# Casa-fàbrica Palau

La casa-fàbrica Palau era un conjunt d'edificis situats al carrer de la Reina Amàlia, Hort de la Bomba i Carretes del Raval de Barcelona, actualment desaparegut.

## Història

El 1827, el candeler de cera Joaquim Palau i Cervera va adquirir una casa-fàbrica al carrer de les Carretes a Josepa Dalmau, vídua del també cerer Jaume Anglà, i el 1829 va demanar permís per a reedificar-la, segons el projecte del mestre de cases Jeroni Vidal. El 1832 va demanar permís per a destapiar-ne un portal, segons el projecte del mestre de cases Domènec Vidal, fill de l'anterior.
El 1835, mitjançant uns intermediaris, va adquirir en emfiteusi uns terrenys de l'advocat tarragoní Josep Francesc Besora, i el 1836, va presentar el projecte d'una casa-fàbrica de planta baixa i dos pisos al carrer de la Reina Amàlia, del mateix estil que la veïna Dotres i Clavé, ambdues obra de l'arquitecte Josep Buxareu i Gallart. Aquell mateix any, va establir un conveni amb els seus creditos, i el 1839, va posar en venda les seves propietats. També va adquirir (també a través d'un intermediari) una altra parcel·la a les filles del difunt advocat, i va vendre una part dels seus terrenys a l'interior d'illa a la societat Dotres i Clavé.
El 1840, va demanar permís per a construir un nou cos d'edifici als carrers de la Reina Amàlia i de l'Hort de la Bomba, i un altre a aquest darrer i el de Carretes, ambdós projectats pel mateix arquitecte. Aquell mateix, va llogar la seva fàbrica (encara en construcció) a l'indià Marià Sirvent i Urgellés, de l'Havana, per 5 anys, a raó de 1.200 lliures per any, i a Ramon Sirvent per altres 5 anys en les mateixes condicions. Pel que sembla, Palau es va associar amb els Sirvent i Josep Maria Serra i Muñoz, de Xile, per a crear la societat Marià Sirvent i Cia, dedicada a la filatura del cotó i amb un capital de 30.000 duros, que el 1842 hi va fer instal·lar una màquina de vapor de 12 CV. El 1844, l'empresa va presentar a l'Exposició Industrial de Barcelona, i segons les «Estadístiques» del 1850, estava equipada amb 720 fusos de mule-jennies i 22 treballadors, i tenia una altra filatura més gran al carrer de la Riereta. El 17 de juny del 1855 hi hagué un incendi en un magatzem de cotó a les golfes, però va ser sufocat sense grans pèrdues.
El 1863 hi havia la filatura de Joan Muntadas i Cia, i posteriorment, la fàbrica de pintes i lliços de Fàbrega, Jordà i Cia.
El 1988, les restes del conjunt, reduïdes a la casa del carrer de les Carretes i una planta baixa a la resta, juntament amb la resta d'edificacions de l'illa, foren adquirides per l'empresa mixta REGESA, que el 1991, un cop lliures de llogaters, les va revendre a la immobiliària INPAUSA, societat participada per la mateixa empresa i una filial de la Caixa de Catalunya, i que fou dissolta el 1994. Finalment, el 1998 l'empresa Preyco 44 hi va construir una promoció de 96 habitatges, projectats per l'arquitecte Òscar Tusquets.

## Referències

* ↑ AHPB, notari Salvador Fochs i broquetas, manual 1.157/8, f. 522-541v, 03-11-1817.
* ↑ «Joaquim Palau. Carretes 8. Casa. Enderrocar i reedificar amb tres pisos i balcons». C.XIV Obreria C-123/1824-123. AHCB, 15-10-1824.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 Artigues i Vidal i Mas i Palahí, 2019.
* ↑ «Joaquin Palau. Carretes 8. Quarter 5, barri 4, illa 25». C.XIV Obreria C-111/1832-85. AHCB, 31-07-1832.
* ↑ AHPB, notari Josep de Pomareda, 29-01-1834 i 17-07-1835.
* ↑ AHCB, C.XIV Obreria C-123, 02-01-1836.
* ↑ AHPB, notari Ramon Sanpons, 23-03-1836.
* ↑ Diario de Barcelona, 02-01-1839, p. 27.
* ↑ AHPB, notari Josep de Pomareda, 07-06-1838, i Ramon Sanpons, manual 1.249/13, f. 495v-496, 14-12-1839.
* ↑ AHPB, notari Ramon Sanpons, manuals 1.249/13, f. 497v-510v, 23-12-1839 i 1.249/14, f. 11v-13v, 04-01-1840, f. 203v-207, 15-5-1840, i f. 291v-293v, 20-07-1840.
* ↑ AHCB, C.XIV Obreria C-134, 28-05-1840.
* ↑ AHCB, C.XIV Obreria C-135, 08-08-1840.
* ↑ AHPB, notari Ramon Sanpons, manual 1.249/13, f. 267-268v, 01-07-1840.
* ↑ AHPB, notari Ramon Sanpons, manual 1.249/13, f. 271v-272v, 05-07-1840.
* ↑ «Josep Maria Serra Muñoz». Geneanet. Pages Bolibar.
* ↑ Guía general de Barcelona, 1849, p. 385.
* ↑ El Consultor. Nueva guía de Barcelona, 1857, p. 227.
* ↑ Solà, Àngels. «Els capitals americans i la industrialització de Barcelona al segle XIX». A: Les bases colonials de Barcelona, 1765-1968. MUHBA, 2014, p. 72 (MUHBA Documents, 5).
* ↑ Raveux, 2005, p. 180.
* ↑ Exposición pública de productos de la Industria Española verificada en obsequio de S.M. durante su pernanencia en esta capital, 1844, p. 8, 44.
* ↑ Rovira i Trias, Antoni. Tratado de la extinción de incendios, 1856, p. 272.
* ↑ El Consultor. Nueva guía de Barcelona, 1863, p. 138, 252.
* ↑ Anuario-almanaque del comercio, de la industria, de la magistratura y de la administración, 1880, p. 59 (anuncis).
* ↑ Anuario-almanaque del comercio, de la industria, de la magistratura y de la administración, 1884, p. 632, 807.
* ↑ «Carrer Carretes 62». Carta Arqueològica de Barcelona. Servei d'Arqueologia de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS).
* ↑ Ricart, Marta «Las inmobiliarias vuelven al Raval: Caixa de Catalunya proyecta edificar 100 pisos en el barrio». La Vanguardia. Vivir en Barcelona, 11-04-1998, pàg. 1.
* ↑ Artigues i Vidal i Mas i Palahí, 2019, p. 469.

## Vegeu també

* Casa-fàbrica Estruch
* Casa-fàbrica Valentí

## Bibliografia

* Artigues i Vidal, Jaume; Mas i Palahí, Francesc. El model de casa fàbrica als inicis de la industrialització. Registre de fàbriques de Ciutat Vella de Barcelona 1738-1807/1808-1856, 2019, p. 492-494. ISBN 9788491562160.
* Raveux, Olivier «Los fabricantes de algodón de Barcelona (1833-1844). Estrategias empresariales en la modernización de un distrito industrial» (en castellà). Revista de Historia Industrial, 28, 2005, pàg. 157-185.