OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ambistomàtids

Els ambistomàtids (Ambystomatidae) formen una família d'amfibis urodels, integrada per salamandres, generalment terrestres.

## Morfologia

* Mida entre mitjana i gran -per exemple, la salamandra gegant del Pacífic (Dicamptodon ensatus) ateny una llargada de 33 cm i Ambystoma tigrinum pot arribar als 34 cm.-
* Tenen el cap més aplanat que la salamandra comuna.
* Les dents del vòmer es troben disposades en fileres transversals
* Absència de l'os lacrimal.

## Reproducció

La reproducció és interna.

## Distribució geogràfica

Són pròpies de Nord-amèrica (des del sud del Canadà fins a Ciutat de Mèxic).

## Observacions

L'Ambystoma tigrinum, espècie mexicana, és coneguda pel nom de la seua larva, l'axolot.

## Espècies i subespècies

* Ambystoma altimirani
* Ambystoma amblycephalum
* Ambystoma andersoni
* Ambystoma annulatum
* Ambystoma barbouri
* Ambystoma bishopi
* Ambystoma californiense
* Ambystoma cingulatum
* Ambystoma dumerilii
* Ambystoma flavipiperatum
* Ambystoma gracile
* Ambystoma granulosum
* Ambystoma jeffersonianum
* Ambystoma laterale
* Ambystoma lermaense
* Ambystoma mabeei
* Ambystoma macrodactylum
** Ambystoma macrodactylum columbianum
** Ambystoma macrodactylum macrodactylum
* Ambystoma maculatum
* Ambystoma mexicanum
* Ambystoma opacum
* Ambystoma ordinarium
* Ambystoma rivulare
* Ambystoma rosaceum
* Ambystoma silvensis
* Ambystoma talpoideum
* Ambystoma taylori
* Ambystoma texanum
* Ambystoma tigrinum
** Ambystoma tigrinum diaboli
** Ambystoma tigrinum mavortium
** Ambystoma tigrinum melanostictum
** Ambystoma tigrinum nebulosum
** Ambystoma tigrinum stebbinsi
** Ambystoma tigrinum tigrinum
* Ambystoma bombypellum
* Ambystoma leorae
* Ambystoma mavortium
* Ambystoma velasci

## Referències

* ↑ «Ambistomàtids». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Tree of Life (anglès)
* ↑ NCBI (anglès)
* ↑ AmphibiaWeb (anglès)
* ↑ IUCN (anglès)

## Enllaços externs

* Fotografies (anglès)
* Taxonomia (anglès)
# Uta comú

L'uta (Pseudocheirus peregrinus, 'mà falsa' en grec antic i 'peregrí' en llatí) és un marsupial australià. És un herbívor nocturn, amb un pes d'entre 550 i 1.100 g. Té un pelatge gris amb taques blanques darrere els ulls i sovint un ventre de color crema. Té una llarga cua prènsil que sol presentar una distinta punta blanca de més d'un quart de la seva longitud. Les potes posteriors són sindàctiles, cosa que l'ajuda a grimpar.

## Referències

Espècies vivents de diprotodonts :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subordre Vombatiformes :
Subordre Phalangeriformes (continua més avall) :
Subordre Phalangeriformes (continua més amunt) :
Subordre Macropodiformes (continua més avall) :
Subordre Macropodiformes (continua més amunt) :
# Fabio Battesini

Fabio Battesini (Virgilio, 19 de febrer de 1912 - Roma, 17 de juny de 1987) va ser un ciclista italià que fou professional entre 1930 i 1945. En el seu palmarès hi ha una vintena de victòries, entre les que destaquen tres etapes del Giro d'Itàlia. el 1932, 1934 i 1936, i una al Tour de França de 1931.
La part final de seva carrera la dedicà principalment al ciclisme en pista, establint tres rècords mundials: el del quilòmetre llançat el 1937 i els del quilòmetre dempeus i dels 5 km el 1938. Abans de retirar-se va guanyar dos cops els campionats italians de mig-fons, el 1943 i el 1945.

## Palmarès

* 1930
** 1r de la Copa del Gran
** 1r del Critèrium de Virgilià (contrarellotge)
** 1r de la Copa hivern
* 1931
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1932
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 1933
** 1r a la Milà-Màntua
* 1934
** Vencedor d'una etapa al Giro de la Tripolitània
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 1935
** 1r del Critèrium dels Asos a Cremona
** 1r al Giro de la província de Milà i vencedor d'una etapa, amb Learco Guerra
* 1936
** 1r del Gran Premi de la Indústria (contrarellotge)
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
** Vencedor d'una etapa al Giro de la Província de Milà
* 1937
** Vencedor de 2 etapes al Giro de la Província de Milà
* 1938
** 1r del Critèrium dels Asos a Piacenza
* 1939
** 1r de la Copa Espanya a Barcelona
* 1941
** 1r a Florència (darrere moto)
* 1943
** Campió d'Itàlia de mig-fons
* 1945
** Campió d'Itàlia de mig-fons

### Rècords del món

* Rècord del món de l'hora amateur, amb 42,029 km l'11 d'octubre de 1929
* Rècord del món del km llançat, amb 1' 01" 20, el 26 de maig de 1937
* Rècord del món del km amb sortida aturada, amb 1' 04" 40, el 17 d'agost de 1938
* Rècord del món dels 5 km, amb 6' 21", el 18 d'agost de 1938

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1930. 17è de la classificació general
* 1931. Abandona
* 1932. 33è de la classificació general i vencedor d'una etapa
* 1933. Abandona (7a etapa)
* 1934. 22è de la classificació general i vencedor d'una etapa
* 1935. Abandona (12a etapa)
* 1936. 42è de la classificació general i vencedor d'una etapa
* 1937. No surt (10a etapa)
* 1938. Abandona (2a etapa)

### Resultats al Tour de França

* 1931. 30è de la classificació general i vencedor d'una etapa
* 1933. Desqualificat (8a etapa)

## Referències

* ↑ «BATTESINI Fabio». [Consulta: 22 novembre 2024].
* ↑ «Palmarès de Fabio Battesini (Ita)». [Consulta: 22 novembre 2024].
* 1 2 ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Fabio BATTESINI» (en italià). [Consulta: 22 novembre 2024].

## Enllaços externs

* Palmarès de Fabio Battesini (francès)
# Fabiola Trejo

Fabiola Trejo és una investigadora mexicana que estudia la relació entre desigualtat social i violència de gènere.
Doctora en psicologia social, és coneguda a l'Amèrica Llatina per la seva feina de divulgació sobre sexualitat femenina, destacant la importància que té el plaer sexual en l'apoderament de les dones. Donat que a la seva regió aquestes qüestions encara són considerades tabú, ha fet conferències i tallers on incideix en la necessitat de trencar amb el marc on les úniques relacions sexuals acceptables són aquelles mantingudes dintre d'una relació heterosexual romàntica i emplaça a les dones a l'autoexploració i a trobar el plaer per mitjà de la masturbació o l'ús de joguines sexuals.
El 2023, Trejo va ser inclosa en la llista 100 Women que la BBC publica anualment.

## Referències

* ↑ Palacios, Cecilia. «Fabiola Trejo: Pláticas sobre el placer femenino» (en espanyol de Mèxic). Coolhuntermx, 20-08-2018. Arxivat de l'original el 2024-01-19. [Consulta: 21 gener 2024].
* ↑ Corona, Karina. «Sexualidad y placer femenino, activismo contra tabúes | Noticias» (en castellà). UAM Cuajimalpa, 05-04-2021. Arxivat de l'original el 2024-02-08. [Consulta: 21 gener 2024].
* ↑ «BBC 100 Women 2023: Who is on the list this year?» (en anglès britànic). BBC News, 21-11-2023. Arxivat de l'original el 2023-11-21. [Consulta: 19 gener 2024].
# Formiguer gegant

El formiguer gegant o os formiguer (Myrmecophaga tridactyla), és un mamífer insectívor gros oriünd de Centreamèrica i Sud-amèrica. És una de les quatre espècies vivents de vermilingüe, grup que formen l'ordre dels pilosos juntament amb els peresosos. A diferència dels altres vermilingües i els peresosos, que són arborícoles o semiarborícoles, el formiguer gerant passa gran part de temps a terra. Es tracta del representant més gros de la seva família, amb una llargada de 182-217 cm i un pes de 33-41 kg (mascles) o 27-39 kg (femelles). Les seves característiques més distintives són el musell llarg, la cua gruixuda, les urpes anteriors llargues i la coloració del pelatge.
El formiguer gegant viu en diferents hàbitats, incloent-hi els herbassars i les selves pluvials. Busca aliment a zones obertes, però descansa en àrees poblades d'arbres. Menja principalment formigues i tèrmits que extrau del sòl amb les urpes davanteres i atrapa amb la seva llengua llarga i enganxifosa. Tot i que els seus territoris s'encavalquen, els formiguers gegants són animals solitaris excepte en el marc de la relació mare-cria, interaccions agressives entre mascles i l'aparellament. Les mares porten les cries a l'esquena fins al seu deslletament.
El formiguer gegant està allistat com a espècie vulnerable per la UICN. S'ha extingit localment en diversos llocs, incloent-hi gairebé tot Centreamèrica. Són amenaces a la seva supervivència, entre d'altres, la destrucció del seu hàbitat, el foc i la caça furtiva per a obtenir-ne la pell i la carn tot i que alguns formiguers gegants habiten àrees protegides. A causa de la seva aparença i costums distintius, el formiguer gegant forma part de diversos mites i folklore americans precolombins i també de la cultura moderna.

## Referències

* ↑ «formiguer gegant». Diccionari dels mamífers del món. Fundació Barcelona Zoo i TERMCAT, 2023 i 2024. [Consulta: 23 febrer 2025].
# Fadrique de Portugal i de Noronha

Fadrique de Portugal i de Noronha (també anomenat Frederic de Portugal) (Vila Viçosa, 1465 - Barcelona, 15 de gener de 1539) fou un religiós i alt funcionari hispano-portuguès. Va ser lloctinent de Catalunya durant el regnat de Carles I.

## Biografia

Fill d'Alfons de Braganza, primer comte de Faro, i de Maria de Noronha i Sousa, comtessa d'Odemira, descendent d'Enric II de Castella i de Ferran I de Portugal. La seva germana Guiomar de Portugal va casar-se amb l'infant Enric d'Aragó i Pimentel. Es va graduar en lleis i dret canònic i es va formar com a clergue. Va ser canonge de Sogorb, arribant aviat a ser bisbe de Calahorra, de Segòvia i de Sigüenza. Mitjançant la vinculació familiar de la seva germana, entrà en contacte amb Ferran el Catòlic de qui va ser conseller a la mort de la reina Isabel. Va ser un dels clergues que més va combatre la successió de Joana la Boja i, mort Ferran, va donar suport incondicional a Carles I que el va mantenir com a Conseller.
El 1525, Carles I l'anomenà Lloctinent de Catalunya i Capità General de Catalunya, Cerdanya i Rosselló. Va haver d'encarar les amenaces de França i dels turcs, encapçalats per Barbarossa. Fou present a la sortida de l'expedició victoriosa a Tunis (1535) i a les corts generals de Barcelona del 1528, les corts de Montsó de 1533 i de 1537. Precisament, va ser acusat d'abusos de poder i per l'ús que en feia de la inquisició pels diputats a les Corts de Montsó de 1533. En 1532 va ser nomenat arquebisbe de Saragossa, encara que mai no va visitar la ciutat i, posteriorment, abat comendatari de Ripoll (1490-1504).
Va ser enterrat a la Catedral de Santa Maria de Sigüenza, després de ser traslladat des de Barcelona, al mausoleu que porta el seu nom.

## Referències

* 1 2 «HERMANAMIENTO CON VILLA VIÇOSA» (en espanyol europeu). Catedral de Sigüenza, 23-07-2014. [Consulta: 26 novembre 2023].
* ↑ Almeida, Fortunato de. História da igreja em Portugal (en portuguès). Imprensa académica, 1917, p. 670.
* ↑ Colmenares, Diego de. «Cap. XXXVI». A: Historia de la insigne ciudad de Segovia y compendio de las historias de Castilla (en castellà), 1982.
* ↑ Plantilla:Cref-llibre
* ↑ «Fadrique de Portugal i de Noronha». GEC. [Consulta: 26 novembre 2023].

## Enllaços externs

* «Archbishop Fadrique de Portugal Noreña» (en anglès). Catholic-Hierarchy. [Consulta: 26 novembre 2023].
# Fanny Rosenfeld

Fanny Rosenfeld, coneguda com a Bobbie Rosenfeld, (Iekaterinolsav, Imperi Rus, 1904 - Toronto, Canadà, 1969) fou una esportista canadenca, que destacà en bàsquet, hoquei sobre herba, softbol i tennis, si bé aconseguí notorietat pública gràcies a l'atletisme.

## Biografia

Va néixer el 28 de desembre de 1904 a la ciutat de Iekaterinolsav, població situada a la província del mateix nom, que en aquells moments formava part de l'Imperi Rus i que avui dia forma part d'Ucraïna. En néixer la seva família va emigrar al Canadà, establint-se a la ciutat de Barrie. El seu sobrenom de Bobbie es deu al seu tall de cavell, anomenat en anglès bob cut. Va morir el 14 de novembre de 1969 a la seva residència de Toronto, població situada a l'estat d'Ontario.

## Carrera esportiva

Va participar, als 23 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1928 realitzats a Amsterdam (Països Baixos), on aconseguí guanyar la medalla d'or en la prova de relleus 4x100 metres amb un temps de 48.4 segons, establint un nou rècord del món al costat de Myrtle Cook, Ethel Smith i Jane Bell, a més de guanyar la medalla de plata en la prova dels 100 metres llisos per darrere de Betty Robinson (or) i davant de la seva compatriota Ethel Smith (bronze). També participà en la prova dels 800 metres, si bé únicament finalitzà cinquena.
Es retirà de la competició activa el 1933 per problemes d'artritis. El 1955 entrà a formar part del Canada's Sports Hall of Fame i el 1982, a títol pòstum, entrà a formar part de l'International Jewish Sports Hall of Fame. En honor seu es creà el Bobbie Rosenfeld Award, destinat a premiar la millor esportista canadenca de l'any.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Olympedia – Bobby Rosenfeld». [Consulta: 3 novembre 2023].
* ↑ «Bobbie Rosenfeld» (en francès). [Consulta: 3 novembre 2023].
* 1 2 «Canada Sports Hall of Fame | Hall of Famers Search». [Consulta: 3 novembre 2023].
* ↑ «Fanny “Bobbie” Rosenfeld». [Consulta: 3 novembre 2023].
# Acrobàtids

Els acrobàtids (Acrobatidae) són una petita família de marsupials planadors que conté dos gèneres, cadascun amb una única espècie: el pòssum pigmeu acròbata (Acrobates pygmaeus) d'Austràlia i el pòssum pigmeu de cua de ploma (Distoechurus pennatus) de Nova Guinea.

## Referències

* ↑ Kemp, Tomas Stainforth. The origin and evolution of mammals (en anglès). Oxford University Press, 2005, p. 216. ISBN 9780198507611.
Espècies vivents de diprotodonts :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subordre Vombatiformes :
Subordre Phalangeriformes (continua més avall) :
Subordre Phalangeriformes (continua més amunt) :
Subordre Macropodiformes (continua més avall) :
Subordre Macropodiformes (continua més amunt) :
# Creu de terme de Sant Salvador

La Creu de terme de Sant Salvador és una creu de terme a la cruïlla del carrer Sant Pere amb l'Avinguda de Tarragona al municipi de Vilafranca del Penedès (l'Alt Penedès) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Història

Es tracta d'una antiga creu de terme d'origen gòtic. En altre temps estava situada prop del portal de Sant Pere, cap a l'actual font dels Alls. Rep el nom de la capella de Sant Salvador que hi havia més enllà de l'hospital i el convent franciscà. Les primeres referències específiques són del segle XVI i també indiquen que davant hi havia les forques per executar els malfactors. L'any 1859 es va situar al lloc actual. Va ser reconstruïda després de la guerra civil i el fust i el basament octogonals van ser refets a la dècada de 1960.

## Descripció

El material de l'obra és la pedra. Forma part del conjunt de monuments que conviuen en aquesta cruïlla, al costat de la premsa medieval de raïm. En la col·locació intervingué l'arquitecte Josep Brugal. És una creu grega i presenta un crucifix per una de les cares. A la base de la creu, de vuit costats, hi ha escuts.

## Referències

* 1 2 «Creu de terme de Sant Salvador». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2015].
* ↑ «Goigs a lloança de les cinc creus de terme de Vilafranca». Ajuntament de Vilafranca del Penedès.

## Enllaços externs

* Creu de terme de Sant Salvador, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Salammbô (Rakhmàninov)

Salammbô és una òpera projectada pel compositor rus Serguei Rakhmàninov cap al 1906. S'havia de basar en la novel·la homònima de Gustave Flaubert. La idea fou pensada durant molt de temps, però Rakhmàninov no va trobar un llibretista adequat i va avortar la idea quan la seva dona i la seva filla van emmalaltir.

## Referències

* ↑ Harrison, Max. Rachmaninoff: Life, Works, Recordings. London: Continuum, 2006, p. 128, 141. ISBN 0-8264-9312-2.
# Oxiürinis

Oxyurini és un tàxon d'ocells aquàtics de la família dels anàtids (Anatidae) que en diferents classificacions ha rebut diferents categories. Sibley els considerà la subfamília dels oxiürins (Oxyurinae), dins els anàtids. Estudis genètics moderns han inclòs aquest grup d'ànecs a la subfamília dels anserins (Anserinae), amb la categoria de tribu.

## Descripció

Són ànecs de poca grandària i en general de colors foscos. La majoria de les espècies tenen unes plomes rígides a la cua que apareixen verticals quan l'animal sura en repòs sobre l'aigua. Llurs becs són relativament grans. Tenen certa semblança amb els ànecs cabussadors, especialment quan es mouen per terra, ja que les seves potes naixen molt endarrerides, el que les fa caminar torpement, per això rarament abandonen l'aigua.

## Taxonomia

Dins aquesta tribu s'han ubicat tres gèneres amb 7 espècies:
* Gènere Heteronetta
** Heteronetta atricapilla
* Gènere Nomonyx
** Nomonyx dominicus, sovint inclòs a Oxyura.
* Gènere Oxyura
** Oxyura jamaicensis
** Oxyura vittata
** Oxyura australis
** Oxyura maccoa.
** Oxyura leucocephala.

## Referències

* ↑ Charles Gald Sibley i Burt L. Monroe Jr Seqüència de Sibley Arxivat 2013-11-11 a Wayback Machine.
* ↑ Cladograma dels anseriformes segons Burgarella et col. Rev. 15-03-2011
# Mercat continu espanyol

El Mercat continu espanyol és un sistema que interconnecta les quatre borses de valors espanyoles (Madrid, Barcelona, València i Bilbao) en un únic mercat borsari. Això permet que les accions cotitzin simultàniament a totes aquestes borses.
Aquest mercat és un mercat secundari, l'objectiu del qual és negociar les accions de les diferents companyies. Està supervisat per la Comissió Nacional del Mercat de Valors i Bolsas y Mercados Españoles n'és l'òrgan gestor.

## Història

Els mercats borsaris continus es van poder establir mercès a la introducció de la informàtica en la gestió de transaccions financeres. Així s'introduí primer a França (1986) i després a Espanya (1989). Va utilitzar d'inici la plataforma electrònica anomenada SIBE ("Sistema de Interconexión Bursátil Español"), basada en el sistema de Toronto, l'anomenat CATS ("Toronto Computer Assisted Trading System").
El 1r d'agost de 1989 va llançar-se amb total normalitat, segons cròniques de l'època, el mercat continu, inicialment en paral·lel al sistema de mercat de ròdols habitual fins llavors a les borses. Va començar l'any 1989 amb 7 valors i va acabar-lo amb 51. En aquell moment les cotitzacions es fixaven dos cops al dia, amb un sistema de fixació de preus únics o fixing que es va mantenir amb el mercat continu, amb una sessió matinal de les 8.30 del matí a les 12 del migdia, i de les 12 del migdia a les 4 de la tarda. Al final de cada sessió es fixa el preu global que serveix de referència per a l'inici de la següent.
El 2009, 20 anys després de la creació del mercat continu, els ròdols físics van deixar formalment d'existir donant pas només al ròdol electrònic. El 2012 un 0,01% del total del volum negociat es feia ja només pel sistema de ròdols, amb exemples com el de Damm a la Borsa de Barcelona o el de CLH a la Borsa de València. El 2019 ja només un 0,0017% del volum de contractació es feia pel sistema de ròdols a Espanya. Barcelona era la plaça on més companyies hi cotitzaven encara: la societat tenidora de valors Uncavasa, TRH Hotels, Mobiliaria Monesa, l'entitat inversora Ecolumber, la constructora Desa, AYCO, REA i la cimentera Cementos Molins, que va començar a cotitzar exclusivament a la Borsa de Barcelona el 1942 i seguia mantenint-s'hi el 2019.

## Referències

* ↑ «mercado continuo» (en castellà). Diccionario económico. Expansión. [Consulta: 21 juny 2024].
* 1 2 3 «Mercado Continuo: Cómo se forma y qué empresas que lo integran» (en castellà). Rankia, 13-11-2018. [Consulta: 21 juny 2024].
* ↑ «mercat borsari continu». enciclopedia.cat. [Consulta: 21 juny 2024].
* 1 2 «¿Qué es el Mercado Continuo? | Open News» (en castellà). Openbank, 17-09-2021. [Consulta: 21 juny 2024].
* ↑ «Bancos y cajas se estrenan en la nueva bolsa española» (en castellà). La Vanguardia, 01-08-1989. [Consulta: 21 juny 2024].
* 1 2 3 San Román, Ignacio. «Corros, la exestrella de la Bolsa, a un paso de la extinción» (en castellà). Cinco Días, 09-09-2019. [Consulta: 21 juny 2024].
* ↑ «¿Conoce el mercado de corros? Un vistazo al mapa del tesoro bursátil» (en castellà). EcoDiario.es, 10-03-2012. Arxivat de l'original el 10-3-2012. [Consulta: 21 juny 2024].
# Dönme

Dönme o dönmeh (convers) fou el nom d'una secta de l'Imperi Otomà que va existir des del final del segle xvii formada per criptojueus que professaven exteriorment l'islam tot i conservar secretament certs ritus hebraics. Tot i ser musulmans no es podien casar amb altres musulmans ni jueus i observaven algunes festes jueves i així van mantenir la seva identitat fins al segle xx. La secta va néixer de les especulacions místiques que justificaven la conversió dels jueus a l'islam, com un element de la cadena dels esdeveniments messiànics. Tractava de mantenir dins de l'islam tants elements judaics com fos possible.
Hi va haver una primera conversió en massa en data incerta al segle xvii i una segona el 1683. La secta va tenir centres a Salònica, Izmir, Istanbul i alguns llocs d'Albània. La secta es va dividir en tres per les lluites per la figura del Messies: hamdibeyler, karakash i kapandjilar. El 1900 n'eren més de deu mil. El seu personatge més notable fou Mehmet Javid Bey, figura del règim dels Joves Turcs (després de 1908). La secta va patir persecucions menors el 1720, 1849 i 1875. Quan el 1924 foren traslladats a Istanbul per l'intercanvi de poblacions amb Grècia van començar a perdre la seva identitat principalment pels matrimonis mixtos i la indiferència de les noves generacions, i avui dia estan pràcticament absorbits entre els turcs i només existeixen encara els karakashi.

## Referències

* ↑ Kohler, Gottheil, Kaufmann, Richard. «jewishencyclopedia.com DÖNMEH». JewishEncyclopedia.com.
* ↑ M. Landau, Dr. Jacob. «The Dönmes: Crypto-Jews under Turkish Rule». Jewish Political Studies Review. Jerusalem Center for Public Affairs, 2007. Arxivat de l'original el 2007-09-29. [Consulta: 27 març 2009].
# Chiromantis

Chiromantis és un gènere de granota de la família Rhacophoridae. Aquestes granotes habiten als tròpics d'Àfrica.

## Taxonomia

* Chiromantis kelleri (Boettger, 1893).
* Chiromantis petersii (Boulenger, 1882).
* Chiromantis rufescens (Günther, 1869).
* Chiromantis xerampelina (Peters, 1854).

## Referències

* IUCN (anglès)
# Guivi Txikvànaia

Guivi Txikvànaia (Telavi, 29 de maig de 1939 - Moscou, 2 d'agost de 2018) fou un waterpolista georgià que va competir sota bandera soviètica entre les dècades de 1950 i 1970.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on guanyà la medalla de plata en la competició del waterpolo. El 1968, a Ciutat de Mèxic, tornà a guanyar la medalla de plata en la |mateixa competició.
En el seu palmarès també destaca una medalla de plata al Campionat d'Europa de waterpolo de 1962. A nivell de clubs jugà al Dinamo Tbilissi (1958-1967) i al Dinamo Moscou (1967-1974). Amb aquest darrer equip guanyà les lligues soviètiques de 1968 i 1969.
Després de retirar-se, el 1974, va treballar com a entrenador, del Dinamo Moscou, fins a 1988, i posteriorment del Dinamo Tbilissi, fins al 1994.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Givi Chikvanaia». [Consulta: 5 desembre 2023].
* 1 2 «ЧИКВАНАЯ Гиви Петрович | Российские спортсмены | Спортивная Россия» (en rus). [Consulta: 5 desembre 2023].