OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Carrilades Ibero Romanes de L'Énova

Les carrilades ibero-romanes de l'Énova són uns solcs fets a les roques pels quals canalitzaven les rodes dels carros, per facilitar el transport de mercaderies pesades per terrenys de difícil trànsit. Les carrilades tenien unes dimensions concretes, relacionades amb la distància entre els eixos dels carros que hi transitaven. Per això, són considerats camins capaços tan sols per al pas d'un carro.
Les carrilades de l'Énova connecten perpendicularment la Via Augusta amb la costa mediterrània, passant per la vil·la romana de Cornelius, la zona del Pi d'Ambrosio, i creuant la vall de Barxeta. Se'n coneixen tres trams: dos que es troben entre Ènova i Barxeta i fan un total d'uns 1000 metres (un tram de 600 m i un altre de 400 m) i un tercer molt curt, de només uns 3 metres. Els solcs de les roderes tenen un profunditat variable, des de gairebé imperceptibles fins a una profunditat de 25 a 30 centímetres.
Aquestes carrilades estan directament relacionades amb l'explotació de les pedreres de marbre rosa dels Quatre Camins, o Llosar dels Frares, també al municipi de l'Énova.
Una part d'aquestes carrilades va ser descoberta de casualitat durant uns treballs de neteja i esbrossada, amb la qual cosa es va poder connectar prop de cent metres lineals d'aquestes empremtes iberoromanes que l'ajuntament intenta aconseguir declarar BIC al costat de la vila Cornelius i el planter dels Quatre Camins.
Segons els especialistes, els rodaments anaven des del planter fins a la costa, i en direcció oposada cap a terres de l'interior, esculpint així el camí que transitaven els carros, amb rodes revestides de ferro, des del segle I aC. fins al III d.C.
Les carrilades ibero-romanes de l'Énova presenten diferents amplades, superposant-se les romanes a les ibèriques. Això posa en relleu que certament gran part d'aquest camí ja existia en època dels ibers, anomenant-se Via Heràclea, per la qual cosa les carrilades de l'Énova uns camins sobre camins.

## Referències

* ↑ Diccionario de la Lengua Española. Real Academia de la Lengua. Vigésima edición. Tomo I p280. ISBN 84-239-4778-5
* 1 2 Fandos, Pascual. «Una de romanos en l’Énova» (en castellà). Levante, 07-02-2021. [Consulta: 14 juliol 2023].
* 1 2 Arasa i Gil, Ferran «Els camins antics de la partida de Ferriol d'Elx (el Baix Vinalopó)». Lvcentvm, XXVIII, 2009, pàg. 75-90.
* ↑ Fandos, Pascual. «L'Ènova descubre más carriladas» (en castellà). Levante, 10-12-2018. [Consulta: 14 juliol 2023].
* 1 2 ValenciaBonita. «Las Carriladas Ibero-Romanas de L’Énova, una joya patrimonial junto a la carretera» (en castellà), 08-03-2021. [Consulta: 14 juliol 2023].
* ↑ «¿Para cuando, la declaración de BIC del "Parque Arqueológico Romano" de L'ÈNOVA? - Tomas Giner a las Cortes Valencianas» (en castellà). OSOIGO. [Consulta: 14 juliol 2023].
# Martin Velits

Martin Velits (Bratislava, 21 de febrer de 1985) és un ciclista eslovac, ja retirat, que fou professional del 2004 al 2017. El seu germà bessó Peter també és ciclista professional.
En el seu palmarès destaquen dos campionats nacionals, un en ruta, el 2009, i un en contrarellotge, el 2010.

## Palmarès

* 2003
** 1r a la Volta a Àustria júnior
** 1r al Gran Premi Rüebliland
** Vencedor d'una etapa de la Volta a la Baixa Saxònia júnior
* 2004
** Campió d'Eslovàquia en contrarellotge sub-23
* 2005
** Campió d'Eslovàquia en ruta sub-23
** Vencedor d'una etapa al Giro del Cap
* 2006
** Campió d'Eslovàquia en ruta sub-23
** 1r al 94.7 Cycle Challenge
* 2009
** Campió d'Eslovàquia en ruta
* 2010
** Campió d'Eslovàquia en contrarellotge

### Resultats al Tour de França

* 2012. 88è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2008. 73è de la classificació general
* 2009. 95è de la classificació general
* 2010. 106è de la classificació general
* 2011. 125è de la classificació general
* 2014. 130è de la classificació general
* 2015. 117è de la classificació general
* 2016. 152è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2012. No surt (18a etapa)

## Referències

* ↑ «Velits retires from Quick-Step after 11 years as a pro», 13-10-2017. [Consulta: 13 octubre 2017].
* ↑ published, Zeb Woodpower. «Martin Velits: Now it's time to rediscover why I started riding my bike» (en anglès), 24-10-2017. [Consulta: 20 desembre 2023].
* 1 2 ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Martin VELITS» (en italià). [Consulta: 20 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Margarita Frigola Prats

Margarita Frigola Prats (la Bisbal d'Empordà, Baix Empordà, 7 de març de 1954 - Corçà, Baix Empordà, 20 de maig de 1987) fou una atleta catalana especialitzada en curses de llarga distància.
Membre del Club Atlètic Bisbalenc, va ser atleta de fons que guanyà tres vegades els 100 km de Santander els anys 1983, 1985 i 1986. També es proclamà campiona d'Espanya després de btre el rècord el 1985 amb 10h.15'34" i l'any següent baixant la seva marca a 9h.29'25", i establí un nou rècord de Catalunya en l'altra el 1985. L'any 2014 la seva marca ocupa l'onzè lloc dins del rànquing d’Espanya absolut femení. Morí en ser atropellada mentre entrenava al terme de Corçà, mentre portava a terme el recorregut de 15 quilòmetres que feia diàriament. La seva germana Catalina (31 de març de 1963), també fou atleta de fons i es proclamà campiona de Catalunya de marató el 1982.
En reconeixement d'aquesta atleta bisbalenca, la Bisbal de L'Empordà, va donar el nom d’“Espai Margarita Frigola Prats” a un espai esportiu del sector del Bosquetet d'aquesta població.

## Referències

* ↑ «Margarita Frigola Prats». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «Actes de commemoració del Dia Internacional de les dones 2015. “Mou-te per la igualtat!” El recorregut va acabar en un espai esportiu al qual es va donar el nom d’“Espai Margarita Frigola Prats”». Ajuntament de La Bisbal de l'Empordà, 12-03-2015. Arxivat de l'original el 11 de novembre 2022 [Consulta: 11 novembre 2022].
* ↑ «Fallece una atleta arrollada por un vehiculo que se dió a la fuga. Margarita Frigola, ganadora de las dos últimas ediciones de los 100 kilómetros de Santander, fue hallada muerta ayer por la mañana en el termino municipal de Corçà, en Gerona. Al parecer, mientras entrenaba en la carretera, fue arrolada por un camión». El País, 21-05-1987 [Consulta: 11 novembre 2022].
# Grigori Kriss

Grigori Iàkovitx Kriss (en ucraïnès: Григорій Якович Крісс; en rus: Григорий Яковлевич Крисс, Grigori Iàkovlevitx Kriss) (Kíiv, 24 de desembre de 1940) és un tirador ucraïnès, ja retirat, que competí per la Unió Soviètica i que guanyà quatre medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 24 de desembre de 1940 a la ciutat de Kíiv, població situada en aquells moments a la República Socialista Soviètica d'Ucraïna (Unió Soviètica) i que avui dia és la capital d'Ucraïna.

## Carrera esportiva

Va participar, als 23 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1964 realitzats a Tòquio (Japó), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en la prova individual en la modalitat d'espasa, a més de finalitzar setè en la prova per equips. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1968 celebrats a Ciutat de Mèxic (Mèxic) aconseguí guanyar la medalla de plata en les proves individual i per equips. Finalment, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1972 realitzats a Múnic (Alemanya Occidental) guanyà la medalla de bronze en la prova per equips, però no aconseguí guanyar cap medalla en la prova individual.
Al llarg de la seva carrera guanyà vuit medalles en el Campionat del Món d'esgrima, entre elles tres medalles d'or. També guanyà cinc campionats soviètics d'espasa, el 1964, 1965, 1967, 1968 i 1970.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Grigory Kriss». [Consulta: 23 desembre 2023].
* 1 2 «КРИСС Григорий Яковлевич | Российские спортсмены | Спортивная Россия» (en rus). [Consulta: 23 desembre 2023].
* ↑ «Grigori Kriss». [Consulta: 23 desembre 2023].
# Grist

Grist (també en aragonès, Grist; nom oficial castellà, Eriste) és una població de la vall de Benasc que pertany al municipi de Saünc, a la província d'Osca.
Es troba a una alçada de 1.118 metres, a la vora de l'embassament de Llinsoles, on les aigües de l'Aigüeta de Grist es troben amb les del riu Éssera. És punt de partida per pujar al pic de Pocets o Llardana.
L'any 2013 hi ha 152 persones registrades (173 persones l'any 1991). L'església de la plaça major, dedicada a Sant Fèlix, està construïda sobre una església romànica molt modificada.
Fins a l'any 1846 pertanyia al municipi de Benasc, però se'n separà, juntament amb Eressué, en virtut dels nous districtes municipals creats aquell any.

## Rutes

Les següents rutes de senderisme passen por la localitat:
* PR-HU 32 : finalitza aquí el seu trajecte.
* PR-HU 33 : comença aquí el seu trajecte.
* PR-HU 34 : comença aquí el seu trajecte.
* PR-HU 35 : comença aquí el seu trajecte.
* PR-HU 36 : comença aquí el seu trajecte.
* PR-HU 51 : finalitza aquí el seu trajecte.

## Referències

* 1 2 «Grist». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Grottaferrata

Grottaferrata és una ciutat de 20.492 habitants en la ciutat metropolitana de Roma Capital, en la zona dels turons Albaneses, que forma part dels Castelli Romani. La localitat és coneguda sobretot per seva abadia.
Abadia de monjos basilians, que probablement ocupa el mateix lloc de la quinta de Túsculum de Ciceró. Fundada el 1004 per l'abat san Nil, o Nil el jove, monjo italogrec. Fins al 1131 l'abadia florí notablement, però en aquesta any el rei Roger de Sicília, aliat amb els gibel·lins, devastà el monestir i els seus voltants i en anys posteriors els monjos hagueren de refugiar-se a Montecassino. A mitjan segle xiii Frederic II feu de Grottaferrata el seu quarter general de durant el setge de Roma.
El 1462 començaren a governar a Grottaferrata els abats comendataris, que tots foren cardenals. fins al 1608 la comunitat fou governada per priors, però en aquest any Grottaferrata fou unida per Gregori XIII a la Congregació de monjos basilians. El 1901 es posaren en vigor les noves constitucions i l'abat Arseni Peregrini vingué a continuar la sèrie dels abats perpetus interrompuda des de 1462. El ritu grec introduït per sant Nil fou a poc a poc llatinitzant-se, però el 1881 Lleó XIII el tornà al seu primitiu estat.
L'abadia ha estat sempre una escola on s'ha cultivat la literatura grega. Entre els personatges més erudits mereixen especial memòria en els últims temps l'abat Cozza Luzi (mort el 1905), continuador de la Nova biblioteca Patrum, del cardenal Mai. El monestir restà exempt de la jurisdicció episcopal des de Calixte II, Benet XIV confirmà aquesta exempció elevant-lo a la dignitat d'Abadia Nullius.
El monestir és monument nacional des de 1874 i basilical la seva església des de 1903. Els monjos d'aquesta abadia publiquen des de fa anys una revista de gran vàlua: Roma e l'Oriente. A més, van publicant una col·lecció d'estudis d'Orient.

## Evolució demogràfica de Grottaferrata

| 1871 | 1901 | 1921 | 1951 | 1971 | 1991 | 2001 | 2007 |
| 1.241 | 2.233 | 3.514 | 6.701 | 11.361 | 16.234 | 17.663 | 20.492 |
Font: ISTAT

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 26, pàg. 1389 (ISBN 84-239-4526-X)
# Groundation

Groundation és un grup de roots reggae estatunidenc amb influències de jazz i dub del comtat de Sonoma, al nord de Califòrnia. Duu el nom de la cerimònia rastafari de Grounation. Al llarg dels anys, Groundation ha actuat en nombrosos països dels 5 continents. El 2022 va publicar el seu desè àlbum d'estudi titulat One Rock.

## Història

Format a la tardor de 1998 per Harrison Stafford, Groundation va començar al campus del programa de jazz de la Sonoma State University. Harrison va formar el grup inicial amb el baixista Ryan Newman, el teclista Marcus Urani i el bateria Jason Bodlovitch, que eren companys d'estudis. Entre 1999 i 2001, Stafford va impartir el primer curs sobre Història de la Música Reggae a la universitat. El 1999 Stafford es va sumar a Kris Dilbeck per a fundar Young Tree Records i publicar l'àlbum de debut de Groundation Young Tree.
El Grounation Day és un important dia sagrat rastafari que se celebra el 21 d'abril i commemora la primera visita de l'emperador d'Etiòpia Haile Selassie a Jamaica el 1966. El Grounation Day és el segon en importància després del Dia de la Coronació, que se celebra el 2 de novembre, en honor a la coronació de Haile Selassie el 1930.
El 1999, mentre estava a Jamaica, Stafford va conèixer l'enginyer de so Jim Fox, que va participar en la producció de molts dels llançaments més emblemàtics de RAS Records. Fox va remasteritzar tant Young Tree com Each One Teach One i va gravar Hebron Gate (2002). Fox ha continuat treballant amb Groundation en cada àlbum posterior, ajudant a donar forma al seu so a We Free Again (2004), Upon The Bridge (2006), Here I Am (2009), Building An Ark (2012) i A Miracle (2014). De la mateixa manera, l'aspecte gràfic de Groundation va a càrrec de l'amic de la infància de Stafford, Giovanni Maki, qui crea tots els dissenys visuals des del principi.

## Discografia
### Àlbums d'estudi

* 1999: Young Tree
* 2001: Each One Teach One
* 2002: Hebron Gate
* 2004: We Free Again
* 2005: Dub Wars
* 2006: Upon the Bridge
* 2008: Rockamovya
* 2009: Here I Am
* 2011: Gathering of the Elders
* 2011: We Dub Again (remescles dub de We Free Again)
* 2012: Building an Ark
* 2014: A Miracle
* 2016: Each One Dub One
* 2018: The Next Generation
* 2020: The Next Generation Live
* 2022: One Rock

## Referències

* ↑ «Entrevista a Groundation por Supah Frans» (en castellà). DotheReggae.com, 02-02-2015. [Consulta: 29 agost 2024].
* ↑ «El colectivo reggae Groundation vuelve a Madrid y Barcelona» (en castellà). Mondo Sonoro, 06-10-2022. [Consulta: 29 agost 2024].
* ↑ «Groundation » Press». groundation.com. Arxivat de l'original el 6 de juliol 2015. [Consulta: 4 juliol 2015].
* 1 2 «Groundation Releases Tenth Studio Album "One Rock" On Easy Star Records». www.gratefulweb.com. [Consulta: 13 maig 2022].
* 1 2 «Groundation sticks to basics» (en anglès americà). Jamaica Observer, 05-06-2012. [Consulta: 10 abril 2023].
* ↑ «Groundation » Music Player». groundation.com. [Consulta: 4 juliol 2015].
* ↑ «Rastafarianism». www.religionfacts.com. [Consulta: 3 novembre 2015].
* ↑ «Reggae Reviews: Groundation», 01-02-2013. Arxivat de l'original el 2013-02-01. [Consulta: 29 agost 2024].
# Großthiemig

Großthiemig és un municipi alemany que pertany a l'estat de Brandenburg. Forma part de l'Amt Schradenland. Està situat a uns 15 quilòmetres al sud-est d'Elsterwerda, a la frontera de Saxònia.

## Evolució demogràfica

Població de Großthiemig de 1875 a 2007 :
| Any | Població | Any | Població | Any | Població | Any | Població | Any | Població |
| 1875 | 1200 | 1946 | 1776 | 1989 | 1462 | 1995 | 1368 | 2001 | 1305 |
| 1890 | 1300 | 1950 | 1742 | 1990 | 1455 | 1996 | 1350 | 2002 | 1287 |
| 1910 | 1400 | 1964 | 1554 | 1991 | 1414 | 1997 | 1346 | 2003 | 1285 |
| 1925 | 1516 | 1971 | 1568 | 1992 | 1388 | 1998 | 1323 | 2004 | 1242 |
| 1933 | 1281 | 1981 | 1529 | 1993 | 1768 | 1999 | 1295 | 2005 | 1203 |
| 1939 | 1274 | 1985 | 1479 | 1994 | 1390 | 2000 | 1315 | 2007 | 1190 |
# Eleusine

Eleusine és un gènere de plantes de la subfamília de les cloridòidies, família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins. Inclou les següents espècies
* Eleusine africana a Àfrica (des de Sud-àfrica a Egipte i Senegal), Madagascar, Comores, Sinaí, Aràbia Saudita, Iemen, Oman
* Eleusine coracana tropical Àfrica ; naturalitzada a parts d'Àsia (Aràbia, Índia, Xina, Japó, Indonèsia, etc.), Austràlia Occidental, Fiji, Micronèsia, etc.
* Eleusine floccifolia a Eritrea, Etiòpia, Somàlia, Iemen
* Eleusine indica a Àsia, Àfrica, Papuàsia; naturalitzada al Mediterrani, Austràlia, Amèrica, i diverses illes
* Eleusine intermedia a Kenya, Etiòpia
* Eleusine jaegeri a Kenya, Etiòpia, Tanzània, Uganda
* Eleusine kigeziensis a Etiòpia, Uganda, Zaire, Rwanda, Burundi
* Eleusine multiflora a Kenya, Etiòpia, Tanzània, Eritrea, Iemen, Aràbia Saudita; naturalitzada in Sud-àfrica, Mèxic, Lesotho
* Eleusine semisterilis a Kenya
* Eleusine tristachya a Brasil, Bolívia, Paraguai, Uruguai, Argentina, Xile incloent les illes de Juan Fernández
Abans s'hi inclogueren diverses espècies reclassificades als gèneres Acrachne, Aeluropus, Chloris, Coelachyrum, Dactyloctenium, Dinebra, Disakisperma, Eragrostis, Harpochloa, Leptochloa Ochthochloa, Sclerodactylon, Uniola i Wangenheimia.

## Referències

* 1 2 Kew World Checklist of Selected Plant Families
* ↑ The Plant List search for Eleusine
# Grup Memphis

El Grup Memphis va ser un moviment d'arquitectura i disseny industrial molt influent dels anys 1980, fundat per l'arquitecte i dissenyador Ettore Sottsass l'11 de desembre de 1980. El grup va fer una aproximació al disseny innovadora i creativa, amb peces brillants, acolorides i impactants, dotades de sentit de l'humor, que es contraposaven als dissenys foscos, polits i minimalistes de l'època post-Bauhaus dels anys 1970 que imperava a Europa.
Sottsass va organitzar una reunió amb alguns dissenyadors famosos per a formar un grup de disseny col·laboratiu. Es va anomenar Memphis després que la cançó de Bob Dylan, "Stuck Inside of Mobile with the Memphis Blues Again" sonés repetidament durant aquella tarda. Es va acordar que els integrants es reunirien de nou amb els seus dissenys el febrer de 1981. El resultat va ser un debut molt aclamat al Saló del Moble de Milà, la fira de mobiliari més prestigiosa del món. El grup, que va comptar eventualment amb Michele de Lucchi, Matteo Thun, Xavier Mariscal, Marco Zanini, Aldo Cibic, Andrea Branzi, Barbara Radice, Martine Bedin, George J. Sowden i Nathalie Du Pasquier, es va dissoldre el 1988.

## Influència i llegat

El Grup Memphis va influir dissenyadors com Philippe Starck. A l'Argentina va portar a la creació del Grupo Visiva, fundat per Ricardo Blanco i altres dissenyadors, que produïen objectes amb una estètica en la línia de la del Grup Memphis. També fou la inspiració de les il·lustracions conegudes com a Corporate Memphis, implementades per Facebook i convertides un dels estils més criticats del disseny gràfic.

## Referències

* ↑ Huang, Liz «Blue people and long limbs: How one illustration style took over the corporate world» (en anglès). WebFlow, 14-03-2022. Arxivat de l'original el 16 de novembre 2022 [Consulta: 5 maig 2024].
* ↑ Gabert-Doyon, Josh «Why does every advert look the same? Blame Corporate Memphis» (en anglès). Wired, 24-01-2021 [Consulta: 5 maig 2024].
* ↑ DeVinney, Daniel James. The post-racial imaginary: Visual logics of race in the Obama and Trump eras (Tesi) (en anglès). Universitat d'Illinois, 2023-07-11 [Consulta: 5 maig 2023].

## Enllaços externs

* Article sobre el Grup Memphis
* Pàgina del Museu de Memphis
* Article del Guardian sobre l'impacte del Grup Memphis
# Grup Progressista d'Åland

El Grup Progressista d'Åland (suec: Ålands Framstegsgrupp) va ser un partit polític de les Illes Åland. A les eleccions de 1999 i 2003, el partit va obtenir un representant als parlaments provincials. En concret, el 2003 el partit va obtenir el 3,4% dels vots populars i 1 dels 30 escons del Parlament d'Åland. El partit no va participar en les eleccions del 2007.
El partit es va fundar el 16 d'agost de 1999 i es va registrar al registre de l'associació el juliol de 2000. El president del grup era Ronald Boman, el vicepresident era Pentti Timonen i el secretari era Rolf Söderback. Havent desertat del partit de Cooperació Liberal Boman va ser l'únic representant del seu partit als parlaments provincials (1995–2007). També va representar el seu partit a l'ajuntament de Mariehamn. A les eleccions municipals de 1999, va obtenir un representant (Timonen) també al consell de Finström.

## Referències

* ↑ Lansford, Tom; Muller, Tom. Political Handbook of the World 2012 (en anglès). SAGE, 2012-04-02, p. 480. ISBN 978-1-60871-995-2.
* ↑ Nordsieck, Wolfram. Parties and Elections in Europe: Parliamentary Elections and Governments since 1945, European Parliament Elections, Political Orientation and History of Parties (en anglès). BoD – Books on Demand, 2024-02-22, p. 210. ISBN 978-3-7583-3286-9.
* ↑ Publications, Europa. Western Europe 2003 (en anglès). Psychology Press, 2002-11-30, p. 184. ISBN 978-1-85743-152-0.
* 1 2 «Stirelse», 04-08-2002. Arxivat de l'original el 2002-08-04. [Consulta: 2 juny 2024].
# Astraspis

Astraspis (‘escut estrellat’) és un gènere extint de peixosprimitius sense mandíbules que visqué a l'Ordovicià. Aquesta espècie és l'única representant del grup dels astràspides. Els fòssils d'aquests peixos s'han trobat als Estats Units (Colorado, Arizona, Oklahoma, Wyoming) i el Canadà (Quebec); i també a l'est de Bolivia.
Està relacionat amb altres peixos ordovicians sud-americans, com Sacabambaspis i Arandaspis australià.

## Referències

* ↑ «Astrapida». Paleobiology Database. [Consulta: 24 desembre 2023].
* ↑ Sansom, Ivan J.; Smith, M. Paul; Smith, Moya M.; Turner, Peter «Astraspis - The anatomy and histology of an Ordovician fish». Palaeontology, 40, 3, 8-1997, pàg. 625–643. ISSN: 0031-0239.
* ↑ GAGNIER, P.-Y «Sacabambaspis janvieri, vertébré ordovicien de Bolivie. I: Analyse morphologique». Sacabambaspis janvieri, vertébré ordovicien de Bolivie. I: Analyse morphologique, 79, 1, 1993, pàg. 19–57. ISSN: 0753-3969.
* ↑ Gagnier, P.-Y. «Sacabambaspis janvieri, un heterostraceo del ordovicico superior de Bolivia». IV Congreso Latinoamericana de Paloentologia. Bolivia 1987, Santa-Cruz de la Sierra, Bolivia, 2, 1987, pàg. 665–677.

## Enllaços externs

* Astraspida a Tree of Life web project
# Keonjhar (ciutat)

Keonjhar o Kendujhar és una ciutat i municipi de l'Índia, a l'estat d'Orissa, capital del districte de Kendujhar (també Kendujhargarh) situada a 21° 38′ N, 85° 35′ E﻿ / ﻿21.63°N,85.58°E﻿ / 21.63; 85.58. Segons el cens del 2001 la població era de 51.832 habitant. La població el 1901 era de 4.532 habitants. La seva importància deriva d'haver estat capital del principat de Keonjhar, que des de l'1 de gener de 1948 va esdevenir un dels districtes d'Orissa.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.