OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Xiphophorus

Xiphophorus és un gènere de peixos de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Taxonomia

* Xiphophorus alvarezi (Rosen, 1960)
* Xiphophorus andersi (Meyer & Schartl, 1980)
* Xiphophorus birchmanni (Lechner & Radda, 1987)
* Xiphophorus clemenciae (Alvarez, 1959)
* Xiphophorus continens (Rauchenberger, Kallman & Morizot, 1990)
* Xiphophorus cortezi (Rosen, 1960 )
* Xiphophorus couchianus (Girard, 1859)
* Xiphophorus evelynae (Rosen, 1960 )
* Xiphophorus gordoni (Miller & Minckley, 1963)
* Xiphophorus hellerii (Heckel, 1848)
* Xiphophorus kallmani (Meyer & Schartl, 2003)
* Xiphophorus kosszanderi (Meyer & Wischnath, 1981)
* Xiphophorus maculatus (Günther, 1866)
* Xiphophorus malinche (Rauchenberger, Kallman & Morizot, 1990)
* Xiphophorus mayae (Meyer & Schartl, 2002)
* Xiphophorus meyeri (Schartl & Schröder, 1988)
* Xiphophorus milleri (Rosen, 1960)
* Xiphophorus mixei (Kallman, Walter, Morizot & Kazianis, 2004)
* Xiphophorus montezumae (Jordan & Snyder, 1899)
* Xiphophorus monticolus (Kallman, Walter, Morizot & Kazianis, 2004)
* Xiphophorus multilineatus (Rauchenberger, Kallman & Morizot, 1990)
* Xiphophorus nezahualcoyotl (Rauchenberger, Kallman & Morizot, 1990)
* Xiphophorus nigrensis (Rosen, 1960 )
* Xiphophorus pygmaeus (Hubbs & Gordon, 1943)
* Xiphophorus roseni (Meyer & Wischnath, 1981)
* Xiphophorus signum (Rosen & Kallman, 1969)
* Xiphophorus variatus (Meek, 1904)
* Xiphophorus xiphidium (Gordon, 1932)

## Referències

* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ Animal Diversity Web (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Llac Bianco

El llac Bianco és un embassament situat al port de Bernina, al cantó suís dels Grisons. Té una alçada de 2.234 m, una longitud de 2,85 km, una superfície d'1,50 km² i una profunditat màxima de 53 m. L'embassament actual es va formar amb la construcció de dues preses (Scala i Arlas) als extrems sud i nord.

## Geografia

El llac actual desaigua cap al sud, igual que els seus dos llacs precursors, i les seves aigües acaben arribant a l'Adriàtic a través dels rius Poschiavino, Adda i Po. Per contra, el Lej Nair, just sota la presa del nord, desaigua al nord al Mar Negre a través dels rius Inn i Danubio.
El cim de la línia ferroviària Bernina, que és la via fèrria d'encreuament de muntanya més alta d'Europa, corre al llarg del costat est del llac, amb l'estació Ospizio Bernina aproximadament al punt mitjà. La carretera que creua el pas de Bernina (Hauptstrasse 29) segueix una ruta més alta al mateix costat del llac. La major part del llac es troba dins del municipi de Poschiavo, encara que la secció més al nord i la presa del nord es troben dins del municipi de Pontresina.

## Embassament

L'embassament del llac Bianco es va crear entre 1910 i 1911 per proporcionar un subministrament constant d'aigua a una sèrie de centrals hidroelèctriques a la Vall de Poschiavo. Té un volum màxim de 18,6 milions de metres cúbics. Al principi, l'aigua s'abocava als cursos d'aigua naturals fins a la presa de la central de Cavaglia, que alimentava la central de Robbia a San Carlo. No obstant això, el 1927 es van construir dues centrals elèctriques entre el llac i Cavaglia. La més alta, la central de Palü, situada al llac Palü, s'alimenta actualment d'una canonada procedent de l'extrem sud de l'embassament.
Actualment es proposa construir un sistema d'emmagatzematge per bombament basat en el llac Bianco i el llac de Poschiavo a uns 1.270 metres de profunditat. Això implicaria la creació d'un túnel de 18,1 quilòmetres de llarg al llarg del costat occidental de la vall de Poschiavo, seguit d'un pou de 2,4 quilòmetres de llarg fins a una central elèctrica subterrània a la vora del Llac di Poschiavo.
Aquesta central tindria una capacitat total instal·lada de 1.000 MW i consumiria electricitat per bombar l‟aigua al nivell superior en moments de baixa demanda i alliberaria l‟aigua per generar electricitat en moments d‟alta demanda. El projecte implicaria l'elevació de les preses dels dos extrems del llac Bianco a 4,35 metres. Les autoritats cantonals han donat el seu consentiment formal a la proposta, però a partir del 2016 es creu que no és viable des del punt de vista financer.

## Galeria

* La costa del llac
* Vista del llac Bianco des del telefèric de Diavolezza
* Presa nord (Arlas)
* Presa del sud (Scala)

## Referències

* 1 2 «Swiss Geoportal». geo.admin.ch. [Consulta: 9 juny 2021].
* 1 2 «Wasserkraftwerke» (en alemany). Repower. [Consulta: 26 octubre 2020].
* ↑ «Projekt Lagobianco». Repower. [Consulta: 26 octubre 2020].
* ↑ «Lagobianco: Projektgenehmigung liegt vor». Repower, 27-10-2016. Arxivat de l'original el 2022-07-07. [Consulta: 29 octubre 2020].
# Karl-Heinz Hopp

Karl-Heinz Hopp (Olsztyn, 20 de novembre de 1936 - Palingen, 11 de febrer de 2007) fou un remer alemany que va competir durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on guanyà la medalla d'or en la prova del vuit amb timoner del programa de rem.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles d'or al Campionat d'Europa de rem, entre les edicions del 1958 i 1961. A nivell nacional guanyà sis campionats alemanys.
Una vegada retirat va practicar el pentatló modern.

## Referències

* 1 2 3 4 «Olympedia – Karl-Heinz Hopp». [Consulta: 24 abril 2024].
* ↑ «World Rowing - Karl-Heinz HOPP» (en anglès). [Consulta: 24 abril 2024].
# Made in China

Made in China (Fabricat a la Xina) és una etiqueta d’origen que indica que un producte ha estat fabricat totalment o parcialment a la República Popular de la Xina (PRC). Va guanyar importància a la dècada del 1990 quan moltes empreses dels Estats Units, Europa i Àsia van traslladar la seva producció a la Xina per aprofitar els baixos costos de fabricació. Els productes amb aquesta etiqueta formen part de cadenes de subministrament globals en què diversos països intervenen en diferents etapes del procés de producció.
L’expressió té antecedents històrics a la dècada del 1940, durant la Segona Guerra Sinojaponesa, quan es van promoure boicots als productes japonesos com a mesura de resistència econòmica. No obstant això, la industrialització xinesa era limitada en aquell moment. Al segle XXI, el significat de “Made in China” ha evolucionat, i ja no només està associat a la producció de baix cost, sinó també a la innovació tecnològica. El pla governamental Made in China 2025, llançat el 2015, busca modernitzar la indústria nacional i potenciar sectors com la intel·ligència artificial i els semiconductors.
Pel que fa a la percepció de qualitat, estudis com el de 2011 del Banc Central Europeu han indicat que els productes xinesos exportats a la UE tenen una qualitat elevada en comparació amb altres economies en desenvolupament. Tot i el preu baix, la qualitat ha millorat amb el temps i s’ha aproximat a la dels països tecnològicament més avançats. Segons una enquesta del Pew Research Center del 2023, la qualitat dels productes tecnològics xinesos és generalment ben valorada, però considerada inferior als productes nord-americans, amb opinions especialment negatives en països com Israel i l’Índia.

## Referències

* ↑ «"Made in China"». 30 minuts. TV3, 24-02-2013. [Consulta: 16 març 2025].
* ↑ David Barboza «'Made in China' labels don't tell whole story». , 08-02-2006.
* ↑ Elizabeth O'Brien Ingleson. Made in China: When US-China Interests Converged to Transform Global Trade. Harvard University Press, 2024, p. 266. ISBN 978-0674251830.
* ↑ Elizabeth O'Brien Ingleson. Made in China: When US-China Interests Converged to Transform Global Trade. Harvard University Press, 2024, p. 266. ISBN 978-0674251830.
* ↑ Amy Wang. «Made in China: Past and Present». Business Today, 20-12-2018. [Consulta: 18 gener 2024].
* ↑ James McBride and Andrew Chatzky. «Is 'Made in China 2025' a Threat to Global Trade?». Council on Foreign Relations, 13-05-2019. [Consulta: 3 juliol 2024].
* ↑ Pula, Gabor; Santabárbara, Daniel «Is China climbing up the quality ladder? Estimating cross country differences in product quality using Eurostat's COMEXT trade database». ECB Working Papers. European Central Bank, 3-2011, pàg. 9–29. ISSN: 1725-2806.
* ↑ Silver, Laura. «Comparing Views of the U.S. and China in 24 Countries». Pew Research Center, 06-11-2023.

## Vegeu tambè

* Guochao
# Karolina Shiino

Karolina Shiino (en japonès: 椎野カロリーナ, en ucraïnès: Кароліна Шиїно; Ternòpil, Ucraïna, 24 d'agost de 1997) és una model japonesa d'origen ucraïnès. Va ser la primera guanyadora d'origen foraster que va guanyar el concurs de bellesa Miss Japó, al gener del 2024, la qual cosa va suscitar una gran controvèrsia. Posteriorment, el mateix mes, hagué de renunciar al seu títol arran d'un escàndol degut a la seva relació sentimental amb un home casat.

## Biografia

Karolina Shiino va néixer a la ciutat ucraïnesa de Ternopil (Ucrania) a l'agost del 1997 de pares ucraïnesos. Quan només tenia cinc anys, va seguir la seva mare Svitlana que s'havia casat amb un ciutadà japonès cap a la ciutat de Nagoya, la capital de la Prefectura d'Aichi i quarta ciutat més gran de l'arxipèlag. Shiino ha declarat manta vegada que, tot i els seus orígens europeus, se sent japonesa tant en la «parla com en la ment», tot i que va haver de soportar ben sovint comentaris desagradables per mor de la seva diferència. Un cop arribada a l'edat adulta, es dedicà a una carrera de model com ho havia fet sa mare anteriorment.
El 27 de febrer de 2021, Shiino va aparéixer a «ARIYOSHI'S Meeting for Reviewing». Es va penedir d'haver dit mentides al seu perfil ja que havia declarat ser trilingüe (japonès, ucraïnès i rus) quan de fet només sabia parlar aleshores japonès, tot i que podia entendre la llengua ucraïnesa, però sense poder parlar-la.

## Referències

* ↑ Abdullah, Rao. «Who is Carolina Shiino? All About Miss Japan 2024» (en anglès americà), 25-01-2024. [Consulta: 12 febrer 2024].
* ↑ Kim, Victoria; Ueno, Hisako «The Brief Reign of Japan’s First Foreign-Born Beauty Queen» (en anglès). The New York Times, 08-02-2024.
* ↑ Demetriou, Danielle «Ukrainian-born model crowned Miss Japan sparks national identity debate». The Daily Telegraph, 24-01-2024.
# Verdandi

Verdandi és una de les tres nornes, associada habitualment al present. El seu nom deriva del verb "att verða" (esdevenir, succeir, estar per ocórrer), i vol dir literalment "el que està per passar"; en les llengües escandinaves modernes "i vardande" significa "el que està passant". És la més bella de les tres i la que decideix la longitud del fil que representa la vida de les persones (un motiu que també es troba a les parques romanes).
# Marston (Missouri)

Marston és un poble dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 610 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Marston tenia 610 habitants, 259 habitatges, i 167 famílies. La densitat de població era de 214,1 habitants per km².
Dels 259 habitatges en un 32% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,4% hi vivien parelles casades, en un 15,8% dones solteres, i en un 35,5% no eren unitats familiars. En el 31,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,4% tenia menys de 18 anys, un 8,7% entre 18 i 24, un 27,4% entre 25 i 44, un 22% de 45 a 60 i un 15,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.375 $ i la renda mediana per família de 26.167 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.292 $ mentre que les dones 20.000 $. La renda per capita de la població era de 13.820 $. Entorn del 28,9% de les famílies i el 31% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Marston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Marston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Bandera de Samoa

La bandera de Samoa va ser adoptada oficialment el 24 de febrer de 1949.
La bandera consisteix en un fons vermell amb un rectangle blau a la zona superior esquerra, vora el màstil. Dins d'aquest rectangle està representada la constel·lació de la Creu del Sud, formada per quatre grans estrelles i una cinquena més petita.
Al llarg de la història però, han estat diverses les banderes hissades a les illes. L'1 de març de 1900 la part occidental de l'arxipèlag fou inclòs a l'Imperi Alemany, la bandera del qual esdevingué llavors oficial. Tot i això, els illencs presentaren un disseny alternatiu que no fou però, acceptat.
El 29 d'agost de 1914, amb el desembarcament de tropes neozelandeses, es posà fi al domini alemany i les illes passaren a ser administrades des de Wellington i Londres. Després d'alguns anys en què fou oficial la bandera de Nova Zelanda, s'adoptà un disseny propi, amb la Union Jack vora el màstil i un cercle dins del qual hi havia tres grans palmeres. El fons del pavelló era blau per al seu ús terrestre, i vermell per a la Marina.
Finalment, el 26 de maig de 1948 s'adoptà un disseny força similar a l'actual, en què dins del rectangle blau apareixien quatre estrelles i no cinc. Aquesta darrera, menor que les altres, hauria d'esperar fins al disseny actual, de 1949.
* Bandera emprada durant el domini alemany (1900-1914).
* Proposta per a la Samoa alemanya, mai oficialitzada.
* Bandera terrestre de Samoa Occidental (1922-1962).
* Bandera de Samoa Occidental (1948-1949).

## Banderes similars

La bandera de Samoa és força similar a la bandera de Myanmar i a la bandera de la República de la Xina, especialment pel que fa al disseny i a les seves proporcions.
* Bandera de Myanmar
* Bandera de la República de la Xina
# Michel Bernard

Michel Bernard (Bar-le-Duc, França, 14 de desembre de 1958) és un escriptor i alt funcionari francès, autor de novel·les sobre episodis i personatges de la història i la cultura de França.

## Biografia

Alumne de l'escola d'administració de França (1990-1992), va fer carrera coma a alt funcionari de l'estat francès, en el transcurs de la qual va arribar a ser sotsprefecte de L'Haÿ-les-Roses i Reims. Des de 2016 es troba en excedència per dedicar-se plenament a l'escriptura.
Ha escrit nombroses novel·les centrades en episodis i figures històriques de França. En destaquen Comme un enfant (2003), sobre el pare de la cançó francesa Charles Trennet; Les Forêts de Ravel (2015, editat en català com Els boscos de Ravel), sobre el compositor Maurice Ravel; Deux Remords de Claude Monet (2016, editat en català com Els dos remordiments de Claude Monet), sobre el famós pintor impressionista; Le Bon Cœur (2018) i Le Bon Sens (2020), díptic sobre la figura de Joana d'Arc; o Les Bourgeois de Calais (2021, editat en català com Els burgesos de Calais), sobre l'escultor Auguste Rodin.

## Obres

* Mes tours de France (1999)
* Comme un enfant (2003)
* Le Ciel entre les feuilles (2003)
* La Meuse sentimentale (2004)
* La Tranchée de Calonne (2007)
* La Maison du docteur Laheurte (2009)
* Le Corps de la France (2010)
* Pour Genevoix (2011)
* La Grande Guerre vue du ciel (2014)
* Les Forêts de Ravel (2015). [En català: Els boscos de Ravel (LaBreu Edicions, 2018). Traducció de Ferran Ràfols Gesa]
* Visages de Verdun (2016)
* Deux Remords de Claude Monet (2016). [En català: Els dos remordiments de Claude Monet (LaBreu Edicions, 2020). Traducció de Ferran Ràfols Gesa]
* Le Bon Cœur (2018)
* Hiver 1814, Campagne de France (2019)
* Le Bon sens (2020)
* Les bourgeois de Calais (2021) [En català: Els burgesos de Calais (LaBreu Edicions, 2023). Traducció de Ferran Ràfols Gesa]

## Premis

* Premi Livres et Musiques (2015)
* Oficial de l'ordre de les Arts i de les Lletres (2016)
* Premi Michel-Dard (2018)
* Premi de novel·la France Télévisions (2018)
* Premi Louis-Barthou (2019)
* Premi Alexandre-Vialatte (2020)
* Grand prix catholique de littérature (2020)
* Premi Alexandre Vialatte (2020)
* Premi de l'Acadèmia francesa Maurice-Genevoix (2021)

## Referències

* 1 2 «Michel Bernard. BIOGRAPHIE & INFORMATIONS» (en francès). Babelio. [Consulta: 13 juny 2023].
* 1 2 «Els boscos de Ravel, de Michel Bernard». LaBreu. [Consulta: 12 juny 2023].
* 1 2 «Els dos remordiments de Claude Monet, de Michel Bernard». LaBreu. [Consulta: 12 juny 2023].
* ↑ «Michel Bernard. Livres et romans» (en francès). La table ronde. [Consulta: 12 juny 2023].
* 1 2 «Els burgesos de Calais de Michel Bernard». La Breu Edicions. [Consulta: 26 setembre 2023].
# Middletown (Missouri)

Middletown és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 199 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Middletown tenia 199 habitants, 90 habitatges, i 56 famílies. La densitat de població era de 240,1 habitants per km².
Dels 90 habitatges en un 23,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50% hi vivien parelles casades, en un 11,1% dones solteres, i en un 36,7% no eren unitats familiars. En el 32,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 65,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,21 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,79.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,1% tenia menys de 18 anys, un 6,5% entre 18 i 24, un 19,1% entre 25 i 44, un 28,1% de 45 a 60 i un 22,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 79,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 19.500 $ i la renda mediana per família de 23.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.250 $ mentre que les dones 17.321 $. La renda per capita de la població era d'11.756 $. Entorn del 29,2% de les famílies i el 35,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Middletown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Middletown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Katherine Freese

Katherine Freese (Friburg de Brisgòvia, 1957) és una astrofísica estatunidenca i professora, coneguda per la seva recerca sobre la matèria fosca, i l'origen de l'univers. Va començar la seva carrera en física a la Universitat de Princeton, on va ser una de les primeres dones a especialitzar-se en aquesta disciplina. Freese ha estat una figura destacada en la lluita per la igualtat de gènere en la ciència.
Una de les seves aportacions més importants va ser el desenvolupament d'un model teòric que descartava la matèria fosca tipus MACHO (objectes massius compactes que inclouen estrelles febles i restes estel·lars) en favor de les partícules WIMP (partícules massives feblement interactuants). A més, va proposar eines per detectar la presència de WIMP a la Via Làctia.
Després de treballar com a professora a la Universitat de Michigan, directora de l'Institut Nòrdic de Física Teòrica a Estocolm, i professora convidada a la Universitat d'Estocolm, va ocupar la Càtedra Jeff i Gail Kodosky en física a la Universitat de Texas a Austin.
Freese és autora del llibre The Cosmic Cocktail: Three Parts Dark Matter, on explora la història de la investigació sobre la matèria fosca. En les seves conferències, ha destacat tant els avenços teòrics com els experiments avançats. A més de la seva feina científica, Freese ha parlat sobre els reptes de ser dona en el camp de la ciència, animant a les joves investigadores a trobar mentors i a superar sentiments d'inseguretat.
Va guanyar el Premi Lilienfeld 2019, atorgat anualment per la Societat Americana de Física en reconeixement de les contribucions excepcionals en física.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «University of Michigan professor delves into dark matter» (en anglès americà). Brown Daily Herald. [Consulta: 12 febrer 2025].
* 1 2 3 4 5 6 «Lilienfeld Prize Winner Katherine Freese Researches Dark Matter | College of Natural Sciences» (en anglès). [Consulta: 12 febrer 2025].
# Bilbi gros

El bilbi gros (Macrotis lagotis) és l'única espècie vivent de bilbi. Amb un pes d'entre 1 i 2,4 quilograms, els mascles són de la mida aproximada d'un conill; tanmateix, alguns mascles ben cuidats han arribat fins a 3,7 kg en captivitat. La femella és més petita i pesa 0,8-1,1 kg.

## Referències

* ↑ «bilbi gros». Diccionari dels mamífers del món. Fundació Barcelona Zoo i TERMCAT, 2023 i 2024. [Consulta: 8 octubre 2024].
# Joaquín Manglano Cucaló de Montull

Joaquín Manglano i Cucaló de Montull (València, 23 d'agost de 1892 - 26 de febrer de 1985) fou un noble, propietari rural i polític valencià, baró de Càrcer i baró de Llaurí, diputat a les Corts Espanyoles i alcalde de València durant el franquisme.

## Biografia

Fill gran de Luis Manglano Palencia i Josefa Cucaló de Montull Cubells. Es llicencià en dret i filosofia i lletres per la Universitat de València. Des del 1916 també fou baró de Càrcer i fou cavaller de l'orde de Montesa. En 1943 va heretar de la seua tia el títol de Baró de Beniomer.
D'antuvi milità al Partit Liberal Conservador, amb el qual fou elegit diputat pel districte d'Albocàsser a les eleccions generals espanyoles de 1919. Durant la dictadura de Primo de Rivera fou regidor de l'Ajuntament de València. En proclamar-se la Segona República Espanyola s'aproximà al carlisme i ingressà a Comunió Tradicionalista, partit amb el qual fou elegit diputat per València ciutat a les eleccions generals espanyoles de 1933.
Durant la guerra civil espanyola donà suport als sublevats, i fou president de la Junta Tradicionalista del Regne de València i membre de la Junta de Guerra Carlista. Un dels seus germans, Fernando Manglano y Cucaló de Montull, fou assassinat a Paterna per milicians del Front Popular el 29 d'agost de 1936.
De 1939 a 1943 fou alcalde de València i cap regional del Movimiento Nacional. També fou procurador a Corts del 1958 al 1967, Consejero Nacional del Movimiento i ocupà diversos càrrecs en la secció agrària del Sindicat Vertical.

## Referències

* ↑ Joaquín Manglano a geneall.net
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ http://www.ariasdereyna.com/Documentos/Libros-otros/movimiento%20nobiliario%201937.pdf
* ↑ Anales De La Real Academia Matritense De Heráldica y Genealogía IX (2005-2006), p. 29.

## Bibliografia

* Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.335. ISBN 9788495484802.