OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gran Mesquita Jamia

La Gran Mesquita Aljama o Grand Jamia Masjid (urdú: گرینڈ جامع مسجد, graiṇḍ jāmi' masjid) és un complex cultural en construcció a Bahria Town Karachi, un barri de luxe de nova construcció de la ciutat de Karachi, a la província de Sindh, al Pakistan. Quan estigui acabat, el complex inclourà una mesquita amb capacitat per acollir 800.000 fidels alhora, la qual cosa la convertirà en la mesquita més gran del Pakistan i la tercera més gran del món segons la capacitat.

## Disseny

El projecte combina les arquitectures mogol i persa. De les 20 hectàrees que té el complex cultural, la mesquita està situada en un turó de 18 m d'alçada per tal que sigui visible des d'una certa distància. El projecte inclou un únic minaret de 99 m d'alçària. La mesquita és coberta per 150 cúpules. L'alçada de la cúpula més gran és de 75 m. Per a la construcció s'utilitza marbre de color beix d'alta qualitat del Balutxistan. El conjunt estarà envoltat per amplis jardins tancats per murs en forma d'arc als quatre costats.
La mesquita tindrà fonts dins del pati. Per protegir els fidels del sol, el pati disposarà de paraigües automatitzats de disseny similar als que ja existeixen a la mesquita del Profeta, a Medina.

## Galeria

* En construcció el 2020
* La mesquita el 2022

## Vegeu també

* Llista de mesquites més grans
* Arquitectura islàmica
* Arquitectura del Pakistan

## Referències

* 1 2 «Groundbreaking ceremony of Grand Jamia Masjid», 07-01-2015. Arxivat de l'original el 7 January 2015. [Consulta: 12 març 2022].
* 1 2 Ullah, Rafi. «World’s Third-Largest Mosque» (en anglès americà). Architectural times, 07-05-2020. [Consulta: 12 març 2022].
* ↑ «Bahria breaks ground on world’s third largest mosque» (en anglès). The Express Tribune, 06-01-2015. [Consulta: 12 març 2022].
* ↑ «Karachi: Foundation stone of world's third largest mosque laid | Pakistan | Dunya News». dunyanews.tv. [Consulta: 12 març 2022].
* ↑ «Foundation of Grand Jamia Masjid laid in Karachi - PAKISTAN - geo.tv», 06-01-2015. [Consulta: 17 desembre 2015].
* ↑ «World's third biggest mosque will be constructed in Karachi». The Nation, 07-01-2015. [Consulta: 17 desembre 2015].
# Mika Salo

Mika Salo (Hèlsinki - 30 de novembre de 1966) és un antic pilot de carreres professional finlandès. Va ser pilot de proves de Fórmula 1. Va substituir Michael Schumacher a l'escuderia Ferrari durant diversos Grans Premis mentre Schumacher es recuperava d'un trencament de cama que va patir al GP d'Anglaterra l'any 1999.
# Pedaç (informàtica)

En informàtica, un pedaç (de l'anglès patch) és un petit tros de programari dissenyat per a actualitzar o arreglar els problemes d'un programa informàtic. Això inclou arreglar errors del programa, reemplaçar gràfics o millorar la usabilitat o el rendiment. Tot i que estan dissenyats per a arreglar problemes, alguns pedaços mal dissenyats poden introduir nous problemes (vegeu regressió).

## Tipus de pedaços

Els programadors publiquen i apliquen pedaços de diverses formes. Com que els autors de programari propietari mantenen el seu codi font, els seus pedaços són distribuïts com a executables binaris en lloc de ser en codi font. Aquest tipus de pedaç modifica el programa executable modificant el fitxer binari o reemplaçant-lo completament.
Els pedaços també es poden distribuir en forma de modificacions en el codi font (normalment en projecte de codi obert). En aquests casos, el pedaç consisteix en les diferències textuals entre dos fitxers de codi font i els usuaris han de compilar els fitxers ells mateixos.
Com que la paraula "pedaç" té la connotació de ser petit, quan s'arreglen grans problemes es pot usar una altra nomenclatura. Els pedaços grans poden anomenar-se "Service packs" (terminologia emprada en Microsoft Windows) o "actualitzacions".
En diversos sistemes Unix, i especialment a Linux, les actualitzacions s'ofereixen en forma de nous paquets. Aquests paquets estan en el mateix format que la instal·lació original de manera que poden ser fets servir tant per a actualitzacions de paquets existents com per a noves instal·lacions.

## Enllaços externs

* The Jargon File versió 4.4.7 definició de patch (anglès)
Viccionari
# Gran Premi de Suïssa

El Gran Premi de Suïssa va ser una carrera que formava part del Campionat del món de la Fórmula 1.
Les carreres es van iniciar l'any 1934 al Circuit de Bremgarten als afores de la ciutat de Bremgarten prop de Berna. La pista de Bremgarten va ser la seu del Gran Premi de Suïssa fins al 1954, any en què el govern va prohibir les carreres motoritzades a Suïssa per considerar-les un esport poc segur pels espectadors (aquesta decisió fou presa després de la mort de 80 persones durant les 24 hores de Le Mans de 1955).
El Gran Premi de Suïssa va tornar al calendari de la Fórmula 1 al 1982, encara que a una pista situada prop de la seva frontera, però encara en territori francès, a Dijon, França.

## Guanyadors del Gran Premi de Suïssa

Les curses que no van formar part del calendari de la Fórmula 1 es troben amb un fons de color
| Any | Pilot Guanyador | Equip guanyador | Circuit | Resultats |
| 1982 | Keke Rosberg (Finlàndia) | Williams-Ford | Dijon | Resultats |
| 1954 | Juan Manuel Fangio (Argentina) | Mercedes | Bremgarten | Resultats |
| 1953 | Alberto Ascari (Itàlia) | Ferrari | Bremgarten | Resultats |
| 1952 | Piero Taruffi (Itàlia) | Ferrari | Bremgarten | Resultats |
| 1951 | Juan Manuel Fangio (Argentina) | Alfa Romeo | Bremgarten | Resultats |
| 1950 | Nino Farina (Itàlia) | Alfa Romeo | Bremgarten | Resultats |
| 1949 | Alberto Ascari (Itàlia) | Ferrari | Bremgarten | |
| 1948 | Carlo Felice Trossi (Itàlia) | Alfa Romeo | Bremgarten | |
| 1947 | Jean-Pierre Wimille (França) | Alfa Romeo | Bremgarten | |
| 1939 | Hermann Lang (Alemanya) | Mercedes | Bremgarten | |
| 1938 | Rudolf Caracciola (Alemanya) | Mercedes | Bremgarten | |
| 1937 | Rudolf Caracciola (Alemanya) | Mercedes | Bremgarten | |
| 1936 | Bernd Rosemeyer (Alemanya) | Auto Union | Bremgarten | |
| 1935 | Rudolf Caracciola (Alemanya) | Mercedes | Bremgarten | |
| 1934 | Hans Stuck (Suïssa) | Auto Union | Bremgarten | |

## Referències

* 1 2 «Suiza en Autosport: fuerte incluso sin circuito» (en castellà). speedweek, 01-06-2022. [Consulta: 7 gener 2024].
* ↑ «¿Por qué están prohibidas las carreras en Suiza y cuándo volverán?» (en castellà). motorsport, 02-06-2022. [Consulta: 7 gener 2024].
# Tetradracma

La tetradracma, també anomenada stater, era una antiga moneda grega equivalent a 4 dracmes, i amb un pes de 17,24 grams. Durant l'Imperi Romà la tetradracma fou la moneda oficial d'Egipte i era equivalent a 1 denari.
La tetradracma atenesa del segle v aC fou la moneda d'ús més habitual al món grec fins a Alexandre el Gran. Hi figurava el perfil d'Atena amb el casc a l'anvers i un mussol al revers, d'aquí que les tetradracmes s'anomenessin popularment glàukai (γλαῦκαι), és a dir "mussols". El revers d'aquesta moneda és representat avui dia a la moneda grega d'1 euro.
Les monedes de plata que la tradició atribueix al pagament de Judes devien ser tetradracmes.
A Catalunya s'hi conserven alguns exemplars a la Biblioteca Museu Víctor Balaguer de Vilanova i la Geltrú.

## Referències

* ↑ Trullén, Josep Maria (dir). Biblioteca Museu Víctor Balaguer. Guia de les Col·leccions del Museu. Organisme Autònom BMVB, 2001, p.21. ISBN 84-931438-3-9.
# Sarmàtia

Sarmàtia o Sarmàcia (en llatí Sarmatia, en grec antic Σαρμάτια) va ser el nom donat a una regió en part situada a Europa i en part a Àsia, habitada pels sàrmates.
El nom de sàrmates va arribar als grecs inicialment a través dels pobles escites de les regions del Dnièper i del Don, que anomenaven així justament les poblacions no escites. No se sap si els sàrmates s'aplicaven aquest nom a ells mateixos. Els getes també els donaven aquest nom.
Claudi Ptolemeu, la principal font sobre el país, el divideix en dues parts: la Sarmàtia europea i la Sarmàtia asiàtica, separades aproximadament pel riu Don.
Estrabó parla molt vagament de la Sarmàcia, i diu que s'estén fins al riu Boristenes i està habitada pels gàlates i els germànics. Parla breument dels ziges, dels hamaxoecs i dels roxolans sense especificar si eren sàrmates. Plini el Vell només enumera algunes tribus i diu que Sarmàcia arribava fins al país dels bastarnes. Segons Tàcit, la Germània limita a l'est amb la Sarmàcia i els dacis.
Els aorsis o aorsins, els idres, els ziges, els biessis, els udes, els piengites i els ibions eren pobles de Sarmàcia. Un altre dels pobles de la regió eren els Sales.

## Notes

* ↑ Segons el Diccionari llatí-català, p. 1310

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Sarmatia». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 17 juliol 2022].

## Vegeu també

* Hossis
# Irving Jaffee

Irving Jaffee (Nova York, Estats Units 1908 - San Diego, 1981) fou un patinador de velocitat sobre gel nord-americà que guanyà dues medalles als Jocs Olímpics d'Hivern de 1932.

## Biografia

Fill de pares jueus que havien emigrat de Rússia el 1896, va néixer el 15 de setembre de 1908 a la ciutat de Nova York en una família jueva emigrada de l'Imperi Rus el 1896. Va morir a la seva residència de la ciutat de San Diego, situada a l'estat nord-americà de Califòrnia, el 20 de març de 1981.

## Carrera esportiva

Va iniciar la seva carrera en el patinatge de velocitat sobre gel als 14 anys. El 1928 fou seleccionat per participar en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1928 celebrats a Sankt Moritz (Suïssa), on participà en totes les proves de patinatge de velocitat i on finalitzà quart en la prova de 5.000 metres. En la prova de 10.000 m. fou líder fins a la suspensió definitiva de la cursa a causa de les males condicions meteorològiques. En els Jocs Olímpics d'Hivern de 1932 disputats a Lake Placid aconseguí finalitzar primer en les proves de 5.000 i 10.000 metres.
Durant la Gran Depressió Jaffe fou obligat a empenyorar les seves medalles olímpiques per 3.500 dòlars. A l'aconseguir un treball a Wall Street intentà recuperar-les, però li fou impossible. Posteriorment treballà com a director del centre d'esports "Grossinger's Catskill Resort Hotel".
El 1940 fou inclòs al United States Figure Skating Hall of Fame.

### Rècords personals

| Prova | Temps | Data |
| 500 m | 45.2 | 1928 |
| 1.500 m | 2.26.7 | 1928 |
| 5.000 m | 8.42.2 | 1928 |
| 10.000 m | 18.36.5 | 1928 |

## Referències

* ↑ Siegman, Joseph. Jewish sports legends: the International Jewish Hall of Fame, 2000. ISBN 9781574882841 [Consulta: 27 febrer 2011].
* ↑ Wechsler, Bob. Day by day in Jewish sports history, 2008. ISBN 9781602800137 [Consulta: 27 febrer 2011].
* ↑ The Winter Olympics: An Insider's Guide to the Legends, Lore and The Games, 2009. ISBN 9781594853272 [Consulta: 27 febrer 2011].
* ↑ Riess, Steven A.. Sports and the American Jew, juny 1998. ISBN 9780815627548 [Consulta: 27 febrer 2011].
* 1 2 «Olympedia – Irving Jaffee». [Consulta: 30 gener 2024].
* ↑ Buchanan, Ian; Mallon, Bill. Historical dictionary of the Olympic movement, 15 novembre 2005. ISBN 9780810865242 [Consulta: 27 febrer 2011].
* ↑ Berman, Len. Spanning the World: The Crazy ..., 31 maig 2005. ISBN 9780060757526 [Consulta: 27 febrer 2011].
* ↑ Lipman, Steve «The Forgotten Olympians». The Jewish Week, 06-08-2004. Arxivat de l'original el 17 setembre 2016 [Consulta: 27 febrer 2011].
* ↑ «Irving Jaffee», 18-04-2007. Arxivat de l'original el 2007-04-18. [Consulta: 30 gener 2024].

## Enllaços externs

* (anglès) Biografia Arxivat 2013-01-27 at Archive.is
# Liaocheng

Liaocheng (xinès: 聊城; pinyin: Liáochéng), és una ciutat a nivell de prefectura a l'oest de la província de Shandong, a la República Popular de la Xina. Limita amb Jinan (la capital provincial) al sud-est, Dezhou al nord-est, Tai'an al sud i les províncies de Hebei i Henan a l'oest. El Gran Canal travessa el centre de la ciutat. La seva població era de 5.789.863 segons el cens de 2010, 1.229.768 dels quals vivien a l'àrea urbanitzada formada pel districte de Dongchangfu, tot i que bona part del territori segueix sent rural.
Durant la dinastia Song, l'àrea de l'actual Liaocheng incloïa les prefectures de Bo i Ji. L'any 2007, la ciutat va ser nomenada com les deu ciutats més habitables de la Xina per l'Informe sobre el valor de la marca de les ciutats xineses, que es va publicar a la Cimera de Beijing del Fòrum de Ciutats de la Xina de 2007.

## Administració

La ciutat-prefectura de Liaocheng administra vuit divisions a nivell de comtat, inclosos dos districtes, una ciutat a nivell de comtat i cinc comtats:
* Districte de Dongchangfu
* Districte de Chiping
* Ciutat de Linqing
* Comtat de Yanggu
* Comtat de Dong'e
* Comtat de Gaotang
* Comtat de Guan
* Comtat de Shen
Aquests es divideixen a més en 134 divisions a nivell de municipi.
* Mapa de Liaocheng
* Dongchangfu
* Chiping
* Comtat de Yanggu
* Comtat de Shen
* Comtat de Dong'e
* Comtat de Guan
* Comtat de Gaotang
* Linqing (ciutat)

## Referències

* ↑ «China: Shāndōng (Prefectures, Cities, Districts and Counties) - Population Statistics, Charts and Map».
* ↑ «China's Top 10 Most Livable Cities». hnloudi.gov.cn. Hunan Loudi Official Government, 28-03-2012. Arxivat de l'original el 2013-04-10. [Consulta: 4 agost 2014].
# Isa Campo

Isa Campo (Oviedo, 1975) és una guionista, productora i directora de cinema espanyola especialment coneguda per haver dirigit la pel·lícula La propera pell juntament amb Isaki Lacuesta.

## Filmografia

Com a directora
* 2016: La propera pell, amb Isaki Lacuesta
Com a productora
* 2013: Sobre la marxa: The Creator of the Jungle, documental
* 2013: El moviment perpetu, documental
* 2014: Murieron por encima de sus posibilidades
* 2015: Manocigótico
* 2016: La propera pell, amb Isaki Lacuesta
Com a guionista
* 2009: Los condenados, dirigida per Isaki Lacuesta
* 2010: La noche que no acaba, documental
* 2011: Els passos dobles, dirigida per Isaki Lacuesta
* 2011: El cuaderno de barro, documental
* 2014: El gran vuelo, documental
* 2014: Murieron por encima de sus posibilidades, col·laboració
* 2015: Game Over, documental
* 2016: La propera pell
* 2017: Entre dos aguas
* 2021: Maixabel
* 2022 Apagón, miniserie de TV
* 2022 Un año, una noche

## Premis i nominacions

| Any | Premi | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 2016 | Festival de Karlovy Vary: | Millor pel·lícula | La propera pell | Nominat |
| 2016 | Festival de Cinema de Màlaga | Millor pel·lícula | La propera pell | Guanyador |
| 2016 | Festival de Cinema de Màlaga | Millor direcció | La propera pell | Guanyador |
| 2016 | Festival de Cinema de Màlaga | Premi Especial del Jurat | La propera pell | Guanyador |
| 2016 | Festival de Cinema de Màlaga | Premi de la crítica | La propera pell | Guanyador |
| 2017 | Premis Gaudí | Millor direcció | La propera pell | Nominat |
| 2017 | Premis Gaudí | Millor pel·lícula en llengua catalana | La propera pell | Guanyador |
| 2017 | Premis Gaudí | Millor guió | La propera pell | Guanyador |
| 2017 | Premis Sant Jordi | Millor pel·lícula espanyola | La propera pell | Guanyador |
| 2019 | Premis Gaudí | Millor guió | Entre dos aguas | Nominat |
| 2022 | Premis Goya | Millor guió | Maixabel | Nominat |
| 2023 | Premis Goya | Millor guió adaptat | Un año, una noche | Guanyador |
| 2023 | Premis Gaudí | Millor guió adaptat | Un año, una noche | Guanyador |

## Referències

* ↑ «Archivo de la etiqueta: Isa Campo» (en espanyol). 242 películas después. [Consulta: 31 gener 2017].
* ↑ Martínez, Por Beatriz. «Isaki Lacuesta nos da las 5 claves de la premiada 'Entre dos aguas'» (en espanyol europeu), 30-11-2018. [Consulta: 31 març 2019].
# Llengua de signes iraquiana

La llengua de signes iraquiana (àrab: لغة الإشارة العراقية, luḡat al-ixāra al-ʿirāqiyya) és la llengua de signes pròpia de l'Iraq.
Pertany a la família de llengües de signes aràbiga. Està estretament emparentada amb la llengua de signes àrabiga llevantina, que és comuna als països del Líban, Palestina, Síria i Jordània. Concretament, un estudi sobre la llengua de signes jordana va concloure que tenia una coincidència lèxica del 50 % amb la iraquiana.
Mancada de reconeixement oficial, el Comitè sobre els Drets de les Persones amb Discapacitat de les Nacions Unides va instar l'Estat iraquià a dotar-li'n. Disposa de dos diccionaris, creats el 2001 i el 2008 pel Ministeri del Treball i els Afers Socials de l'Iraq.
L'ensenyen almenys set escoles o associacions de sords a la capital, Bagdad, i a 5 ciutats més.
Segons un report del 2022, la llengua de signes iraquiana rep influències de la llengua de signes internacional i d'altres d'estrangeres, alhora que influencia la llengua de signes kurda, per exposició a les xarxes socials. També es creu que alguns parlants de la llengua de signes kurda són capaços d'emprar la iraquiana, així que aquesta té certa presència al Kurdistan Iraquià.
Com que la Lliga Àrab ha establert un pla per a la unificació de les llengües de signes del món àrab, la llengua de signes iraquiana corre el perill de ser substituïda per una nova llengua de signes àrab. A més, per la falta de recursos per a l'aprenentatge d'aquest idioma, no té assegurada la transmissió intergeneracional.

## Referències

* ↑ «Sign Language: Iraqi Sign Language» (en anglès). Glottolog. [Consulta: 13 octubre 2023].
* ↑ Zeshan, Ulrike. «Sign Languages» (en anglès). Encyclopedia of Arabic Language and Linguistics. Brill, 30-05-2011. [Consulta: 12 octubre 2023].
* ↑ Hendriks, Hermina Berndina. Jordanian Sign Language: Aspects of grammar from a cross-linguistic perspective (PDF) (en anglès), 2008. ISBN 978-90-78328-67-4 [Consulta: 13 octubre 2023].
* ↑ «Convención sobre los Derechos de las Personas con Discapacidad» (en castellà). Nacions Unides, 23-10-2019. [Consulta: 13 octubre 2023].
* 1 2 3 «Deaf people in Iraq, a cultural-linguistic minority: their rights and vision for inclusion» (en anglès). International Organization for Migration, 22-09-2022, pàg. 11-13 [Consulta: 13 octubre 2023].
* ↑ «Electronic Survey Report 2007-021» (PDF) (en anglès). Demographic Information On Sign Languages Around the World: Field Survey Notes. SIL International, setembre 2007 [Consulta: 13 octubre 2023].

## Bibliografia complementària

* Al-Obaidi, Ahmed Saeed Ibrahim; Al-Nima, Raid Rafi Omar; Han, Tingting (en anglès) Interpreting Arabic sign alphabet by utilizing a glove with sensors. International Journal of Health Sciences, 6, 23-08-2022. ISSN: 7170–7184.
* Mohammed, Raja'a M.; Kadhem, Suhad M. (PDF) (en anglès) Automatic Translation From Iraqi Sign Language to Arabic Text or Speech Usign CNN. Universitat Tecnològica de l'Iraq, 2017. ISSN: 2617-3352.
# Lliga catalana de bàsquet femenina 1991-1992

La Lliga Catalana de Basquetbol 1991 fou l'onzena edició de la Lliga catalana. La competició se celebrà des del setembre fins al 16 de setembre de 1991 i fou organitzada per la Federació Catalana de Basquetbol. Hi participaren l'Universitari de Barcelona, el PRYCA Manresa i el Club Natació Reus Ploms, representants catalans a la Lliga estatal. El torneig es disputà en format de lliga triangular. Els dos primers classificats disputaren la final, que se celebrà el 16 de setembre al Pavelló Joan Sirolla de Reus.

## Fase regular
### Taula de resultats

| Casa \ Fora | BAR | MAN | REU |
| Universitari de Barcelona | — | | |
| PRYCA Manresa | 59–71 | — | |
| CN Reus Ploms | | | — |

## Final

| 16 de setembre de 1991 (1991-09-16) Informe | Universitari de Barcelona | 56–47 | CN Reus Ploms | Pavelló Joan Sirolla, Reus Àrbitres: Amorós i Del Amo |
| Pavelló Joan Sirolla, Reus Àrbitres: Amorós i Del Amo |||
| 16 de setembre de 1991 (1991-09-16) Informe | Pts: Hakala 15 | | Pts: Sekulic 20 | Pavelló Joan Sirolla, Reus Àrbitres: Amorós i Del Amo |
| Universitari de Barcelona | CN Reus Ploms |
| # | Pos. | Jugadora | Pts |
| | | Núria Alocén | 2 |
| | | Lea Hakala | 15 |
| | | Copahin | 13 |
| | | Tania Verdaguer | 8 |
| | | Abad | 7 |
| | | Pavé | 2 |
| | | Soler | 9 |
| Equip | Equip | Equip | 56 |
| Entrenador ||||
* Campió de la Lliga Catalana 1991-92
* Universitari de Barcelona Segon títol
| # | Pos. | Jugadora | Pts |
| | | Cantenys | 2 |
| | | Sekulic | 20 |
| | | Riera | 3 |
| | | Monje | 4 |
| | | Ruiz | 6 |
| | | Clavero | 12 |
| Equip | Equip | Equip | 47 |
| Entrenador ||||

## Referències

* ↑ Buil, Meritxell «La federació catalana de bàsquet intenta descentralitzar la seva lliga». Diari de Girona, Núm. 14.953, 04-09-1991, pàg. 27 [Consulta: 18 octubre 2024].
# Lliga catalana de bàsquet femenina 2007-2008

La XIX Lliga Nacional Catalana Femenina 2009 fou la dinovena edició de la Lliga catalana de bàsquet. La competició se celebrà el 20 d'octubre de 2007 al Palau d'Esports de La Seu d'Urgell i fou organitzada per la Federació Catalana de Basquetbol. Hi participaren el Cadí la Seu d'Urgell i l'Olesa Espanyol. Es proclamà campió l'equip alturgellenc, que aconseguí el seu primer títol després de tres finals disputades. A nivell individual, destacà l'actuació de la jugadora americana Le'coe Willingham per part olesana, amb 25 punts, essent la màxima anotadora del partit, i Silvia Luz per part alturgellenca, amb 18 punts. La competició fou retransmesa en directe pel Canal 33.

## Final

* En negreta = Equip guanyador
* Pts = Punts
* Nota: Noms dels equips segons l'època
| 20 d'octubre de 2007 (2007-10-20) 12:30 | Cadí la Seu | 78–70 | Olesa-Espanyol | Palau d'Esports de La Seu d'Urgell |
| Palau d'Esports de La Seu d'Urgell |||
| 20 d'octubre de 2007 (2007-10-20) 12:30 | Pts: Luz 18 | | Pts: Willingham 25 | Palau d'Esports de La Seu d'Urgell |
| Cadí la Seu | Olesa-Espanyol |
| # | Jugadora | Pts |
| | Helen Luz | 12 |
| | Celia Macià | 2 |
| | Jennifer Benningfield | 10 |
| | McKay | 5 |
| | Silvia Luz | 18 |
| | Cristina Sousa | 3 |
| | Elsa Donaire | 9 |
| | Montserrat Gilabert | 5 |
| | Laura Jornet | 14 |
| | Ester Farré | N/D |
| Total | Total | 78 |
| Entrenador |||
| Víctor Lapeña |||
* Campió de la Lliga Catalana 2007-2008
* Cadí la Seu Primer títol
| # | Jugadora | Pts |
| | Palmira Marçal | 15 |
| | Kristina Lelas | 2 |
| | Sandra Gallego | 14 |
| | Miljana Musovic | 6 |
| | Le'coe Willingham | 25 |
| | Lali Vila | 2 |
| | Jiménez | 3 |
| | Helena Boada | 3 |
| | Hadzovic | N/D |
| Total | Total | 70 |
| Entrenador |||

## Referències

* ↑ Batalla, C. «L'Olesa i el Cadí se les hauran en una final mai vista». El 9 Esportiu, Núm. 2.102, 20-10-2007, pàg. 18 [Consulta: 4 agost 2024].
* ↑ «El Cadí La Seu, campió de la Lliga Catalana de bàsquet femení». 3/24, 21-10-2007. [Consulta: 4 agost 2024].
* ↑ Romero, Toni. «El Cadí, per fi». El 9 Esportiu p. 21, 21-10-2007. [Consulta: 21 desembre 2023].