OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Manuel de Sentmenat-Oms de Santa Pau i de Lanuza

Manuel de Sentmenat-Oms de Santa Pau i de Lanuza (Barcelona, 1651 - Lima, 24 d'abril de 1710) va ser un militar, polític i diplomàtic català, marquès de Castelldosrius i 23è virrei del Perú (1707-1710).

## Biografia

Després de cursar estudis a la Universitat de Barcelona va fer una carrera militar i política ràpida. Va ser nomenat mestre de camp d'infanteria el 1675, governador de Tarragona el 1677, virrei del regne de Mallorca (1681-1688) i ambaixador a Portugal el 1691. El 1696 el rei Carles II li va atorgar el títol de primer marquès de Castelldosrius, i dos anys després el va designar ambaixador a França. Oms pertanyia a una família filofrancesa que es va posar al costat de Felip V durant la Guerra de Successió, i per això el rei el va nomenar virrei del Perú el 1704, encara que no va ocupar el càrrec fins al 1707. Va ser destituït el 1709 per escàndols (corrupció, contraban, etc.), però va ocupar-lo de nou poc abans de morir. No va estalviar, però, que li confisquessin els béns a Catalunya, posteriorment retornats als seus hereus.
A banda de la seva carrera política, va ser un amant de les lletres. Va traduir a l'espanyol els Himnes de Sant Tomàs d'Aquino; va escriure un drama titulat El mejor escudo de Perseo i se li atribueix també un poema llarg en català titulat En alabança dels bolets.

## Referències

* ↑ «Manuel Oms de Santa Pau y de Lanuza» (en castellà). Real Academia de la Historia. [Consulta: 1r desembre 2024].
* ↑ Rodríguez Garrido, José Antonio. «Una pieza recuperada del teatro colonial peruano: historia del texto de «El mejor escudo de Perseo»del Marqués de Castell dos Rius». A: Edición y anotación de textos coloniales hispanoamericanos (en castellà). Frankfurt am Maim & Madrid: Vervuert & Iberoamericana, 1999, p. 351-375.
* ↑ Rossich, Albert. «Un elogi dels bolets al segle XVII». Ara, 06-10-2013. [Consulta: 1r desembre 2024].

## Bibliografia

* 200 catalans a les Amèriques, 1493-1987: mostra del diccionari de Catalunya i Amèrica. Barcelona: Comissió Catalana del Cinquè Centenari del Descobriment d'Amèrica, 1988. ISBN 978-84-393-0893-5.
* Artola Gallego, Miguel. Enciclopedia de historia de España. Madrid: Alianza ed, 1991. ISBN 978-84-206-5240-5.
# Frode Estil

Frode Estil (Namsos, 31 de maig de 1972) és un esquiador de fons noruec, ja retirat, que destacà en els Jocs Olímpics d'Hivern de 2002.

## Biografia

Va néixer el 31 de maig de 1972 a la població de Lierne, situat al comtat de Nord-Trøndelag.
Va participar en els Jocs Olímpics d'Hivern de 2002 realitzats a Salt Lake City (Estats Units), on aconseguí guanyar tres medalles olímpiques: la medalla d'or en les proves dels 20 km. persecució i de relleus 4x10 km, a més d'una medalla de plata en la prova dels 15 quilòmetres. En aquests mateixos Jocs Olímpics finalitzà novè en la prova dels 50 quilòmetres. En els Jocs Olímpics d'Hivern de 2006 realitzats a Torí (Itàlia) aconseguí guanyar la medalla de plata en els 30 km. persecució, a més de finalitzar cinquè en els relleus 4x10 km, setzè en els 15 km i vint-i-vuitè en els 50 quilòmetres.
Al llarg de la seva carrera guanyà nou medalles en el Campionat del Món d'esquí nòrdic, destacant les medalles d'or en les proves de relleus 4x10 km. (2001, 2003 i 2005) i dels 50 quilòmetres (2005).

## Referències

* 1 2 3 (anglès) www.sports-reference.com - Frode Estil Arxivat 2009-07-01 a Wayback Machine.
* 1 2 «Frode Estil». Base de datos de la FIS (anglès)
# L'àguila

L'àguila (xinès simplificat: 鹰, pinyin: Yīng) és un curtmetratge d'animació de la Xina, escrit per Zhong Quan i Ai Wen, dirigit per Zhong Quan, i produït per l'estudi de cinema de Changchun el 1987.
Va ser doblat en valencià i emés per Canal Nou el 7 de maig de 1994.

## Sinopsi

La pel·lícula relata la història d'una àguila criada a les muntanyes per un ancià, que mai caça animals febles, sinó que s'atreveix a lluitar quan es troba amb un enemic fort; i la seua contraposició amb un grup d'àguiles criades pel rei, que només lluiten contra els febles.

## Referències

* ↑ «1987年上映的国产动画片展播，儿时难忘的回忆_大王». [Consulta: 13 març 2024].
* ↑ 中国百科年鉴 (en xinès). 中国大百科全书出版社, 1989.
* 1 2 张慧临. 20世纪中国动画艺术史 (en xinès). 陕西人民美术出版社, 2002. ISBN 978-7-5368-1488-2.
* 1 2 颜慧; 索亚斌. 中国动画电影史 (en xinès). 中国电影出版社, 2005. ISBN 978-7-106-02381-2.
# Font de la Bassa Gran

La font de la Bassa Gran és una font natural de Sant Llorenç d'Hortons (Alt Penedès), situada al carrer de la Bassa Gran, al límit del poble, entre aquest i l'església de Sant Llorenç d'Hortons.

## Descripció

La font té al costat una gran bassa, on les dones del poble hi rentaven la roba amb picadors de fusta, a qualsevol època de l'any. En els darrers anys, un parell de plataners presideixen l'espai i donen ombra a l'estiu. La capçalera de la font està feta amb paret de lloset de pedres irregulars amb coronament ondulat i pica semicircular amb una vora de maons posats a llibret. La paret s'allarga a banda i banda en forma d'hemicicle amb uns bancs de pedra adossades a cada costat i s'acaba en uns pilars de secció quadrada i coronament piramidal. A la banda dreta de la font, hi ha la bassa, de forma trapezoïdal (8 x 5 m), amb la paret del fons corbada i fent de suport del marge. A la part frontal hi ha una gran llosa de 6 metres de llargada i 60 cm d'amplada, que és la rentadora. A l'espai s'hi accedeix per una escala de sis graons fets de maó posat a sardinell. Obrint la boixa de la bassa l'aigua circula a través d'una canal i rega els horts que hi ha al davant.
Un tret emblemàtic d'aquesta font és l'al·legoria de la Bassa Gran que és un cap gros de l'espectacle ecològic que es representa per la Festa Major, el Terrazel.

## Història

Aquesta font existeix des de l'any 1700. L'any 1921 van nomenar Batlle del poble a Albert Canals i Bonastre i va fer arreglar la font, també la va fer rajar a uns 50 m més avall. Els adolescents d'aquella època compraven anissos a una botiga que es deia "Cal Carreter" i anaven a la font amb un càntir i l'omplien d'aigua amb els anissos dins perquè tingués un gust dolç i de passada també festejaven.
Una de les darreres bugaderes del poble, la Sra. Teresa Carcasona, la Teresina de Cal Federico, explicava (Estragué 2009) que normalment les dones anaven a rentar cap a la tarda, i que els dimarts a les dotze del migdia el Cuca buidava la bassa i llavors si algú havia de rentar, ho feia amb poca aigua i havia d'esbandir la roba a la font. També explica que sempre hi acostumaven a haver-hi entre dotze i quinze dones i que un cop per setmana la senyora Victòria de Cal Bado es ficava dins de la bassa per netejar-la.

## Referències

* 1 2 3 «Font de la Bassa Gran». Mapes de Patrimoni Cultural. Diputació de Barcelona.
* ↑ ESTRAGUÉ CARRERAS, Alba. ,. L'aigua a Sant Llorenç d'Hortons. Les fonts, els pous i La Rierussa. (tesi). Treball de recerca de 2n de Batxillerat de l'escola intermunicipal del Penedès. Inèdit, 2009.
# Penner

El Penner, Pennar, Penna o Penneru (telugu: పెన్నా) és un riu del sud de l'Índia que creua Karnataka i Andhra Pradesh. Neix a Channarayan-betta al nord-oest de les muntanyes Nandidrug, districte de Chikballapur a Karnataka i corre uns 560 km en direcció nord i est cap a Andhra Pradesh, desaiguant finalment a la badia de Bengala. L'altiplà de Kolar queda dividit entre les conques del Penner, Kaveri, Ponnaiyar, i Palar, el primer al nord i els altres al sud. El Penner irriga la part nord incloent parts dels districtes de Kolar i Tumkur a Karnataka. A la plana del Dècan el Penner també irriga una part incloent el districte de Cuddapah, el d'Anantapur, el de Kurnool i el de Chittoor. Creua els Ghats Orientals i arriba a la plana d'Andhra, desaiguant a 15 km a l'est de Nellore al costat d'un poble anomenat Utukuru o Vutukuru.
Els principals afluents són el Jayamangali, Kunderu i Sagileru al nord, i el Chitravati, Papaghni i Cheyyeru al sud. Alguns canals menors tenien origen en el riu i en prenien aigua pel reg a principis del segle xx.

## Vegeu també

* Seshachalam.

## Referències

* ↑ Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Font de la plaça Sant Salvador

La Font de la plaça Sant Salvador és una font pública situada a la plaça de Sant Salvador de les Gunyoles (Avinyonet del Penedès), a tocar del camí de la font del Cuscó.

## Història

En aquest indret, antigament anomenat plaça de l'Om, hi havia una bassa, coneguda com la bassa de Cal Ferret, on anava la gent per agafar aigua pels animals i l'hort, i per a rentar roba. El 1944 es va retirar la bassa degut a una plaga de febres tifoides que va provocar la mort de 5 persones en un poble de 300 habitants, i la gent creia que la bassa contribuïa a la propagació de les febres. Al seu lloc, es va construir aquesta font que va ser posada per la Comissió d'Aigües del poble en agraïment al Mn. D. Ramon Casajoana, ja mort, que havia tingut cura de formar la comissió d'aigües i fonts de les Gunyoles, i a la família de Torrescassana.

## Descripció

La font està connectada als dipòsits d'aigües del poble que es troben al vessant de la Serra de les Gunyoles. La font es una mena de petita ara, feta de maçoneria, de planta quadrada, quatre frontals i dos piques d'aigua amb una aixeta cadascuna. En dos dels frontals hi ha rajoles de ceràmica vidrada que fan al·lusió al sant del dia de la inauguració, Sant Anton, i en un altre d'aquest quatre frontals hi ha una làpida de marbre blanc amb la següent llegenda: 'TESTIMONIO/ DE GRATITUD/AL PARROCO/DR. RAMON CASAJOANA/Q P D/Y FAMILIA DE/ TORRES CASANA/LA COMISIÓN DE AGUAS/A 17 DE ENERO DE 1945/FIESTA DE ST ANTONIO ABAD'. El conjunt està rematat per sengles timpans de decoració radial de regust neoclàssic.

## Referències

* 1 2 3 «Font de la plaça de la Font/Plaça de cal Ferret/ Plaça de Sant Salvador». Diputació de Barcelona.
# Turney

Turney és una població del Comtat de Clinton a l'estat de Missouri (Estats Units d'Amèrica).

## Demografia

Segons el cens dels Estats Units del 2000 Turney tenia 155 habitants , 62 habitatges, i 48 famílies. La densitat de població era de 124,7 habitants per km².
Dels 62 habitatges en un 27,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,3% hi vivien parelles casades, en un 12,9% dones solteres, i en un 21% no eren unitats familiars. En el 17,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,5 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,71.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,2% tenia menys de 18 anys, un 5,2% entre 18 i 24, un 31,6% entre 25 i 44, un 21,9% de 45 a 60 i un 16,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.528 $ i la renda mediana per família de 36.429 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.583 $ mentre que les dones 20.536 $. La renda per capita de la població era de 14.221 $. Entorn del 6% de les famílies i el 9,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Turney». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Turney». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Pennock (Minnesota)

Pennock és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 504 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pennock tenia 504 habitants, 166 habitatges, i 130 famílies. La densitat de població era de 196,6 habitants per km².
Dels 166 habitatges en un 53,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,9% hi vivien parelles casades, en un 10,8% dones solteres, i en un 21,1% no eren unitats familiars. En el 17,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,04 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,41.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 35,7% tenia menys de 18 anys, un 9,1% entre 18 i 24, un 33,5% entre 25 i 44, un 14,3% de 45 a 60 i un 7,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 102,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 42.273 $ i la renda mediana per família de 44.167 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.000 $ mentre que les dones 20.481 $. La renda per capita de la població era de 16.296 $. Entorn de l'1,5% de les famílies i el 4,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pennock». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pennock». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Font del Manar

La font del Manar, també coneguda popularment com la font del Manart, font de les Flandes o font de Can Vidal, és una font natural situada a la sortida del llogarret dels Casots, al municipi de Subirats (Alt Penedès), al costat de la carretera que arriba fins a la N-340. El seu cabal és permanent.
L'aigua prové de la penya que hi ha més amunt, des d'on es canalitza fins a la font. Alguns ramats solien beure l'aigua de la font, fins que el 1982 es va prohibir l'afluència de bestiar a l'indret, per motius d'higiene.
A causa de la gran formació de tosca, una pedra calcària que es forma per la successiva sedimentació de la calç, cap a l'any 1973, la font es va modificar, posant-hi un sifó.
La font està feta amb blocs irregulars de pedra lligats amb ciment. S'observen dues basses o dipòsits amb aigua; la bassa on raja l'aigua des del broc és de forma quadrada, rematada per un marc de ciment. Sobre el broc hi ha una cavitat a la paret, com un negatiu. Al costat d'aquesta basa hi ha l'altra, de forma semicircular, rematada amb maons plans inclinats, a mode de safareig.

## Toponímia

El topònim de la font ha anat evolucionant per transmissió oral i, mentre uns parlen de 'manar', d'altres es refereixen a 'manart'. Probablement en els orígens s'utilitzava 'manar' per referir-se aquesta font, que segons els veïns dels Casots, no s'ha tallat mai, de forma que es refereixen a 'la font que no ha deixat mai de manar'.
El nom de Flandes fa referència a les Flandes dels Casots, unes formacions de pedra calcària de formes capritxoses, i el nom de Can Vidal prové de la masia propera anomenada així.

## Bibliografia

* Córdoba i Martínez, Manel. Les fonts del Penedès i els seus voltants (2a part). El Cargol Publicacions, S.L., 1997.
* Huerta Nartín, Carme. Les fonts de Subirats. Ed. Ajuntament de Subirats, 1985, p. 30-31.
* Llorac i Santís, Salvador. Subirats. Visió general d'un municipi de l'Alt Penedès. Ed. Ajuntament de Subirats, 1988, p. 179.

## Referències

* ↑ Querol i Rovira, Carles. Subirats. Conèixer el seu atractiu, viure'l i gaudir-lo. Ajuntament de Subirats i Edicions i Propostes Culturals Andana, SL, 2008, p. 57. ISBN 978-84-96995-03-1.
* 1 2 3 4 «Font del Manar». Mapes de Patrimoni Cultural. Diputació de Barcelona.
* ↑ «Flandes dels Casots». Mapes de Patrimoni Cultural. Diputació de Barcelona.
* ↑ «Can Vidal». Mapes de Patrimoni Cultural. Diputació de Barcelona.
# LXQt

LXQt és un entorn d'escriptori basat en Qt. És lleuger, de codi lliure i obert; d'aspecte clàssic, a l'estil de Windows 95 i pensat per a sistemes operatius UNIX incloent els de tipus BSD. Inicialment anomenat LXDE-Qt, es va formar a partir de la fusió dels projectes LXDE i Razor-qt. LXQt és agnòstic pel que fa al gestor de finestres. No en té un de propi, però acostuma a emprar-se amb Openbox. Podent-se integrar amb XFWM, Muffin o KWin.

## Història

El 2013 quan LXDE afrontava el pas de GTK 2 a GTK 3, el líder del projecte, Jen Yee Hong, va passar a Qt, el principal rival de GTK. Primer va passar PCManFM a Qt; posteriorment, es portà LXDE a Qt. Havent conclòs que GTK 3 convertiria els escriptoris en molt pesats i que es requeriria un esforç de programació molt elevat, abandonà LXDE. Passà a liderar el projecte LXDE-Qt que es fusionà amb el projecte d'origen rus Razor-qt durant la KDE Akademy de 2013, duta a terme a Bilbao.
La primera versió beta, ja amb el nom de LXQt, fou llançada el maig de 2014. Es mostrava com un escriptori lleuger, modular i que ja feia esforços per a adoptar Wayland.
LXQt 1 fou llançat el 5 de novembre de 2021. Passà a Qt 5.15, versió LTS de Qt 5.
LXQt 2 llançat el 17 d'abril de 2024, va prendre relleu a la versió 1.4, marcant el canvi de Qt 5 a Qt 6. Mancà el pas a Qt 6 de l'aplicació de la terminal i es mantingué el suport per a Qt 5.

## Referències

* 1 2 3 Proven, Liam. «Two non-Gtk Linux desktops have put out new versions». The Register, 09-11-2021. [Consulta: 17 abril 2024].
* 1 2 Proven, Liam. «LXQt 2.0 is coming – now with added Wayland». The Register, 29-02-2024. [Consulta: 17 abril 2024].
* 1 2 3 Pomeyrol, J. «LXQt 1.0, primera versión redonda del escritorio ligero - MuyLinux». MuyLinux, 08-11-2021. [Consulta: 11 març 2024].
* ↑ Hameed, Sharqa. «How to install and setup LXQt window manager on Manjaro». Linuxhint. [Consulta: 11 març 2024].
* ↑ Albert, Jose. «Sobre LXQt: ¿Qué es, características actuales y cómo se instala?». Ubunlog, 03-11-2022. [Consulta: 11 març 2024].
* ↑ «LXQT: ¿Qué es y cómo se instala sobre DEBIAN 10 y MX-Linux 19?». Laboratoriolinux, 11-02-2020. [Consulta: 11 març 2024].
* ↑ Satapathi, Arnab. «LXQt with kwin and KDE Breeze theme in Debian». PC Suggest, 28-12-2015. [Consulta: 11 març 2024].
* ↑ J.Pomeyrol. «El port de PCManFM a Qt es una realidad - MuyLinux». MuyLinux, 26-03-2013. [Consulta: 17 abril 2024].
* ↑ Pomeyrol, J. «¿LXDE en Qt? Verdad de la buena». MuyLinux, 03-07-2013. [Consulta: 17 abril 2024].
* ↑ Thommes, Ferdinand. «Under One Roof » Linux Magazine». Linux Magazine, 2014. [Consulta: 17 abril 2024].
* ↑ Pomeyrol, J. «El entorno de escritorio ligero LXQt lanza su primera beta». MuyLinux, 07-05-2014. [Consulta: 17 abril 2024].
* ↑ Nestor, Marius. «LXQt 2.0 Desktop Environment Officially Released, This Is What's New» (en anglès americà), 17-04-2024. [Consulta: 17 abril 2024].
* ↑ Pomeyrol, J. «LXQt 2.0: la nueva versión del escritorio ligero da el salto a Qt6 y se prepara para Wayland». MuyLinux, 17-04-2024. [Consulta: 17 abril 2024].
# Valley Park (Missouri)

Valley Park és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 6.518 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Valley Park tenia 6.518 habitants, 2.603 habitatges, i 1.663 famílies. La densitat de població era de 833,3 habitants per km².
Dels 2.603 habitatges en un 37,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,4% hi vivien parelles casades, en un 11,3% dones solteres, i en un 36,1% no eren unitats familiars. En el 28,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,3% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 41,5% entre 25 i 44, un 14,7% de 45 a 60 i un 8,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91 homes.
La renda mediana per habitatge era de 43.548 $ i la renda mediana per família de 54.063 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.956 $ mentre que les dones 31.617 $. La renda per capita de la població era de 20.720 $. Entorn del 8,7% de les famílies i el 10,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Valley Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Valley Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Ponemah

Ponemah és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 874 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ponemah tenia 874 habitants, 209 habitatges, i 174 famílies. La densitat de població era de 17,2 habitants per km².
Dels 209 habitatges en un 51,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 21,1% hi vivien parelles casades, en un 44,5% dones solteres, i en un 16,7% no eren unitats familiars. En el 13,9% dels habitatges hi vivien persones soles l'1,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 4,18 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,37.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 49,5% tenia menys de 18 anys, un 13,3% entre 18 i 24, un 23,1% entre 25 i 44, un 11,6% de 45 a 60 i un 2,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 18 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 107 homes.
La renda mediana per habitatge era de 13.571 $ i la renda mediana per família de 13.527 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.250 $ mentre que les dones 16.719 $. La renda per capita de la població era de 4.000 $. Entorn del 57,3% de les famílies i el 52,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ponemah». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ponemah». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].