# Anna von Helmholtz

Anna von Helmholtz (de soltera von Mohl; Tübingen, 19 de setembre de 1834 - Opatija, Croàcia, 1 de desembre de 1899), va ser una salonnière i escriptora alemanya que va traduir o editar les traduccions d'una sèrie d'obres científiques. Va ser la segona esposa del físic Hermann von Helmholtz. Es va criar en un cercle en què la intel·ligència i el caràcter estaven igualment ben desenvolupats, es va descriure com a talentosa i intel·ligent, amb grans visions i grans aspiracions.
Primers anys
El seu pare era Robert von Mohl, professor de Heidelberg i membre liberal de l'Assemblea Nacional de Frankfurt. Tenia almenys un germà i una germana.
Va passar llargs períodes a París, allotjant-se amb el seu oncle Julius von Mohl, professor de llengua persa al Col·legi de França. La seva dona, Mary, era d'Anglaterra, i l'Anna hi va anar diverses vegades per a llargues visites a París i Anglaterra, on va adquirir costums francesos i anglesos.

## Carrera com a escriptora

Helmholtz va traduir o editar les traduccions d'una sèrie d'obres científiques. Treballant amb Estelle du Bois-Reymond, filla del fisiòleg Emil du Bois-Reymond, van traduir les Modern Views of Electricity d'Oliver Lodge (Neueste Anschauungen über Electricität. Leipzig 1896). Amb Clara Wiedemann va editar les traduccions de dos dels llibres de John Tyndall: Heat Considered as a Mode of Motion (Wärme betrachtet als eine Art der Bewegung, Braunschweig, 4a edició, 1894) i Sound: A Course of Eight Lectures (Der Schall), 3a edició, 1897). El seu treball a la tercera edició de Tyndall's Heat va ser tan bo que Tyndall li va enviar un obsequi d'agraïment i li va escriure que l'edició alemanya era «molt millor que l'edició anglesa, i que la francesa quedava en no-res».

## Saló

Helmholtz era molt coneguda als cercles intel·lectuals de Berlín. Als salons de l'època, cada salonera normalment fixava en una dia diferent la trobada a casa seva. Els «dimarts» de Helmholtz tenien una importància especial, perquè van atreure un nombre considerablement important d'estudiosos, sobretot naturalistes. Per primera vegada, a l'elit acadèmica del país se li oferia un entorn social de primer nivell. Com a interfície entre la societat de la cort, l'escena dels artistes i les classes mitjanes cultes, casa seva es va convertir en el saló més important del jove imperi i el prototip de la convivència burgesa a finals del segle xix. Els convidats habituals incloïen:
| John Dalberg-Acton, 1st Baron Acton Franz von Arenberg Ludwig Bamberger George Bancroft Reinhold Begas Ernst von Bergmann Arnold Böcklin Carl Wilhelm Borchardt Marianne Brandt Bernhard von Bülow Daniela von Bülow Marie von Bunsen Arthur Graf von Bylandt-Rheidt Ernst Curtius Rudolph von Delbrück Wilhelm Dilthey Emil du Bois-Reymond Karl Anton Eckert Siegmund Exner-Ewarten Carl Jakob Adolf Christian Gerhardt Herman Grimm Rudolf von Gneist Adolph von Hansemann Adolf von Harnack Ferdinand Graf von Harrach Friedrich von Hefner-Alteneck Albert Hertel Heinrich Hertz Hedwig Heyl Adolf von Hildebrand August Wilhelm von Hofmann | Hans Hopfen Botho von Hülsen Bogdan Graf von Hutten-Czapski Joseph Joachim Herzog Karl Theodor in Bayern Robert von Keudell Gustav Kirchhoff Botho von dem Knesebeck Leo Königsberger Leopold Kronecker August Kundt Franz von Lenbach Karl Richard Lepsius Sabine Lepsius Otto Lessing Fanny Lewald Ernst von Leyden Richard Liebreich Walter von Loë Luise von Baden Morell Mackenzie Heinrich Gustav Magnus Maria Josepha von Portugal Prince Maximilian of Baden Robert von Mendelssohn Ernst von Mendelssohn-Bartholdy Adolph Menzel Paul Friedrich Meyerheim Laura Minghetti Johann von Miquel Mary Mohl-Clarke | Moritz Mohl Robert von Mohl Theodor Mommsen Max Müller Albert Niemann Hedwig von Olfers Marie von Olfers Luise Gräfin von Oriola Maximiliane Gräfin von Oriola Ludwig Passini Georg Heinrich Pertz Maximilian von Philipsborn Raoul Pictet Karl von Piloty Max Planck Nathanael Pringsheim Joseph Maria von Radowitz Leopold von Ranke Adolf vom Rath Anna vom Rath Wilhelm Reiß Franz Reuleaux Prinz Heinrich VII. von Reuß Fanny Gräfin zu Reventlow Gustav Richter Raoul Richter Ferdinand von Richthofen Julius Rodenberg Franz von Roggenbach Anton Rubinstein Odo Russell | Hermann von Schelling Wilhelm Scherer Alexander Graf von Schleinitz Marie Gräfin von Schleinitz Erich Schmidt Gustav von Schmoller Arnold von Siemens Werner von Siemens Hildegard von Spitzemberg Hermann Sudermann Heinrich von Sybel Imre Graf von Széchényi Hermann von Thile Heinrich von Treitschke Hugo von Tschudi Kronprinzessin Viktoria von Preußen Richard Wachsmuth Cosima Wagner Richard Wagner Max Maria von Weber Anton von Werner Mathilde Wesendonk Andrew Dickson White Ernst von Wildenbruch Anton Graf von Wolkenstein Nina Gräfin Yorck von Wartenburg Eduard Zeller Raimund von zur-Mühlen |

## Referències

* 1 2 «Anna von Helmholtz». Deutsche Digitale Bibliothek. [Consulta: 9 setembre 2024].
* ↑ «Helmholtz, Anna von». Kalliope | Verbundkatalog für Archiv- und archivähnliche Bestände und nationales Nachweisinstrument für Nachlässe und Autographen. [Consulta: 9 setembre 2024].
* ↑ Schiemann, Gregor. Hermann von Helmholtz's mechanism: the loss of certainty: a study on the transition from classical to modern philosophy of nature. Dordrecht: Springer, 2009. ISBN 978-1-4020-5629-1.
* ↑ Helmholtz, Hermann von; Cahan, David. Letters of Hermann von Helmholtz to his parents: the medical education of a German scientist, 1837-1846 (en gereng). Stuttgart: Franz Steiner Verlag, 1993. ISBN 978-3-515-06225-1.
* ↑ Koenigsberger, Leo; Welby, Frances A. (Frances Alice). Hermann von Helmholtz. Oxford, Clarendon press, 1906.
* ↑ Jackson, Roland. The Ascent of John Tyndall: Victorian Scientist, Mountaineer, & Public Intellectual. Oxford: Oxford UP, 2018, p. 207. ISBN 9780198788959.
* ↑ Wilhelmy, Petra. Der Berliner Salon im 19. Jahrhundert. Berlin: Walter de Gruyter, 1989, p. 283–290.