OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Itàlia al Festival de la Cançó d'Eurovisió Júnior

Itàlia va ser un dels països que van debutar al Festival de la Cançó d'Eurovisió Júnior en 2014.
En 2011, la UER va negociar la participació d'aquest país al festival d'aquest mateix any després d'haver tornat, també en 2011, al Festival de la Cançó d'Eurovisió. Tanmateix, igual que Espanya, no va poder confirmar la seva participació per falta de temps.
No va ser fins tres anys després quan, finalment, Itàlia va debutar al Festival de la Cançó d'Eurovisió Júnior 2014, així que va ser el primer país del Big Five que retornava al concurs des de 2006, any en què Espanya va participar per última vegada fins a 2019. Itàlia es va alçar amb la victòria en el seu debut amb Vincenzo Cantiello i la seva cançó "Tu primo grande amore", a la qual van ser atorgats 159 punts, de manera que es va convertir en la segona guanyadora més votada de la història del festival infantil, a més del segon país del Big Five que guanyava el certamen infantil al costat d'Espanya.

## Participacions

Llegenda
| Any | Seu | Artista | Cançó | Lloc | Punts |
| 2014 | Marsa | Vincenzo Cantiello | «Tu primo grande amore» | 1 | 159 |
| 2015 | Sofia | Chiara & Martina | «Viva» | 16 | 34 |
| 2016 | La Valletta | Fiamma Boccia | «Cara mamma» | 3 | 209 |
| 2017 | Tbilisi | Maria Iside Fiore | «Scelgo (My Choice)» | 11 | 86 |
| 2018 | Minsk | Melissa & Marco | «What Is Love» | 7 | 151 |
| 2019 | Gliwice | Marta Viola | «La Voce Della Terra» | 7 | 129 |
| No hi va participar el 2020 ||||||
| 2021 | París | Elisabetta Lizza | «Specchio» | 10 | 107 |
| 2022 | Erevan | Chanel Dilecta | «BLA BLA BLA» | 11 | 95 |
| 2023 | Niça | Melissa & Ranya | «Un Mondo Giusto» | 11 | 81 |
| 2024 | Madrid | Simone Grande | «Pigiama Party» | 9 | 98 |
| 2025 | | | | | |

## Referències

* ↑ «Italy in Junior Eurovision 2011?». Oikotimes.com, 12-10-2011. Arxivat de l'original el 4 de juliol de 2011.
* ↑ «Italy joins Junior Eurovision!». JuniorEurovision.tv, 08-07-2014.
# Joan de Tours

Joan de Tours o Jean de Tours (Tours, Turena, segle XV - Calella, 1563) fou un imatger i escultor francès que treballà molt activament a Catalunya des de 1509. Fou deixeble de Girart Spirich.
Entre 1522-1527 treballa al Palau de la Generalitat de Catalunya. Realitzà, per a la cambra daurada, unes talles en fusta policromada d'uns àngels sostenint l'escut de la Generalitat amb la creu de Sant Jordi. També se li atribueixen la decoració del coronament de les portes d'accés a la cambra daurada i a la sala Verge de Montserrat des de la galeria gòtica. Col·laborà en nombroses obres de diversos artistes, principalment amb Martín Díez de Liatzasolo i el mestre orguener Joan Masiques, amb els quals, el 23 d'agost de 1531, va formar una companyia escultòrica per atendre els encàrrecs de quatre retaules: Sant Vicenç de Mollet, Santa Coloma de Marata, Sant Esteve de Canyamars i Sant Iscle i Santa Victòria de Dosrius. Els de Mollet i Dosrius foren destruïts el 1936.
Tornarà a treballar amb Díez de Liatzasolo en el retaule major de l'església dels Sants Just i Pastor de Barcelona segons un contracte de 2 de desembre de 1531. Per a realitzar aquest retaule prèviament havien fet un acord amb Damià Forment, però finalment no va participar, tot i que sovint s'ha adjudicat el retaule a aquest darrer artísta. Altre treball de Tours i Martí Díez fou el retaule per a la confraria de carnissers a l'església del Carme de Barcelona.
Se li ha atribuït una col·laboració en algunes talles del cor de la Catedral de Barcelona.
És l'autor de la portada barroca de l'església de Santa Maria i Sant Nicolau de Calella, coneguda com la portada dels apòstols, amb un relleus del cap dels dotze apòstols.
El 1542, realitzà el retaule renaixentista de l'altar major de l'església de Sant Martí d'Arenys de Munt en col·laboració amb el pintor Pere Serafí. Destruït durant la guerra civil, només es conserven dues talles.

## Referències

* ↑ Enciclopedia.cat
* 1 2 Fitxes patrimoni Calella al Pla d'ordenació urbanística municipal (POUM)
* 1 2 Marià Carbonell i Buades El Palau de la Generalitat, 600 anys: art i arquitectura Barcelona: Generalitat de Catalunya, 2005. ISBN 84-393-6909-3
* ↑ «Mestres entalladors de final del XV i principis del XVI Pag. 61». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 27 juliol 2008].
* ↑ L'escultor Martí Díez de Liatzasolo, Locus amoenus 5, any 2000 pag.4
* ↑ L'escultor Martí Díez de Liatzasolo, Locus amoenus 5, any 2000 pag.6
* ↑ L'escultor Martí Díez de Liatzasolo, Locus amoenus 5, any 2000 pag.8
* ↑ Bartolome Ordoñez i el cor de la catedral, Locus amoenus 5, any 2000 pag.8
* ↑ Patrimoni d'Arenys de Munt

## Bibliografia

* Un "escultor sin obra" del siglo XVI: "mestre Joan de Tours, imaginaire, ciutadà de Barcelona", a Homenaje al profesor Martín González Valladolid: Publicaciones de la Universidad de Valladolid, 1995
# Madrassa de Harran

La Madrasa de Harran, també coneguda com la Universitat de Harran, va ser una institució islàmica medieval d'ensenyament superior ubicada a Harran (a l'actual sud-est de Turquia), activa des del segle VIII fins almenys al segle XII i més tard breument de nou al segle XVI. La universitat va ser la primera institució islàmica d'aquest tipus, tenia un entorn intel·lectual liberal i va fer que Harran fos reconegut com a centre de ciència i aprenentatge. L'activitat de traducció a la universitat, especialment les traduccions de documents del siríac i el grec a l'àrab, va ser històricament important pel que fa a la transmissió i preservació de l'aprenentatge clàssic del grec i el siríac.

## Referències

* ↑ Ergi, Omar. «Chapter Five». A: Can a Bridge Build Itself: Essays on Belief and Moral Values. Tughra Books, 2013. ISBN 978-1-59784-657-8.
* ↑ Frew, Donald «Harran: Last Refuge of Classical Paganism». The Pomegranate: The International Journal of Pagan Studies, vol. 13, 9, 1999, pàg. 17–29. DOI: 10.1558/pome.v13i9.17.
# Högel

Högel (frisó septentrional Höögel, danès Høgel) és una ciutat del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Mittleres Nordfriesland, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein. Es troba a 20 kilòmetres al nord-est d'Husum i 25 kilòmetres al nord-oest de Niebüll. El 31 de desembre del 2023 tenia 456 habitants.

## Referències

* ↑ «Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2023» (en alemany), 28-10-2024. [Consulta: 16 març 2025].
# Oster-Ohrstedt

Oster-Ohrstedt (frisó septentrional Aaster Uurst, danès Øster Ørsted) és un municipi del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Viöl, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein. Es troba a 14 kilòmetres de Husum. El riu Mühlenau hi neix. El 31 de desembre del 2023 tenia 657 habitants.

## Referències

* ↑ «Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2023» (en alemany), 28-10-2024. [Consulta: 16 març 2025].
# Mancomunitat de la Bonaigua

La Mancomunitat de la Bonaigua és una mancomunitat de municipis de l'Alacantí, l'Alcoià i la Marina Baixa (País Valencià). Aglomera 5 municipis i 3.218 habitants, en una extensió de 235,80 km².
Les seues competències són: Agència de Desenvolupament Local, Serveis socials, Foment d'activitats econòmiques, Recollida i tractament de residus sòlids urbans, Neteja de vies i espais públics, Serveis de manteniment, Serveis tecnicoadministratius, Sanitat animal.
Els pobles que formen la mancomunitat són: Aigües, Tibi i la Torre de les Maçanes. El març de 2022 els municipis de Relleu i Sella es varen separar de la Mancomunitat de la Bonaigua.

## Referències

* 1 2 3 «MANCOMUNIDAD LA BONAIGUA». [Consulta: 10 setembre 2023].
* ↑ «Mancomunitat de la Bonaigua» (PDF). Diari oficial de la generalitat valenciana.

## Enllaços externs

* Web oficial de la Mancomunitat
# Helena de Schleswig-Holstein-Sondenburg-Glücksburg

Helena de Schleswig-Holstein-Sondenburg-Glücksburg, princesa de Dinamarca (Grünholz 1888 - Hellerup 1962) va ser princesa de Schleswig-Holstein de la casa ducal dels Glücksburg amb el tractament d'altesa quan contragué matrimoni amb el príncep Harald de Dinamarca.
La princesa Helena fou una fervent defensora del nazisme a Dinamarca. Les seves connexions familiars amb Alemanya eren importants, ja que entre d'altres era neboda del kàiser Guillem II de Prússia. Durant la Segona Guerra Mundial, a diferència de la família reial i especialment del rei Cristià X de Dinamarca, que es mostrà hostil amb les tropes d'ocupació, la princesa Helena hi simpatitzà obertament cosa que feu que es guanyés l'hostilitat oberta de la Casa Reial.

## Família

Nascuda a Grünholz el dia 1 de juny de 1888 essent filla del duc Frederic Ferran de Schleswig-Holstein-Sondenburg-Glücksburg i de la princesa Carolina Matilde de Schleswig-Holstein-Sondenburg-Augustenburg. Helena era neta per via paterna del duc Frederic de Schleswig-Holstein-Sondenburg-Glücksburg i de la princesa Adelaida de Schaumburg-Lippe; mentre que per via materna ho era del duc Frederic de Schleswig-Holstein-Sondenburg-Augustenburg i de la princesa Adelaida de Hohenlohe-Langenburg.
El dia 28 d'abril de 1909 contragué matrimoni a Glücksburg amb el príncep Harald de Dinamarca fill del rei Frederic VIII de Dinamarca i de la princesa Lluïsa de Suècia. La parella tingué
* SA la princesa Feodora de Dinamarca, nascuda a Jægersborghus l'any 1910 i morta a Bückeburg el 1975. Es casà al Castell de Fredensborg el 1937 amb el príncep Cristià de Schaumburg-Lippe.
* SA la princesa Carolina Matilde de Dinamarca, nascuda a Jægersborghus l'any 1912 i mort aa Sorgenfri el 1995. Es casà al Castell de Fredensborg el 1933 amb el príncep Knud de Dinamarca.
* SA la princesa Alexandrina Lluïsa de Dinamarca, nascuda a Jægersborghus el 1914 i morta a Copenhaguen el 1962. Es casà el 1937 a Copenhaguen amb el comte Leopold de Castell-Castell.
* SA el príncep Gorm de Dinamarca, nat a Jægersborghus el 1919 i mort a Copenhaguen el 1991.
* SA el príncep Oluf de Dinamarca, comte de Rosenborg, nat a Copenhaguen el 1923 i mort el 1990. Es casà de forma morganàtica a Copenhaguen el 1948 amb Annie Helene Dorrit Puggard-Müller de qui es divorcià el 1977 per casar-se en segones núpcies amb Liss Wulff-Juergensen el 1982.
La princesa Helena morí a Hellerup el dia 30 de juny de 1962 a l'edat de 74 anys.

## Referències

* ↑ St. Petersburger Kalender für das Jahr 1897 (en alemany). Kaiserl, 1896, p. 93.
* ↑ Tore Pryser. Kvinnliga spioner (en swedish), 2009. ISBN 978-91-27-11741-9.
# Olderup

Olderup (frisó septentrional Åldrop , danès Olderup) és una ciutat del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Nordsee-Treene, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein. Es troba ja 8 kilòmetres de Husum i vora la carretera cap a Flensburg. El 31 de desembre del 2023 tenia 456 habitants.

## Referències

* ↑ «Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2023» (en alemany), 28-10-2024. [Consulta: 16 març 2025].
# Tigre malai

El tigre malai (Panthera tigris jacksoni) és una de les sis subespècies vivents de tigre. Antigament es creia que els tigres malais eren una simple població més de tigre indoxinès, però recentment s'ha descobert que formen una subespècie pròpia. Són igual de grans que els tigres indoxinesos, amb una llargada d'aproximadament 2,8 m i un pes de més o menys 180 kg. Com ho diu el seu nom, viuen a Malàisia, més concretament a la seva part meridional. El 2005 només en quedaven uns 500 exemplars.
# Creu de terme del Padró (Sant Cugat Sesgarrigues)

La creu de terme del Padró és una creu de terme de Sant Cugat Sesgarrigues (Alt Penedès) situada a la carretera BV-2429, al començament del carrer Padró. Està inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un element format per una doble base concèntrica feta amb carreus de pedra quadrangulars i triangulars disposats de manera que configuren un polígon. A la part central d'aquesta base s'aixeca el sòcol de la creu, una peanya octogonal motllurada que sosté el fust també vuitavat rematat per un capitell motllurat. Al capdamunt, la creu de tipus grec, presenta els braços treballats amb extrems en flor de lis. A la zona de la creuera hi ha l'anagrama de Jesús a un costat i, a l'altre, la inscripció: "Recuerdo de la Santa Misión 1940".
La creu es troba dintre d'una parcel·la de pocs metres quadrats enjardinada. Enmig hi ha un mosaic de rajoles ceràmiques que conté un escrit poètic dedicat a la Creu del Padró signada per Pere Forns.

## Referències

* 1 2 «Creu del Padró». Mapes de Patrimoni Cultural. Diputació de Barcelona.
* 1 2 «Creu de terme del Padró». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2015].
# Teatro Amazonas

El Teatro Amazonas és un teatre de Manaus, (Brasil), el segon teatre més gran de l'Amazònia (superat només pel Theatro da Paz de Belém). El projecte de construcció fou presentat per primera vegada el 1881. La primera pedra es va posar el 1884. Té una capacitat de 701 espectadors, repartits entre la platea i els tres pisos.

## Enllaços externs

* Informació sobre el Teatro Amazonas de Manaus Arxivat 2012-01-26 a Wayback Machine.
# Napster

Napster era un servei de distribució d'arxius de música (en format MP3) i pioner de les xarxes P2P d'intercanvi creat per Shawn Fanning. La seva popularitat va començar durant l'any 2000. La seva tecnologia permetia als aficionats a la música compartir les seves col·leccions de MP3 fàcilment amb altres usuaris, la qual cosa va originar protestes de les institucions de protecció dels drets d'autor.
El servei va ser anomenat Napster ("dormilega") pel pseudònim de Fanning (es diu que acostumava a fer moltes migdiades).
La primera versió de Napster va ser publicada a finals del 1999. Va ser el primer dels sistemes de distribució d'arxius P2P de popularitat massiva, era una xarxa centralitzada, ja que utilitzava un servidor principal per mantenir la llista d'usuaris connectats i els arxius compartits per cada un d'ells. Les transferències d'arxius, però, eren realitzades entre els usuaris sense intermediaris.
Al desembre del 1999, diverses empreses discogràfiques van iniciar un judici en contra de Napster. Això va portar a Napster una gran popularitat i diversos milions de nous usuaris. Napster va arribar al seu màxim amb 26,4 milions d'usuaris al febrer de l'any 2001.
Per als seguidors de Napster el judici va ésser una mica confús. Per a ells la possibilitat de compartir arxius era una característica pròpia d'internet, i no de Napster, el qual actuava com un simple motor de cerca. Molts argumentaven que tancar Napster només aconseguiria que els seus usuaris emigressin cap a altres sistemes d'intercanvi d'arxius. Aquest últim fet va ocórrer, amb programari com Ares Galaxy, Audiogalaxy, Morpheus, Gnutella, Kazaa, LimeWire i eDonkey2000.
Al juliol del 2001 un jutge va ordenar el tancament dels servidors de Napster per prevenir més violacions dels drets d'autor. Cap al 24 de setembre del 2001, havia pràcticament arribat al seu final. Napster va acceptar pagar a les empreses discogràfiques 26 milions de dòlars per danys i uns altres 10 milions de dòlars per futures llicències.
El bateria de Metallica, Lars Ulrich va ser el primer famós a demandar a Napster per drets d'autor.
Al 19 de maig del 2008 Napster va anunciar el llançament de la botiga més gran i detallada de MP3 del món, amb 6 milions de cançons, a www.napster.com/store. L'avís també va indicar que totes les vendes de descàrregues als Estats Units fetes amb Napster estarien amb el format MP3 amigable per l'usuari i sense DRM, el qual és compatible amb virtualment qualsevol reproductor MP3 o telèfon musical incloent l'iPod i l'iPhone.

## Vegeu també

* P2P
* Dret d'autor
* Sean Parker

## Referències

* ↑ Jupiter Media Metrix «Global Napster Usage Plummets, But New File-Sharing Alternatives Gaining Ground» (en anglès). ComScore.com, 20-07-2001 [Consulta: 28 juliol 2008]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2008-04-13. [Consulta: 28 juliol 2008].
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«».

## Enllaços externs

* Lloc web de Napster
# Escala menor

L'escala menor és una escala musical diatònica o més aviat un conjunt d'escales que es caracteritzen pel fet que l'interval que es forma entre la tònica i la mediant, és a dir, entre el primer grau i el tercer grau (entre les notes 1a i 3a de l'escala), és una tercera menor, d'un to i mig.
Les escales menors més utilitzades són la menor natural, la menor melòdica i la menor harmònica.

## Referències

* ↑ «Escala mayor y escala menor - hiru». [Consulta: 27 març 2021].
* ↑ «Referencia : escala menor». [Consulta: 27 març 2021].
* ↑ «menor | enciclopèdia.cat». [Consulta: 27 març 2021].
* ↑ «Natural, Harmonic, and Melodic Minor» (en anglès americà), 06-04-2016. [Consulta: 30 agost 2021].

## Vegeu també

* Escala major
# Oevenum

Oevenum (frisó septentrional Ööwenem, danès Øvenum) és un dels municipis de l'illa de Föhr (Illes Frisones) que forma part del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Föhr-Amrum, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein. Segons el cens de 2022 te una població de 454 habitants.

## Història

En 1796, 23 cases del poble veí de Nieblum van ser destruïdes per un incendi. Posteriorment, es va instal·lar una campana sobre de la casa de l'escola d'Oevenum per advertir a la gent en cas d'incendi. La campana tocava pel matí i al migdia i també va ser utilitzada com a mitjà d'alarma durant les marees de tempesta. El 1862 es van reclutar els primers joves bombers d'Alemanya a Oevenum, i el Servei Juvenil de Bombers d'Oevenum és potser el més antic d'Europa.
Al final de la guerra francoprussiana en 1871 fou plantat un roure a Oevenum per a celebrar la pau posterior.

## Referències

* ↑ «Schleswig-Holstein (Germany): Cities and Communes in Counties - Population Statistics, Charts and Map». citypopulation.de. [Consulta: 15 març 2025].

## Enllaços externs

* Oevenum
# Federació de Futbol de Xile

El futbol xilè és dirigit per la Federació de Futbol de Xile (en castellà: Federación de Fútbol de Chile). Té la seu a Santiago de Xile.
La federació és l'encarregada de supervisar les següents associacions:
* Asociación Nacional de Fútbol Profesional (ANFP): Anteriorment anomenada Asociación Central de Fútbol (ACF) i que està formada pels clubs professionals de futbol.
* Asociación Nacional de Fútbol Amateur (ANFA): Formada pels clubs no professionals.

## Història

La federació xilena va ser fundada a Valparaíso el 19 de juny de 1895 amb el nom de Football Association of Chile i presidida per David Scott. És la segona més antiga d'Amèrica. S'afilià a la FIFA el 1913 i és membre fundador de la CONMEBOL el 1916.
El 24 de gener de 1926, la Federación de Football de Chile es fusionà amb la Asociación de Football de Chile, conformant una sola entitat amb el nom de Federación de Football de Chile i amb seu a Valparaíso.
L'any 1954 presentà la seva candidatura per organitzar la Copa del Món de futbol de l'any 1962. Dos anys més tard li fou atorgada aquesta organització.

## Referències

* 1 2 «FIFA.com - Chile en FIFA.com», 16-05-2010. Arxivat de l'original el 2010-05-16. [Consulta: 15 desembre 2024].
* ↑ «Chilean Football Federation celebrates 125 years» (en anglès). Arxivat de l'original el 2024-05-30. [Consulta: 15 desembre 2024].
* ↑ La unificación del football nacional, article de la revista Los Sports de Santiago. Versió digital de Memoria Chilena.
* ↑ Elsey, Brenda. Citizens and Sportsmen: Fútbol and Politics in Twentieth-Century Chile (en anglès). University of Texas Press, 2011-07-01. ISBN 978-0-292-74471-4.

## Vegeu també

* Futbol a Xile

## Enllaços externs

* Estatuts de l'ANFP (2018) PDF (castellà)
# Oposició (examen)

L'oposició és un examen o seguit de proves per accedir a un càrrec o feina específica. Normalment les oposicions són procediments selectius convocats les administracions públiques per escollir els funcionaris o treballadors a temps parcial. Les oposicions han de reunir les següents condicions
* estar obertes a qualsevol aspirant que reuneixi els requisits de titulació i nacionalitat
* publicitar els continguts de la prova amb temps suficient per a la seva preparació (usualment als butlletins oficials)
* correcció per part d'un tribunal que garanteixi la igualtat de tracte a tots els aspirants
Les oposicions poden incloure proves teòriques sobre el temari donat, proves físiques o pràctiques, tests psicotècnics, defenses orals de casos i la presentació alternativa de mèrits acadèmics o laborals per sumar punts al resultat final.
Viccionari
# Riu Save (Moçambic)

El riu Save (també Sabi) és un riu de Moçambic i Zimbàbue. Neix en aquest darrer estat a uns 80 km al sud d'Harare després corre al sud i a l'est fins a unir-se amb el riu Odzi; llavors gira al sud, forma les cascades de Chiviria, i gira cap a l'oest de l'altiplà oriental de Zimbàbue, formant una vall; se li uneix llavors el riu Runde o Lundi que marca la frontera amb Moçambic, amb una complicada confluència a Mahenya. Llavors creua Moçambic per les províncies de Gaza i Inhambane, fins a arribar a l'oceà Índic on desaigua.
Aquest riu marca els límits entre les províncies de Gaza i Inhambane (al sud) i Manica i Sofala (al nord), encara que antigament, sota administració de la Companyia de Moçambic (fins a 1942) els territoris de la societat s'estenien als dos costats del riu. La regió al sud del riu fou favorable al Frelimo durant la guerra civil mentre al nord donava suport a la Renamo; el riu separa als shangaan (al sud) dels grups que parlen llengües shona al nord.
Històricament, fou utilitzat com a ruta pel transport d'or, vori i altres productes entre Monomotapa i la costa.
# Binga

La muntanya Binga és el punt més alt de Moçambic, amb 2.436 metres. Es troba prop de la frontera amb Zimbàbue, al Parc Transfronterer de Chimanimani, a la província de Manica. Forma part de la cadena de muntanyes Chimanimani, que en general es troben a Manicaland a Zimbàbue.

## Geologia

La muntanya es compon de quarsita precàmbrica de color gris pàl·lid molt dura, que es troba a la base de tot l'altiplà de Chimanimani, donant-li un aspecte rocós desolat. Els llits de quarsita amb tendència nord-sud estan capgirats a prop del cim fins a un angle d'uns 40 graus i s'enfonsen cap a l'est, el peu de la muntanya i les torres de la torreta es troben immediatament cap al sud, sobre una falla d'empenta. En conseqüència, l'aproximació oriental és més gradual, mentre que la cara occidental és escarpada fins a escassa en alguns llocs. La cara nord està tallada per una falla i és pura a prop de la part superior, canviant a un penya-segat vertical més avall. Apropant-se des de l'oest, des de la vall del riu Bundi, hi ha un corriol poc definit que es desvia des del corriol principal dels contrabandistes fins a Skeleton Pass.

## Referències

* ↑ Peakbagger. «Mount Binga, Mozambique/Zimbabwe», 2008.
# Bandera del Marroc

La bandera nacional del Marroc és vermella amb un pentagrama (una estrella de cinc puntes) de color verd. El color vermell del fons simbolitza als descendents de Mahoma.
L'estrella, per la seva banda, representa el segell de Salomó, un símbol islàmic de la vida, la salut i el coneixement. L'estrella és verda per ser aquest el color tradicional de l'islam i és de cinc puntes perquè representa els cinc pilars de l'islam.
El 17 de novembre de 1915, el sultà Mulay Yusuf va signar un dhahir que feia vermella la bandera del Marroc amb un pentacle verd entrellaçat.

## Construcció i dimensions
### Colors

| Model de color | Vermell | Verd |
| Pantone | 7620C | 3425C |
| RGB | 193, 39, 45 | 0, 98, 51 |
| CMYK | 0-80-77-24 | 100-0-48-62 |
| HTML | #C1272D | #006233 |

## Referències

* ↑ «History, Meaning, Color Codes & Pictures Of Morocco flag» (en anglès americà). The Flager, 22-09-2020. Arxivat de l'original el 2022-01-27. [Consulta: 27 gener 2022].
* ↑ «La fabuleuse histoire des drapeaux marocains» (en anglès americà). Le Desk. [Consulta: 22 juliol 2019].