OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Menta boscana

La menta boscana (Mentha longifolia, del grec míntha -menta-, i del llatí longifolia -de fulles llargues-) és una planta autòctona d'Europa, Àsia central i occidental i els extrems sud i nord d'Àfrica (no la zona tropical). La seua forta aroma és causada per una essència constituïda fonamentalment per mentol.

## Morfologia

És una herba perenne, grisenca, erecta, de tiges piloses, de 30 cm a 1 m d'alçària, d'olor suau i molt agradable. Les fulles són sèssils, de 5 a 10 cm de llargada, lanceolades, agudes, amb el marge serrat, tomentoses i blanquinoses pel revers. Les flors són bilabiades, blanquinoses, reunides en inflorescències en forma d'espiga al capdamunt de les tiges. La floració s'esdevé entre juliol i novembre.
En aquest gènere són freqüents els híbrids, sovint conreats per extreure'n l'essència de menta d'ús en medicina i a la indústria alimentària. El més corrent és Mentha piperita, un híbrid entre la menta de bou (Mentha spicata) i la Menta d'aigua (Mentha aquatica).

## Localització

Als herbassars humits i a les jonqueres de la muntanya mitjana i de l'estatge subalpí. Penetra al País Valencià, on és prou rara. Manca a les Illes Balears.

## Recol·lecció

Les fulles i els brots tendres es cullen abans que la planta floreixi, cap al final de maig. Es conserven bé després d'haver-les assecat a l'ombra, en un lloc airejat.

## Ús gastronòmic

Té una gran varietat de possibilitats culinàries. Crua, afegint-la a les amanides fresques en petites quantitats, o bé com a condiment, tant en plats dolços com salats. També es posa als estofats de faves, de cargols de terra, de pèsols, de patates i a les salses que acompanyen rostits de porc o de xai.
Es pot prendre en forma d'infusions calentes o fredes. És un bon additiu per a les begudes estiuenques. Els àrabs l'afegeixen fresca a les infusions de te verd: en resulta un excel·lent calmant de la set.

## Referències

* ↑ Euro+Med Plantbase Project: Mentha longifolia Arxivat 2012-03-09 a Wayback Machine.
* ↑ African Flowering Plants Database: Mentha longifolia
* ↑ Flora of China: Mentha longifolia

## Bibliografia

* Duran, Núria; Morguí, Mercè i Sallés, Mercè: Plantes silvestres comestibles. ECSA, Barcelona, juny del 2004. Col·lecció Pòrtic Natura, núm. 20. ISBN 84-7306-467-4, plana 114.

## Enllaços externs

* Informació sobre la menta boscana. (anglès)
# Elektra

Elektra és una òpera en un acte de Richard Strauss, sobre un llibret en alemany d'Hugo von Hofmannsthal, adaptat d'un drama seu de 1903. Aquesta va ser la primera de les nombroses col·laboracions entre el músic i el llibretista. Va ser estrenada a la Königliches Opernhaus de Dresden el 25 de gener de 1909, i roman com una de les òperes del repertori estàndard.

## Vegeu també

* Johann Christian Friedrich Hæffner, també va compondre una òpera amb el mateix nom.

## Vegeu també

* Llista d'òperes més importants

## Referències

* ↑ Gilliam, Bryan. Richard Strauss's Elektra. Oxford: Clarendon Press, 1996. ISBN 0-19-816602-8.
Òperes de Richard Strauss :
Guntram (1894)
Feuersnot (1901)
Salome (1905)
Elektra (1909)
Der Rosenkavalier (1911)
Ariadne auf Naxos (1912/16)
Die Frau ohne Schatten (1919)
Intermezzo (1924)
Die Ägyptische Helena (1928)
Arabella (1933)
Die schweigsame Frau (1935)
Friedenstag (1938)
Daphne (1938)
Die Liebe der Danae (1940)
Capriccio (1942)
Des Esels Schatten (1949) (inacabada) :
# Kungurià

| Període | Època | Estatge | Edat (Ma) |
| Triàsic | Inferior | Indià | més recent |
| Permià | Lopingià | Changxingià | 254,14 ± 0,07 |
| Permià | Lopingià | Wuchiapingià | 259,1 ± 0,5 |
| Permià | Guadalupià | Capitanià | 265,1 ± 0,4 |
| Permià | Guadalupià | Wordià | 268,8 ± 0,5 |
| Permià | Guadalupià | Roadià | 272,95 ± 0,11 |
| Permià | Cisuralià | Kungurià | 283,5 ± 0,6 |
| Permià | Cisuralià | Artinskià | 290,1 ± 0,26 |
| Permià | Cisuralià | Sakmarià | 293,52 ± 0,17 |
| Permià | Cisuralià | Asselià | 298,9 ± 0,15 |
| Carbonífer | Pennsylvanià | Gjelià | més antic |
| Subdivisió del sistema permià segons la IUGS. ||||
El període Kungurià (també conegut com a Irenià o Filippovià) és un estatge faunístic del Permià. Comprèn el període entre fa 275,6 ± 0,7 milions d'anys i fa 270,6 ± 0,7 milions d'anys.

## Animals del Kungurià

* Angelosaurus
* Caseoides
* Caseopsis
* Cotylorhynchus
* Dimetrodon

## Bibliografia

* Gradstein, F.M.; Ogg, J. G. & Smith, A. G.; 2004: A Geologic Time Scale 2004, Cambridge University Press.
# Daphnis

Daphnis és un gènere de lepidòpters ditrisis de la família dels esfíngids (Sphingidae). Està distribuït principalment per Àsia i Oceania.

## Taxonomia

El gènere Daphnis inclou 12 espècies:
* Daphnis dohertyi Rothschild, 1897 - Sud-est Asiàtic, Oceania
* Daphnis hayesi Cadiou, 1988 - Sud-est Asiàtic, Oceania
* Daphnis hypothous (Cramer, 1780) - Àsia, Oceania
* Daphnis kitchingi Haxaire & Melichar, 2011 - Madagascar
* Daphnis layardii Moore, 1882 - Sri Lanka
* Daphnis minima Butler, 1876 - Índia, Sri Lanka
* Daphnis moorei W.J. Macleay, 1866 - Sud-est Asiàtic, Oceania
* Daphnis nerii (Linnaeus, 1758) - Euràsia, Àfrica
* Daphnis placida (Walker, 1856) - Sud-est Asiàtic, Oceania
* Daphnis protrudens Felder, 1874 - Sud-est Asiàtic, Oceania
* Daphnis torenia Druce, 1882 - Oceania
* Daphnis vriesi Hogenes & Treadaway, 1993 - Filipines
* Daphnis dohertyi
* Daphnis hayesi
* Daphnis hypothous
* Daphnis moorei
* Daphnis nerii
* Daphnis placida
* Daphnis protrudens
* Daphnis torenia

## Referències

* 1 2 «BioLib - Daphnis» (en anglès). [Consulta: 26 maig 2024].
# Lagorchestes

Lagorchestes és un gènere de marsupials macropòdids que conté totes les espècies de ualabi llebre tret d'una, el ualabi llebre de bandes. Conté quatre espècies, de les quals dues estan extintes:
* Ualabi llebre d'ulleres, Lagorchestes conspicillatus
* Ualabi llebre occidental, Lagorchestes hirsutus
* Ualabi llebre del llac Mackay, Lagorchestes asomatus †
* Ualabi llebre oriental, Lagorchestes leporides †
El fòssil més antic conegut d'aquest gènere data de fa 11.000 anys i pertany a un ualabi llebre d'ulleres (encara vivent avui en dia).

## Referències

* 1 2 Entrada «Lagorchestes (hare-wallaby)» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 21 abril 2024].
* ↑ Groves, Colin. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, pàg. 62–63. ISBN 0-801-88221-4. (anglès)
Espècies vivents de diprotodonts :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subordre Vombatiformes :
Subordre Phalangeriformes (continua més avall) :
Subordre Phalangeriformes (continua més amunt) :
Subordre Macropodiformes (continua més avall) :
Subordre Macropodiformes (continua més amunt) :
# Il nuovo Figaro

Il nuovo Figaro és una òpera còmica (melodramma giocoso, a l'original italià) en dos actes amb música de Luigi Ricci sobre un llibret de Jacopo Ferretti basat en l'obra L'ambassadeur d'Eugène Scribe, estrenada al Teatro Ducale de Parma el 15 de febrer de 1832.

## Context

Poc després del triomf de l'òpera semiseria Chiara di Rosemnberg, l'estrena d'aquesta òpera Il nuovo Figaro va consolidar la figura de Luigi Ricci com a compositor d'òperes bufes, un cop retirat de la composició el gran Gioachino Rossini. A diferència d'altres òperes sobre la figura de Fígaro (El barber de Sevilla de Rossini o Les noces de Fígaro de Mozart), en aquesta obra el nom del personatge principal no és pas Fígaro, sinó Leporello, curiosament igual que el nom del servent de Don Giovanni de Mozart.L'acció es desenvolupa a Nàpols, no a Sevilla.
A Catalunya es va estrenar el 20 de desembre de 1833. Al Gran Teatre del Liceu de Barcelona es va estrenar el 6 de febrer de 1852 amb el llibret editat per Tomàs Gorchs sota el títol castellà d'El nuevo Fígaro ó sea El criado astuto, tot i que amb el text en italià. La va dirigir Mateu Ferrer i Oller. A Madrid es va estrenar al Teatro de la Cruz el 3 d'abril de 1834. Anys més tard, el 19 de setembre de 1862, es va estrenar a Madrid, al Teatro de la Zarzuela, una sarsuela, El nuevo Fígaro, basada en l'òpera italiana.

## Personatges

| Paper | Tessitura | Intèrprets de l'estrena 15 de febrer de 1832 (dir: Ferdinando Melchiorri) |
| Baró Sigismondo di Warthenkoppenburgen, antic militar prussià | baix | Giuseppe Frezzolini |
| Amalia, la seva filla, d'uns 22 anys | soprano | Lina Roser-Balfe |
| Andrea di Cernay, jove noble francès | tenor | Francesco Pedrazzi |
| Leporello, servent francès del baró | baríton | Luigi Goffredo Zuccoli |
| Carlotta, jove modista napolitana | soprano | Margherita Rubini |
| El príncep Federico di Wartensleben, prussià | | Gaetano Fontana |
| Demetrio, majordom del baró i el seu antic caporal | | Agostino Rovere |
| Servents del baró, servents del príncep |||

## Referències

* ↑ Il nuovo Figaro ossia il servo astuto. Antonio Brusi, 1833.
* ↑ Diario del Teatro ducale di Parma dal 1829 a tutto il 1840 (en italià). Presso Rossi-Ubaldi, 1841, p. 55.
* ↑ Marvin, Roberta Montemorra. Fashions and Legacies of Nineteenth-Century Italian Opera (en anglès). Nova York: Cambridge University Press, 2009, p. 176 i següents. ISBN 978-0-521-88998-8.
* ↑ «Noticias particulares de Barcelona». Diario de avisos y noticias, núm.352, 20-12-1833, pàg. 2848.
* ↑ El nuevo Fígaro ó sea el criado astuto. Barcelona: Imprenta y Librería Politécnica de Tomás Gorchs, 1852.
* ↑ «Anuario musical núm.62» (en castellà) p. 304. Consejo Superior de Investigaciones Científicas, 2007. [Consulta: 21 març 2018].
* ↑ «Espectáculos - Teatro de la Zarzuela». El contemporáneo, 19-09-1862, pàg. 4.
* ↑ «Stagione lirica 1831-1832» (en italià). La Casa della Musica. [Consulta: 21 març 2018].
# Roadià

| Període | Època | Estatge | Edat (Ma) |
| Triàsic | Inferior | Indià | més recent |
| Permià | Lopingià | Changxingià | 254,14 ± 0,07 |
| Permià | Lopingià | Wuchiapingià | 259,1 ± 0,5 |
| Permià | Guadalupià | Capitanià | 265,1 ± 0,4 |
| Permià | Guadalupià | Wordià | 268,8 ± 0,5 |
| Permià | Guadalupià | Roadià | 272,95 ± 0,11 |
| Permià | Cisuralià | Kungurià | 283,5 ± 0,6 |
| Permià | Cisuralià | Artinskià | 290,1 ± 0,26 |
| Permià | Cisuralià | Sakmarià | 293,52 ± 0,17 |
| Permià | Cisuralià | Asselià | 298,9 ± 0,15 |
| Carbonífer | Pennsylvanià | Gjelià | més antic |
| Subdivisió del sistema permià segons la IUGS. ||||
El període Roadià és un estatge faunístic del Permià. Comprèn el període entre fa 270,6 ± 0,7 milions d'anys i fa 268 ± 0,7 milions d'anys.
# Núria Figueras Adell

Núria Figueras Adell (Cornellà del Llobregat, 1972) és una escriptora catalana de literatura infantil.
És llicenciada en periodisme per la Universitat Autònoma de Barcelona. Actualment és cap de redacció de la revista infantil El Tatano i forma part de l'equip de la revista Cavall Fort. Ha treballat en diverses editorials i ha publicat nombrosos contes per a infants, amb traduccions al castellà, al gallec, al basc, al portuguès i a l'italià.

## Obra destacada

* Les trenes de l'avi. Kalandraka, 2002. Il·lustrat per Roger Olmos.
* El senyor Jeroni i les sardines. Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2003.
* El mitjà. La Galera, 2003. Premi Comte Kurt.
* El rei Carnestoltes i la vella Quaresma. La Galera, 2003.
* La gallina xica. Baula, 2014. Il·lustrat per Teresa Martí.
* La visita. Kalandraka, 2023. Il·lustrat per Anna Font.
* El melic d'en Frederic. Disset Edició, 2024. Il·lustrat per Àgata Gil.
* En Martí Multitasca no vol perdre el temps. La Galera, 2024. Il·lustrat per Eliana Gutiérrez.
* El singlot extraordinari. Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2025. Il·lustrat per Jacqueline Molnár.

## Premis

* Premi Mallorca de creació literària 2023 pel conte El melic d’en Frederic.
* Premi Comte Kurt 2003 pel conte El mitjà.
* Premi Mercè Llimona 2003 per l’obra El senyor Jeroni i les sardines.
* Premi Internacional Compostela 2023 per l’àlbum La visita.
* Premi Fundación Cuatrogatos 2024 per l’àlbum La visita.
* Selecció The White Ravens 2024 per l'àlbum La visita.
* Premi Emili Teixidor 2024 per l’obra En Martí Multitasca no vol perdre el temps.

## Referències

* 1 2 «Biografia – Núria Figueras». [Consulta: 31 octubre 2024].
* ↑ «L’equip de Cavall Fort – Cavall Fort». [Consulta: 31 octubre 2024].
* ↑ Llort, L. «Núria Figueras guanya el premi Emili Teixidor». [Consulta: 31 octubre 2024].
# Cofilins

Els cofilins (Cophylinae) són una subfamília d'amfibis anurs endèmica de Madagascar.

## Gèneres

* Anodonthyla
* Cophyla
* Madecassophryne
* Platypelis
* Plethodontohyla
* Rhombophryne
* Stumpffia
# Macropus

Macropus és un gènere de marsupials que pertany a la família dels macropòdids. El gènere inclou cangurs terrestres.

## Taxonomia

El gènere inclou dues espècies vivents:
* Cangur gris occidental, Macropus fuliginosus
* Cangur gris oriental, Macropus giganteus

## Referències

* ↑ Groves, Colin. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, pàg. 58-70. ISBN 0-801-88221-4. (anglès)
Espècies vivents de diprotodonts :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subordre Vombatiformes :
Subordre Phalangeriformes (continua més avall) :
Subordre Phalangeriformes (continua més amunt) :
Subordre Macropodiformes (continua més avall) :
Subordre Macropodiformes (continua més amunt) :
# Assemblea de Madrid

L'Assemblea de Madrid és el parlament autonòmic de la Comunitat de Madrid. Representa als habitants de la regió exercint la potestat legislativa. Aprova els pressupostos del govern regional i controla i impulsa l'acció política i de Govern. Els diputats que formen l'Assemblea de Madrid són escollits per un termini de quatre anys mitjançant sufragi universal, lliure, igual, directe i secret. L'edifici de l'Assemblea de Madrid, inaugurat en 1998, està situat en la Plaça Asamblea de Madrid, 1, al districte de Puente de Vallecas, Madrid. Des del 8 de juny de 2021 la seva presidenta és María Eugenia Carballedo, del Partit Popular de la Comunitat de Madrid.

## Composició de l'Assemblea de Madrid

Després de les eleccions de 2023, el parlament es compon de la següent forma:
Eleccions a l'Assemblea de Madrid de 2023 :
| Partit | Partit | Candidat | Vots | Vots | Diputats | Diputats |
| | PP-M | Isabel Natividad Díaz Ayuso | 1.586.695 | 47,34% | 70 | 5 |
| | Més Madrid | Mónica García Gómez | 615.171 | 18,35% | 27 | 3 |
| | PSOE-M | Juan Lobato Gandarias | 609.718 | 18,19% | 27 | 3 |
| | Vox | Rocío Monasterio San Martín | 245.215 | 7,31% | 11 | 2 |
| Font: Govern de la Comunitat de Madrid i El País |||||||

## Presidents de l'Assemblea

* I Legislatura: Ramón Espinar Gallego (GP Socialista)
* II Legislatura: Rosa María Posada Chapado (GP Centre Democràtic i Social)
* III Legislatura: Pedro Díez Olazábal (GP Esquerra Unida)
* IV Legislatura: Juan Van-Halen Acedo (GP Popular)
* V Legislatura: Jesús Pedroche Nieto (GP Popular)
* VI Legislatura: Concepción Dancausa Treviño (GP Popular)
* VII Legislatura: Concepción Dancausa Treviño (GP Popular)
* VIII Legislatura: Elvira Rodríguez (GP Popular)
* IX Legislatura: José Ignacio Echeverría (GP Popular)
* X Legislatura: María Paloma Adrados Gautier (GP Popular)
* XI Legislatura: Juan Trinidad Martos (GP de Ciutadans)
* XII Legislatura: María Eugenia Carballedo (GP Popular)

## Referències

* ↑ Pérez de Lama, Ernesto (dir.). Manual del Estado Español 1999. Madrid: LAMA, 1998, p. 558. ISBN 84-930048-0-4.
* ↑ «Resultados definitivos» (en castellà). Govern de la Comunitat de Madrid, 2021. [Consulta: 21 setembre 2021].
* ↑ «Resultados elecciones 2021» (en castellà). ElPaís.com. [Consulta: 11 desembre 2021].

## Enllaços externs

* Web oficial de l'Assemblea de Madrid Arxivat 2012-09-02 a Wayback Machine.
# A Single Rider

A Single Rider (hangul 싱글라이더, Sing-geul Ra-i-deo) és una pel·lícula dramàtica de Corea del Sud del 2017 protagonitzada. Lee Byung-hun i Gong Hyo-jin. La pel·lícula es va estrenar el 22 de febrer de 2017. Coproduïda i distribuïda per Warner Bros., va suposar el debut com a director de Lee Joo-young.

## Argument

El prometedor gestor de fons Kang Jae-hoon es troba a la vora de la desesperació quan la seva empresa fa fallida. Decideix fer un viatge impulsiu a Austràlia per visitar la seva dona, Soo-jin, i el seu fill Jin-woo. En arribar, Jae-hoon veu que viuen feliços sense ell i comença a sospitar de la relació afectuosa de Soo-jin amb la seva veïna, Kris. Sorprès per la situació, Jae-hoon decideix mirar-los des de la distància, només per enfrontar-se a una veritat impactant que va en contra del que ell representa.

## Repartiment

* Lee Byung-hun com a Kang Jae-hoon
* Gong Hyo-jin com a Lee Soo-jin
* Ahn So-hee com Ji-na / Yoo Jin-ah
* Jack Campbell com a Kris
* Yang Yoo-jin com Kang Jin-woo
* Annika Whiteley com a Lucy
* Kei Ekland com a àvia
* Baek Soo-jang com a In-ho
* Choi Joon-young com a Javi
* Lee Seung-ha com a Amy
* Leeanna Walsman com a Stella
* Benedict Hardie com el Sr. Harbour
* Kim Hak-sun com a director general
* James Wright com a personal de l'estació central
* John Harding com a policia australià
* Dylan Hayes com a policia australià
* Celia Kelly com a infermera
* Lea Riley com a personal de l'audició
* Keith Thomas com a jutge d'audició
* Andrew Doyle com a jutge d'audició

## Premis i nominacions

| Any | Premi | Categoria | Receptor | Resultats |
| 2017 | 53ns Baeksang Arts Awards | Millor director novell | Lee Joo-young | Nominat |
| 2017 | 13ns JIMFF Awards | JIMFF Star Award | Ahn So-hee | Guanyador |
| 2017 | 26s Buil Film Awards | Millor director novell | Lee Joo-young | Nominat |
| 2017 | 54ns Grand Bell Awards | Millor música | A Single Rider | Nominat |
| 2017 | 38ns Blue Dragon Film Awards | Millor director novell | Lee Joo-young | Nominat |
| 2017 | 38ns Blue Dragon Film Awards | Millor guió | Lee Joo-young | Nominat |
| 2017 | 38ns Blue Dragon Film Awards | Millor música | A Single Rider | Nominat |

## Referències

* ↑ Lee, Hyo-won «Warner Bros. to Increase Local Film Production in South Korea». , 27-07-2016.
* ↑ Kil, Sona «Busan: M-Line Picks Up Warner Korea's 'A Single Rider'». , 08-10-2016.
* ↑ «(LEAD) (Movie Review) 'Single Rider': a well-crafted film with lasting impression». yonhapnews.co.kr. [Consulta: 25 octubre 2017].

## Enllaços externs

* A Single Rider a Hancinema
# Abadia d'Altmünster

L'Abadia d'Altmünster Abbey era un monestir benedictí situat a l'altiplà d'Altmünster, entre el Mercat de peix i les àrees de Clausen de la Ciutat de Luxemburg, fundat el 1083 per Conrad I de Luxemburg, com un monestir privat i un centre religiós del seu comtat.

## Història

Va ser la primera abadia de la ciutat de Luxemburg, fundada l'any 1083 per Conrad I de Luxemburg com a monestir privat i centre religiós del seu comtat. Va nomenar abat el seu germà Rodolf.
Els monjos provenien de les abadies de Saint-Airy i Saint-Vanne a Verdun. El fill de Conrad, el comte Guillem va dedicar l'abadia a Nostra Senyora (Notre Dame) el 1123, però per als locals va continuar sent conegut com a Mënster (de Münster), és a dir, una església del monestir o qualsevol edifici de l'església gran. En aquest període, el monestir també va ser posat sota el control directe del Papa, de manera que ni Sant-Vanne ni les autoritats seculars podien interferir-hi.
L'escola del monestir més tard va rebre el monopoli de l'educació a la ciutat de Luxemburg i a la seva àrea d'influència gràcies al Ducat de Bar. Els nens se'ls ensenyà francès i alemany, entre altres coses.
Fins al regnat d'Enric IV de Luxemburg tots els comtes de Luxemburg van ser enterrats aquí. Carles IV del Sacre Imperi Romanogermànic va reviure aquesta tradició i va construir una tomba monumental aquí per al seu pare, Joan de Bohèmia. El 1576 Johannes Bertelius va ser nomenat abat d'aquest monestir.
La destrucció de l'abadia va ser probablement ordenada pel rei francès Francesc I, que van ocupar la ciutat l'11 setembre de 1543 durant la Guerra d'Itàlia de 1542-1546, ja que probablement volia evitar que les tropes de Carles V, ocupés l'abadia durant el proper setge.
Abans que el monestir fos destruït, l'abat Johannes Harder va traslladar tots els objectes de valor a la seguretat de la ciutat de Trèveris. Les restes de Joan de Bohèmia van ser portades a l'església franciscana en el que és ara la Plaça de Guillem II.
Els benedictins després es va traslladar a l'Hospici de Sant Joan, fins que una nova abadia es va obrir en 1606 sota l'abat Petrus Roberti, no lluny de l'antiga a la zona de Grund. Així, el Münster original, es va convertir en l'Altmünster, i el nou es va convertir en l'Abadia de Neumünster.

## Referències

* ↑ Rao, Sarita. «Architectural icon: Neumünster Abbey» (en anglès). Luxembourg Times, 15-11-2021. [Consulta: 31 març 2022].
* 1 2 Gade, John Allyne. Luxemburg a l'Edat Mitjana, Brill Archive, 1951, p. 56
* 1 2 3 Pauly, Michel. «The Abbaye before 1945» (en anglès britànic). neimënster. [Consulta: 31 març 2022].
* 1 2 Casey, Robert Joseph. The Land of Haunted Castles, Century Company, 1921, p. 98
* ↑ "The beatified Schetzelo- hermit in the Grünewald", Geschichtsfrënn vun der Gemeng Nidderaanwen

## Enllaços externs

* http://www.ccrn.lu/en/Culture/CCRN/History Arxivat 2014-08-20 a Wayback Machine.
# Abaza Hasan

Abaza Hasan Paşa fou un militar otomà d'origen abkhaz. Va capturar al rebel Haydar Oghlu i en recompensa va rebre el comandament dels turcmans d'Àsia Menor, i en ser destituït sense motiu es va revoltar; l'antic bandit Katirdji Oghlu, enviat a combatre'l, fou rebutjat; finalment es va sotmetre a canvi del títol de voivoda dels turcmans, però més tard fou empresonat i no fou alliberat fins que un amic seu, Behayi, fou nomenat Shaykh al-Islam el 1652. Aquest li va donar el govern del sandjak d'Okhri (Ocrida).
En ser nomenat l'abkhaz İpşiri Mustafa Paşa com a gran visir, Abaza el va servir; després de la seva execució li va restar fidel i va anar amb les seves tropes cap a l'Àsia Menor, i va aconseguir que li fos retornat el títol de voivoda dels turcmans (1655).
Es va instal·lar a Alep, i va fer saquejos per tota Síria, i el divan el va voler proscriure però el gran visir Sarı Süleyman Paşa finalment el va confirmar en el càrrec de voivoda i li va confiar la defensa del Dardanels. El 1656 fou enviat al Diyar Bakr com a governador; allí es va revoltar el 1658 amb el pretext d'exigir la destitució del gran visir Köprülü Mehmed Paşa i va amenaçar Brusa; va derrotar l'exèrcit rival dirigit per Murtada Pasha a Ilghin (11 de desembre de 1658). Es va dirigir a Ain Tab però fou convidat a Alep per negociar un arranjament i fou traïdorament assassinat (1659).

## Referències

* 1 2 3 Brill, E. J.. E.J. Brill's First Encyclopaedia of Islam: 1913-1936. A - Bābā Beg (en anglès). BRILL, 1993, p. 6. ISBN 978-90-04-09787-2.
# Abella (Vilallonga de Ter)

Abella és un dels nuclis agregats de població de Vilallonga de Ter a la comarca del Ripollès. Situat a uns 1.250 metres d'altitud a la vora esquerra de la riera d'Abella (afluent del riu Ter). L'any 2006 hi havia 49 habitants.
La població és als peus de la serra de Sant Bernabé. Les cases estan distribuïdes de manera irregular i separades unes de les altres. En destaca l'església romànica del segle xii, santa Llúcia, tot i que avui dia ha patit diverses reformes.
De la mateixa manera que en altres poblacions del Ripollès, una part de l'economia de fa uns anys es basava en les mines, les d'Abella, d'antimoni. En l'actualitat aquestes mines resten tancades.
El segon dissabte de juny se celebra la festa major del nucli.

## Referències

* 1 2 «Abella | enciclopedia.cat». [Consulta: 25 novembre 2023].
* ↑ «Abella». [Consulta: 25 novembre 2023].
* ↑ «Festes». [Consulta: 25 novembre 2023].
Viccionari