# Casa-fàbrica Glòria

La casa-fàbrica Glòria era un edifici situat entre el carrer de la Mercè i la Muralla de Mar (actual Passeig de Colom) de Barcelona, actualment desaparegut. En el seu emplaçament hi ha dos edificis d'habitatges, que actualment allotgen un hotel.

## Història

A finals del segle xvii i principis del xviii, els germans Bernat, Onofre i Jacint Glòria i Puig eren mestres velluters amb taller al carrer de Sant Pere Més Baix. L'actuació gremial i la feina de guarda-magatzem municipal de blat de Bernat li va permetre acumular un modest capital, que a partir del 1720 el seu fill Bernat Glòria i Bosch (1691-1762) va emprar en altres tipus d'activitats, primer mercantils i després industrials. El 1739, Bernat Glòria constituí una societat per a la fabricació d'indianes amb un capital inicial de 8.000 lliures barcelonines i amb la participació de Pere Gesceli, Joan Pau Gispert, Josep Sala, Jeroni Aranyó i Sebastià Vidal. La fàbrica disposava de 24 telers i era dirigida per ell mateix, mentre que el seu germà Jeroni, antic «veler» o teixidor de seda, era el tècnic en tints i colors. Per a l'estampació va comptar amb l'alemany Johann Friedrich Hartung, originari d'Hamburg, lloc que segons ell era «el parage en donde se imprimen los colores con la mayor perfeccion y primor que exceden a los de Olanda».
El 1744, Bernat Glòria va adquirir un casal al carrer de la Mercè per agnició de bona fe de Bonvantura de Milans de la venda que li havia fet Joan Francesc Comellas del Puig, i segons els permisos conservats a l'Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona, entre aquesta data i 1761 hi fer diverses obres, destinades a ampliar-ne les obertures i fer-hi nous balcons. El 1751, i en la conjuntura de la guerra de preus del cotó maltès, Glòria va importar uns 4.200 kg de cotó americà procedent de Veracruz, via Cadis, que va ser filat de manera experimental a Barcelona amb l'ajuda d'un especialista estranger.
A la seva mort el 1762, fou succeït pel seu fill Josep Glòria i Picó (1723-1782), que el 1772 va ser un dels fundadors de la Reial Companyia de Filats de Cotó, promotora de la importació de cotó americà. Entre el 1778 i el 1782, Josep Glòria va compartir la direcció del negoci amb el seu cosí Onofre Glòria i Sampol (1733-1798), que el va succeir a la seva mort i com a cònsol de Malta a Barcelona, tenia un poder de negociació en les importacions de cotó d'aquesta procedència. Entre el 1787 i el 1793, va compartir la direcció amb el seu gendre Tomàs Serrallach, casat amb la seva filla Josepa, i el 1788, va demanar permís per a reformar la façana del casal. El 1808, el matrimoni Serrallach-Glòria va demanar permís per a fer-hi diverses reformes, segons el projecte del mestre de cases Francesc Bosch. El 1818, l'hereu Tomàs Serrallach i Glòria va demanar permís per a reformar un portal.

### Enderrocament i reedificació

El 1846, Maria Josepa Traval i Glòria, casada amb Joan Soler de la Torre i Ubach i neta d'Onofre Glòria, va establir el casal en emfiteusi al paleta Jacint Torner i Batllori, que aquell mateix any, va presentar el projecte d'un edifici de planta baixa i quatre pisos (Mercè, 18), signat pel mestre d'obres Jaume Feliu i Castelló, germà de la seva esposa Antònia. El 1849, Torner va presentar el projecte d'un segon edifici de planta baixa, entresol i quatre pisos (Mercè, 16), aquest cop sota la direcció de l'arquitecte Josep Buxareu.

## Notes

* ↑ Un cop enderrocada la Muralla de Mar, les façanes que donaven al nou passeig de Colom van guanyar protagonisme en detriment de les del carrer de la Mercè. Així, el 1897, el propietari Josep Claramunt va demanar permís per a convertir els balcons del primer pis en una balconada, segons el projecte de l'arquitecte Joaquim Bassegoda i Amigó.

## Referències

* ↑ «AMPLIACIÓN HOTEL DUQUESA DE CARDONA». GCT Proyectos Edificación. Arxivat de l'original el 2023-01-14. [Consulta: 14 gener 2023].
* ↑ «FACHADA HOTEL DUQUESA DE CARDONA». GCT Proyectos Edificación. Arxivat de l'original el 2023-01-14. [Consulta: 14 gener 2023].
* ↑ Fernández, Roberto «Bernat Glòria. La nova burgesia de negocis». Vides catalanes que han fet història. Edicions 62, 25-11-2020.
* 1 2 Fernández Díaz, 1980, p. 363-364.
* ↑ AHPB, notari Antoni Duran i Quatrecases, manual 976/5, f. 323-237, 13-08-1743.
* 1 2 3 4 Artigues i Vidal i Mas i Palahí, 2019, p. 136.
* ↑ Fernández Díaz, 1980, p. 365.
* ↑ «agnició de bona fe». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ AHPB, notari Josep Francesc Fontana, 17-02-1744.
* ↑ AHPB, notari Josep Francesc Fontana, 07-09-1743.
* ↑ AHCB, C.XIV Obreria C-26, 12-09-1744, 02-11-1745, 12-08-1750, 11-10-1761.
* ↑ Artigues i Vidal i Mas i Palahí, 2019, p. 137.
* ↑ Artigues i Vidal i Mas i Palahí, 2019, p. 137-138.
* 1 2 Artigues i Vidal i Mas i Palahí, 2019, p. 138.
* ↑ Fernández Díaz, 1980, p. 366-367.
* ↑ «Onofre Glòria. Mercè i Tras Muralla del mar (Passeig de Colom). Cases. Variar i fer obertures». C.XIV Obreria C-49/1788-213. AHCB, 03-10-1788.
* ↑ «Tomàs Serrallach i Josepa Glòria. Consorts. Comerciant. Mercè, Simó Oller i Muralla de Mar (Colom). Casa. Obrir i modificar unes obertures i fer un nou portal d'una botiga reutilitzant les pedres de l'antic». C.XIV Obreria C-104/1808-007. AHCB, 29-01-1808.
* ↑ Artigues i Vidal i Mas i Palahí, 2019, p. 138-139.
* ↑ «Tomàs Serrallach i Glòria. Comerciant. Muralla de mar (Passeig de Colom). Casa. Estrènyer un portal posant-hi una finestra amb reixa a sobre». C.XIV Obreria C-111/1818-030. AHCB, 30-03-1818.
* ↑ AHPB, notari Magí Soler i Gelada, manual 1.287/7, f. 118-124, 08-05-1846.
* ↑ AMCB, Q127 Foment 182 C, 15-07-1846.
* ↑ Toscas i Santamans, 1995, p. 256.
* ↑ José Claramunt. «Mercè 16, Simó Oller 5 i Passeig de Colom 13. Practicar obres de reforma a la casa». Q127 Foment 1227 Y. AMCB, 08-05-1897.
* ↑ AMCB, Q127 Foment 410 bis C, 20-03-1849.

## Vegeu també

* Can Glòria
* Casa-fàbrica Serrallach
* Casa-fàbrica Torner

## Bibliografia

* Artigues i Vidal, Jaume; Mas i Palahí, Francesc. El model de casa fàbrica als inicis de la industrialització. Registre de fàbriques de Ciutat Vella de Barcelona 1738-1807/1808-1856, 2019, p. 135-140. ISBN 978-84-9156-216-0.
* Fernández Díaz, Roberto «La burguesía barcelonesa en el siglo XVIII. La familia Gloria». Pedralbes. Revista d’història moderna, 1, 1981, pàg. 363-369.
* Toscas i Santamans, Eliseu «Els lligams polítics entre Barcelona i Sarrià al segle XIX. La connexió Vives». Estudis històrics i documents dels arxius de protocols, 13, 1995, pàg. 253-278. ISSN: 0211-5425.