrau i més de 100 estudiants internacionals. El nou Museu d'Art, dissenyat per l'arquitecte japonès Arata Isozaki, està situat a la cantonada nord-est del campus, al carrer Huajiadi Nan, i compta amb una superfície de 3546 m$^2$ i una superfície total de 14.777 m$^2$. El Museu es va inaugurar l'octubre de 2008 amb motiu del 90è aniversari de la universitat. El nou museu de sis pisos té diverses col·leccions notables, incloses més de 2.000 pintures xineses històriques de la dinastia Ming.
La universitat publica i distribueix dues revistes acadèmiques nacionals de primer nivell: Fine Arts Study i Fine Arts of the World. Va cridar l'atenció dels mitjans de comunicació durant les protestes de la plaça de Tiananmen de 1989 quan els estudiants van crear una gran estàtua anomenada Deessa de la democràcia. Cadascuna de les vuit facultats d'art va signar una declaració explicant el propòsit de l'estàtua.

## Referències

* ↑ «Central Academy of Fine Arts - China - Art». , 30-03-2008.
* ↑ «中央美术学院-学院概况-学院领导». Central Academy of Fine Arts. [Consulta: 20 novembre 2023].
* ↑ «清华大学美术学院（原中央工艺美术学院）历史沿革-清华大学». www.tsinghua.edu.cn. [Consulta: 21 juliol 2024].
* ↑ «穿越70年时光，再读新中国首届“民间美术展览会”-清华大学». www.tsinghua.edu.cn. [Consulta: 23 juliol 2024].
* ↑ Tsao Tsing-yuan. Jeffrey N. Wasserstrom and Elizabeth J. Perry. Essay "The Birth of the Goddess of Democracy" from Popular Protest and Political Culture in Modern China. Boulder, Colorado: Westview Press, 1994, p. 140–7.
* ↑ Minzhu Han. Cries For Democracy: Writings and Speeches from the 1989 Chinese Democracy Movement. Princeton University Press, 1990.
# Acadèmia Felicitat

Acadèmia Felicitat (títol original en francès, Bonheur académie) és una pel·lícula de comèdia dramàtica francesa de 2017 dirigida per Alain Della Negra i Kaori Kinoshita. S'ha subtitulat al català.

## Sinopsi

El 6 d’agost de l’any 70 de l’era raeliana, sota el sol de Croàcia, la Lily i la Dominique participen per primera vegada en una reunió de raelians a la Universitat Europea de la Felicitat. Durant quaranta anys, en un hotel ple de candidats a despertar, el Raël ha estat transmetent els seus coneixements heretats dels extraterrestres.

## Repartiment

* Laure Calamy: Lily
* Michèle Gurtner: Dominique
* Arnaud Fleurent-Didier: cantant
* Benoît Forgeard: Bruno

## Referències

* ↑ Corte, Antoine. «"Bonheur Académie" (2016) : Une immersion jouissive au sein de la secte de Raël - Bulles de Culture» (en francès), 25-11-2017. [Consulta: 8 novembre 2024].
* 1 2 Acadèmia Felicitat a la Base de dades de cinema en català
* ↑ Semerene, Diego. «Review: Happiness Academy» (en anglès americà), 15-03-2017. [Consulta: 8 novembre 2024].

## Enllaços externs

* Tràiler subtitulat al català
# Acidosasa edulis

L'Acidosasa edulis és una espècie de bambú, del gènere Acidosasa de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins. Havia estat catalogada com a sinobambusa edulis (T.H.Wen 1984).

## Descripció

Creix entre 8 i 12 metres, i el seu tronc pot fer sis centímetres de diàmetre.
És nativa de les províncies de Fujian i Jiangxi a la costa sud de la Xina. Els seus brots són comestibles, i els troncs s'utilitzen per a l'elaboració de paper i per a cistelleria.

## Enllaços externs

* L'acidosasa edulis a la Flora of China (anglès)

## Referències

* 1 2 «Acidosasa edulis (T.H.Wen) T.H.Wen» (en castellà). [Consulta: 6 setembre 2024].
* ↑ «Acidosasa edulis (T.H.Wen) T.H.Wen | Plants of the World Online | Kew Science» (en anglès). [Consulta: 6 setembre 2024].
* ↑ robert@tropicalbamboo.com. «Tropical Bamboo® Nursery & Gardens - The Bamboo Plant Source». [Consulta: 6 setembre 2024].
* ↑ «Acidosasa edulis - Edible Sour Bamboo» (en anglès). [Consulta: 6 setembre 2024].
* ↑ Lobovikov, Maxim; Paudel, Shyam; Piazza, Marco; Ren, Hong; Wu, Junqi «World bamboo resources. A thematic study prepared in the framework of the Global Forest Resources Assessment 2005» (en anglès). Noon-wood forest products, 2007.
# Acord d'Unitat Nacionalista

L'Acord d'Unitat Nacionalista (en castellà Acuerdo de Unidad Nacionalista) va ser una coalició electoral de les Illes Canàries format per Coalició Canària, el Partit Nacionalista Canari, i puntualment Nova Canàries i d'altres partits d'àmbit autonòmic. Es va formar al 2006 per a participar de les eleccions al Parlament de Canàries de 2007 i es va estendre a les eleccions a Corts Generals al 2008. La coalició es va mantenir fins al 2023, quan el PNC es va retirar argumentant que s'havien generat "profundes diferències programàtiques i d'orientació política" amb CC, la qual consideraven s'estava dretanitzant i perdent l'essència nacionalista.

## Composició

| Partit | Notes |
| Coalició Canària (CCa) | Partit predominant de l'aliança. |
| Partit Nacionalista Canari (PNC) | Trenca l'acord al 2023. |
| Agrupación Herreña Independiente (AHI) | No s'integra formalment, però participa en coalició amb CC. |
| Centre Canari Nacionalista (CCN) | Hi participa a les eleccions autonòmiques de 2011. |
| Nova Canàries (NCa) | Hi participa a les eleccions generals de 2011 i novembre de 2019. |
| Units per Gran Canària (UxGC) | Hi participa a les eleccions autonòmiques de 2019. |

## Resultats electorals
### Parlament de les Canàries

| Any | Vots | % | Pos. | Escons | +/– | Líder | Govern |
| 2007 | 225,878 | 24.15% | 2n | 19 / 60 | Nou | Paulino Rivero | Coalició (2007–10) |
| 2007 | 225,878 | 24.15% | 2n | 19 / 60 | Nou | Paulino Rivero | Minoria (2010–11) |
| 2011 | 225,948 | 24.94% | 2n | 21 / 60 | 2 | Paulino Rivero | Coalició |
| 2015 | 166,979 | 18.25% | 3r | 18 / 60 | 3 | Fernando Clavijo |
| 2015 | 166,979 | 18.25% | 3r | 18 / 60 | 3 | Fernando Clavijo | Minoria |
| 2019 | 194,846 | 21.82% | 2n | 20 / 70 | 2 | Fernando Clavijo | Oposició |

### Corts Generals

| Any | Canàries | Canàries | Canàries | Canàries | Canàries | Canàries | Canàries |
| Any | Congrés | Congrés | Congrés | Congrés | Congrés | Senat | Senat |
| Any | Vots | % | Pos. | Diputats | +/– | Senadors | +/– |
| 2008 | 174,629 | 17.49% | 3r | 2 / 15 | Nou | 1 / 11 | Nou |
| 2011 | 143,881 | 15.47% | 3r | 2 / 15 | = | 1 / 11 | = |
| 2015 | 81,917 | 8.24% | 5è | 1 / 15 | 1 | 1 / 11 | = |
| 2016 | 78,253 | 7.99% | 5è | 1 / 15 | = | 1 / 11 | = |
| 2019 (I) | 137,664 | 12.97% | 5è | 2 / 15 | 1 | 0 / 11 | 1 |
| 2019 (II) | 123,981 | 13.12% | 4t | 2 / 15 | = | 0 / 11 | = |

### Parlament Europeu

| Any | Estat espanyol | Estat espanyol | Estat espanyol | Canàries | Canàries |
| Any | Vots | % | Escons | Vots | % |
| 2009 | Dins de CEU | Dins de CEU | 0 / 54 | 96,297 (#3) | 15.84 |
| 2014 | Dins de CEU | Dins de CEU | 0 / 54 | 69,601 (#3) | 12.18 |
| 2019 | Dins de CEUS | Dins de CEUS | 0 / 54 | 186,372 (#2) | 20.79 |

## Referències

* 1 2 Fuerteventura, Onda. «El Partido Nacionalista Canario rompe con Coalición Canaria» (en castellà), 13-04-2023. [Consulta: 12 març 2025].
* ↑ RTVC, Redacción. «El PNC rompe con CC por "profundas diferencias programáticas"» (en castellà), 13-04-2023. [Consulta: 12 març 2025].
# Acqua alta

L'Acqua Alta (en italià, o sigui aigua alta; expressió adaptada del vènet aqua alta) és un fenomen que passa amb freqüència a la ciutat italiana de Venècia, en general les marees altes i de primavera. Comprèn la inundació de les zones més baixes de la ciutat, i en els casos més greus pot arribar a abastar el 96% de la població. La definició oficial d'acqua alta és quan el nivell de l'aigua supera els 90 cm per sobre del nivell de la marea normal.
Un dels punts més baixos de Venècia és la Plaça Sant Marc, per la qual cosa és una zona que molt sovint és inundada, tal com il·lustren les fotografies.
La municipalitat de Venècia ha implementat un seguit d'accions per garantir que les activitats de la ciutat continuen tot i la inundació. Per exemple, es construeixen passarel·les elevades per a la circulació dels vianants durant les inundacions més severes (encara que igual és aconsellable calçar-bota de goma). No obstant això, algunes cases i negocis han de ser evacuats. El centre de recerca Coses a Venècia ha estimat que les inundacions li costen a la ciutat uns 11 bilions de lires italianes (actualitzat, més que 5,5 milions d'euros) per any en hores no treballades.
La freqüència d'ocurrència i severitat d'aquestes inundacions ha anat en augment al llarg de l'últim segle. La freqüència de acqua alta s'ha incrementat de menys de 10 vegades per any a més de 60 vegades per any. Pel que fa a la severitat, el pitjor cas de acqua alta registrat va ser la inundació de 1966, quan les aigües van superar el nivell normal de marea en més d'un metre, van arribar als 198 cm i el 96% de la ciutat va resultar inundada.
El 31 d'octubre de 2004 les aigües van arribar 135cm i es va inundar el 80% de la ciutat. El desembre de 2008, tempestes provinents de l'Adriàtic van produir una inundació que va marcar un registre de 1.56 m i el novembre de 2019 les aigües van arribar als 187 cm en la pitjor inundació des de la de 1966.

## Efectes

Segons la severitat l'acqua alta afecta diferents àrees de la ciutat. La taula adjunta mostra el percentatge de la ciutat que és coberta depenent del nivell de la inundació:
| Nivell de marea | Percentatge de la ciutat que s'inunda |
| +90 cm | 2% |
| +100 cm | 5% |
| +110 cm | 12% |
| +120 cm | 28% |
| +130 cm | 46% |
| +140 cm | 59% |
| +150 cm | 70% |
| +160 cm | 77% |
| +170 cm | 82% |
| +180 cm | 85% |
| +190 cm | 88% |
| +200 cm | 91% |
| >+200 cm | 100% |

## Referències

* 1 2 Buj, Anna «Venecia sufre su peor inundación desde el desastre de 1966». La Vanguardia, 13-11-2019 [Consulta: 13 novembre 2019].
* ↑ Irish Times, http://www.irishtimes.com/newspaper/world/2008/1202/1228169324808.html Arxivat 2010-10-27 a Wayback Machine.
* ↑ Municipalitat de Venecia Arxivat 2011-07-23 a Wayback Machine. - Centro Previsioni e Segnalazioni Maree
Un llibre amb gran quantitat d'informació sobre el tema i la seva història és "Venice Against the Sea: A City Besieged" per John Keahey (Thomas Dunne Books, St Martin's Press, March 2002)

## Enllaços externs

* Agència de l'Aigua de Venècia Arxivat 2008-12-20 a Wayback Machine.
# Acromatòpsia

L'acromatòpsia o monocromatisme és la incapacitat de percebre els colors. És una malaltia genètica, congènita i estacionària (no progressiva), lligada al cromosoma X. També s'utilitza aquest terme per designar efectes anàlegs que han estat adquirits com a resultat d'una malaltia o accident.
Consisteix en una anomalia de la visió (en particular, una retinopatia perifèrica bilateral) a conseqüència de la qual només són percebuts els colors blanc i negre. En certs casos d'acromatòpsia, la persona que la pateix només pot percebre els colors primaris. Afecta els bastons i als cons blaus de la retina. En el cas de la ceguesa als colors adquirida hi ha, generalment, una interrupció en les vies neuronals entre l'ull i els centres de la visió del cervell en lloc de la pèrdua de la funció dels cons.
Les formes congènites d'acromatòpsia es consideren estacionàries i no empitjoren amb l'edat.
A causa de la saturació de les varetes, els acromats tenen una aversió a la llum, en brillantor mitjana i alta. A causa d'aquesta forta fotofòbia, els afectats parpellegen o tanquen parcialment els ulls. Reduir l'enlluernament és possible gràcies a les ulleres de filtre. Entre els diversos símptomes de l'acromatòpsia, la fotofòbia es considera el símptoma més molest i incapacitant, segons una enquesta feta a 226 malalts.
Tradicionalment, s'estima que aquesta malaltia afecta una de cada 30.000 persones (dades epidemiològiques recents assenyalen, als EUA, un cas cada 33.000 habitants), i per això es considera dins de les anomenades malalties minoritàries. Afecta per igual a ambdós sexes. A més de la manca de capacitat per percebre els colors, hi ha una pèrdua important d'agudesa visual, gran dificultat de visió en condicions d'alta lluminositat, per exemple a les hores centrals del dia, fotofòbia i nistagme (moviments anòmals i involuntaris dels ulls).

## Acromatòpsia parcial

L'anomenada acròmatopsia parcial és un sinònim de daltonisme, en tant que l'acròmatopsia cerebral al·ludeix a un subgrup de casos en els quals la pèrdua de visió de colors s'associa a un dany de l'escorça visual extraestriada.
S'ha identificat el gen causant d'aquesta malaltia, localitzat a Xq28. Tot i que són dades molt preliminars, usant teràpia gènica s'han pogut curar ratolins que patien aquesta malaltia.

## Vegeu també

* Eyeborg.

## Referències

* ↑ S. Defoort-Dhellemmes, T. Lebrun, C.F. Arndt, I. Bouvet-Drumare, F. Guilbert, B. Puech, J.-C. Hache. «Achromatopsie congénitale : intérêt de l'électrorétinogramme pour le diagnostic précoce» (en anglès), 2004. [Consulta: 3 març 2024]..
* ↑ Sandrine Cabut, Sur cet atoll paradisiaque, on voit le monde en noir et blanc, Le Monde, 28 juillet 2014.
* ↑ 7 août 2018
* ↑ «El caso de la isla de los ciegos al color» (en castellà). Diari El Mundo, 08-07-2000. [Consulta: 20 novembre 2009].
* ↑ (anglès) Michael C. Brodsky, Pediatric Neuro-Ophthalmology, p.401
# Els misteris de les majorets

Els misteris de les majorets o Assassinat a Brouage (títol original en francès, Les Mystères des majorettes) és un telefilm francès, de la col·lecció Els misteris de.... Dirigit per Lorenzo Gabriele i escrit per Laure Duthilleul, es va estrenar al canal belga La Une el 22 de març de 2020 i al canal francès France 3 el 30 de març, quan va ser seguit per 4,84 milions d'espectadors. Es va rodar el setembre de 2019 a Brouage. S'ha doblat al valencià per a À Punt amb el títol d'Assassinat a Brouage, i al català central per a TV3 amb el nom d'Els misteris de les majorets.

## Repartiment

* Isabelle Vitari: Claire Verbecq
* Alexandre Varga: David
* Marie Bunel: Patricia
* Michèle Moretti: Éliette
* Jade Phan-Gia: Madame Li
* David Van Severen: amic d'en David

## Referències

* 1 2 «Pel·lícules - Els misteris de les majorets». TV3, 29-10-2023. [Consulta: 29 octubre 2023].
* 1 2 «Assassinat a Brouage». À Punt, 29-01-2022. [Consulta: 28 abril 2023].
* ↑ «Les Mystères des majorettes : une enquête pour touristes ?» (en francès), 22-03-2020. [Consulta: 28 abril 2023].
* ↑ «Audiences TV Prime (samedi 30 mai 2020) : Les mystères des majorettes en tête devant Stars 80, Nagui enfonce Dr Harrow» (en francès). Toutelatele, 31-05-2020. [Consulta: 28 abril 2023].
* ↑ «Le téléfilm de France 3, Les Mystères de Brouage, est actuellement en tournage en Charente-Maritime» (en francès). [Consulta: 28 abril 2023].
# Daudi Chwa II

Daudi Chwa II fou el trenta-quatré kabaka del Regne Buganda, a l'actual sud d'Uganda, del 1897 al 1939.

## Biografia

Va nàixer el 8 d'agost del 1896 a Mengo. Era el cinqué fill de kabaka Danieri Basammula-Ekkere Mwanga II Mukasa, kabaka de Buganda, entre el 1884 i el 1888, i també entre el 1889 i el 1897. Sa mare era Abakyala Evalini Kulabako, del clan Ngabi, la quarta de les setze esposes de son pare.
Va pujar al tron l'agost del 1897, després de la deposició forçosa del seu pare per les autoritats colonials britàniques. En el moment de la seua coronació, sols tenia un any de vida. Va viure a Mengo Hill, i va ser educat al Kings College de Budo.
El 8 d'agost del 1914 se li va concedir una comissió honorífica com a tinent de l'exèrcit britànic i el nomenaren capità honorari el 22 de setembre del 1917. Va ser nomenat company honorari de l'Orde de Sant Miquel i Sant Jordi en els honors d'Any Nou del 1918 i fou ascendit a Cavaller Comandant Honorari el 16 de febrer del 1925. També el nomenaren Cavaller Comandant honorari de l'Orde de l'Imperi Britànic en els honors de la coronació, el 1937 i Comandant de l'Orde de la Corona (Bèlgica) el 1918.

## Descendents

Segons la tradició, va tenir 36 fills: 20 fills i 16 filles.

## Referències

* ↑ «The Abalasangeye Dynasty: Genealogy: 1897 - 1939 Captain H.H. Kabaka Sir Daudi Chwa II, Kabaka of Buganda». Royalark.net (RAN), 25-08-2015. [Consulta: 25 agost 2015].
* 1 2 «34396» (en anglés). London Gazette, 11-05-1937, pàg. 3098.
* 1 2 «31039» (en anglés). The London Gazette, 26-11-1918, pàg. 14102.
* 1 2 «33021» (en anglés). The London Gazette, 17-02-1925, pàg. 1166.

## Vegeu també

* Buganda.