OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Carquinyoli

Els carquinyolis o carquinyols són bescuits dolços típics de Catalunya, les Balears, el País Valencià, l'Aragó, Occitània, Sicília i la Toscana (cantuccini), totes les variants es fornegen dues vegades.
En indrets de València es fan els rossegons, un dolç de pasta seca amb ametlles, típic de les comarques d'interior, que s'assembla molt al carquinyoli. A Menorca els carquinyols són diferents, ja que l'ametlla que contenen és picada, però en canvi existeixen els tatis, que són carquinyolis de xocolata. Els occitans solen estar tallats molt més prims que els catalans. Els sicilians són idèntics als catalans, alhora que hi ha uns dolços pràcticament idèntics a la regió de la Toscana anomenats cantucci.
A Catalunya destaquen per la seva anomenada els de Sant Quintí de Mediona, els de l'Espluga de Francolí, els de Caldes de Montbui i els de Rupit i Pruit.

## Preparació

Aquestes pastes s'elaboren amb una mescla de sucre, farina, ou i ametlles torrades. Per confeccionar-los es forma un tronc aplanat d'uns 6 cm d'ample per 2 cm d'alçada que després es talla en llesques primes, d'1 cm de gruix com a màxim (els carquinyolis), que acabaran de torrar-se. Aquestes pastes es mengen fredes. Es poden servir amb vi dolç, en gots petits de vidre, on es mulla el carquinyoli.
L'ametlla ha de ser sencera i sense pelar. S'hi pot afegir anís molt (matafaluga), essència de llimona o essència de vainilla. No s'hauria d'utilitzar cap mena de llevat, encara que si es vol se n'hi pot afegir una mica.

## Vegeu també

* Rossegons
* Cantuccini

## Referències

* ↑ «Catalana de Turisme Carquinyolis». Catalunya Experience. [Consulta: 3 maig 2022].
* ↑ «Ricetta Cantucci o biscottini di Prato» (en italià). [Consulta: 21 agost 2023].
* ↑ Carquinyolis de Sant Quintí de Mediona

## Enllaços externs

* Vídeo de la recepta Arxivat 2009-06-10 a Wayback Machine.
* Els carquinyolis a gastroteca.cat
* Recepta (castellà)
* Recepta i fotos dels cantuccini (castellà)
Viccionari
Gastronomia dels territoris catalanoparlants :
Part de {{Cultura de Catalunya}} :
Companatges i condiments :
# François Piquemal

François Piquemal (Besançon, 28 de desembre de 1984) és un polític i pedagog francès que exerceix de diputat d'ençà de les eleccions legislatives franceses de 2022. Membre de La França Insubmisa, es va presentar com a candidat de la coalició d'esquerres Nova Unió Popular Ecològica i Social el 2022 i reelegit el 2024 sota la bandera del Nou Front Popular.

## Trajectòria

Piquemal és professor d'història i geografia. En el moment de la seva elecció a l'Assemblea Nacionalexercia com a membre del consell municipal de la ciutat de Tolosa de Llenguadoc.
Piquemal va fer del propòsit d'acabar amb el sensellarisme a l'Estat francès una de les principals prioritats de la campanya, afirmant que «no és acceptable que la gent mori al carrer», així com augmentar el poder adquisitiu de la ciutadania mitjançant la congelació de preus i polítiques ecologistes. A la segona volta de les eleccions, Piquemal es va enfrontar a la propietària immobiliària Marie-Claire Constans, de Junts, a qui va guanyar amb un 59,26% dels vots davant del 40,74% de Constans. Després de la victòria, Piquemal va afirmar que el seu moviment seguia «les petjades de Jean Jaurès».

## Referències

* ↑ «Des de Sarkozy, la dreta republicana ha anat a remolc de l’extrema dreta». Debats pel Demà, 07-08-2024. [Consulta: 12 agost 2024].
* ↑ «France gears up for new battle: Macron v Mélenchon» (en anglès). , 16-06-2022.
* ↑ «Législatives à Toulouse : François Piquemal donne le coup d'envoi» (en francès). ladepeche.fr. [Consulta: 20 juny 2022].
* ↑ «Législatives 2022. Quels sont les résultats à Toulouse ?». Ouest France, 19-06-2022.
* ↑ «Toulouse city council opposition denounces Toulouse town hall’s attempt to censor solidarity with Palestine» (en anglès americà). Samidoun: Palestinian Prisoner Solidarity Network, 08-01-2022. [Consulta: 20 juny 2022].
* 1 2 «Législatives en Haute-Garonne : le face à face entre François Piquemal et Marie-Claire Constans dans la 4e circonscription» (en francès). ladepeche.fr. [Consulta: 20 juny 2022].
* ↑ «Législatives : en Haute-Garonne, François Piquemal et la NUPES visent toujours le Grand Chelem et dix députés» (en francès). ici, par France Bleu et France 3, 15-06-2022. [Consulta: 20 juny 2022].
* 1 2 «4e circonscription de Haute-Garonne : François Piquemal de la Nupes rafle le siège de député à la candidate de la majorité présidentielle» (en francès). ladepeche.fr. [Consulta: 20 juny 2022].
* ↑ «Video: Left-Wing French Leaders Refuse Handshake With National Rally MP». [Consulta: 12 agost 2024].
# Euripigiformes

Els euripigiformes (Eurypygiformes) són un ordre d'ocells creat en 2008 per Hackett i col, partint de dues famílies que fins eixe moment es classificaven a l'ordre dels gruïformes (Gruiformes).

## Famílies, gèneres i espècies

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.2, 2009) :
* Família Eurypygidae
** Gènere Eurypyga
*** Eurypyga helias – Ocell sol
* Família Rhynochetidae
** Gènere Rhynochetos
*** Rhynochetos jubatus – Kagú
*** Rhynochetos orarius – Kagú de les terres baixes (extint)

## Referències

* ↑ Hackett, S.J., R.T. Kimball, S. Reddy, R.C.K. Bowie, E. L. Braun, M. J. Braun, J. L. Chojnowski, W. A. Cox, K.-L. Han, J. Harshman, C. J. Huddleston, B. D. Marks, K. J. Miglia, W. S. Moore, F. H. Sheldon, D. W. Steadman, C. C. Witt, and T. Yuri, « A phylogenomic study of birds reveals their evolutionary history », Science, vol. 320, n°5884 (2008), p. 1763-1768.
* ↑ Balouet, J.C.; Olson, Storrs L. «Fossil birds from Late Quaternary deposits in New Caledonia». Smithsonian Contributions to Zoology, 469, 1989, pàg. 28–32. Arxivat de l'original el 2012-08-15 [Consulta: 20 febrer 2013].

## Enllaços externs

* Classificació de la COI Arxivat 2020-04-24 a Wayback Machine.
# Laurel (Nebraska)

Laurel és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 986 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Laurel tenia 986 habitants, 414 habitatges, i 264 famílies. La densitat de població era de 413,8 habitants per km².
Dels 414 habitatges en un 26,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,3% hi vivien parelles casades, en un 6,3% dones solteres, i en un 36% no eren unitats familiars. En el 32,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 22,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,28 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,3% tenia menys de 18 anys, un 6,3% entre 18 i 24, un 20,4% entre 25 i 44, un 19,8% de 45 a 60 i un 30,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 79,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.722 $ i la renda mediana per família de 35.662 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.731 $ mentre que les dones 20.833 $. La renda per capita de la població era de 16.500 $. Aproximadament el 6% de les famílies i el 8,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Laurel». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Laurel». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Carquinyoli

Els carquinyolis o carquinyols són bescuits dolços típics de Catalunya, les Balears, el País Valencià, l'Aragó, Occitània, Sicília i la Toscana (cantuccini), totes les variants es fornegen dues vegades.
En indrets de València es fan els rossegons, un dolç de pasta seca amb ametlles, típic de les comarques d'interior, que s'assembla molt al carquinyoli. A Menorca els carquinyols són diferents, ja que l'ametlla que contenen és picada, però en canvi existeixen els tatis, que són carquinyolis de xocolata. Els occitans solen estar tallats molt més prims que els catalans. Els sicilians són idèntics als catalans, alhora que hi ha uns dolços pràcticament idèntics a la regió de la Toscana anomenats cantucci.
A Catalunya destaquen per la seva anomenada els de Sant Quintí de Mediona, els de l'Espluga de Francolí, els de Caldes de Montbui i els de Rupit i Pruit.

## Preparació

Aquestes pastes s'elaboren amb una mescla de sucre, farina, ou i ametlles torrades. Per confeccionar-los es forma un tronc aplanat d'uns 6 cm d'ample per 2 cm d'alçada que després es talla en llesques primes, d'1 cm de gruix com a màxim (els carquinyolis), que acabaran de torrar-se. Aquestes pastes es mengen fredes. Es poden servir amb vi dolç, en gots petits de vidre, on es mulla el carquinyoli.
L'ametlla ha de ser sencera i sense pelar. S'hi pot afegir anís molt (matafaluga), essència de llimona o essència de vainilla. No s'hauria d'utilitzar cap mena de llevat, encara que si es vol se n'hi pot afegir una mica.

## Vegeu també

* Rossegons
* Cantucci

## Referències

* ↑ «Catalana de Turisme Carquinyolis». Catalunya Experience. [Consulta: 3 maig 2022].
* ↑ «Ricetta Cantucci o biscottini di Prato» (en italià). [Consulta: 21 agost 2023].
* ↑ Carquinyolis de Sant Quintí de Mediona

## Enllaços externs

* Vídeo de la recepta Arxivat 2009-06-10 a Wayback Machine.
* Els carquinyolis a gastroteca.cat
* Recepta (castellà)
* Recepta i fotos dels cantuccini (castellà)
Viccionari
Gastronomia dels territoris catalanoparlants :
Part de {{Cultura de Catalunya}} :
Companatges i condiments :
# Direcció general de Presons

La Direcció General de Presons va ser un organisme públic d'Espanya encarregat de l'administració penitenciària durant part de l'edat contemporània.

## Història

Va tenir el seu origen en el canvi de nom de la Direcció General d'Establiments Penals dut a terme per Julián García San Miguel y Zaldúa, marquès de Teberga, ministre de Gracia i Justícia. Durant el directori militar de Primo de Rivera, per reials decrets de gener de 1924 es van suprimir el càrrec de director general i la direcció general de presons. L'organisme va ser restablert a la fi de 1925 —al començament del directori civil de la dictadura— pel nou ministre de Gràcia i Justícia, Galo Ponte y Escartín, nomenant-se director general Constante Miquélez de Mendiluce. Va desaparèixer com a tal en canviar-se el nom pel de Direcció general d'Institucions Penitenciàries, mitjançant decret de 1968.

## Referències

* ↑ Tovar Martín, 1986, p. 311.
* ↑ Núñez, 2014, p. 166.
* ↑ Núñez, 2014, p. 173.
* ↑ Ramos Vázquez, 2012, p. 509.
* ↑ Burgos Fernández, 1996, p. 11.

## Bibliografia

* Burgos Fernández, Felipe «Evolución histórica de la legislación penitenciaria en España». Anales de la Universidad de Cádiz. Universidad de Cádiz [Cádiz], 11, 1996, pàg. 253-266. Arxivat de l'original el 2017-08-16. ISSN: 0213-1595 [Consulta: 29 desembre 2018].
* Núñez, Jorge Alberto. Fernando Cadalso y la reforma penitenciaria. Universitat Carles III de Madrid, 2014. ISBN 978-84-9085-195-1.
* Ramos Vázquez, Isabel «La Administración Civil Penitenciaria: militarismo y administrativismo en los orígenes del Estado de Derecho». Anuario de historia del derecho español, 82, 2012. ISSN: 0304-4319.
* Tovar Martín, Virginia. El Palacio del Ministerio de Justicia y sus obras de arte. Ministerio de Justicia, 1986. ISBN 8450539986.
# Mohammedan Sporting Club (Calcuta)

El Mohammedan Sporting Club és un club esportiu indi amb seu a Kolkata, Bengala Occidental.
L'any 1887 va ser creat un club anomenat Jubilee Club, posteriorment anomenat Crescent Club, Hamidia Club i finalment, el 22 de febrer de 1891 es convertí en Mohammedan Sporting Club. Aquest club representava els musulmans de Bengala, que vivien a Calcuta.

## Palmarès

* Copa Federació índia de futbol:
** 1983–84, 1984–85
* Copa Durand:
** 1940, 2013
* IFA Shield:
** 1936, 1941, 1942, 1957, 1971, 2014
* Copa Rovers:
** 1940, 1956, 1959, 1980, 1984, 1987
* Lliga de Calcuta de futbol:
** 1934, 1935, 1936, 1937, 1938, 1940, 1941, 1948, 1957, 1967, 1981, 2021, 2022

## Referències

* ↑ «Football in Bengal». www.ifawb.com. The Indian Football Association (West Bengal). Arxivat de l'original el 6 March 2016. [Consulta: 14 gener 2021].
* ↑ «GSA Team Info – Matches – Roster – Club History – Trophies: Mohammedan Sporting Club (Kolkata)». globalsportsarchive.com. Global Sports Archive. Arxivat de l'original el 9 July 2021. [Consulta: 1r juliol 2021].
* ↑ Banerjee, Ritabrata. «Indian football: The tale of the unbeatable Mohammedan Sporting side of 1930s». Goal.com, 30-03-2020. Arxivat de l'original el 19 April 2021. [Consulta: 1r març 2021].
* ↑ Majumdar, Rounak. «The Golden Years of Indian Football». www.chaseyoursport.com. Kolkata: Chase Your Sport, 22-04-2019. Arxivat de l'original el 7 November 2020. [Consulta: 28 gener 2022].
* ↑ Choudhury, Chandrahas. «Blame India's World Cup Drought on the Shoes». bloomberg.com. Bloomberg View, 11-06-2014. Arxivat de l'original el 6 April 2017. [Consulta: 22 novembre 2018].
* ↑ «India – List of Federation Cup Winners». RSSSF. Arxivat de l'original el 17 February 2014. [Consulta: 12 desembre 2021].
* ↑ «India – List of Calcutta/Kolkata League Champions». RSSSF. Arxivat de l'original el 2 August 2020. [Consulta: 26 febrer 2021].
# Wahnfried

Wahnfried és la casa on residia el compositor Richard Wagner i la seva família a la ciutat de Bayreuth al costat del teatre del Festival de Bayreuth. El nom uneix les paraules Wahn (deliri, bogeria) amb Fried(e) (pau, llibertat). S'ha convertit en un museu wagnerià des de 1976. Al jardí hi ha les tombes de Richard Wagner i Còsima Liszt, la seva dona, que s'hi uní el 1930.
La casa es va construir entre 1872 i 1874 sobre plànols de l'arquitecte berlinès Wilhelm Neumann i gràcies al patrocini del rei Lluís II de Baviera. Wagner va rebre per a la construcció una subvenció de 25.000 talers del rei, el seu amic, protector i mecenes. S'hi traslladà amb la seva dona Còsima i els seus fills, Daniela, Blandine, Isolda, Eva i Siegfried el 28 d'abril de 1874.
A Wahnfried Wagner va completar Götterdämmerung el 21 de novembre de 1874 i el 13 de gener de 1882 Parsifal.
L'ampliació de la família va requerir la construcció d'una ampliació el 1896, i més tard la casa es va anomenar de Siegfried-Wagner. Es va convertir el 1930 en residència per a persones de la família, i va donar la benvinguda a Arturo Toscanini, Richard Strauss i a un amic proper de Winifred Wagner, Adolf Hitler.
El 5 d'abril de 1945, l'edifici va ser destruït en gran part per una bomba incendiària.
La família Wagner viu a la casa fins a la mort de Wieland Wagner, el 1966, i continua sent-ne la propietària fins al 1973, quan Wolfgang Wagner la donà a la ciutat de Bayreuth. Després de la restauració, va reobrir les seves portes el 24 de juliol de 1976. Des de llavors ha estat la seu dels arxius nacionals i centre d'investigació de la Fundació Richard Wagner i el museu Richard Wagner.

## Enllaços externs

* Casa Museu Wahnfried a Bayreuth Arxivat 2007-07-20 a Wayback Machine.
* Fotografies de la mansió
# Blodgett

Blodgett és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 265 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Blodgett tenia 265 habitants, 98 habitatges, i 77 famílies. La densitat de població era de 787,1 habitants per km².
Dels 98 habitatges en un 36,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,3% hi vivien parelles casades, en un 7,1% dones solteres, i en un 21,4% no eren unitats familiars. En el 16,3% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,7 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,2% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 26% entre 25 i 44, un 26% de 45 a 60 i un 12,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.194 $ i la renda mediana per família de 35.278 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.214 $ mentre que les dones 16.750 $. La renda per capita de la població era de 14.674 $. Entorn del 4,9% de les famílies i el 7,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Blodgett». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Blodgett». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Robert F. Boyle

Robert F. Boyle (Los Angeles, Califòrnia, 10 d'octubre de 1909 − Los Angeles, 1 d'agost de 2010) a l'edat de cent anys, va ser director artístic i dissenyador de producció estatunidenc. Va rebre l'Oscar honorífic en l'edició de 2007.

## Biografia

Nascut a Los Angeles, Boyle era arquitecte, diplomat en la Universitat del Sud de Califòrnia (USC). Quan perd la feina durant la Gran depressió, Boyle troba feina com a figurant a la indústria cinematogràfica. El 1933, és contractat com a dibuixant al departament d'art de la Paramount Pictures, supervisat pel director artístic Hans Dreier. Treballa sobre una varietat d'imatges com a croqueur, dibuixant i ajudant de director artístic, abans de convertir-se en director artístic als Estudis Universal a començament dels anys 40.
Boyle va col·laborar diverses vegades amb Alfred Hitchcock, primer de tot com a director artístic associat a Saboteur (1942), i decorador a Perseguit per la mort (1959), Els ocells (1963) i Marnie (1964).

## Premis i nominacions
### Premis

* 2008. Oscar honorífic en reconeixement d'un dels grans directors artístics del cinema.

### Nominacions

* 1960. Oscar a la millor direcció artística per Perseguit per la mort
* 1970. Oscar a la millor direcció artística per Gaily, Gaily
* 1973. Emmy a la millor direcció artística o disseny escènic per The Red Pony
* 1972. Oscar a la millor direcció artística per El violinista a la teulada
* 1977. Oscar a la millor direcció artística per The Shootist

## Referències

* ↑ Noland, Claire. «Robert F. Boyle, Hitchcock's art director for 'North by Northwest,' dies at 100» (en anglès). Los Angeles Times, 02-08-2010.
# Blue Eye (Missouri)

Blue Eye és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 129 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Blue Eye tenia 129 habitants, 49 habitatges, i 38 famílies. La densitat de població era de 92,2 habitants per km².
Dels 49 habitatges en un 36,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,3% hi vivien parelles casades, en un 12,2% dones solteres, i en un 22,4% no eren unitats familiars. En el 18,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,63 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,1% tenia menys de 18 anys, un 5,4% entre 18 i 24, un 31% entre 25 i 44, un 24,8% de 45 a 60 i un 11,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.313 $ i la renda mediana per família de 36.875 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.438 $ mentre que les dones 16.250 $. La renda per capita de la població era de 14.183 $. Entorn del 15,6% de les famílies i el 23,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Blue Eye». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Blue Eye». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Blythedale

Blythedale és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 233 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Blythedale tenia 233 habitants, 100 habitatges, i 67 famílies. La densitat de població era de 290,2 habitants per km².
Dels 100 habitatges en un 30% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48% hi vivien parelles casades, en un 8% dones solteres, i en un 33% no eren unitats familiars. En el 29% dels habitatges hi vivien persones soles el 22% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,33 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,76.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,2% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 26,6% entre 25 i 44, un 19,7% de 45 a 60 i un 19,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.417 $ i la renda mediana per família de 27.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.000 $ mentre que les dones 13.438 $. La renda per capita de la població era d'11.281 $. Entorn del 26,8% de les famílies i el 32,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Blythedale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Blythedale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# McGrew

McGrew és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 103 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, McGrew tenia 103 habitants, 46 habitatges, i 29 famílies. La densitat de població era de 104,7 habitants per km².
Dels 46 habitatges en un 21,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,8% hi vivien parelles casades, en un 13% dones solteres, i en un 34,8% no eren unitats familiars. En el 28,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,24 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,67.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,4% tenia menys de 18 anys, un 3,9% entre 18 i 24, un 27,2% entre 25 i 44, un 33% de 45 a 60 i un 14,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 113,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.750 $ i la renda mediana per família de 25.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 20.625 $ mentre que les dones 18.750 $. La renda per capita de la població era de 12.078 $. Aproximadament el 3,6% de les famílies i el 9,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- McGrew». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- McGrew». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.