OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Brill Building

El Brill Building (erigit el 1931 com el Alan E. Lefcourt Building i dissenyat per Victor Bark Jr.) és un immoble localitzat al 1.619 de Broadway a Nova York, al nord de Times Square. Als anys que segueixen la fi de la Segona Guerra Mundial, esdevé un dels centres d'activitat més intensos de la indústria de la música popular americana, als sectors de l'edició i del songwriting.

## Orígens

L'edifici procedeix d'una botiga de roba situada a la planta baixa, propietat dels germans Brill (Brill Brothers), que aleshores van recomprar els locals i l'immoble sencer.

## Brill Building Pop

La Brill Building Pop designa un corrent musical del començament dels anys 1960, gènere de pop heretat de l'estil Tin Pan Alley, del rhythm and blues i del rock and roll. Nombrosos equips d'autors compositors professionals treballaven a les oficines del Brill Building:
* en duo: Jerry Leiber & Mike Stoller, Doc Pomus & Mort Shuman, Barry & Greenwich, Mann & Weil, Bacharach & David, Sedaka & Greenfield, Goffin & King, Hugo & Luigi, Boyce & Hart…
* en solo: Anka, Sedaka, Croce, Pitney...
Les produccions eren més sofisticades que el rock and roll dels pioners, amb arranjaments de cordes, seccions d'orquestra... El gènere va sucumbir a l'arribada de la British invasion.

## Llista d'autors compositors

* Jerry Leiber
* Mike Stoller
* Doc Pomus
* Mort Shuman
* Gerry Goffin
* Carole King
* Ellie Greenwich
* Jeff Barry
* Barry Mann
* Cynthia Weil
* Burt Bacharach
* Hal David
* Neil Sedaka
* Howard Greenfield
* Hugo Peretti
* Luigi Creatore
* Tommy Boyce
* Bobby Hart
* Paul Anka
* Jim Croce
* Bobby Darin
* John Denver
* Neil Diamond
* Billy Joel
* Kris Kristofferson
* Joni Mitchell
* Carly Simon
* Paul Simon
* Phil Spector
* James Taylor
* Gene Pitney
* Artie Kornfeld

## Discogràfiques del 1619 de Broadway

* Postworks LLC
* Famous Music
* Coed records, Inc.
* Mills Music
* Southern Music
* TM Music

## Discogràfiques del 1650 de Broadway

* Aldon Music
* Bell Records, Inc.
* Buddah Records, Inc.
* Gamble Records, Inc.
* Scepter/Wand Records
* Web IV Music, Inc.

## Referències

* ↑ Gray, Christopher, "Streetscapes: The Brill Building: Built With a Broken Heart", The New York Times, December 30, 2009
* ↑ New York City Landmarks Preservation Commission, "Brill Building" Arxivat 2010-07-15 a Wayback Machine., New York City, March 23, 2010

## Enllaços externs

* Brill Building
* Spectropop's Brill Building
* New York Architecture Images- Brill Building
* Regarding Claus Ogerman & his music publishing companies located at The Brill Building Arxivat 2008-05-13 a Wayback Machine.
# Limfòcit T citotòxic

Els limfòcits T citotòxics (coneguts també com a limfòcits T$_C$, limfòcits CD8+ o limfòcits citolítics) són un subgrup de limfòcits T (un tipus de leucòcits) que són capaços d'induir la mort de cèl·lules tumorals o cèl·lules somàtiques infectades per virus (o altres patògens), així com les cèl·lules danyades o disfuncionals. La majoria de limfòcits T citotòxics expressen receptors dels limfòcits T (TCR) que poden reconèixer un pèptid antigènic específic unit a molècules d'MHC de classe I, presents a totes les cèl·lules nucleades, i una glicoproteïna anomenada CD8, que és atreta per les porcions no variables de la molècula d'MHC de classe I. L'afinitat entre la CD8 i la molècula d'MHC manté el limfòcit T$_C$ i la cèl·lula diana ben a prop durant l'activació antigen-específica. Els limfòcits T CD8+ són reconeguts com a limfòcits T$_C$ una vegada han estat activats, i generalment se'ls classifica pel seu rol citotòxic predefinit dins el sistema immunitari.
# Georgina Orellano

Georgina Orellano (Morón, 28 de juliol de 1986) és una treballadora sexual, feminista i activista argentina. Des del març del 2014 és la secretària general del sindicat Asociación de Mujeres Meretrices de Argentina (AMMAR), que agrupa més de 6.000 treballadores sexuals, amb l'objectiu d'aconseguir el reconeixement institucional de la professió.
Orellano va néixer en el si d'una família peronista de classe treballadora. Si bé va néixer a Morón, va passar la seva infància a la ciutat de Presidente Derqui. Va començar al món del treball sexual amb 19 anys, quan treballant com a mainadera dels fills d'una prostituta la seva ocupadora li va proposar d'acompanyar-la per atendre un client. Va deixar d'exercir en convertir-se en mare el 2007, però tornaria a treballar esporàdicament des dels 23, incorporant-se de nou al treball sexual a temps complet als 25. En el moment de tornar a exercir va començar a relacionar-se més amb les companyes, adonant-se que moltes compartien problemes similars, concernents a la seva condició de mares solteres, al pagament de factures i a la doble vida que havien de portar com a prostitutes, entre d'altres.

## Obra publicada

* Puta feminista. Historias de una trabajadora sexual (2022) ISBN 9789500766913

## Referències

* 1 2 «Georgina Orellano: ««Entre el abolicionismo y el regulacionismo, quienes estamos en medio somos las trabajadoras sexuales»» (en castellà). Ethic, 23-08-2019. [Consulta: 25 octubre 2021].
* ↑ «Pedagogía virtual de Georgina Orellano: ¿cómo es el trabajo sexual en Argentina? - Colombia Informa Géneros» (en castellà). Colombia Informa, 01-02-2021. [Consulta: 25 octubre 2021].
* 1 2 Quiroga, Por Sofía. «Las putas rebeldías. Entrevista a Georgina Orellano» (en castellà). La Cascotiada, 25-04-2016. [Consulta: 3 novembre 2021].
* ↑ García, Ter. «Las trabajadoras sexuales en Argentina estamos integradas en una central obrera"» (en castellà). El Salto, 12-11-2017. [Consulta: 22 desembre 2023].
* ↑ Cantero, Mariana. «Volem un model que alliberi el treball sexual, no que ens controli». Directa, 04-12-2023. [Consulta: 22 desembre 2023].
* ↑ Curia, Dolores. «“A mí me ha hecho más daño el amor romántico que el trabajo sexual” | Entrevista a Georgina Orellano: yirar, militar y amar a una mujer». PAGINA12, 1615920481. [Consulta: 31 octubre 2021].
* ↑ «Georgina Orellano - El hada de las putas | Revista Anfibia» (en castellà). [Consulta: 25 octubre 2021].
* 1 2 «PressReader.com - Digital Newspaper & Magazine Subscriptions». www.pressreader.com. [Consulta: 3 novembre 2021].
* ↑ «Mi experiencia sexual con una persona Down» (en castellà). Nómada, Guatemala., 06-12-2017. [Consulta: 3 novembre 2021].
* 1 2 «La historia de Georgina Orellano – MamaCash» (en castellà). www.mamacash.org. [Consulta: 25 octubre 2021].
* ↑ «Puta feminista. Historias de una trabajadora sexual».
# Geraldine Beamish

Geraldine Beamish, nascuda Winifred Geraldine Ramsey, (Forest Gate, Londres, 23 de juny de 1883 − St. Pancras, Londres, 10 de maig de 1972) fou una tennista anglesa. En el seu palmarès destaquen una medalla d'argent olímpica aconseguida als Jocs Olímpics d'Anvers (1920) en dobles femenins. Es casà amb el també tennista Alfred Beamish el 30 de setembre de 1911, del qual adquirí el cognom.

## Carrera esportiva

Va competir a Wimbledon des del 1910 fins l'edició de 1933 a excepció de les edicions cancel·lades per la Primera Guerra Mundial. El millor resultat en categoria individual fou quan arribà a semifinals les edicions de 1922 i 1923, on fou superada per les grans campiones Suzanne Lenglen i Molla Mallory respectivament. En dobles fou finalista en l'edició de 1921 amb la sud-africana Irene Bowder Peacock.
En els Jocs Olímpics d'Anvers de 1920 va participar en les tres categories però només tingué èxit en la prova de dobles femenins, on aconseguí la medalla d'argent fent parella amb la seva compatriota Dorothy Holman. En la prova individual fou eliminada precisament per Holman en segona ronda, i en l'esdeveniment de dobles mixtos va fer equip amb el seu marit però també sense èxit.

## Torneigs de Grand Slam
### Dobles femenins: 1 (0−1)

| Resultat | Núm. | Any | Torneig | Parella | Oponents | Marcador |
| Finalista | 1. | 1921 | Wimbledon | Irene Bowder Peacock | Suzanne Lenglen Elizabeth Ryan | 1–6, 2–6 |

## Jocs Olímpics
### Dobles

| Any | Campionat | Parella | Oponents | Resultat |
| 1920 | Jocs Olímpics, Anvers, Bèlgica | Dorothy Holman | Kathleen McKane Winifred McNair | 6−8, 4−6 |

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Geraldine Beamish». [Consulta: 12 febrer 2024].
* ↑ «Winifred BEAMISH». International Tennis Federation. [Consulta: 25 febrer 2014].
# Femto-

Femto (símbol f) és un prefix del Sistema Internacional que indica un factor de 10$^{-15}$, o 1/1.000.000.000.000.000 o, cosa que és equivalent, 0,000 000 000 000 001.
Confirmat el 1964, el mot prové del danès femten, que significa quinze.
Per exemple;
    1 femtòmetre = 1 fm = 10$^{-15}$ metres = 0,000 000 000 000 001 metres
    1 femtogram = 1 fg = 10$^{-15}$ grams = 0,000 000 000 000 001 grams
    1 femtosegon = 1 fs = 10$^{-15}$ segons = 0,000 000 000 000 001 segons
# Karbi

La llengua karbi coneguda també com a mikir o com a arleng és la llengua pròpia dels karbis (el poble karbi o mikir) de la família de llengües tibetobirmanes, subdividida en karbi i amri (dialecte de l'anterior però prou diferent per ser considerada llengua separada). No té escriptura i utilitza els caràcters llatins i ocasionalment els caràcters assamesos. Ocupa una posició intermèdia entre el bodo i el cachari (kachari) i alguns dialectes del naga.
Els missioners cristians foren els primers que van escriure karbi, fundant un diari anomenat Birta el 1903. El Reverend R.E. Neighbor va escriure un vocabulari anglès i mikir el 1878 que és considerat el primer diccionari karbi; el primer diccionari anglès-mikir es va publicar el 1904; els primers detalls del poble els van donar Sir Charles Lyall i Edward Stack's (The Mikirs, 1908), i el primer diccionari el va escriure G.D. Walker el 1925. La història del poble s'ha conservat en les tradicions orals especialment la Mosera ("cridant el passsat").

## Referències

* Karbis d'Assam
# Hepsetus odoe

Hepsetus odoe és una espècie de peix de la família dels hepsètids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 70 cm de longitud total i 4.000 g de pes.
* Nombre de vèrtebres: 45-49.

## Alimentació

Els exemplars adults mengen peixos, mentre que els immadurs es nodreixen de petits invertebrats i peixets.

## Depredadors

A Zàmbia és depredat per Hydrocynus forskalii.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical (26 °C-28 °C).

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: des del Senegal fins a Angola, incloent-hi els rius Níger, Volta, Txad, Ogowe i Zambezi, i les conques dels rius Cunene, Okavango i Kafue. És absent del riu Nil.

## Longevitat

Pot arribar a viure fins als 5 anys.

## Referències

* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Roberts, T.R., 1984. Hepsetidae. p. 138-139. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1985. Aquarien atlas. Band 2. Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde GmbH, Melle, Alemanya. 1216 p.
* ↑ Van der Waal, B.C.W., 1976. 'n Visekologiese studie van die Liambezimeer in die Oos-Caprivi met verwysing na visontginning deur die Bantoe bevolking. Tesi doctoral, Rand Afrikaans University. Johannesburg, Sud-àfrica.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Papió anubis

El papió anubis o babuí anubis (Papio anubis) és un membre de la família dels cercopitècids (micos del Vell Món). És l'espècie més estesa de tots els papions: viu en 25 països d'Àfrica, des de Mali a Etiòpia i Tanzània. També n'hi ha poblacions aïllades en algunes regions muntanyoses del Sàhara. Viu a les sabanes, estepes i zones boscoses. És conegut pels sons que produeix.

## Referències

* ↑ «babuí». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
# Johanna Wagner

Johanna Wagner (prop de Hannover, 13 d'octubre del 1828 - Würzburg, 6 d'octubre del 1894) fou una cantant d'òpera alemanya.
Era neboda de Richard Wagner i filla de l'antic regidor de l'Òpera de Berlín, Albert Wagner, després de trepitjar l'escena representant rols de nena, aprengué cant i es dedicà a l'òpera. Debutà a Bernburg el 1841 i el 1844, el seu oncle Richard, que llavors era director d'orquestra a Dresden, la contractà per al teatre reial Hofbühne. Allí gaudí de la constant influència de Wilhelmine Schröder-Devrient, que li va servir molt per al seu desenvolupament artístic. En fer-se impossible el romandre Richard Wagner a Dresden, Johanna també abandonà aquell teatre i fou contractada (1849) a Hamburg. Més tard cantà amb gran èxit a Viena i Berlín, restant contractada durant deu anys en la segona d'aquestes capitals. A més, el 1853 va contraure matrimoni amb el conseller Jachmann i es retirà del teatre, però al cap de dos anys aconseguí de nou la plaça en el Reial Schauspielhaus on treballà fins a ser pensionada el 1872. On millor lluïa les seves excel·lents qualitats d'artista i la seva bella veu era en les obres de Gluck i, sobretot, en els drames musicals de Richard Wagner. Entre les principals creacions com a actriu hi figuraven: Antigona, Ifigènia, Brunhilda, Lady Macbeth.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 69, pàg. 1468 ISBN 84-239-4569-3
# Bucònids

Els bucònids (Bucconidae) són una família d'aus tropicals que viuen als boscos humits i zones obertes amb arbres, des d'Amèrica del Sud fins a Mèxic.
Les diferents espècies són conegudes amb el nom vulgar de barbacolls.
Estan relacionats amb els jacamars però no tenen els colors iridescents d'aquesta família. Els colors més freqüents són el marró, rogenc o gris. Tenen cap gran i bec aplanat amb la punta ganxuda. El plomatge, abundant, solt i curt li donen aspecte de robust i unflats.
S'alimenta d'insectes i petits vertebrats.
De la mateixa manera que la majoria dels seus parents, nidifica en forats fets a terra o en termiters, on pon 2 – 3 ous blancs i brillants

## Taxonomia

Modernament ha estat classificat en 12 gèneres amb 38 espècies:
* Gènere Notharchus, amb 7 espècies.
* Gènere Cyphos, amb una espècie: barbacoll de corona rogenca (Cyphos macrodactylus).
* Gènere Nystactes, amb dues espècies.
* Gènere Bucco, amb una espècie: barbacoll de collar (Bucco capensis).
* Gènere Nystalus, amb 4 espècies.
* Gènere Hypnelus, amb dues espècies.
* Gènere Malacoptila, amb 8 espècies.
* Gènere Micromonacha, amb una espècie: barbacoll lanceolat (Micromonacha lanceolata).
* Gènere Nonnula, amb 6 espècies.
* Gènere Hapaloptila, amb una espècie: barbacoll carablanc (Hapaloptila castanea).
* Gènere Monasa, amb 4 espècies.
* Gènere Chelidoptera, amb una espècie: barbacoll de carpó blanc (Chelidoptera tenebrosa).

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d'Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia
* ↑ J. del Hoyo, A. Elliott, J. Sargatal, D.A. Christie i E. de Juana. (eds.). Handbook of the Birds of the World Alive. 2017 Lynx Edicions, Barcelona.
# Mireia Pérez Plaza

Mireia Pérez Plaza (València, 9 de juny de 1984) es autora de còmics, il·lustradora i dissenyadora gràfica valenciana.

## Formació

Estudià a la Facultat de Belles Arts de la Universitat Politècnica de València i a la Complutense de Madrid, on cursà especialitats de cinema i dibuix, sense menystenir el disseny gràfic. I ja s'endinsà en el món del treball com a freelance. A Angulema, ciutat on va fer una estada del Programa Erasmus, va iniciar una experimentació en el còmic, que ja no va deixar.
L'any 2001 obrí un blog. Forma part del col·lectiu d'autors Caniculadas. Considera que les seues influències són Sfar, Max, H.P. Lovecraft i Jack Teagle.

## Ocupació i publicacions

Ha treballat a El Jueves, El Manglar, El Estafador, Media Vaca i El País. Treballa per al col·lectiu i editorial Ultrarradio. També ha treballat com a dissenyadora gràfica per al festival d'investigació artística Observatori o el festival internacional de mediometrajes La Cabina.
El primer que publicà fou Nido al llibre Au fil du Nil. Escriví i dibuixà un còmic de temàtica feminista anomenat La muchacha salvaje amb una història que transcorre a l'època de transició entre el paleolític i el neolític on apareix un matriarcat.

## Reconeixements

Guanyà el premi Creación Injuve a la categoria còmic el 2010, i el IV Premio Internacional de Novela Gráfica FNAC/Sins Entindo per La muchacha salvaje.

## Obres

* Nido, al llibre Au fil du Nil
* Chica y Monstruo en la Llegada del Invierno (autoeditat)
* Chico y Monstrua en la Llegada de la Primavera (autoeditat)
* La muchacha salvaje
** Nómada (Sins entido)
* Una zorra de siete tetas (Caramba)
* Teen Wolf (2015)

## Referències

* 1 2 3 4 Jiménez, Jesús «Mireia Pérez: "Espero que dentro de unos años 'La muchacha salvaje' deje de ser un cómic feminista"». RTVE, 19-12-2011 [Consulta: 3 març 2016].
* 1 2 «Mireia Pérez». Biblioteca Virtual. Diputació de Barcelona. Àrea de Cultura, Educació i Esports. [Consulta: 3 març 2016].
* 1 2 Cómic e ilustración Injuve. Exposición 2010. Mireia Pérez (en castellà). Madrid: Dirección General del Instituto de la Juventud, 2010, p. 34-36.
* 1 2 3 4 5 «Chicas pintonas: Mireia Pérez». Revista Don, 2014 [Consulta: 3 març 2016].
* 1 2 Albir, Sergi «Una sorpresa permanente». El País, 05-03-2011 [Consulta: 3 març 2016].
* ↑ Hernando, Silvia «El cómic en femenino: una historia de ciencia ficción». El País, 13-06-2012 [Consulta: 3 març 2016].
* ↑ Caballero, Marta «Mireia Pérez: "Desde que somos homo sapiens no hemos cambiado en casi nada"». El Cultural, 16-11-2011 [Consulta: 3 març 2016].
* ↑ Navarro, Sergio «Mireia Pérez Plaza: ´Lo mejor de cuando hago cómics es sentirme capaz de contar historias´». Levante EMV, 01-07-2010 [Consulta: 3 març 2016].
* ↑ «La dibujante Mireia Pérez se alza con el IV Premio Internacional de Novela Gráfica FNAC/Sins Entindo». El economista, 12-01-2011 [Consulta: 3 març 2016].
* ↑ Biblioteca Valenciana, 2015, p. 101.
* ↑ Biblioteca Valenciana, 2015, p. 249.

## Bibliografia

* Biblioteca Valenciana. Un siglo de tebeos : retrospectiva de la historieta en la Comunidad Valenciana. València: Biblioteca Valenciana Nicolau Primitiu, 2015. ISBN 978-84-482-6014-9.
# Rarh

Rarh és una regió de l'Índia a Bengala, situada a l'oest del riu Bhagirathi-Hoogly. Fou una de les quatre divisions creades per Ballal Sen; les altres foren Barendra (entre el Mahananda i el Karatoya), Bagri (Bengala del Sud) i Banga (Bengala Oriental). Rarh correspon més a menys amb el regne de Karna Suvarna, i amb els districtes britànics de Burdwan, Bankura, Hugli (Hooghly) i la part occidental del de Murshidabad.

## Referències

* ↑ Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.

## Enllaços externs

* Banglapedia article on Radha
# Mnich (muntanya)

Mnich (en catalàː Monjo) és una muntanya de la serralada dels Tatra polonesos a sobre del llac Morskie Oko. Fa una alçada de 2.068 metres sobre el nivell del mar.
El pic Mnich es troba a la Dolina Rybiego Potoku (vall del rierol de peixos). Està envoltat per la vall més petita de Za Mnichem i la Mnichowy Zleb (la caiguda del Mnich). Format per granit, el Mnich té roques sòlides i grans plaques, especialment a la cara nord-est.

## Referències

* 1 2 «Mnich (The Monk) : Climbing, Hiking & Mountaineering : SummitPost». [Consulta: 12 juny 2024].
# Ivan IV (Bizet)

Ivan IV és una òpera en cinc actes amb música de Georges Bizet, amb llibret de Francois-Hippolyte Leroy i Henri Trianon. Fou composta el 1865 però no es va estrenar fins al 12 d'octubre de 1951 al Grand Théâtre de Burdeus.

## Referències

* ↑ Dean W. Bizet. J M Dent & Sons, London, 1978.
Òperes de George Bizet :
La maison du docteur (1852)
Le docteur Miracle (1857)
Don Procopio (1859)
Les pêcheurs de perles (1863)
Ivan IV (1865)
La jolie fille de Perth (1867)
Djamileh (1872)
Carmen (1875)
Noé (acabament de l'òpera de Halévy) (1885) :
# Doktor und Apotheker

Doktor und Apotheker (en alemany, Doctor i apotecari) és una òpera en dos actes de Karl Ditters von Dittersdorf, amb llibret de Johann Gottlieb Stephanie el Jove, basat en la comèdia francesa anònima L'apothicaire de Murcie. S'estrenà al Burgtheater de Viena l'11 de juliol de 1786. A Catalunya s'estrenà al Palau de la Música Catalana el 6 de novembre de 1969.

## Referències

* ↑ «Doctor und Apotheker, Kr.292 (Dittersdorf, Carl Ditters von)». Imslp. [Consulta: 4 maig 2024].
* ↑ «Doktor und Apotheker. Palau de la Música Catalana, 6 novembre 1969». Centre de Documentació i Museu de les Arts Escèniques.. [Consulta: 4 maig 2024].

## Vegeu també

* Llista d'òperes més importants
# Hiat

Un hiat o hiatus és la concurrència de dues vocals successives que pertanyen a dues síl·labes diferents, i que, per tant, no formen diftong. Quan hi ha confusió possible entre un diftong i un hiat, un accent o una dièresi pot marcar el hiat, com ara en les paraules veí o països. El hiat també s'indica en la separació de síl·labes.
Es distingeix entre vocals fortes (a, e, o) i vocals febles (i, u). En català pot haver-hi hiat en els casos següents:
* Dues vocals fortes seguides (po-e-ta, ca-os).
* Una vocal feble i una forta (dic-ci-o-na-ri, con-ti-nu-a-rà).
* Dues vocals que formarien diftong (una forta i una feble), però la segona porta accent (ve-í).
* Dues vocals que formarien diftong (una forta i una feble), però la segona porta dièresi (ve-ïns, pe-ücs).

## Referències

* ↑ «hiat». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 1r març 2025].
* ↑ Badia i Pujol, Jordi «Quins diftongs i hiats tenim en català?». VilaWeb, 08-08-2024.
* ↑ «16. La separació de síl·labes amb diftongs i Hiats». Gramàtica. Consorci per a la Normalització Lingüística (CPNL).
* ↑ «vocal feble». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 1r març 2025].
* ↑ «vocal forta». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 1r març 2025].
# Societat Wagner

La Societat Wagner fou fundada el 1870 per Joaquim Marsillach, Felip Pedrell, Andreu Vidal Llimona, Claudi Martínez Imbert i Josep de Letamendi, amb la finalitat de fer conèixer les obres de Richard Wagner, amb la presidència honorària del mateix compositor.

## Referències

* ↑ http://www.associaciowagneriana.com/diccionari.asp?parent=50&cat=60&letra=S%5BEnllaç+no+actiu%5D
# Llac Sambhar

El Sambhar és un llac salat de l'Índia al districte de Jaipur (sud i est) i al districte de Nagaur (nord i oest) a uns 75 km al nord-est d'Ajmer i uns 50 km a l'oest de Jaipur (ciutat). Sovint s'asseca excepte quan plou. L'aigua és salada degut a la composició del terreny. El seu nom és una corrupció de Sakambar derivat de Sambakari, l'esposa de Xiva, que primer va crear el llac però després el va convertir en salat per aturar les ambicions de la seva possessió. No obstant se sap que essencialment fou l'obra d'Akbar i els seus successors. En temps d'Ahmad Shah Bahadur (1748-54), va passar als maharajas de Jodhpur i Jaipur. L'oest al primer i l'est i la ciutat de Sambhar en condomini. Amir Khan, al servei dels marathes, va dominar la comarca per un temps al final del segle xviii i començament del XIX. El 1835 els britànics, per compensar les despeses de la pacificació del Shekawati, va agafar l'administració de l'explotació de la sal fins al 1843. El 1870 el maharaja de Jodhpur i el de Jaipur van cedir l'explotació als britànics a canvi d'un pagament de 7,25 lakhs, 4 al primer i 2,75 al segon, però si la sal excedia de 63.400 tones en un any, el 40% del preu de la sal excedent seria pagat en la mateixa proporció als dos estats; l'acord fou modificat el 1884 i Jodhpur va passar a rebre 5/8 i Jaipur 3/8 i els dos estats rebrien una certa quantitat de sal lliures de taxes.

## Bibliografia

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.

## Enllaços externs

* http://www.iirs-nrsa.gov.in/pdf/5039.pdfArxivat+2011-08-09+a+Wayback+Machine.