OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gunde Svan

Gunde Svan (Vansbro, 12 de gener de 1962) és un esquiador de fons i pilot automobilístic suec, ja retirat, que va destacar a la dècada del 1980 en l'esport de l'esquí. Es casà amb la també esquiadora Marie Johansson.

## Carrera esportiva
### Esquí de fons

Va participar en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1984 realitzats a Sarajevo (Iugoslàvia), on aconseguí guanyar quatre medalles en les quatre modalitats disputades. Així, aconseguí la medalla d'or en els 15 km i en els relleus 4x10 quilòmetres, la medalla de plata en els 50 km i la medalla de bronze en els 30 quilòmetres. En els Jocs Olímpics d'Hivern de 1988 realitzats a Calgary (Canadà) aconseguí guanyar la medalla d'or en les proves dels 50 km i de relleus 4x10 quilòmetres, finalitzant així mateix desè en els 30 km i tretzè en els 15 quilòmetres.
En el Campionat del Món d'esquí nòrdic aconseguí guanyar, al llarg de la seva carrera, set medalles d'or (15 km: 1989; 30 km i relleus 4x10 km: 1985 i 1991; 50 km: 1985 i 1989; i relleus 4x10 km: 1987); tres medalles de plata (15 km, 50 km i relleus 4x10 km (totes el 1991)); i una medalla de bronze (relleus 4x10 km: 1985).

### Pilot de Ral·lis

En retirar-se de la competició de l'esquí de fons es dedicà a la competició de rallycross, un tipus de ral·li que combina la superfície d'asfalt i de terra molt tradicional als països nòrdics. En aquesta disciplina aconseguí la victòria en el Campionat de Suècia i el tercer lloc en una prova del Campionat Europeu d'aquesta especialitat el 1995.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Gunde Svan». [Consulta: 9 novembre 2023].
* ↑ «SVAN Gunde». International Ski Federation. [Consulta: 12 gener 2020].
* ↑ Bryhn, Rolf «Gunde Svan» (en noruec). Store norske leksikon, 26-02-2020.

## Enllaços externs

* (anglès) www.fis-ski.com - Gunde Svan Arxivat 2012-10-24 a Wayback Machine.
# Elizabeth Bragg

Elizabeth Bragg (San Francisco, Califòrnia, 23 d'abril de 1858 – 10 de novembre de 1929) va ser la primera dona que va obtenir un títol d'enginyeria civil d'una universitat nord-americana.

## Biografia

Elizabeth Bragg va néixer en una família benestant a San Francisco el 23 d'abril de 1858. En la seva joventut va mostrar una gran aptitud per a les matemàtiques i va assistir a l'escola secundària que preparava els estudiants per a la Universitat de Califòrnia a Berkeley.
Bragg es va llicenciar en enginyeria civil a la Universitat de Califòrnia, Berkeley, el 1876, on era una de les quatre úniques dones de la seva classe. La seva tesi va estudir A Solution of a Peculiar Problem of Surveying.
Després de graduar-se, es va convertir en mestra fins al seu matrimoni amb George Cumming el 1888, enginyer civil de la Southern Pacific Railroad Company i va tenir tres fills.
Elizabeth Bragg Cumming va morir el 10 de novembre de 1929 als 71 anys.

## Referències

* 1 2 Rankin-Perez, Julie. «What's it like to be a woman working in the energy industry?» (en anglès). the Guardian, 23-12-2014. [Consulta: 28 agost 2018].
* ↑ «Episode 04: Elizabeth Bragg Cumming» (en anglès americà). She Builds Podcast. [Consulta: 26 octubre 2023].
* ↑ «Episode 04: Elizabeth Bragg Cumming» (en anglès americà). She Builds Podcast. [Consulta: 26 octubre 2023].
* ↑ Reggev, Kate. «Then in Infrastructure: The “Facile Fingers” Of Early Female Engineers» (en anglès americà). Madame Architect, 17-08-2021. [Consulta: 21 juny 2023].
* ↑ «The first lady of structural engineering - Civil + Structural Engineer magazine» (en anglès). Civil + Structural Engineer magazine. Arxivat 2018-08-28 a Wayback Machine.
# El paper de les seves vides

El paper de les seves vides o El paper de les seues vides (títol original en francès, Ni une ni deux) és una pel·lícula francesa dirigida per Anne Giafferi i estrenada el 2019. S'ha doblat al català central per a TV3 amb el títol d'El paper de les seves vides, i al valencià per a À Punt amb el nom d'El paper de les seues vides.

## Repartiment

* Mathilde Seigner: Julie/Laurette
* François-Xavier Demaison: Jean-Pierre, agent de la Julie
* Marie-Anne Chazel: Colette, la mare de la Julie
* Alain Bouzigues: el cirurgià estètic
* Arie Elmaleh: Guillaume, el gerent
* Nicolas Briançon: el director
* Vincent Regan: Sean Wilson
* Marie-Julie Baup: Charlene
* Axelle Dodier: Kelly, la perruquera i filla de la Laurette
* Anne-Sophie Lapix: ella mateixa

## Referències

* 1 2 «El paper de les seves vides». ésAdir. [Consulta: 16 juny 2024].
* 1 2 «El paper de les seues vides». À Punt, 09-06-2024. [Consulta: 16 juny 2024].
* ↑ «Ni une, ni deux (2019) - JPBox-Office». [Consulta: 8 juliol 2019].
# Kolleru

El Kolleru o Kolar és un llac natural el més important del sud de l'Índia, situat a Andhra Pradesh, entre els deltes dels rius Kistna i Godavari. Està situat a 16° 37′ N, 81° 40′ E﻿ / ﻿16.617°N,81.667°E﻿ / 16.617; 81.667. En temps de sequera es poden veure alguns pobles que van quedar inundats pel llac
La seva superfície arriba al temps del monsó fins a 250 km² però es redueix força al temps de sequera i alguna vegada s'arribà pràcticament a assecar. L'alimenten tres rierols que venen dels Ghats Orientals, el Budimeru, el Tamileru, i el Weyyeru. Les aigües deixen el llac per dos branques conegudes com a Perantala Kanama i Juvir Kanama, que passen al Upputeri (Riu de la Sal) que desaigua a la mar.
Hi ha abundància de peixos i aus aquàtiques. Es calcula que vint milions d'aus migratòries hi arriben cada any i el 1991 308 km² foren declarats santuari d'animals. Inclou algunes illes fèrtils i ben cultivades amb 26 pobles.
S0han torbat a l'entorn taules de coure dels pallaves. Es creu que la dinastia de reis d'Orissa va tenir un fort a Kolleti Kota a una de les illes orientals del llac. Aquesta fortalesa fou atacada pels musulmans que van acampar a Chiguru Kota a la vora del llac. Els atacants van fer un canal anomenat Upputeru, que va portar les aigües del llac a mar; el general que defensava el fort va sacrificar a la seva filla Perantala Kanama,. El seu nom el porta el punt pel que se suposa que es va produir l'atac.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Guram Tushishvili

Guram Tushishvili (Tbilisi, Geòrgia, 5 de febrer de 1995) és un judoka georgià que competeix en la categoria de pes pesat (actualment +100 Kg). Ha participat en 1 Olimpíada, guanyant la medalla de plata en la prova de +100 Kg en els Jocs Olímpics de Tòquio 2020. A més, ha guanyat 3 medalles (1 d'or) en els Campionats del Món i 7 medalles (2 d'or) en els Campionats d'Europa.
El 29 de març del 2019, va ser desqualificat durant dos mesos per participar en un campionat de Kurash (un tipus de lluita tradicional), cosa que infringia la normativa de la Federació Internacional de Judo.

## Trajectòria professional

Jocs Olímpics :
| Any | Seu | Posició | Categoria |
| 2020 | Tòquio | 2 | +100 Kg |
| Campionat del Món ||||
| 2017 | Budapest | 5a posició | +100 Kg |
| 2018 | Bakú | 1 | +100 Kg |
| 2019 | Tòquio | 5a posició | +100 Kg |
| 2022 | Taixkent | 3 | +100 Kg |
| 2023 | Doha | 1/8 final | +100 Kg |
| 2024 | Abu Dhabi | 2 | +100 Kg |
| Campionat d'Europa ||||
| 2014 | Montpeller | 1a ronda | +100 Kg |
| 2017 | Varsòvia | 1 | +100 Kg |
| 2018 | Tel-Aviv | 5a posició | +100 Kg |
| 2019 | Minsk | 1 | +100 Kg |
| 2020 | Praga | 3 | +100 Kg |
| 2021 | Lisboa | 3 | +100 Kg |
| 2022 | Sofia | 3 | +100 Kg |
| 2023 | Montpeller | 2 | +100 Kg |
| 2024 | Zagreb | 2 | +100 Kg |

## Referències

* ↑ «Perfil oficial» (en anglès). Federació Internacional de Judo. [Consulta: 22 maig 2023].
* ↑ «Perfil olímpic» (en anglès). olympics.com.
* ↑ «Resultats» (en anglès). Federació Internacional de Judo. [Consulta: 1r juliol 2024].
* ↑ «International Judo Federation Disqualified Guram Tushishvili» (en anglès). worldsport.ge, 27-03-2019.
# Plectrohyla thorectes

Plectrohyla thorectes és una espècie de granota endèmica de Mèxic.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Santos-Barrera, G. & Canseco-Márquez, L. 2004. Plectrohyla thorectes. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 6 de gener de 2008.
# Consell General de Cambres de Catalunya

El Consell General de les Cambres Oficials de Comerç Indústria i Navegació de Catalunya o Consell de Cambres és una corporació de dret públic amb personalitat jurídica pròpia i plena capacitat d'obrar integrat per totes les cambres de Catalunya.

## Història

El Consell General de Cambres es va crear per la llei 14/2002, que el configurà com un òrgan consultiu i de col·laboració amb la Generalitat de Catalunya i amb la resta d'institucions autonòmiques i el dota de funcions representatives i coordinadores de les Cambres catalanes. L'any 2002 fou escollit com el seu president el Sr. Miquel Valls Maseda.
Entre el mes de setembre de 2019 i el mes de gener de 2021 el seu president fou el Sr. Joan Canadell i Bruguera.
Entre gener de 2021 i desembre de 2023 el president fou el gironí Jaume Fàbrega i Vilà. Des de desembre de 2023 ho és Josep Santacreu.

## Membres

A Catalunya existeixen 13 cambres de comerç, les de Barcelona, Sabadell, Terrassa, Manresa, Girona, Sant Feliu de Guíxols, Palamós, Tàrrega, Lleida, Tarragona, Reus, Valls i Tortosa. Totes es coordinen a través del Consell General de les Cambres de Catalunya.

## Presidents

* 2002 - 2019: Miquel Valls
* 2019 - 2021: Joan Canadell
* 2021 - 2023: Jaume Fàbrega
* 2023 - avui: Josep Santacreu.

## Referències

* ↑ «Cambres Oficials de Comerç, Indústria, Serveis i Navegació de Catalunya». Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 desembre 2022].
* ↑ «Informació de Transparència». Consell General de Cambres de Catalunya. [Consulta: 23 desembre 2022].
* ↑ «Miquel Valls i Maseda». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 20 gener 2020].
* ↑ «Joan Canadell, nou president del Consell de Cambres: "Podem ser la Mancomunitat del segle XXI"». VIA Empresa, 20-09-2019. [Consulta: 23 desembre 2022].
* ↑ «Jaume Fàbrega, nou president del Consell General de Cambres de Catalunya en substitució de Joan Canadell». Vilaweb, 13-01-2021. [Consulta: 23 desembre 2022].
* 1 2 «Josep Santacreu assumeix la presidència del Consell General de Cambres de Catalunya», 19-12-2023. [Consulta: 20 desembre 2023].
* ↑ «Cambres oficials de comerç, indústria, serveis i navegació de Catalunya». [Consulta: 23 setembre 2023].
* ↑ Redacció. «Jaume Fàbrega, nou president de les cambres catalanes - 14 gen 2021», 23-09-2023. [Consulta: 23 setembre 2023].
# Premi BAFTA

El premi BAFTA és el que concedeix anualment l'acadèmia britànica British Academy of Film and Television Arts (BAFTA) per reconèixer aquells que han contribuït amb el seu treball creatiu a l'avenç de la cinematografia britànica i internacional.
En coincidir molts dels seus membres amb els acadèmics amb dret a vot als Oscars, les candidatures d'ambdós premis solen coincidir, amb el qual es converteixen en una bona pedra de toc per a la cerimònia dels Oscars. Per aquest motiu, malgrat tradicionalment la cerimònia es feia a l'abril o al maig, a partir de l'any 2002 es realitza al febrer per tal de precedir-los.
El premi que s'atorga és una escultura dissenyada per l'artista Mitzi Cunliffe i representa una màscara, el símbol tradicional del teatre i la tragicomèdia.

## Premis de cinema

Les principals categories premiades són:

### Pel·lícula

* BAFTA a la millor pel·lícula
* BAFTA a la millor pel·lícula britànica
* BAFTA a la millor pel·lícula de parla no anglesa
* BAFTA a la millor pel·lícula d'animació
* BAFTA al millor documental
* BAFTA al millor curtmetratge
* BAFTA al millor curtmetratge d'animació

### Equip

* BAFTA a la millor direcció, en memòria de David Lean
* BAFTA al millor director, guionista o productor britànic novell, en memòria de Carl Foreman
* BAFTA al millor guió (1969-1983)
* BAFTA al millor guió original
* BAFTA al millor guió adaptat
* BAFTA a la millor actriu
* BAFTA al millor actor
* BAFTA a la millor actriu secundària
* BAFTA al millor actor secundari
* BAFTA a la millor fotografia
* BAFTA al millor muntatge
* BAFTA a la millor música, en memòria d'Anthony Asquith
* BAFTA al millor so
* BAFTA al millor vestuari
* BAFTA al millor maquillatge i perruqueria
* BAFTA als millors efectes visuals
* BAFTA al millor disseny de producció
* BAFTA a l'estrella emergent (patrocinat per E.E.)
Reconeixement especial:
* BAFTA honorífic

## Referències

* ↑ Canvi de dates de la cerimònia, a CineBajoLaLupa Arxivat 2009-11-29 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ Obituari de la dissenyadora i escultora Mitzi Cunliffe, a TheIndependent (anglès)
* ↑ Estatueta dissenyada per Mitzi Cunliffe, al web de BAFTA Arxivat 2009-05-14 a Wayback Machine. (anglès)

## Vegeu també

* British Academy of Film and Television Arts
* Premis BAFTA de televisió

## Enllaços externs

* Web oficial (anglès)
* Premis BAFTA Arxivat 2010-04-11 a Wayback Machine. a IMDb (anglès)
# Consell de les Illes Òrcades

El Consell de les Illes Òrcades (gaèlic escocès: Comhairle Eileanan Arcaibh), és l'autoritat local de les Òrcades, Escòcia. Va ser establert el 1975 per la Llei de govern local (Escòcia) de 1973 i no es va veure afectat en gran part pels canvis del govern local escocès a mitjans dels anys noranta.

## Eleccions

Entre el 2012 i el 2017 el consell estava format per 21 membres, tots ells independents ; no es van presentar com a representants d'un partit polític.
Aquests membres són elegits en els districtes següents:
* East Mainland, South Ronaldsay i Burray (3 membres)
* Kirkwall East (4 membres)
* Kirkwall West i Orphir (4 membres)
* Illes del Nord (3 membres)
* Stromness i South Isles (3 membres)
* West Mainland (4 membres).
| Partit | Partit | 2022 |
| | Independent | 19 |
| | Verds Escocesos | 2 |

## Referències

* ↑ «Orkney Islands Council» (en anglès). https://www.mygov.scot.+[Consulta: 8 juliol 2023].
* ↑ «Council» (en anglès). https://www.orkney.gov.uk.+[Consulta: 8 juliol 2023].
* ↑ "Social Work Inspection Agency: Performance Inspection Orkney Islands Council 2006. Chapter 2: Context." The Scottish Government. Retrieved 8 September 2009.
* ↑ «Orkney Islands Council Company Profile | Management and Employees List» (en anglès). [Consulta: 8 juliol 2023].
# Vollstedt

Vollstedt (frisó septentrional Fåålst, danès Folsted) és un municipi del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Mittleres Nordfriesland, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein. Es troba a uns 3 km a l'est de Bredstedt a mitjan camí entre Husum i Niebüll.
# Delta (família de coets)

Delta fou una família de coets fabricats originalment per McDonnell Douglas i finalment per United Launch Alliance, una aliança d'empreses entre Boeing Defense, Space & Security i Lockheed Martin Space.
El seu disseny inicial derivava del míssil balístic Thor. Porten en servei des d'agost de 1960 quan es va llançar el Delta I. Amb el programa de transbordadors espacials, la NASA va proposar abandonar les naus no reutilitzables, però després de l'accident del transbordador espacial Challenger tots els projectes varen ser recuperats. En 1989 es va llançar el nou model de coets Delta, el Delta II, dissenyat per llançar els satèl·lits que conformarien el sistema GPS. Els Estats Units necessitaven llançadors més grans per als seus satèl·lits espies, així que en 1998 es va crear el Delta III i en 2001 el Delta IV.
La família estigué en servei des del 1960 fins al 2024. L'últim llançament fou el d'un Delta IV Heavy el 9 d'abril del 2024.

## Família de coets

* Delta I: el primer de la família, creat en 1960 a partir d'un míssil balístic. Va estar en servei fins a 1989.
* Delta II: creat el 1989 per substituir els antics Delta I. El Delta II fou un coet molt fiable per a la NASA. N'existien versions com el 7925 o el 7925-Heavy.
* Delta III: nascut el 1998, oferia el doble de capacitat de càrrega que el seu predecessor.
* Delta IV: llançat el 2001, aquest enorme coet sobrepassava els 70 m d'alçada i podia posar 15 tones en orbita.

## Referències

* ↑ «Delta». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 2 març 2025].
* ↑ «Delta» (en anglès). Encyclopædia Britannica, 5 agost 2019. [Consulta: 2 març 2025].
* ↑ Erwin, S. «End of an era: Delta 4 Heavy soars one last time» (en anglès). SpaceNews, 9 abril 2024. [Consulta: 2 març 2025].
Viccionari
# Talpó

Un talpó (popularment tarpó o taburó) és un petit rosegador semblant a un ratolí però amb el cos més corpulent, la cua peluda i més curta, el cap lleugerament més arrodonit i els ulls i les orelles més petits. Juntament amb els lèmmings i les rates mesqueres, formen la subfamília Arvicolinae.

## Referències

* ↑ Galewski, Thomas; Tilak, Marie-ka; Sanchez, Sophie; Chevret, Pascale; Paradis, Emmanuel; Douzery, Emmanuel JP «The evolutionary radiation of Arvicolinae rodents (voles and lemmings): relative contribution of nuclear and mitochondrial DNA phylogenies» (en anglès). BMC Evolutionary Biology, 6, 1, 2006, pàg. 80. DOI: 10.1186/1471-2148-6-80. ISSN: 14712148.
# Gwendoline Eastlake-Smith

Gladys Shirley Eastlake Smith, coneguda com a Gwendoline Eastlake, Gwendoline Eastlake-Smith o Gladys Lamplough, (Lewisham, Regne Unit, 14 d'agost de 1883 − Middleham, 18 de setembre de 1941) fou una tennista britànica, guanyadora d'una medalla d'or olímpica.

## Biografia

Va néixer el 14 d'agost de 1883 a la ciutat de Lewisham, població situada al comtat de Kent, filla del futbolista Charles Eastlake Smith i Lizzie Smith Cooper. Es casà l'any 1908 amb el físic i cirurgià Wharram Henry Lamplough, del qual n'adoptà el cognom, tot just dos dies després d'haver guanyat la medalla d'or olímpica.
Va morir el 18 de setembre de 1941 a la ciutat de Middleham, població situada al comtat de Yorkshire.

## Carrera esportiva

Va aconseguir guanyar el torneig de dobles mixts de l'All England l'any 1905 al costat de Reginald Doherty i el 1908 al costat d'Anthony Wilding; el torneig femení de Montecarlo les edicions de 1906, 1907 i 1908; i el torneig de Queen's Club en format individual l'any 1910 i en dobles mixts l'any 1913.
Va participar, als 24 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1908 celebrats a Londres (Regne Unit), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en la prova individual femenina interior en derrotar en la final olímpica la britànica Alice Greene.
Al llarg de la seva carrera va arribar en dues ocasions (1908 i 1910) a semifinals del Torneig de Wimbledon.

## Jocs Olímpics
### Individual

| Any | Campionat | Oponent | Resultat |
| 1908 | Jocs Olímpics, Londres, Regne Unit (interior) | Alice Greene | 6−2, 4−6, 6−0 |

## Referències

* ↑ Lewisham Herald, Lewisham's Olympic Heroes
* ↑ Charles Eastlake Smith
* ↑ «England Players - 40. Charles Smith».
* ↑ The Letters of Elizabeth Rigby, Lady Eastlake, ed. Julie Sheldon, Liverpool University Press, 2009, pp. 23, 73, 403, 492
* 1 2 3 4 «Olympedia – Gladys Eastlake-Smith». [Consulta: 14 novembre 2024].
# Bandera d'Uganda

La bandera d'Uganda va ser adoptada amb la independència del país el 9 d'octubre de 1962.

## Descripció

La bandera es compon de sis bandes horitzontals iguals que alternen negre, a dalt, groc i vermells i està ornada d'un cercle blanc que porta una grua reial, símbol nacional del temps de la dominació anglesa, que està sobre una sola pota i fa cara al mar.
Els colors són els típics del Congrés del Poble Ugandès (Uganda People's Congress), partit que va portar les lluites per la independència. Simbolitzen igualment el poble africà, en negre, el sol, en groc, i la fraternitat entre els africans que és la sang comuna a tots els pobles.
Fou elaborada pel primer ministre la justícia del país, Grace Ibingira.

## Altres banderes

* Estendard del governor d'Uganda (1914 - març, 1962)
* Estendard presidencial d'Uganda

## Banderes històriques

* Bandera del Protectorat britànic d'Uganda (1914- març, 1962)
* Bandera nacional (març - 9 d'octubre de 1962)

## Referències

* 1 2 3 4 «Flag of Uganda» (en anglès). [Consulta: 30 octubre 2022].
# Colmado Maneu

Colmado Maneu és una botiga del carrer del Sindicat, número 70, de Palma, Mallorca. El 1962 era el cafè restaurant Can Maganet, que el 1990 es reconverteix en una botiga de queviures de productes locals: farines, llegums, vins, embotits i altres productes típics de Mallorca. La venda és al detall i a l'engròs.
Francisco Juan i Eulàlia Blanch, de Porreres, pares de les propietàries actuals, les germanes Margarita i Francisca, hi començaren a fer feina l'any 1962. Assumiren la gestió del Cafè restaurant Can Maganet i el 1977, al menjador del restaurant, obriren el Colmado Maneu. La mare elaborava l'entrepà conegut com es porrerenc, que era un llonguet a la planxa amb cuixot dolç i un poc de trempó per damunt.
L'edifici té elements d'interès com el portal amb una finestra exterior que fa cantonada amb el carrer de Maneu. A l'interior, hi podem trobar una vitrina farcida d'embotits i sacs plens de llegums devora de prestatgeries plenes de productes illencs. El local manté l'estructura gairebé des de fa 60 anys.
És un establiment de referència a Palma i una mostra del comerç tradicional de Mallorca. El 24 de juliol de 2024 (resolució núm. 7460, Ajuntament de Palma) el manté com a Comerç Emblemàtic (categoria 1B) en l'aprovació del Catàleg d'establiments emblemàtics de 2024, en què va ser inscrit l’any 2018

## Referències

* 1 2 «Colmado Maneu – Emblemàtics Balears». [Consulta: 11 febrer 2025].
* ↑ PalmaActiva. «Colmado Maneu 2», 01-10-2024. [Consulta: 11 febrer 2025].
* ↑ Durán, Lourdes. «La herencia de Can Maganet» (en castellà), 08-02-2012. [Consulta: 12 febrer 2025].
* ↑ «Decret i annex del Catàleg d’establiments emblemàtics de Palma 2024 – PalmaActiva», 18-12-2024. [Consulta: 11 febrer 2025].
* ↑ «Un total de 75 establecimientos de Palma se adhieren al proyecto Emblemáticos Balears del Govern que protege la actividad comercial tradicional» (en castellà). [Consulta: 11 febrer 2025].