OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Comtat d'Orgaz

El comtat d'Orgaz és un títol nobiliari espanyol. El títol actualment està vacant.
El títol va ser creat a La Corunya el 17 de maig de 1520 per l'emperador Carles V, per premiar serveis a Álvar Pérez de Guzmán, senyor de les viles d'Orgaz i Santa Olalla, que s'havia mantingut fidel al monarca durant la revolta de les Comunitats de Castella. Pérez de Guzmán estava casat amb María González Girón, filla del fundador d'Orgaz, Gonzalo Ruiz Girón.
| Núm. | Titular | Període | Relació |
| 1 | Álvaro Pérez de Guzmán y Suárez de Mendoza | 1520-1546 | |
| 2 | Isabel Pérez de Guzmán | 1546-1565 | Germana |
| 3 | Juan Hurtado de Mendoza | 1565-? | Besnebot |
| 4 | Juan Hurtado de Mendoza | ? | Nét |
| 5 | Baltasar Hurtado de Mendoza | ? | Fill |
| 6 | Esteban Hurtado de Mendoza | ? | Fill |
| 7 | José Hurtado de Mendoza | ?-1685 | Germà |
| 8 | Agustín Hurtado de Mendoza y Rojas | 1685-1712 | Fill |
| 9 | María Bernarda Hurtado de Mendoza y Rojas | 1712-1732 | Germana |
| 10 | Josefa Hurtado de Mendoza y Rojas | 1732-1738 | Germana |
| 11 | José Crespí de Valldaura Mendoza y Trelles | 1738 | Fill |
| 12 | Cristóbal Crespí de Valldaura Mendoza | 1738-1778 | Germà |
| 13 | Joaquín Pascual Crespí de Valldaura Mendoza | 1778-1814 | Fill |
| 14 | Esteban Crespí de Valldaura Mendoza | 1814-1853 | Fill |
| 15 | Joaquín Crespí de Valldaura y Carvajal | 1853-1868 | Germà |
| 16 | Agustín Crespí de Valldaura y Caro | 1868-1895 | Fill |
| 17 | Esteban Crespí de Valldaura y Fortuny | 1895-1922 | Fill |
| 18 | Agustín Crespí de Valldaura y Cavero | 1922-1957 | Fill |
| 19 | Esteban Crespí de Valldaura y Cavero | 1957-1960 | Germà |
| 20 | Gonzalo Crespí de Valldaura y Bosch-Labrús | 1960-2022 | Fill |

## Referències

* 1 2 «Guía de títulos» (en castellà). Diputación Permanente y Consejo de la Grandeza de España y Títulos del Reino. [Consulta: 7 juliol 2023].
* ↑ Sánchez Romeralo, Jaime «El conde de Orgaz, protector de los moriscos». En la España Medieval, vol. 5, 1984, pàg. 900.
* ↑ López de Haro, Alonso. Nobiliario genealógico de los reyes y títulos de España (en castellà). Madrid: Viuda de Fernando Correa de Montenegro, 1622, p. 174-179.
* ↑ Gudiel, Gerónimo. Compendio de algunas historias de España, donde se tratan muchas antiguedades dignas de memoria... (en castellà). Alcalá de Henares: Casa de Juan Íñiguez de Lequerica, 1577.
* ↑ Vilar y Pascual, Luis. Diccionario histórico, genealógico y heráldico de las familias ilustres de la monarquía española (en castellà). vol. 5. Madrid: Imprenta de D. F. Sánchez a cargo de Agustín Espinosa, 1860, p. 331-335.
* ↑ Sanchidrián, Jesús María «Obituario: Gonzalo Crespí de Valldaura, conde de Orgaz». Ávilared, 24-04-2022.
# Concurs de castells de Barcelona 1936

El Concurs de castells de Barcelona 1936 és el concurs de castells que se celebrà al Poble Espanyol de Barcelona el 14 de juny de 1936 en el marc de la segona festa major penedesenca, organitzada per la Casa del Penedès.
Hi participaren les dues colles penedesenques del moment: els Mirons del Vendrell i els Nens del Vendrell.
Els guanyadors del concurs van ser els Nens del Vendrell, a les ordres d'en Joan Julivert, gràcies, entre altres castells, a un matiner 2 de 7 que augurava una bona temporada per la colla. Però la guerra civil espanyola la va interrompre precipitadament.
En definitiva, els registres de cada colla van ser els següents:
* Nens del Vendrell: 2d7, 3d7s, 5d7, 3d7, Pd5.
* Mirons del Vendrell: 4d7a, 5d7 (i), Pd5.
El jurat el compongueren importants personatges de l'època, entre els quals destacaven Enric Morera, Eduard Toldrà i Joan Amades.

## Referències

* 1 2 Romeu, Pere Ferrando i. El Penedès casteller: pàgines d'història. Cossetània Edicions, 1998, p. 19. ISBN 978-84-89890-16-9.
# Bolet de soca versicolor

El bolet de soca versicolor o ventall de soca de colors (Trametes versicolor) és un fong molt bonic que s'asseca i es conserva durant molt temps. No és comestible per la consistència de la seua carn. És difícil de confondre amb cap altre bolet si s'observen amb atenció totes les seues característiques. Potser el més semblant sigui Trametes multicolor, molt més rar, diferenciable per la secció triangular que s'observa en tallar un barret amb el ganivet.

## Morfologia

Aquest bolet apareix sempre en colònies de molts individus aplegats, que es disposen per pisos, amb els barrets sovint imbricats els uns amb els altres formant conjunts molt vistosos.
El barret, en forma de ventall, fa de 3 a 10 cm d'amplada i fins a 5 de sortida, de forma plana, de secció rectangular, amb un gruix inferior als 4 mm. Pot prendre colors molt variats des de gairebé blanc a bru fosc, grogós o blau i, fins i tot, negre, alternant amb zones concèntriques de color més clar. Els barrets surten directament del tronc on viuen, sense cap peu que els aguanti. La superfície del barret és vellutada i les bandes de color s'alternen, unes de més brillants i unes altres mat. A sota porta tubs molt curts amb porus rodons, molt petits, blancs o grogosos. Carn coriàcia, blanca.

## Hàbitat

Es pot trobar durant tot l'any en indrets humits, sobre soques tallades i branques caigudes, gairebé sempre de planifolis. Molt comú.

## Bibliografia

* Pascual, Ramon; Llimona, Xavier; Nistal, Miquel; Cuello, Pilar i Cuello, Josep: Els bolets, plana 58. Edicions Intercomarcals, S.A, Col·leccions Temàtiques, volum I, Manresa, 1994, ISBN 84-88545-06-1
* Gràcia, Enric: La Clau dels Bolets: Identifica'ls de la mà d'Enric Gràcia, plana 94-95. Editorial Efadós, volum I, El Papiol, 2021, ISBN 978-84-18243-12-7
# Elsa Beskow

Elsa Beskow (de soltera, Maartman) (Estocolm, 11 de febrer de 1874 - Djursholm, 30 de juny de 1953) va ser una autora i il·lustradora de llibres infantils sueca.
Beskow és la més coneguda dels artistes suecs dedicats als llibres infantils i els seus llibres són contínuament reeditats, havent esdevingut clàssics. Va publicar una trentena de llibres il·lustrats en el format característic d'imatges acolorides al costat dret, i text i silueta negra al costat esquerre. També va il·lustrar cartilles i cançoners per a les escoles sueques.
Elsa Beskow havia estudiat educació artística a Konstfack, a la Facultat d'art, artesania i disseny (anomenada llavors Tekniska skolan, ‘l'escola tècnica’) d'Estocolm.
En les il·lustracions de Beskow hi és sempre present la natura, i en els seus contes de fades hi fa aparèixer flors i fruites, bolets i animals, elfs i follets, arbres i muntanyes representats sempre minuciosament i plens de petits detalls. Els estudis de botànica li van facilitar representar amb realisme els dibuixos bellament acolorits. Les seves il·lustracions i el seu art van influir en molts dels artistes posteriors.

## Reconeixement i memòria

Va rebre la placa Nils Holgersson al 1952, i l'Associació Sueca de Biblioteques va establir el 1958 el premi Elsa Beskow, que destaca el millor llibre il·lustrat de l'any.

## Referències

* 1 2 3 «Biography» (en suec). Elsa Beskow, 12-04-2011. [Consulta: 22 desembre 2023].
* 1 2 Olsen Haugen, Morten. «Elsa Beskow» (en suec). Store norske lexikon, actualització 1 agost 2023. [Consulta: desembre 2023].
* ↑ Björkman, Ivar; Konstfack 2006-07, Estocolmo 2006. ISBN/91-85549-00-2, ISBN/978-91-85549-00-9
* ↑ Abbas, Sonia. «Elsa Beskow: arte, naturaleza y educación infantil de otro siglo» (en castellà). Mas de Cultura. [Consulta: 22 desembre 2023].
# Dodabetta

Doddabetta (tàmil: தொட்டபெட்டா) és la muntanya més alta de les muntanyes Nilgiri (Nilgiri Hills) amb una altura de 2.623 msnm. A la vora de la muntanya hi ha una reserva forestal. Està a 4 km d'Udagamandalam (Ooty) al districte de Nigiris a Tamil Nadu. El seu nom vol dir "Gran Muntanya" en llengua badaga.
A la rodalia hi ha els cims d'Hecuba (2.375 m.), Kattadadu (2.418 m.) i Kulkudi (24.39 m.). Al cim del Dolabetta hi ha un observatori obert el 18 de juny de 1983, amb dos telescopis, que va substituir una antiga estació meteorològica.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Hidroboració

En química orgànica, la hidroboració és la reacció entre un alquè o un alquí amb un hidrur de bor i és un procés molt útil en diverses rutes sintètiques. Aquest procés va ser descobert per Herbert C. Brown, Universitat Purdue, i el va fer guanyador del Premi Nobel de Química el 1979.
Com a producte de partida es pot utilitzar diborà, B₂H₆, el qual reacciona molt fàcilment amb l'aire, o dissolt en tetrahidrofuran, THF. El bor té orbitals buits i és un àcid de Lewis bastant fort, per tant, és més estable quan algun grup li cedeix densitat electrònica. De totes maneres, a vegades s'utilitzen hidrurs d'alquilborans, R₂BH, perquè només reaccionin amb una olefina.

## Mecanisme

Aquesta és una reacció concertada.
Per una banda, cal destacar que aquesta reacció d'addició és regioselectiva, concretament, anti-Markovnikov per dos motius: impediment esteri i millor estabilització de la càrrega parcial positiva que es forma a l'estat de transició pel carboni més substituït. Per altra banda, també és un procés estereoespecífic: l'àtom d'hidrogen i el de bor s'uneixen al doble enllaç per la mateixa cara, per tant, és una addició syn i els productes seran cis.

## Aplicacions

Aquest compost organometàl·lic no acostuma a ser l'objectiu de la síntesi sinó que s'utilitza per obtenir compostos amb més interès. L'exemple per excel·lència són els alcohols, partint d'un alquè, o els carbonils, partint d'un alquí, mitjançant l'oxidació amb peròxid d'hidrogen.
Aquesta reacció consisteix en diverses etapes. En primer lloc, el bor pateix l'atac nucleòfil del peròxid d'hidrogen i es produeix la migració del grup alquil a l'oxigen la qual garanteix la retenció de la configuració. Finalment, s'elimina hidròxid de bor.

## Bibliografia

* K. Peter C. Vollhardt. Química Orgánica. Barcelona: Ediciones Omega S.A., 1994. ISBN 84-282-0882-4. (castellà)

## Referències

* ↑ Solomons, G. «Alcoholes y éteres». A: Química orgánica. Segona edició. Limusa, 2004, p. 506-511.
# Rafael Ceballos Escalera

Rafael Cevallos Escalera fou un militar espanyol. Fou general espanyol, cap d'estat major de l'exèrcit del Nord el 1836, durant la primera guerra carlina, prestà valuosos serveis a la causa liberal. Fou assassinat l'any següent pels seus soldats a Miranda de Ebro durant una sublevació militar.

## Referències

* ↑ Tom núm. 12 pàg. 1518 de l'enciclopèdia Espasa.
* ↑ «Rafael Ceballos-Escalera y Ocón | Real Academia de la Historia». [Consulta: 24 juliol 2021].
# Hidrosililació

En química orgànica i organometàl·lica, la reacció d'hidrosililació (també anomenada Procés Speier) és molt important en síntesi orgànica i per a la fabricació de materials, en particular, les silicones (especialment amb R'=Cl):
    ${\ce {HSiCl3 + R-CH=CH2 -> RCH2CH2SiCl3}}$
La hidrosiliació també pot ser iniciada fotoquímicament i catalitzada per reactius formadors de radicals, complexos amb metalls de transició com el H₂PtCl₆ (els quals són eficaços en quantitats extremadament petites i funciones en forma col·loidal més que en forma homogènia) o bases de Lewis, mitjançant un mecanisme anti-Markovnikov. Mecanísticament, el procés hauria d'assemblar-se al de la hidrogenació dels alquens, però en compte d'això, s'ha proposat un mecanisme semblant al de l'addició oxidant clàssic sobre un centre metàl·lic amb la inserció de l'olefina a l'enllaç Metall-Hidrogen o, més hipotèticament, a l'enllaç Metall-SiR'3. El catalitzador de Wilkinson-Osborn, entre d'altres, funciona segons aquest mecanisme.
També és possible hidrosililar els enllaços C=O o C=N.

## Referències

* ↑ Elsenbroich, Ch. «8 Organoelement Compounds of the Carbon Group (14)». A: ORGANOMETALLICS (en anglès). Wiley-VCH, 2006, p. 142.
* ↑ Astruc., D. «14 Introducción a la catálisis». A: Reverté. QUÍMICA ORGANOMETÁLICA (en castellà), 2003, p. 360.
# Ford Edge

La Ford Edge és un mid size CUV premium fabricat per Ford Motor Company a la planta de Oakville (Ontario), Canadà. Va ser presentat al North American International Auto Show del 2006 i va iniciar la seva producció a l'octubre del 2006, comercialitzant-se a partir del 25 de desembre del 2006 com a model 2007. Basat amb la plataforma CD3, que comparteix amb la Mazda CX-9, Ford Fusion, Mercury Milan i Lincoln MKZ. Es comercialitza en 40 països (a part del mercat de Nord-amèrica), entre els quals, Emirats Àrabs Units, Aràbia Saudita, Jordània, Israel i Panamà.
Classificat entre el "Millor SUV de 2 files per a famílies del 2021" per US News.

## Característiques

El Ford Edge 2021 està disponible en dues opcions de motor. Mentre que les versions Edge SE, SEL, ST-Line i Titanium estan equipades amb un motor turbo de quatre cilindres, capaç de produir fins a 250 cavalls de potència, acoblat a una transmissió automàtica de 8 velocitats i tracció davantera (totes les rodes). unitat opcional); l'Edge ST es presenta amb un motor V6 de doble turbocompressor que pot produir fins a 335 cavalls de potència, acoblat a una distribució de potència automàtica de set velocitats i tracció total.

## Referències

* 1 2 «Ford Edge 2024 - Características, precios y versiones» (en castellà). [Consulta: 28 abril 2024].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial (anglès)
* Up and Close with the 2021 Ford Edge
# 213 aC

El 213 aC va ser un any del calendari romà prejulià. A la República i a l'Imperi Romà es coneixia com l'Any del Consolat de Màxim i Grac (o també any 541 Ab urbe condita). L'ús del nom «213 aC» per referir-se a aquest any es remunta a l'alta edat mitjana, quan el sistema Anno Domini va ser el mètode de numeració dels anys més comú a Europa.

## Esdeveniments
### Imperi Selèucida

* Aqueu, general macedoni, fill d'Andròmac, s'havia revoltat i apoderat d'una part de l'Imperi Selèucida (223 aC). Antíoc III el Gran, creua el Taure i ocupa el territori fins a Sardes, ciutat que ocupa (214 aC). Aqueu resisteix a la ciutadella, fins que Bolis, un agent de Sosibi, ministre de Ptolemeu IV Filopàtor, deixa de protegir-lo i l'entrega a Antíoc, que el fa matar.

### Il·líria

* En el curs de la Primera Guerra Macedònica, Filip V de Macedònia, s'apodera de Lissos, i així una gran part d'Il·líria queda sota el seu control.

### Sicília

* Marc Claudi Marcel, cònsol l'any anterior (214 aC) és ara procònsol, i continua el setge de Siracusa (214 aC-212 aC). Marcel ataca Siracusa per mar i per terra, i té com a propretor i legat a Api Claudi Pulcre. Utilitza torres de setge flotants muntades en naus unides de dues en dues i equipades amb ganxos i escales. El savi Arquimedes crea dispositius de defensa per ajudar els assetjats: catapultes, ganxos gegants per treure les naus de l'aigua i potser miralls gegants que concentren els raigs del sol i encenen les naus. Els siracusans rebutgen totes les ofensives romanes.
* Himilcó, general cartaginès, amb 25000 homes més i tres mil cavallers, desembarca a Heraclea Minoa i ocupa Agrigent. No pot forçar el campament de Marc Claudi Marcel i es dirigeix contra altres ciutats de Sicília, i moltes es declaren a favor de Cartago, com ara Morgantina on hi havia el magatzems romans.

### Antiga Roma

* Aquest any són elegits cònsols Quint Fabi Màxim i Tiberi Semproni Grac.
* Grac, durant el seu consolat, porta la guerra a Lucània, i lliura alguns combats menors. Ocupa algunes fortaleses de segon ordre. Per no deixar el comandament va aconsellar nomenar un dictador per dirigir els comicis i es nomena Gai Claudi Centó, que té com a magister equitum a Quint Fulvi Flac.
* Fabi Màxim rep la Pulla com a província. El seu pare, Quint Fabi Màxim Berrugós, el serveix com a legat a les seves ordres a Suessula.
* Incendi del Forum Boarium a Roma. L'any següent, (212 aC) ja està reconstruït.

## Necrològiques

* Aqueu, per ordre d'Antíoc III el Gran.
* Arat de Sició, cap de la Lliga Aquea, segons Plutarc i Polibi pels efectes d'un verí subministrat pel rei Filip V de Macedònia.

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos : nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115. ISBN 9780931464508.
* 1 2 Polibi. Història, VIII, 17-23
* ↑ Polibi. Història, VIII, 15
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, XXIV, 27
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, XXIV, 39
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, XXIV, 10
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, XXIV, 14-16
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, XXIV, 9, 43
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, XXIV, 47
* ↑ Polibi. Història, VIII, 14
* ↑ Plutarc. Arat, 52
# Libertas

Libertas va ser la deïtat que personificava la llibertat a la mitologia romana.
Tiberi Semproni Grac li va erigir un temple a l'Aventí amb els imports de les multes. Més tard Publi Clodi Pulcre li va construir un altre temple al lloc on hi havia hagut la casa de Ciceró. Després de les victòries de Juli Cèsar a Hispània el senat va decretar l'erecció d'un altre temple a la deessa Libertas, amb càrrec al pressupost públic; després de la mort de Sejà, en el regnat de Tiberi, se li va erigir una estàtua al fòrum.
Un edifici més antic, conegut com a Atrium Libertatis, situat al nord del Fòrum, prop del Quirinal, estava destinat inicialment també al culte d'aquesta deïtat i ja consta com a restaurat l'any 195 aC i més tard va servir d'oficina dels censors i s'hi van celebrar també alguns judicis; es creu que, almenys parcialment, va ser utilitzat com a arxiu públic i quan Gai Asini Pol·lió el va reconstruir va esdevenir la seu de la primera biblioteca pública de Roma. La deessa és representada com una matrona romana amb una branca de llorer i sovint amb el capell frigi al cap.
El seu nom va figurar als escuts i banderes d'algunes repúbliques, com Lucca i Ragusa.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Libertas». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 16 maig 2022].
# Eleccions federals alemanyes de novembre de 1933

Les Eleccions federals alemanyes de novembre de 1933 es van celebrar el dia 12 a Alemanya per triar un nou Reichstag. Van ser les segones durant el govern del Partit Nazi, i les primeres des que Adolf Hitler s'apoderés de forma efectiva dels poders dictatorials amb l'aprovació de la Llei Habilitant.

## Context històric

Per a aquests comicis tots els partits de l'oposició havien estat prohibits, i als votants se'ls va presentar una llista única que comprenia els candidats del NSDAP i 22 independents. Tot i el caràcter de partit únic del règim, aquests últims, entre els quals hi havia Alfred Hugenberg, eren simpatitzants i afins al nou poder.
Aquestes eleccions van marcar la pauta per a totes les eleccions i els referèndums celebrats durant l'època nazi. El vot no va ser secret i en diverses zones del país persones van ser amenaçades amb represàlies per no haver concorregut a sufragar o per haver-se atrevit a votar per l'opció del No. Malgrat les amenaces i coaccions, uns 3,3 milions de votants van presentar vots en contra o nuls, cosa que representava un 7,89% de l'electorat. Els comicis es van celebrar el mateix dia que tenia lloc un referèndum sobre la sortida d'Alemanya de la Societat de Nacions, amb resultats similars.
El nou Reichstag, compost exclusivament per membres del NSDAP i afins, va ser convocat per primera vegada el 12 de desembre per triar un Presídium encapçalat pel president del Reichstag, Hermann Göring.

## Resultats

Escons :
| | NSDAP | 39,655,224 | 92.11 | 661 |
| 2 En Contra | 2 En Contra | 3,398,249 | 7.89 | – |
| Invàlid/en blanc | Invàlid/en blanc | 3,398,249 | 7.89 | – |
| Total | Total | 43,053,473 | 100.00 | 661 |
| Votants registrats | Votants registrats | 45,178,701 | 95.30 | – |
| Font: Nohlen & Stöver |||||

## Referències

* ↑ Schulz, Gerhard. Deutschland seit dem Ersten Weltkrieg: 1918 - 1945. 2., durchges. u. bibliogr. erg. Aufl. Göttingen: Vandenhoeck & Ruprecht, 1982. ISBN 978-3-525-33472-0.
* ↑ Read, Anthony. The Devil's Disciples: The Lives and Times of Hitler's Inner Circle (en anglès), 2004, p. 344. ISBN 0-7126-6416-5.
# Hipòtesi del món d'ARN

La hipòtesi del món d'ARN postula que un món ple de vida basada en àcid ribonucleic (ARN) existí abans de l'aparició de la vida actual, basada en àcid desoxiribonucleic (ADN). S'oposa a la panspèrmia i a l'abiogènesi a partir de l'ADN. L'ARN, que pot servir tant per a emmagatzemar informació, com l'ADN, com per actuar com un enzim, podria haver suportat vida cel·lular o precel·lular. Algunes hipòtesis sobre l'origen de la vida presenten la catàlisi i l'emmagatzematge d'informació basats en ARN com el primer pas en l'evolució de la vida cel·lular.
Se sosté que el món d'ARN evolucionà en el món d'ADN i de proteïnes d'avui en dia. L'ADN, gràcies la seva superior estabilitat química, prengué el paper d'emmagatzematge d'informació, mentre que les proteïnes, que són més flexibles en la càtàlisi gràcies a la gran varietat d'aminoàcids, esdevingueren les molècules catalitzadores especialitzades. La hipòtesi del món d'ARN suggereix que l'ARN de les cèl·lules actuals, especialment l'ARNr, l'ARNt i l'ARNm (diferents tipus d'ARN que ocupen una posició central en la catàlisi de la producció de proteïnes) és el vestigi evolutiu del món d'ARN.
Alexander Rich va proposar per primera vegada el concepte el 1962, i Walter Gilbert n'encunyà el terme el 1986. Cal dir que s'han proposat cicles químics alternatius, i podria ser que la vida basada en ARN no hagi estat la primera en ocórrer. Sigui com sigui, l'evidència acumulada de la hipòtesi és prou forta per rebre cada vegada una major acceptació.

## Referències

* 1 2 «The "strong" RNA world hypothesis: fifty years old». Astrobiology, 13, 4, 4-2013, pàg. 391–403. Bibcode: 2013AsBio..13..391N. DOI: 10.1089/ast.2012.0868. PMID: 23551238. «[The RNA world's existence] has broad support within the community today.»
* 1 2 «The RNA worlds in context». Cold Spring Harbor Perspectives in Biology, 4, 7, 7-2012, pàg. a006742. DOI: 10.1101/cshperspect.a006742. PMC: 3385955. PMID: 21441585.
* ↑ «Common origins of RNA, protein and lipid precursors in a cyanosulfidic protometabolism». Nature Chemistry, 7, 4, 4-2015, pàg. 301–7. Bibcode: 2015NatCh...7..301P. DOI: 10.1038/nchem.2202. PMC: 4568310. PMID: 25803468.
* ↑ «The origins of the RNA world». Cold Spring Harbor Perspectives in Biology, 4, 5, 5-2012, pàg. a003608. DOI: 10.1101/cshperspect.a003608. PMC: 3331698. PMID: 20739415.
* ↑ Wade, Nicholas «Making Sense of the Chemistry That Led to Life on Earth». The New York Times, 04-05-2015 [Consulta: 10 maig 2015].
* ↑ «The origin of the RNA world: co-evolution of genes and metabolism». Bioorganic Chemistry, 35, 6, 12-2007, pàg. 430–43. DOI: 10.1016/j.bioorg.2007.08.001. PMID: 17897696. «The proposal that life on Earth arose from an RNA World is widely accepted.»

## Enllaços externs

* El món de l'RNA