OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Làrids

Els làrids (Laridae) són una família d'ocells marins de l'ordre dels caradriformes (Charadriiformes) que típicament habiten zones costaneres de gairebé tot el Món.

## Taxonomia

En la classificació de Sibley els làrids es consideraven a l'ordre dels ciconiformes i s'incloïa la subfamília Alcinae i els paràsits del gènere Stercorarius, ambdós grups actualment ubicats a famílies pròpies. Més tard els làrids s'han classificat en tres grups amb categoria de subfamília (o encara famílies separades): els larins (Larinae) amb les gavines, els esternins (Sterninae) amb els xatracs, i els rincopins (Rynchopinae) amb els bec de tisora. A partir de 2007, arran els treballs de Baker et al. s'obtenen cladogrames que no admeten la validesa d'aquests grups. Així i segons el Congrés Ornitològic Internacional, gavines, xatracs i becs de tisora formen la família dels làrids, amb 23 gèneres i 102 espècies:
* Ocells sovint classificats a la subfamília dels larins (Larinae) o a la família dels làrids (Laridae).
** Gènere Chroicocephalus, amb 12 espècies.
** Gènere Creagrus, amb una espècie: Gavineta cua de tisora (Creagrus furcatus).
** Gènere Hydrocoloeus, amb una espècie: Gavina menuda (Hydrocoloeus minutus).
** Gènere Ichthyaetus, amb 6 espècies.
** Gènere Larus, amb 24 espècies.
** Gènere Leucophaeus, amb 5 espècies.
** Gènere Pagophila, amb una espècie: Gavina d'ivori (Pagophila eburnea).
** Gènere Rhodostethia, amb una espècie: Gavina rosada (Rhodostethia rosea).
** Gènere Rissa, amb dues espècies.
** Gènere Xema, amb una espècie: Gavineta cuaforcada (Xema sabini).
* Ocells sovint classificats a la subfamília dels esternins (Sterninae) o a la família dels estèrnids (Sternidae).
** Gènere Anous, amb tres espècies.
** Gènere Chlidonias, amb 4 espècies.
** Gènere Gelochelidon, amb una espècie: Curroc (Gelochelidon nilotica).
** Gènere Gygis, amb una espècie: Xatrac blanc (Gygis alba).
** Gènere Hydroprogne, amb una espècie: Xatrac gros (Hydroprogne caspia).
** Gènere Larosterna, amb una espècie: Xatrac inca (Larosterna inca).
** Gènere Onychoprion, amb 4 espècies.
** Gènere Phaetusa, amb una espècie: Xatrac becgròs (Phaetusa simplex).
** Gènere Procelsterna, amb dues espècies.
** Gènere Sterna, amb 13 espècies.
** Gènere Sternula, amb 7 espècies.
** Gènere Thalasseus, amb 7 espècies.
* Ocells sovint classificats a la subfamília dels rincopins (Rhynchopinae) o a la família dels rincòpids (Rhynchopidae).
** Gènere Rynchops, amb tres espècies.

## Referències

* ↑ Seqüència de Sibley Arxivat 2013-11-11 a Wayback Machine. Rev. 18/03/2012
* ↑ Classificació del làrids en tres subfamílies a ADW Rev. 18/03/2012
* ↑ A.J.Baker, S. L. Pereira i T. A. Paton. 2007. Phylogenetic relationships and divergence times of Charadriiformes genera: Multigene evidence for the Cretaceous origin of at least 14 clades of shorebirds. Biol.«doi:10.1098/rsbl.2006.0606». Rev.18/03/2012
* ↑ Cladograma dels làrids a Tree Life Project Rev. 18/03/2012
* ↑ Classificació dels làrids a l'IOC Arxivat 2013-12-05 a Wayback Machine. Rev. 18/03/2012
# Leopoldo Serantes

Leopoldo Serantes (Filipines, 15 de març de 1962 - Manila, 1 de setembre de 2021) fou un boxejador i soldat filipí, guanyador d'una medalla olímpica.
El 1988 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Seül, on guanyà la medalla de bronze en la categoria del pes minimosca del programa de boxa. Aquesta victòria va suposar la primera medalla olímpica en 24 anys, des que el boxejador Anthony Villanueva, el seu entrenador, va guanyar una medalla de plata als Jocs Olímpics d'Estiu de 1964, i la sisena total de Filipines fins aquell moment. Quan va competir als Jocs de 1988 era sergent de l'exèrcit filipí.
En el seu palmarès també destaqca una medalla de plata als Jocs Asiàtics de 1985 i dues medalles d'or als Jocs del sud-est asiàtic, el 1985 i 1987.
Una malaltia pulmonar obstructiva crònica li provocà la mort el setembre de 2021.

## Referències

* 1 2 Siddayao, Antonio M. «End of a Dream». Manila Standard. Manila Standard News, Inc., 30-09-1988, p. 32.
* 1 2 «Olympedia – Leopoldo Serantes». [Consulta: 26 maig 2024].
* ↑ «GA raises Serrantes' incentive». Manila Standard. Manila Standard News, Inc., 30-09-1988, p. 30.
* ↑ «Mayor Prevents Eviction Of Olympic Medal-Winning Boxer's Family». Associated Press, 28-09-1988.
* ↑ «Olympic boxing medalist Leopoldo Serantes dies» (en anglès). Rappler, 01-09-2021. [Consulta: 1r setembre 2021].
* ↑ «Seoul Games bronze medalist Serantes, 59, passes away». Tiebreaker Times, 01-09-2021.
# Lidia Camprubí i Barris

Lidia Camprubí i Barris (Manresa, Bages, 13 de març de 1946 - Manresa, Bages, 8 de desembre de 1968) fou una nedadora catalana, membre del Club Natació Manresa.

## Biografia

La seva germana Marta Camprubí recordava que totes dues vam començar a anar a la piscina de molt petites, quan les dones només hi podien anar els dimecres de 7 a 11 del matí. Fora d'aquest horari no estava ben vist que les nenes o les dones freqüentessin la piscina, es considerava un ambient només per a homes.
El 18 de juny del 1955 es va inaugurar la piscina coberta del Club Natació Manresa i l'entitat va fitxar gairebé dos anys després l'entrenador neerlandès Cor Braasem, una figura decisiva en la carrera esportiva de la Lidia.
Entre el 1957 i el 1962, va obtenir uns grans resultats, als 13 anys, la manresana va fer el rècord català de 200 metres lliures. I el 1960 no va anar als Jocs Olímpics de Roma, tot i que tenia la marca mínima, perquè Espanya no hi podia enviar dues nedadores i la canària Rita Pulido va ser l'afortunada.
Medalles i records van coronar una trajectòria interrompuda el 8 de desembre del 1968 quan viatjava de copilot en un 600.

## Referències

* 1 2 «Lídia Camprubí Barris». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Manresanes que han fet història». [Consulta: 12 desembre 2017].
# Mesurador de Bourdon

El mesurador de Bourdon (o manòmetre de Bourdon) és un instrument per mesurar la pressió d'un fluid. Consisteix en un tub en forma d'espiral i de secció ovalada, un extrem del qual està en contacte amb el fluid a mesurar i l'altre extrem està tancat. Quan la pressió del fluid es modifica, la secció ovalada també resulta modificada i l'extrem tancat del tub es mou; aquest moviment es transmet mecànicament cap a una agulla indicadora.

## Vegeu també

* Manòmetre
* Mesura de la pressió
* Sensor de pressió
# Corbs marins

Els corbs marins són un grup d'ocells que formen la família dels falacrocoràcids (Phalacrocoracidae), dins l'ordre dels suliformes (Suliformes). De classificació controvertida, els diversos autors han donat un nombre variable de gèneres. Tampoc hi ha hagut acord en el nombre d'espècies, i algunes que figuren en una classificació, apareixen com a subespècies en altra.
Els corbs marins són ocells marins de dimensions mitjanes. La majoria (incloent-hi totes les espècies de l'hemisferi nord) tenen plomatge negre o molt fosc, però algunes espècies de l'hemisferi sud tenen plomatge blanc i negre (i algunes, com el corb marí pigallat, presenten colors força vius). Moltes espècies tenen clapes de pell acolorida a la cara, que poden ser blau intens, taronja, vermell o groc, habitualment més intens durant l'estació d'aparellament. El bec és llarg, estret i afuat. Els peus tenen quatre dits amb membranes, característica de tots els pelicaniformes.
Són ocells costaners, més que no pas oceànics, i alguns han colonitzat aigües d'interior. Es troben arreu del món, excepte a les illes centrals del Pacífic. Tots ells són pescadors; se submergeixen a l'aigua i neden una estona sota la superfície, fins a profunditats de fins a 5 metres. Les seves plomes no són impermeables. Els corbs marins niuen en colònies, en arbres, illots rocallosos o penya-segats. Els ous són d'un color blavós i les cries s'alimenten per regurgitació.
Als Països Catalans se n'observen dues espècies: el corb marí gros com a hivernant molt comú i el corb marí emplomallat com a sedentari menys freqüent.

## Llistat de gèneres

Segons Handbook of the Birds of the World Alive (31/01/2015), aquesta família està formada per dos gèneres amb 35 espècies vives.
* Gènere Microcarbo, amb 5 espècies.
* Gènere Phalacrocorax, amb 30 espècies.
Altres classificacions han considerat que totes les espècies de la família pertanyen al gènere Phalacrocorax. També hi ha qui considera un tercer gènere, Leucocarbo, amb unes 15 espècies.

## Curiositats

A algunes regions de la Xina hi ha el costum d'ensinistrar corbs marins capturats de petits per pescar per als homes, posant-los una anella al voltant del coll perquè a l'hora de treballar no es puguin empassar els peixos, que els seus amos recullen de dintre la gola dels ocells.

## Referències

* 1 2 Del Hoyo, J., Sargatal, J., et al. On observar ocells a Catalunya Barcelona, 1989. ISBN 84-87334-01-6
* ↑ SCOC, Atles dels ocells nidificants de Catalunya 1999-2002 - Corb marí emplomallat (català)
* ↑ Clements 6th edition (version 6.9 incl. 2014 revisions)
* ↑ IOC World Bird Names, version 7.01 (2017)
* ↑ Sañé, Jaume. Els ocells. 2a edició. Valls: Cossetània Edicions, 2019, p. 24. ISBN 9788490348581.
* Siegel-Causey, D. 1988. Phylogeny of the Phalacrocoracidae. Condor 90: 885-905. PDF Arxivat 2011-06-06 a Wayback Machine. Rev. 7-07-2010
# Gracelyn Smallwood

Gracelyn Smallwood (Townsville, 1951) és una professora d'infermeria i llevadora a la Universitat Central de Queensland. És una aborígena australiana d'origen biri.

## Carrera d'infermeria

Smallwood es va formar en infermeria general, llevadora i infermeria psiquiàtrica a l'hospital de Townsville.
Va ser la primera indígena australiana a rebre un màster en ciències en salut pública per la Universitat James Cook.
El 2016, va ser nomenada professora d'infermeria i llevadora a la Universitat Central de Queensland.

## Altres papers

Smallwood ha sigut defensora dels drets dels aborígens i dels illencs de l'estret de Torres des de 1968.
El 15 de gener de 2020, es va anunciar que Smallwood seria un dels membres del Grup Nacional de codisseny de la Veu Indígena, un grup assessor governamental.

## Premis i reconeixements

Els premis i honors inclouen:
* Aborigen de l'any de Queensland el 1986
* Premi Memorial Henry Kemp la Societat Internacional per a la Prevenció de l'Abús i la Negligència Infantil el 1994
* Deadly Award a la trajectòria en la salut indígena el 2007
* Persona de l'any segons NAIDOC el 2014
* Membre de l'Orde d'Austràlia l'any 1992, pel seu servei a la salut i el benestar dels aborígens, i a la salut pública, especialment el VIH/SIDA.

## Obres publicades

* Smallwood, Gracelyn & Royal College of Nursing, Australia (1990), Aboriginal health by the year 2000, Royal College of Nursing, Australia, ISBN 978-0-909449-39-1
* Smallwood, Gracelyn (October 2011), Human rights and first Australians' well-being, <https://trove.nla.gov.au/work/163318589>. Consulta: 3 maig 2018
* Smallwood, Gracelyn (2015), Indigenist critical realism : human rights and First Australians' well-being, Routledge, ISBN 978-1-138-81036-5

## Referències

* 1 2 «Professor Gracelyn Smallwood AO: Board member, Townsville Hospital and Health Board». Queensland Health, 29-05-2017. Arxivat de l'original el 2018-05-03. [Consulta: 3 maig 2018].
* 1 2 Kovacic, Leonarda. «Smallwood, Gracelyn (1951 - )». The Australian Women's Register, 12-01-2009. Arxivat de l'original el 2018-05-03. [Consulta: 3 maig 2018].
* ↑ «New era for Smallwood». , 05-07-2016.
* 1 2 3 «National Co-design Group». Indigenous Voice. Arxivat de l'original el 18 July 2020. [Consulta: 18 juliol 2020].
# Graciela Noemí Ferrer Matvieychuc

Graciela Noemí Ferrer Matvieychuc (Mar del Plata, 22 de març de 1973) és una economista i política valenciana, diputada a les Corts Valencianes en la IX legislatura.

## Biografia

El 1998 es llicencià en Ciències Econòmiques i Empresarials en la Universitat d'Estiu de Gandia. També té màster en Economia Ecològica i Gestió Ambiental per la Universitat Autònoma de Barcelona i en Gestió Fluvial Sostenible i Gestió Integrada d'Aigües Superficials i Subterrànies per la Universitat de Saragossa. Des de 2006 és professora associada al Departament d'Economia Aplicada de la Universitat d'Estiu de Gandia i És professora d'Economia dels Recursos Naturals de la Universitat de València.
Entre 1999 i 2014 treballat en diversos projectes d'investigació sobre producció i política de l'aigua dels projectes europeus Sphere-Cleantool i Aquanet, i els espanyols PART-DMA i Scarce. D'aleshores ençà s'ha vinculat als moviments ecologistes que defensen els sistemes aqüífers, principalment l'Albufera i el riu Xúquer, fent xerrades i conferències, i elaborant documents tècnics i de posició sobre gestió i política de l'aigua per a ONGs de caràcter ecologista. Des de 2004 és vinculada a Xúquer Viu i des de 2012 a la Fundació Nova Cultura de l'Aigua i a la Xarxa per una Nova Cultura de l'Aigua de la Conca del Xúquer.
Entre gener de 2014 i maig de 2015 ha representat els interessos ambientals al Consell de l'Aigua de la Demarcació Hidrogràfica del Xúquer. Fou escollida diputada per la Coalició Compromís a les eleccions a les Corts Valencianes de 2015. És secretària de la Comissió d'Economia, Pressupostos i Hisenda de les Corts Valencianes.

## Referències

* 1 2 «Graciela Noemí Ferrer Matvieychuc». Corts Valencianes. [Consulta: 5 febrer 2024].
* ↑ Web de Socmays
* ↑ Aula virtual Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. de la Universitat de València
# Falcó cama-roig

El falcó cama-roig o xoriguer cama-roig (Falco vespertinus) és un ocell rapinyaire rar que pertany al gènere Falco de la família dels falcònids) Es troba a Europa de l'Est i l'Àsia central i el seu estat de conservació es considera de vulnerable.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «falcó cama-roig». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 355. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ «Seriemas, falcons». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ BirdLife International. «Red-footed Falcon. Falco vespertinus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2021. [Consulta: 29 agost 2022].

## Enllaços externs

* Guía de aves ibéricas Arxivat 2006-02-23 a Wayback Machine. (castellà)
* Classificació taxonòmica completa
* El xoriguer cama-roig a birdguides.com Arxivat 2006-10-08 a Wayback Machine.
* Galeria fotogràfica molt completa
# Palau de Charlottenlund

El Palau de Charlottenlund fou construït per la germana del rei Cristià VI de Dinamarca, la princesa Carlota Amàlia, de qui prengué el nom. Construït durant el bienni que va des de 1731 fins a 1733, fou dissenyat per l'arquitecte Johan Cornelius Krieger sota la supervisió de l'enginyer H.H. Scheel.
El castell fou ubicat a sobre d'un antic castell medieval anomenat Gyldenlund. El castell quedà com un residència emprada per diferents membres de la família reial danesa al llarg del segle xix i els primers trenta anys del segle xx.
Durant el llarg segle xix fou utilitzat molt especialment per la princesa Lluïsa Carlota de Dinamarca i pel príncep Guillem de Hessen-Kassel, pares de la princesa Lluïsa de Hessen-Kassel, esposa del rei Cristià IX.
A partir de l'any 1869, el Palau fou habitat pel príncep hereu Frederic VIII de Dinamarca i la seva esposa, Lluïsa de Suècia. En el castell hi nasqueren els futurs reis Cristià X de Dinamarca i Haakon VII de Noruega. Durant l'estada dels prínceps hereus, l'arquitecte Ferdinand Meldahl realitzà un canvi radical en el castell permetent que ressorgís el neoclassisme francès inicial del castell. Alhora es realitzà una important ampliació del castell amb una cancelleria i amb noves dependències de la Cort.
La reina Lluïsa de Suècia visqué al castell fins a la seva mort l'any 1926. Després de més de 200 anys ininterromputs d'habitar el castell, la família reial danesa cedí les instal·lacions a l'Institut de Pescadors i Científics Oceànics de Dinamarca que s'hi traslladaren l'any 1935.
El Castell de Charlottenlund és propietat de l'estat danès i és gestionat per l'Agència de Palaus i Propietats Reials. Encara avui és la seu de l'Institut de Pescador i Científics Oceànics de Dinamarca.
Els jardins del Palau, de gran extensió, pertanyen a l'anomenat estil anglès, basat en el predomini dels boscos i dels llacs artificials. Aquest estil fou introduït al Palau durant l'estada del rei Frederic VIII substituint un estil barroc o francès en els jardins del Palau.
# Serialització

En un context d'informàtica més modern, la serialització és el procés de guardar un objecte a un medi d'emmagatzematge (com pot ser un fitxer, o un buffer de memòria) amb la finalitat de transmetre'l a través d'una connexió en xarxa com una sèrie de bytes o en un format humanament més llegible com XML. La sèrie de bytes o el format es poden utilitzar per recrear un objecte que és idèntic en el seu estat intern a l'objecte original (de fet un clon). Aquest tipus de serialització s'utilitza principalment per transportar un objecte a través d'una xarxa, per persistir objectes a un fitxer o base de dades, o per a distribuir objectes idèntics a unes quantes aplicacions o localitzacions.
* Aquest procés de serialitzar un objecte també s'anomena desinflar (deflating en anglès) un objecte o ordenar (marshalling en anglès) un objecte.
* L'operació oposada, que extreu una estructura de dades d'una sèrie de bytes, és la deserialització (que s'anomena també inflating o unmarshalling).

## Referències

* ↑ «Serialization and Unserialization», 05-04-2015. Arxivat de l'original el 2015-04-05. [Consulta: 24 setembre 2018].

## Enllaços externs

Per Java:
* Object Serialization documentation (anglès)
* Java Object Serialization Specification (anglès)
* XML Data Binding Resources (anglès)
# Commercial Bank of Ethiopia SA

El Commercial Bank of Ethiopia Sports Association, també anomenat CBE SA o Ethiopia Nigd Bank, és un club etíop de futbol de la ciutat d'Addis Ababa. Disputa els seus partits a l'Addis Ababa Stadium.
El club va ser fundat l'any 1982 (1975 en el calendari etíop) pel banc del mateix nom. Fins a l'any 2010 fou conegut amb el nom Banks Sport Club.
El club vestia inicialment de blanc i negre. Posteriorment adoptà el color violat.

## Palmarès

* Lliga etíop de futbol:
** 2023–24
* Copa etíop de futbol:
** 2004
* Copa Ciutat d'Addis Ababa:
** 2014

## Referències

* ↑ «Ethiopia 2006/07». RSSSF.
* ↑ «Commercial Bank: Team Profile». Ethiofootball.
* ↑ «Banks SC». crankshaw-sports-stats.com. [Consulta: 1r març 2025].
* ↑ «En route vers la Ligue des Champions Féminine : Commercial Bank of Ethiopia». CAF online. [Consulta: 1r març 2025].
* ↑ «Yanga get one foot in group stage». dailynews.co.tz. [Consulta: 1r març 2025].
* ↑ «Ethiopia - List of Champions». www.rsssf.com. [Consulta: 24 març 2018].
* 1 2 «Ethiopia - List of Cup Winners». www.rsssf.com. [Consulta: 24 març 2018].
# Perea

Perea (en llatí Peraea, en grec antic Περαία) és el nom donat pels israelites a la regió a l'est del Jordà entre el llac Tiberíades i la mar Morta.
Les ciutats principals van ser Amathus i Betharamphtha. Els límits eren entre la ciutat de Pel·la al nord, la de Filadelfia a l'est, Moab al sud, i el Jordà a l'oest.
Els cananeus la van dominar fins al segle xiv aC quan va passar a Ammon. Al segle xiii aC va passar al rei cananeu Sihon d'Hesbon però al segle següent se'n van apoderar els israelites. Va pertànyer a Israel fins a la meitat del segle ix aC quan els ammonites la van tornar a ocupar.
Els macabeus la van recuperar cap a l'any 160 aC. El 63 aC va passar a Roma. El 4 aC un esclau d'Herodes el Gran, Simó, es va apoderar de la regió i va reclamar el títol reial del seu senyor difunt; però els romans van dominar la revolta. Herodes Antipas, tetrarca de Galilea la va posseir fins al 39, i tot seguit va passar a Herodes I Agripa de Batanea, que va reunir Batanea i Galilea fins al 44. Després va tornar a ser possessió directa romana.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Peraea». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 16 juliol 2022].
* ↑ Smith, William (ed.). «Palaestina». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 16 juliol 2022].

## Vegeu també

* Maquerunt
* Perea ròdia
# Narona

Narona (grec antic: Ναρῶνα, llatí: Narona) fou una colònia romana de Dalmàcia situada a la vall del Narenta, a la moderna Croàcia.
Els romans van convertir la ciutat en el seu quarter general durant la conquesta del país. Una vegada conquerit el territori, Narona esdevengué colònia romana, i després fou seu d'un convent jurídic amb 89 ciutats, que en temps de Plini el Vell s'havien reduït.
Al segle vii, en temps de l'emperador Heracli, fou ocupada pels eslaus. La ciutat, llavors anomenada Narenta, va esdevenir seu dels pirates eslaus que per molt de temps foren el terror de la mar Adriàtica i especialment dels comerciants venecians. La ciutat fou abandonada en qualque moment del segle vii. Posteriorment, a final del segle xvii, s'aprofitarien les restes de l'antiga ciutat per fer-hi una parròquia, entorn de la qual es desenvolupà l'actual vila de Vid.

## Referències

* ↑ Birley, Eric; Alföldy, Géza; Dobson, Brian; Eck, Werner. HABES ; 31 (en anglès). Franz Steiner Verlag, 2000, p. 329. ISBN 978-3-515-07654-8.
* 1 2 Smith, William. «Narona». A: Dictionary of Greek and Roman Geography, 1854.
* ↑ Vulić, N. «The Illyrian War of Octavian» (en anglès). The Journal of Roman Studies, 24, 2, 1934/ed, pàg. 163–167. DOI: 10.2307/297055. ISSN: 1753-528X.
* ↑ Roller, Duane W. A Guide to the Geography of Pliny the Elder (en anglès). Cambridge University Press, 2022-07-28. ISBN 978-1-108-59592-6.
* ↑ Radojković, Petra. I resti linguistici romanzi nella terminologia marinara e peschereccia nella parlata odierna della citta di Curzola (Tesi) (en italià). University of Zadar. Department of Italian Studies, 2017-11-15.
* ↑ Posteriorment, el 997 serien aniquilats per una flota veneciana dirigida personalment pel dux: Paton, Andrew Archibald. Researches on the Danube and the Adriatic, Contributions to the Modern History (en anglès). F. A. Brockhaus, 1861, p. 166.
* ↑ «Povijest župe» (en croat). Vid.hr.