OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Camperol de les Chatham

El camperol de les Chatham (Poodytes rufescens †) fou una espècie d'ocell de la família dels locustèl·lids (Locustellidae). Era endèmic de les Illes Chatham (Nova Zelàndia). El seu hàbitat natural el constituïen els matollars subantàrtics. El seu estat de conservació es considera extint.
Aparentment, els motius de la seva extinció al segle XIX foren els incendis per desbrossar l'illa, la sobrepastura de cabres i conills i la depredació de rates i gats ferals.

## Referències

* ↑ «Camperol de les Chatham». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 16 agost 2023 (català)
* ↑ «Grassbirds, Donacobius, tetrakas, cisticolas, allies» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 14 agost 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 848. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Chatham Islands Fernbird. Poodytes rufescens» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 16 agost 2023].
* ↑ Day, David (1981): The Doomsday Book of Animals
# Camperol estriat

El camperol estriat (Schoenicola striatus; syn: Chaetornis striata) és una espècie d'ocell de la família dels locustèl·lids (Locustellidae). Es troba al subcontinent indi, on es distribueix de manera irregular a Bangladesh, l'Índia, Nepal i Pakistan. Habita els matollars i herbassars tropicals i subtropicals, secs o inundables. El seu estat de conservació es considera vulnerable.

## Taxonomia

Segons la llista mundial d'ocells del Congrés Ornitològic Internacional (versió 13.2, agost 2023) aquest tàxon estaria classificat en el gènere Schoenicola, juntament amb el camperol cuaample. Tanmateix, altres obres taxonòmiques, com el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), el classifiquen com a única espècie del gènere Chaetornis, el qual, el COI no reconeix.

## Descripció

* Locustèl·lid de bona grandària, amb uns 20 cm de llarg. Bec fort i de color negre amb la base gris blavós. Potes marrons.
* Color general marró amb vetes fosques des del front fins al dors. Cella clara.

## Hàbitat i distribució

Habita zones amb herba, arbusts de zones pantanoses i conreus d'arròs. Cria al nord de l'Índia, el Nepal, Bangladesh i oest de l'Índia. Les poblacions septentrionals passen l'hivern a l'est de l'Índia.

## Referències

* ↑ «Camperol estriat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 14 agost 2023 (català)
* 1 2 «Grassbirds, Donacobius, tetrakas, cisticolas, allies» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 14 agost 2023].
* 1 2 del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 605. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Bristled Grassbird. Schoenicola striatus (formerly as: Chaetornis striata)» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2017. [Consulta: 16 agost 2023].
* ↑ «Fitxa de Chaetornis striata a BirdLife International». Arxivat de l'original el 2014-02-02. [Consulta: 23 gener 2014].
# Bandera de Fiji

La bandera nacional de Fiji va ser adoptada el 10 d'octubre de 1970. És de color blau celeste, en el qual figura la Union Jack, que és la bandera del Regne Unit, en el cantó i, en la seva part esquerra l'escut pròpiament dit del país. L'escut és pràcticament idèntic al que es va usar durant el domini colonial britànic.
La bandera de Fiji està inspirada en l'ensenya blava, que és una bandera de color blau fosc que incorpora la bandera britànica en el seu quadrant superior dret i que usen com a emblema nombroses institucions governamentals britàniques, colònies i en alguns casos, com Austràlia i Nova Zelanda, s'ha mantingut com a bandera nacional d'antigues colònies avui independents. L'escut i la bandera de Fiji no es van alterar quan el país es va convertir en república el 1987. La bandera colonial era molt semblant a l'actual, però, seguint l'esquema de l'ensenya blava, de color blau fosc. Actualment, aquesta bandera és la bandera del govern de Fiji i l'usen algunes institucions i departaments de caràcter governamental.

## Altres Banderes

* Bandera de la marina mercant
* Bandera governamental (antiga bandera colonial)
* Bandera naval
* Bandera de la força aèria
# Campionat Sud-americà de futbol de 1927

La 11a edició del Campionat Sud-americà va ser un esdeveniment esportiu celebrat a Lima, Perú, entre el 30 d'octubre i el 27 de novembre de 1927.
Els països participants van ser Argentina, Bolívia, Perú i Uruguai. Brasil, Paraguai i Xile es van retirar del torneig. Es tracta del primer Campionat Sud-americà en què va participar el Perú. El torneig també va servir com a fase de classificació per disputar els Jocs Olímpics de 1928, en els quals es va convidar tant l'Argentina com l'Uruguai.

## Estadi

* Lima
* Estadio Nacional
* Capacitat: 40.000

## Ronda final

Cada equip disputà un partit contra els altres tres. S'atorgaven dos punts al guanyador, un punt en cas d'empat, i zero punts pel perdedor.
| Equip | PJ | PG | PE | PP | GF | GC | DG | Pts |
| Argentina | 3 | 3 | 0 | 0 | 15 | 4 | +11 | 6 |
| Uruguai | 3 | 2 | 0 | 1 | 15 | 3 | +12 | 4 |
| Perú | 3 | 1 | 0 | 2 | 4 | 11 | −7 | 2 |
| Bolívia | 3 | 0 | 0 | 3 | 3 | 19 | −16 | 0 |
| Argentina | 7–1 | Bolívia |
| Luna 18', 56' Carricaberry 20', 36' Recanatini 24' (pen.) Seoane 29', 79' | | Alborta 42' |
| Uruguai | 4–0 | Perú |
| Ulloa 49' (p.p.) Sacco 52', 71' Castro 75' | | |
| Uruguai | 9–0 | Bolívia |
| Petrone 18', 65', 81' Figueroa 19', 67', 69' Arremón 43' Castro 68' Scarone 86' | | |
| Perú | 3–2 | Bolívia |
| Neyra 31' Sarmiento 41' Montellanos 43' | | Bustamante 13', 14' |
| Argentina | 3–2 | Uruguai |
| Recanatini 56' (pen.) Luna 70' Canavessi 85' (p.p.) | | Scarone 33', 79' |
| Argentina | 5–1 | Perú |
| Ferreira 1', 30' Maglio 22', 25' Carricaberry 38' | | Villanueva 3' |

## Resultat

* Campionat Sud-americà 1927
* Argentina Tercer títol

## Golejadors
### 3 gols

* Alfredo Carricaberry
* Segundo Luna
* Roberto Figueroa
* Pedro Petrone
* Héctor Scarone

### 2 gols

* Manuel Ferreira
* Juan Maglio
* Humberto Recanatini
* Manuel Seoane
* José Bustamante
* Héctor Castro
* Antonio Sacco

### 1 gol

* Mario Alborta
* Alberto Montellanos
* Demetrio Neyra
* Jorge Sarmiento
* Alejandro Villanueva
* Juan Arremon

### Gols en pròpia

* Daniel Ulloa (per Uruguai)
* Adhemar Canavessi (per Argentina)

## Referències

* 1 2 3 4 Campionat sud-americà de futbol 1927 a RSSSF

## Enllaços externs

* Campionat Sud-americà de 1927 a RSSSF
# Moment dipolar elèctric

En electromagnetisme el moment dipolar elèctric és una mesura de la polaritat d'un sistema de càrregues elèctriques. Per a un dipol elèctric, format per les càrregues +q i -q separades per la distància r, el moment dipolar elèctric p és un vector definit com el producte del valor absolut de la càrrega pel vector que determinen les dues càrregues, que es dirigeix de -q a +q:
    $\mathbf {p} =q\,\mathbf {r} .$
D'aquesta definició hom pot deduir que el moment dipolar elèctric té unes dimensions de càrrega per longitud, per tant, en unitats del SI s'expressarà en coulomb per metre (C·m).
Sovint és convenient de tractar les configuracions complexes de càrregues com si fossin un dipol i es comportessin com a tal. L'expressió anterior es pot generalitzar per a casos on es vol trobar el moment dipolar elèctric per a una configuració de N càrregues discretes:
    $\mathbf {p} =\sum _{i=1}^{N}\,q_{i}\,\mathbf {r} _{i}.$
en el cas d'una distribució continua de càrregues podem utilitzar la forma integral
    $\mathbf {p} =\int \rho (\mathbf {r'} )\,\mathbf {r'} \ d\tau '$
El moment dipolar és utilitzat habitualment a sistemes que tenen una càrrega global neutra. Per exemple, un parell de càrregues oposades o un conductor neutre en un camp elèctric uniforme. Per a aquests tipus de sistemes el valor del moment dipolar elèctric és independent de l'origen de l'eix del sistema. Per a sistemes no neutres dependrà de l'origen escollit. El moment dipolar elèctric és útil, per exemple, en el càlcul del parell de gir d'un dipol, l'origen es pren al centre de la càrrega absoluta del sistema, ${\vec {R}}$, que es defineix de la mateixa manera que el centre de masses, de fet, per a alguns sistemes és el mateix.
${\vec {R}}={\frac {1}{Q}}\sum _{i}\left|q_{i}\right\vert {\vec {x}}_{i},Q=\sum _{i}\left|q_{i}\right\vert$
El concepte de moment dipolar és molt útil en el cas dels àtoms i molècules perquè els efectes de la separació de càrregues és mesurable però la distància entre les càrregues és massa petita com per ser mesurable de manera fàcil. També és molt útil en el cas dels dielèctrics i d'altres aplicacions en materials sòlids i líquids.

## Vegeu també

* Moment magnètic

## Enllaços externs

* (anglès) Moment dipolar elèctric
# Acrosoma

En els espermatozous de molts animals, l'acrosoma és una vesícula que es desenvolupa en la meitat anterior del cap de l'espermatozoide en posició apical dins el qual s'emmagatzemen enzims hidrolítics amb la funció permetre la penetració de l'espermatozoide dins l'òvul, procés que rep el nom de reacció de l'acrosoma o reacció acrosòmica. Està limitat per la membrana acrosomal externa (adossada a la membrana cel·lular) i per la membrana acrosomal interna (adossada a la membrana nuclear).
L'acrosoma es forma durant el procés de l'espermatogènesi, a partir de la fusió de vesícules provinents de l'aparell de Golgi, orgànul on se sintetitzen els enzims presents a l'acrosoma. En els mamífers euterins l'acrosoma conté enzims digestius (com la hialuronidasa o l'acrosina). La funció d'aquests enzims és la de debilitar i trencar les parets que envolten l'òvul.
# Campionat d'Espanya de Superbike

El Campionat d'Espanya de Superbike, abreujat ESBK, és un campionat de motociclisme de velocitat per a motocicletes de classe Superbike que se celebra anualment a Espanya des del 2019. Organitzat per la RFME, forma part del programa Road to MotoGP, una iniciativa de Dorna Sports destinada a promoure la formació de nous talents. L'ESBK és una de les principals portes d'accés al mundial de MotoGP i al de Superbike.

## Història

Entre el 1987 i el 2013, el Campionat d'Espanya de Velocitat (CEV) va disposar també de la categoria Superbike (de vegades, anomenada Fórmula Extreme, Stock Extreme o noms similars). A partir del 2014, el CEV va esdevenir internacional i va passar a ser organitzat conjuntament per Dorna i la FIM. Amb la consegüent reestructuració de les categories, la de Superbike es va cancel·lar el 2015 i va passar a formar part del Campionat d'Europa amb el nom de CEV Superbike. Per tal de suplir aquest buit, la RFME va instaurar l'ESBK el 2019.

## Llista de guanyadors

Font:
    A 1 de gener de 2025
| Any | SBK | Superstock 1000 | Supersport NG | Superstock 600 | SBK Junior | Moto4 | PreMoto3 |
| 2019 | Maximilian Scheib | Chris Leesch | Óscar Gutiérrez | Alessandro Zetti | Unai Orradre | Ángel Piqueras | David Real |
| 2020 | Román Ramos | Ivo Lopes | Óscar Gutiérrez | Simon Jespersen | Eric Fernández | Brian Uriarte | David Real |
| 2021 | Ivo Lopes | Christian Palomares | Borja Gómez | Unai Orradre | Álvaro Díaz | Alex Longarela | Álvaro Fuertes |
| 2022 | Tito Rabat | Daniel Sáez | Yeray Ruiz | Eric Fernandez | Pepe Osuna | Nikola Miroslavov | Jesús Ríos |
| 2023 | Ivo Lopes | Unai Orradre | Andy Verdoia | Jesús Ríos | Pepe Osuna | Andrés García | Alex Longarela |
| 2024 | Unai Orradre | Eduardo Montero | Eric Fernández | Jacopo Cretaro | Unai Calatayud | Enzo Zaragoza | Izan Rodríguez |

### ESBK Femení (2019-2022)

| Any | SBK Femení | SBK Femení 600 |
| 2019 | Gaelle Remy | Francisca Ruiz |
| 2020 | María Herrera | Francisca Ruiz |
| 2021 | Gaelle Remy | María Herrera |
| 2022 | Olga Shaternikova | Francisca Ruiz |

## Referències

* ↑ «Pirelli domina el ESBK de Superbike y Supersport tras las dos primeras pruebas» (en castellà). super7moto.com, 17-04-2023. [Consulta: 30 setembre 2024].
* 1 2 «Campionat d'Espanya de Superbike». circuitcat.com. Circuit de Catalunya, 01-07-2024. [Consulta: 30 setembre 2024].
* ↑ «FIM CEV Repsol 2014 - Championship Standing» (PDF) (en anglès). fedemoto.info. RFME, 16-11-2014. Arxivat de l'original el 4 de març 2016. [Consulta: 21 agost 2015].
* ↑ «RFME Campeonatos de España de Velocidad / Resistencia» (PDF) (en castellà). rfme.com. RFME, 23-12-2024. [Consulta: 3 març 2025].

## Enllaços externs

* Campionat d'Espanya de Superbike - Lloc web oficial (castellà)
# Sicàrids

Els sicàrids (Sicariidae) són una família d'aranyes araneomorfes descrita per E. Keyserling l'any 1880. És una de les famílies amb espècies realment perilloses per a l'ésser humà, com Loxosceles laeta o Sicarius hahni, ja que el verí que injecten produeix necrosi dels teixits i en alguns casos, poden provocar la mort.

## Sistemàtica

Segons el World Spider Catalog amb data de 8 de gener de 2019, aquesta família té reconeguts 3 gèneres i 168 espècies de les quals 139 pertanyen al gènere Loxosceles que té una ampla distribució per tot el món. El creixement dels darrers anys és considerable en quants al nombre d'espècies, ja que el 2 de febrer de 2006, hi havia reconegudes 122 espècies; 46 espècies més. Els 3 gèneres són:
* Hexophthalma Karsch, 1879 Sud d'Àfrica
* Loxosceles Heineken & Lowe 1832 (arreu del món)
* Sicarius Walckenaer, 1847 (Sud-amèrica, Àfrica, Galàpagos)

### Superfamília Scytodoidea

Els sicàrids havien format part de la superfamília dels escitodoïdeus (Scytodoidea), al costat de drimúsids, periegòpids i escitòdids. També s'havia proposat una gran superfamília, Sicarioidea, per agrupar diverses famílies relacionades.
Les aranyes, tradicionalment, havien estat classificades en famílies que van ser agrupades en superfamílies. Quan es van aplicar anàlisis més rigorosos, com la cladística, es va fer evident que la major part de les principals agrupacions utilitzades durant el segle XX no eren compatibles amb les noves dades. Actualment, els llistats d'aranyes, com ara el World Spider Catalog, ja ignoren la classificació de superfamílies.

## Referències

* 1 2 3 (anglès) Referència World Spider Catalog : Sicariidae +base de dades . Accés el 8 de gener de 2019.
* ↑ Keyserling, E. (1880). Die Spinnen Amerikas, I. Laterigradae. Nürnberg 1, 1-283.
* ↑ Ramírez, Martín J. «Respiratory system morphology and the phylogeny of haplogyne spiders (Araneae, Araneomorphae)». Journal of Arachnology, 28, 2, 2000, p. 149–157. DOI: 10.1636/0161-8202(2000)028[0149:RSMATP]2.0.CO;2.
* ↑ Coddington, 2005, p. 24.
* ↑ World Spider Catalog, 2018.

### Bibliografia

* Coddington, Jonathan A. Spiders of North America: an identification manual. American Arachnological Society, 2005, p. 18–24 [Consulta: 24 setembre 2015]. «Phylogeny and classification of spiders»
* World Spider Catalog. «World Spider Catalog version 19.0». Natural History Museum Bern, 2018. [Consulta: 11 juliol 2018].

## Vegeu també

* Escitodoïdeus
* Llista d'espècies de sicàrids
* Classificació de les aranyes

## Enllaços externs

* Vetter, R. (2003): Causes of Necrotic Wounds other than Brown Recluse Spider Bites.
* Vetter, R. (2003): Myth of the Brown Recluse Fact, Fear, and Loathing.
# Gallina valenciana de cinc dits

La gallina valenciana de cinc dits és una raça autòctona d'aviram de corral del País Valencià, pràcticament desapareguda a principis de 1900 es comença la seua recuperació el 1989. És una raça no homologada o reconeguda, a diferència de la gallina valenciana de Xulilla.
El 2013 es va celebrar a Borbotó a la comarca de l'Horta Nord el certamen Miss Gallina 2013. Hi van participar gallines valencianes autòctones de cinc dits, gallines alacantines i de Xulilla, així com altres races de l'estat.

## Aspecte general

És un animal de port mediterrani, rústics i una mica salvatges, de colors molt variats, predominant els blancs, rossos i barrats. La cresta la tenen senzilla, amb 5-6 dents i de mida gran. Les orelletes blanques, barbes fines i llargues. Pell, potes i bec blanques. Té cinc dits, tres davant i dos darrere.

## Caràcter i comportament

Són gallines d'aptitud mixta, ja que se n'aprofita tant la carn com els ous. El pes aproximat del mascle adult és de 2,5 a 3 kg i la femella d'1,5 a 1,8. Ous de color blanc o blanc brut. Les gallines d'aquesta raça són unes excel·lents mares i els galls són animals agressius i molt territorials.

## Referències

* 1 2 3 «Gallina valenciana de 5 dedos» (en castellà). AVIVAL - Associación de Criadores de Razas de Gallinas y Palomas Autótocna Valencianas. [Consulta: 7 setembre 2023].
* ↑ «Una asociación de Torrent perpetúa la raza de gallina valenciana de Chulilla» (en castellà). El Periódico de Aquí, 27-03-2023. [Consulta: 7 setembre 2023].
* ↑ «La gallina "Marilyn"» (en castellà). EMV - Levante, 13-01-2013 [Consulta: 7 setembre 2023].
# Crannog

Un crannog (també anomenat crannóg o crannoge) és el nom donat a Escòcia i a Irlanda a una illa natural o artificial emprada per a l'habitatge. El nom també és emprat per a les plataformes de fusta construïdes sobre les aigües poc profundes dels llacs, principalment durant el neolític. Tanmateix, ens han arribat pocs vestigis d'aquestes construccions.
El nom vindria del gaèlic irlandès crann, que significa 'arbre'.
El proveïment d'aliments, amb el peix, i el sentiment de seguretat semblen haver estat les raons de l'ocupació dels crannogs. Al crannog, s'hi podia arribar des de la riba mitjançant un passatge fet de pedra, o fins i tot un pontó de fusta. Una exemple de crannog es troba al Centre del crannog escocès (Scottish Crannog centre), al Loch Tay.
L'illot d'Eilean Domhnuill sobre l'illa de North Uist seria el crannog més antic, datat del període neolític cap a 3800-3200 aC. Molts crannogs haurien estat emprats d'ençà l'edat del ferro fins al començament de l'edat mitjana, al mateix temps que els brochs i els duns.
La concentració més gran de crannogs a Escòcia s'ha trobat a la regió de Dumfries and Galloway. Tanmateix, se n'han trobat nombrosos als Highlands, així com a Irlanda.
Els crannogs han estat reconstruïts i són visibles a Craggaunowen, a Irlanda i sobre el Loch Tay, a Escòcia. A Lisnacrogher (comtat d'Antrim, Irlanda), descobert al segle xix, s'hi va trobar una important col·lecció de materials de la cultura de La Tène, particularment fundes d'espasa típiques de l'art celta.

## Construcció

La construcció d'un crannog prehistòric comença sobre una petita illa o sobre un baix situat sobre un llac o a una zona pantanosa. En aquest indret, s'hi planten els peus de roure, formant un cercle d'aproximadament 60 metres de diàmetre. Els peus són ajuntats per branques entrellaçades i canyís. L'interior d'aquest conjunt és aleshores omplert, en principi de troncs d'arbres, després de branques, de pedres, d'argila, de torba i altres materials procedents de la terra. Al centre, s'hi construeix una gran llar amb l'ajut de pedres planes i s'hi fa un habitatge de fusta construït al voltant. De vegades, diversos habitatges eren construïts sobre un únic crannog.
La fortificació prehistòrica, l'ocupava una família o una tribu, i l'accés s'hi feia sovint amb l'ajut d'una piragua. Tanmateix, molts d'aquests crannogs eren connectats a terra ferma mitjançant voreres de pedres o de fusta, de vegades construïdes just sota el nivell de l'aigua, i permetien així una major seguretat de cara a eventuals intrusos. Als crannogs, s'hi han trobat també ossaments de bestiar, cérvols i de porcs.

## Notes

* ↑ Segons la web Stonepages

## Enllaços externs

* (anglès) The Scottish Crannog Centre Reconstrucció d'un crannog.
* (anglès) Definició d'un crannog.
* (anglès) Crannog de Loch Midgale.
* (anglès) Royal Commission on the Ancient and Historical Monuments of Scotland Arxivat 2008-12-04 a Wayback Machine.. Base de dades dels jaciments arqueològics d'Escòcia, incloent-hi els crannogs.
* (anglès) Crannog de Craggaunowen.
# Eleccions legislatives de Corea del Sud de 1992

Les eleccions legislatives de Corea del Sud de 1992 es van celebrar el 25 de març. El resultat va ser una victòria del Partit Liberal Demòcrata, malgrat no obtenir la majoria absoluta per un sol escó.

## Resultats

Resultats nacionals :
| Partits | Partits | Vots | % | Escons | Escons | Escons | Escons |
| Partits | Partits | Vots | % | EUM | RP | Total | +/- |
| | Partit Liberal Demòcrata | 7,923,719 | 38.49 | 116 | 33 | 149 | 70 |
| | Partit Demòcrata | 6,004,577 | 29.17 | 75 | 22 | 97 | 27 |
| | Partit d'Unificació Nacional | 3,574,419 | 17.37 | 24 | 7 | 31 | Nou |
| | Nou Partit de la Reforma Política | 369,044 | 1.79 | 1 | 0 | 1 | Nou |
| | Partit Popular | 319,041 | 1.55 | 0 | 0 | 0 | Nou |
| | Partit Popular de la Justícia | 21,007 | 0.10 | 0 | 0 | 0 | Nou |
| | Independents | 2,372,005 | 11.52 | 21 | 0 | 21 | 12 |
| | Total | 20,583,812 | 100.00 | 237 | 62 | 299 | = |
| Vots vàlids | Vots vàlids | 20,583,812 | 98.75 | | | | |
| Vots blancs i invàlids | Vots blancs i invàlids | 259,670 | 1.25 | | | | |
| Total | Total | 20,843,482 | 100.00 | | | | |
| Inscrits/participació | Inscrits/participació | 29,003,828 | 71.86 | | | | |

### Per ciutat/província

| Regió | Escons | Escons obtinguts | Escons obtinguts | Escons obtinguts | Escons obtinguts | Escons obtinguts |
| Regió | Escons | PLD | PD | PUN | NPRP | Ind. |
| Seül | 44 | 16 | 25 | 2 | 1 | 0 |
| Busan | 16 | 15 | 0 | 0 | 0 | 1 |
| Daegu | 11 | 8 | 0 | 2 | 0 | 1 |
| Inchon | 7 | 5 | 1 | 0 | 0 | 1 |
| Gwangju | 6 | 0 | 6 | 0 | 0 | 0 |
| Daejeon | 5 | 1 | 2 | 0 | 0 | 2 |
| Gyeonggi-do | 31 | 18 | 8 | 5 | 0 | 0 |
| Gangwon-do | 14 | 8 | 0 | 4 | 0 | 2 |
| Chungcheongbuk-do | 9 | 6 | 1 | 2 | 0 | 0 |
| Chungcheongnam-do | 14 | 7 | 1 | 4 | 0 | 2 |
| Jeollabuk-do | 14 | 2 | 12 | 0 | 0 | 0 |
| Jeollanam-do | 19 | 0 | 19 | 0 | 0 | 0 |
| Gyeongsangbuk-do | 21 | 14 | 0 | 2 | 0 | 5 |
| Gyeongsangnam-do | 23 | 16 | 0 | 3 | 0 | 4 |
| Jeju-do | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 | 3 |
| Circumscripcions | 237 | 116 | 75 | 24 | 1 | 21 |
| Llista | 62 | 33 | 22 | 7 | 0 | 0 |
| Total | 299 | 149 | 97 | 31 | 1 | 21 |

## Referències

* ↑ Nohlen, Dieter; Grotz, Florian; Hartmann, Christof. Elections in Asia and the Pacific: a data handbook. Oxford: Oxford university press, 2001. ISBN 978-0-19-924958-9.
# Eleccions legislatives eslovenes de 1992

Les Eleccions legislatives eslovenes de 1992 se celebraren el 6 de desembre de 1992, les primeres celebrades un cop proclamada la independència d'Eslovènia i després de la guerra d'Eslovènia, per a renovar els 90 membres de l'Assemblea Nacional d'Eslovènia. El partit més votat fou el Partit Liberal Democràtic, i el seu líder Janez Drnovšek fou nomenat primer ministre d'Eslovènia.

## Resultats

| | Partit Liberal Democràtic (LDS) | 278.851 | 23,46 | 22 / 90 | 10 |
| | Democristians Eslovens (SKD) | 172.424 | 14,51 | 15 / 90 | 4 |
| | Llista Unida (ZL) | 161.359 | 13,58 | 14 / 90 | = |
| | Partit Nacional Eslovè (SNS) | 119.091 | 10,02 | 12 / 90 | Nou |
| | Partit Popular Eslovè (SLS) | 103.300 | 8,69 | 10 / 90 | 1 |
| | Partit Democràtic (DS) | 59.487 | 5,01 | 6 / 90 | 2 |
| | Verds d'Eslovènia (ZS) | 44.019 | 3,70 | 5 / 90 | 3 |
| | Partit Social Democràtic Eslovè (SDSS) | 39.675 | 3,34 | 4 / 90 | 2 |
| | Partit Socialista d'Eslovènia (SSS) | 32.696 | 2,75 | 0 / 90 | 5 |
| | Altres | 177.486 | 14,94 | - | |
| | Minories hongaresa i italiana | — | — | 2 / 90 | = |
| Total (participació 85,6%) | Total (participació 85,6%) | 1.188.398 | 100.0 | 90 | 10 |

## Referències

* ↑ «SLOVENIA: parliamentary elections Drzavni Zbor Republike Slovenije, 1992». [Consulta: 17 agost 2024].