OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Escut de Botswana

L'escut de Botswana es va adoptar el 25 de gener de 1966 i consisteix en un camper ovalat d'argent d'extrems punteguts, típic dels escuts tradicionals de l'Àfrica oriental, on figuren tres faixes ondades d'atzur al centre que representen la confiança de Bostwana en l'aigua, tres rodes dentades acoblades al cap que representen la indústria i un cap de bou a la punta que simbolitza la ramaderia.
L'escut està sostingut per dues zebres, en representació de la fauna natural del lloc, una que sosté un ullal d'elefant, en record de l'antic comerç d'ivori, i l'altra que sosté una espiga de sorgo, un producte agrícola important del país. A la part inferior, una cinta d'atzur on es llegix el lema nacional Pula ('pluja'). Aquest lema ressalta la importància que té l'aigua per a Bostwana.

## Vegeu també

* Bandera de Botswana

## Enllaços externs

* Heraldry of the World – Escut de Botswana (anglès)
* Hubert Herald – Escut de Botswana (anglès)
# Hapy

En la mitologia egípcia, Hapy («corredor») era una deïtat solar egípcia i la simbolització de la crescuda anual del Nil, cosa que permetia als egipcis tenir les seves collites. Vivia en una cova amb un grup de déus cocodrils i un harem de granotes.
També se'l coneix amb els títols de «senyor dels peixos, dels ocells i dels pantans» i «senyor del riu que porta la vegetació». Hapi es representa típicament com una figura andrògina amb un ventre prominent i una barba falsa cerimonial, representada en jeroglífics com una persona intersexual.
Hapy és generalment representat com un papió amb cos humà, sovint de color blau, i porta pits femenins caiguts i un barret fet amb plantes de riu.

## Referències

* 1 2 Wilkinson, Richard H. The complete gods and goddesses of ancient Egypt. Thames & Hudson, 2003, p. 106-107. ISBN 978-0-500-05120-7.
* ↑ Remler, Pat. Egyptian Mythology, A to Z (en anglès). Infobase Publishing, 2010, p. 73-75. ISBN 978-1-4381-3180-1.
* 1 2 Mehlhorn, Heinz; Klimpel, Sven. Parasite and Disease Spread by Major Rivers on Earth: Past and Future Perspectives (en anglès). Springer Nature, 2019-11-12, p. 240. ISBN 978-3-030-29061-0.
* ↑ Mark, Joshua J. «Los dioses egipcios: La lista completa» (en castellà). World History Encyclopedia, 14-04-2016. [Consulta: 23 novembre 2024].
# Harald Hein

Harald Hein (Tauberbischofsheim, 19 d'abril de 1950 - Tauberbischofsheim, 20 de maig de 2008) fou un tirador d'esgrima alemany, especialista en espasa i floret, que va competir sota bandera de la República Federal Alemanya durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1972 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Munic, on disputà tres proves del programa d'esgrima. Fou cinquè en la prova de floret per equips i dotzè en la d'espasa per equips, mentre en la del floret individual quedà eliminat en sèries. Quatre anys més tard, als Jocs de Montreal, guanyà la medalla d'or en la prova del floret per equips, mentre en la del floret individual fou novè. El 1984, als Jocs de Los Angeles, després de la pausa causada pel boicot als Jocs de Moscou de 1980, guanyà la medalla de plata en la competició del floret per equips, mentre en la de floret individual fou vint-i-cinquè.
En el seu palmarès també destaquen onze medalles al Campionat del món d'esgrima, tres d'or, quatre de plata i quatre de bronze, entre les edicions de 1973 i 1986. Entre 1969 i 1979 guanyà cinc títols alemanys de floret.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Harald Hein». [Consulta: 27 novembre 2023].
# Luci Calpurni Pisó Cesoní (cònsol 58 aC)

Luci Calpurni Pisó Cesoní (en llatí: Lucius Calpurnius C. F. L. N. Piso Caesoninus) va ser un magistrat romà. Era fill de Luci Calpurni Pisó Cesoní, cònsol el 112 aC, i net de Luci Calpurni Pisó Cesoní, cònsol el 148 aC. va ser el sogre de Juli Cèsar. Formava part de la gens Calpúrnia i era de la família dels Pisó. Ciceró el descriu de manera molt negativa en alguns dels seus escrits, però ben segur és perquè Pisó era enemic polític i personal de l'orador.
Se'l menciona per primer cop l'any 59 aC quan va ser portat a judici pel tribú Publi Clodi acusat d'extorsionar una província que havia administrat com a propretor i va ser absolt amb moltes dificultats. Aquell mateix any la seva filla Calpúrnia es va casar amb Juli Cèsar i per la influència d'aquest, Pisó va aconseguir el cònsolat de l'any 58 aC junt amb Aule Gabini, l'home de Gneu Pompeu. Clodi, per assegurar-se el suport de Pisó contra Ciceró, li va prometre la província de Macedònia i a Gabini la de Síria, donacions que es van traduir en una llei. Ciceró va ser desterrat poc després.
L'any 57 aC Pisó va anar a la seva província de Macedònia com a pretor on va restar dos anys (57 i 56 aC) i on va cometre tota mena d'exaccions. El 56 aC el Senat romà va decidir nomenar un successor i Pisó va haver de renunciar i cedir el govern a Quint Ancari. Ciceró va aprofitar aquesta circumstància per acusar-lo de tota mena de crims dels que a la seva tornada Pisó es va haver de defensar. Finalment Ciceró va renunciar a portar a judici a Pisó per manca de proves.
L'any 50 aC Pisó va ser censor junt amb Appi Claudi Pulcre. El 49 aC quan encara era censor es va oferir per negociar amb Cèsar però el partit aristocràtic no el va voler escoltar. Quan Pompeu va fugir de Roma, Pisó el va acompanyar però tot seguit va tornar per reunir-se amb Cèsar. Es va mantenir neutral durant la guerra civil que va seguir. Cèsar, tot i així, el va tractar amb respecte.
Mort Cèsar l'any 44 aC va demanar que les institucions i lleis del seu gendre fossin conservades i es va oposar a Marc Antoni, al que finalment va adherir i al que va defensar a Roma mentre Antoni era a la Gàl·lia Cisalpina lluitant contra Dècim Juni Brut Albí. El 43 aC va ser un dels ambaixadors enviats a Mutina, la darrera vegada que el trobem mencionat.

## Referències

* ↑ Les inicials del A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (Diccionari de biografia i mitologia) de Smith però si fou fill de Luci Calpurni Pisó, cònsol el 112 aC, les inicials haurien de ser L. F. L. N.
* ↑ Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870, pàg. 372a (v. 3).
# Tucà pitblanc

El Tucà pitblanc (Ramphastos tucanus) és una espècie amazónica de tucà que mesura a prop de 55 cm de largura i posseeix bec vermell o negre amb la base de la maxila i el cúlmen grocs.

## Taxonomia

S'han descrit tres subespècies dins aquesta espècie:
* R. t. tucanus Linnaeus, 1758, del sud-est de Veneçuela, Guaianes i Brasil septentrional.
* R. t. inca Gould, 1846, del nord i centre de Bolívia.
* R. t. cuvieri Wagler, 1827, des de l'oest de Veneçuela fins al nord de Bolívia
També s'ha considerat que les dues subespècies occidentals formen una espècie diferent: tucà de Cuvier (Ramphastos cuvieri).

## Referències

* ↑ J. del Hoyo, A. Elliott, J. Sargatal, D.A. Christie, i E. de Juana (editors). 2017. Handbook of the Birds of the World Alive. Lynx Edicions, Barcelona.
# Glif

Un glif (del grec glýfō, γλύφω, 'esculpir' o 'tallar') és un signe gravat o, per extensió, pintat. Per exemple, els glifs de l'escriptura maia o de l'egípcia, tradicionalment més coneguts en aquest últim cas com jeroglífic (del grec talles sacres o sacerdotals). Un caràcter pot correspondre a diversos glifs (per exemple, i, 'i' i i són tres glifs per la lletra "i" llatina minúscula) o diversos caràcters a un glif (per exemple, "A" és la "a" llatina majúscula o l'alfa grega majúscula).
Els signes gràfics utilitzats en l'antic Egipte es denominen jeroglífics (del grec talles sacres).
Si els signes estan gravats a la roca, es parla de petròglif.

## Tipografia

En tipografia, un glif és una representació gràfica d'un caràcter, de diversos caràcters o de part d'un caràcter i és l'equivalent actual del tipus d'impremta (la peça que tenia gravada la lletra). Un caràcter és una unitat textual mentre que un glif és una unitat gràfica. Per exemple, la seqüència fi es representa com un glif en TeX. Per exemple, la lligadura fi es representarà com un glif en les tipografies que el tinguin, en el cas que el sistema emprat en la composició ho reconegui (com ara el TeX, els programes de maquetació en general i els processadors amb funcions tipogràfiques avançades).
En el cas més senzill, per a un determinat tipus de lletra (tipus i grandària), cada caràcter es correspon amb un sol glif, però això no sempre és així, especialment en idiomes amb alfabets extensos en els quals un caràcter pot correspondre a diversos glifs o diversos caràcters a un glif (una codificació de caràcters).

## Referències

* ↑ Glif a Optimot
* ↑ Diccionario de Arte I (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.259. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 30 novembre 2014].

## Vegeu també

* Glíptica.
* Petròglif.
* Jeroglífic.
* Escriptura maia.
* Grafema.

## Enllaços externs

* (En anglès) Unicode Technical Report # 17 chapter "Characters vs Glyphs".
# Harold Kitson

Harold Austin Kitson, conegut com a Harry Kitson, (Richmond, Colònia de Natal, 17 de juny de 1874 − Umkomaas, Unió Sud-africana, 30 de novembre de 1951) fou un tennista sud-africà, guanyador de dues medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 1874 a la ciutat de Richmond, població situada a la província de Natal, que en aquells moments formava part de la denominada Colònia del Cap (Imperi Britànic) i que avui dia forma part de Sud-àfrica.
Va morir el 1951 a la ciutat de Umkomaas, que també forma part de la província de Natal, que en aquells moments formava part de la denominada Unió Sud-africana (antecedent de l'actual Sud-àfrica).

## Carrera esportiva

Va participar, als 33 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1908 celebrats a Londres (Regne Unit), on fou eliminat en la primera ronda de la prova individual masculina i en els quarts de final de la prova de dobles masculins fent parella amb Victor Gauntlett. Participà en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1912 celebrats a Estocolm (Suècia), on aconseguí guanyar la medalla de plata en la prova individual masculina al perdre la final olímpica davant el seu compatriota Charles Winslow, i la medalla d'or en la prova dobles masculins fent parella amb el mateix Winslow al derrotar els austríacs Arthur Zborzil i Fritz Pipes.
Al llarg de la seva carrera arribà dues vegades a la segona ronda del torneig de Wimbledon (1905 i 1908), i guanyà quatre vegades el Campionat nacional de Sud-àfrica (1905, 1908, 1911 i 1913) sent finalistes dos cops més.

## Jocs Olímpics
### Individual

| Any | Campionat | Oponent | Resultat |
| 1912 | Jocs Olímpics, Estocolm, Suècia | Charles Winslow | 7−5, 4−6, 10−8, 8−6 |

### Dobles

| Any | Campionat | Parella | Oponents | Resultat |
| 1912 | Jocs Olímpics, Estocolm, Suècia | Charles Winslow | Felix Pipes Arthur Zborzil | 4−6, 6−1, 6−2, 6−2 |

## Referències

* ↑ Theodore Andrea Cook. The Fourth Olympiad – The Official Report (of) The Olympic Games of 1908. London: The British Olympic Association, 1909, p. 218–220.
* 1 2 «Olympedia – Harry Kitson». [Consulta: 20 octubre 2024].
* ↑ Erik Bergvall. The Fifth Olympiad – The Official Report (of) The Olympic Games of 1912. London: The Swedish Olympic Committee, 1913, p. 628–639.
* ↑ «Harold Kitson Olympic Results». Sports Reference. Arxivat de l'original el 2020-04-17. [Consulta: 13 maig 2013].
# Harris Dickinson

Harris Dickinson, nascut el 24 de juny de 1996 a Leytonstone, Londres, és un actor britànic.

## Biografia

Als disset anys va deixar l'escola, on havia estudiat cinema i teatre. Va estar a punt d’enrolar-se als Royal Marines, però va ser convençut pel seu antic professor de la RAW Academy d'encaminar els seus passos cap a la actuació. Anys més tard, en una entrevista, Dickinson diria que moltes persones opten per no seguir les seves passions "perquè tenen por o no tenen un entorn de suport".
Després d'interpretar diferents papers secundaris en diverses sèries de televisió, va guanyar popularitat per la seva interpretació de Frankie al drama homosexual Beach Rats (2017) d'Eliza Hittman, pel qual va guanyar un premi al London Film Critics com a millor actor jove britànic. Tot seguit va alternar grans produccions com Maleficient: Mistress of Evil (2019), The King's Man: First Mission (2021) i produccions independents, sobretot a Triangle of Sadness de Ruben Östlund, guanyadora de la Palma d'Or al Festival de Cannes.
De les seves intervencions en TV destaca la seva interpretació de John Paul Getty III a la sèrie estatunidenca Trust (2018), polèmica i amb una amenaça de demanda per part de la família Getty. Cal destacar que la sèrie es va programar un any després de la pel·lícula de Ridley Scott All the Money in the World (2017), que aborda el mateix tema sobre el segrest a Itàlia del net del magnat Jean Paul Getty.

## Filmografia
### Cinema

| Any | Títol | Personatge | Direcció |
| 2017 | Beach Rats | Frankie | Eliza Hittmann |
| 2018 | Postcards from London | Jim | Steve Mc Lean |
| 2018 | The Darkest Minds | Liam | Jennifer Yuh Nelson |
| 2019 | Matthias & Maxime | Mc Afee | Xavier Dolan |
| 2019 | County Lines | Simon | Herny Blake |
| 2019 | Maleficient: Mistress of Evil | Princep Phillip | Joachim Ronning |
| 2021 | The Souvenir: Part II | Pete | Joanna Hogg |
| 2021 | The King's Man: First Mission | Conrad Oxford | Matthew Vaughn |
| 2022 | Triangle of Sadness | Carl | Ruben Östlund |
| 2022 | See How They Run | Dickie Attenborough | Tom George |
| 2022 | Where the Crawdads Sing | Chase Andrews | Olivia Newman |
| 2023 | Scrapper | Jason | Charlotte Reagan |
| 2023 | The Iron Claw | David Von Erich | Sean Durkin |
| 2024 | Babygirl | Samuel | Halina Reijn |

### Televisió

| Any | Títol | Personatge | Notes |
| 2014 | Some Girls | Tonka | Sèrie |
| 2016 | Home | P.K. Bell | Telefilm dirigit per Brad Anderson |
| 2017 | Silent Witness | Aaron Logan | Sèrie |
| 2018 | Trust | John Paul Getty III | Sèrie |

## Referències

* ↑ Dazed. «Vote for Harris Dickinson on the #Dazed100» (en anglès), 06-04-2017. [Consulta: 21 octubre 2023].
* ↑ Lodge, Guy. «‘Three Billboards' Leads London Critics' Awards» (en anglès americà), 28-01-2018. [Consulta: 24 octubre 2023].
* ↑ «La familia Getty amenaza con demandar a la serie 'Trust'» (en espanyol europeu), 19-03-2018. [Consulta: 24 octubre 2023].
# Llangardaix pirinenc

El llangardaix pirinenc (Lacerta agilis) és una espècie de sauròpsid (rèptil) escatós d'aspecte robust i rodanxó, el qual s'inclou dins els lacèrtids de mida mitjana, amb unes mesures que se situen entre les d'un llangardaix i una sargantana.

## Descripció

Sol fer de 9 a 11 cm de cap i tronc, i la cua pot superar els 15 cm. La seua morfologia general s'adiu a la d'una sargantana de cap curt i alt, cos rabassut i potes força curtes. Un tret molt característic consisteix en la presència d'una banda vertebral molt patent al dors, composta per escates més estretes (8-16 fileres) ben diferenciades de les restants. Les escates ventrals, que són trapezoïdals, es disposen en sis fileres, tot i que de vegades pot haver-n'hi vuit. El collar, format per 7-11 escates, és de perfil serrat. Presenta de 9 a 19 porus femorals per banda.
La coloració és variable i pot presentar diferents dissenys. Normalment, però, té una franja fosca, que pot ésser discontínua, al centre del dors, que també pot convertir-se en una línia clara. No són rars els exemplars que llueixen ocel·les, taques o clapes de tons més foscos en els flancs, separats de la franja vertebral per una banda llisa més clara. Les femelles solen tindre tons més uniformes i apagats. Inferiorment exhibeixen tonalitats blanquinoses matisades amb tons verdosos o groguencs.

## Hàbitat

És un lacèrtid que, contràriament a allò que el seu nom específic indica -àgil-, és més aviat lent i desmanyotat. Viu al sòl, on excava galeries o bé es refugia sota les pedres. Ocupa petits territoris, que són defensats aferrissadament pels mascles.
S'estén per diferents biòtops, preferint les estepes boscoses, però també se'l pot trobar en els prats subalpins secs i assolellats per ésser una espècie hidròfila.
Tot i que a Europa ocupa zones ben diversificades, tanmateix a Catalunya només el trobem als Pirineus.

## Alimentació

Es nodreix essencialment d'insectes, sense rebutjar altres invertebrats i, fins i tot, algun petit vertebrat, com petites sargantanes.

## Reproducció

La còpula es realitza entre maig i juny; després d'unes quatre setmanes, les femelles ponen de nou a quinze ous (12-14 x 9-10 mm), dels quals, cap a l'agost, en naixeran els petits, que no excedeixen de 6 cm.

## Hibernació

La hibernació pot ser força llarga, ja que ocupa, en l'àmbit català, el límit meridional de la seua àrea de distribució.

## Referències

* Borràs, Antoni i Junyent, Francesc: Vertebrats de la Catalunya central. Edicions Intercomarcals, S.A. Manresa, 1993. ISBN 84-88545-01-0. Plana 61.

## Vegeu també

* Llista d'amfibis i rèptils de Catalunya

## Enllaços externs

* Informació sobre aquest rèptil. Arxivat 2009-08-17 a Wayback Machine. (català)
* Descripció del llangardaix pirinenc. Arxivat 2008-02-02 a Wayback Machine. (alemany)
* Distribució geogràfica del llangardaix pirinenc. (anglès)
# Harry d'Abbadie d'Arrast

Harry d'Abbadie d'Arrast (Buenos Aires, 6 de maig de 1897-Montecarlo, 17 de març de 1968) va ser un director i guionista argentí. Va ser nominat als Premis Oscar de 1931 en l'ara extinta categoria de millor argument per la pel·lícula Laughter. a seva nominació va ser compartida amb els estatunidencs Donald Ogden Stewart i Douglas Z. Doty.

## Biografia

Fill d'una família de l'aristocràcia basca amb casa solar en Iparralde, Harry va néixer a Buenos Aires però sent jove va ser a París per a estudiar arquitectura. Després de combatre en la I Guerra Mundial va marxar a Hollywood on va conèixer a Charles Chaplin, que li va contractar com a assessor tècnic de A Woman of Paris (1923) i de La quimera de l'or.
Adolphe Menjou el va presentar als directius de la Paramount, on entre 1927 i 1933 dirigiria diverses comèdies que Ernst Lubitsch considerava «entre les més delicioses de la història del cinema». Sucedió en España (La traviesa molinera) és considerada com una de les principals produccions de temps de la II República.

## Obres
### Filmografia com a director

* La quimera de l'or (1925) (assistent de direcció, sense acreditar)
* A Gentleman of Paris (1927)
* Serenade (1927)
* Service for Ladies (1927)
* Wings (1927) (sense acreditar)
* Dry Martini (1928)
* The Magnificent Flirt (1928)
* Laughter (1930)
* Raffles (1930) (sense acreditar)
* Topaze (1933)
* La traviesa molinera (1934)
* El sombrero de tres picos (1935)

### Com a guionista

* The Magnificent Flirt (1928)
* Laughter (1930)
* Die Männer um Lucie (1931)
* Lo mejor es reír (1931)
* Rive gauche (1931)
* La traviesa molinera (1934)

## Premis i distincions
### Premis Óscar

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 1931 | Millor argument | Laughter | Nominat |

## Referències

* ↑ Thomson, David. The New Biographical Dictionary Of Film 5Th Ed (en anglès). Little, Brown Book Group, 2010-11-04, p. 498. ISBN 978-0-7481-0850-3.
* ↑ «The 4th Academy Awards (1931) Nominees and Winners». Academy of Motion Picture Arts and Sciences. Arxivat de l'original el 2013-12-24. [Consulta: 5 abril 2014].
* 1 2 Urkizu, Patri. ETOR Enciclopedia Emblemática. Lasarte-Oria: OSTOA.
* ↑ «4th Academy Awards (1932)» (en inglés). Acadèmia d'Arts i Ciències Cinematogràfiques. [Consulta: 23 octubre 2015].
# Hayden Roulston

Hayden Roulston (Ashburton, Illa del Sud, 10 de gener de 1981) és un ciclista neozelandès, ja retirat, professional del 2003 al 2015.
Combinà el ciclisme en ruta i en pista. En carretera fou campió de Nova Zelanda en ruta el 2006, 2011, 2013 i 2014 mentre en pista fou doble medallista en els Jocs Olímpics de Pequín el 2008, en la cursa de persecució individual i persecució per equips. Sol fer parella amb Gregory Henderson per disputar les curses d'americana, modalitat en la qual va guanyar la medalla de plata en la Copa del Món de ciclisme en pista de 2003.
El 2015 anuncià la seva retirada de la carretera per centrar-se en la pista i preparar els Jocs Olímpics de 2016.

## Palmarès en ruta

* 2002
** 1r al Gran Premi de Montamisé
** Vencedor d'una etapa al Tour de Wellington
* 2003
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Polònia
* 2004
** Vencedor d'una etapa al Tour de la Regió Valona
** Vencedor d'una etapa al Tour de Southland
* 2006
** Campió de Nova Zelanda en ruta
** 1r al Tour de Wellington i vencedor de 3 etapes
** 1r al Tour de Southland i vencedor d'una etapa
* 2007
** Campió d'Oceania en ruta
** 1r al Tour de Wellington i vencedor de 3 etapes
** 1r al Tour de Southland
* 2008
** 1r a l'UCI Oceania Tour
** 1r al Tour de Southland i vencedor de 2 etapes
** 1r al Gran Premi Etienne De Wilde
** Vencedor de 2 etapes del Tour de Wellington
* 2010
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Dinamarca
** Medalla de plata en la cursa en línia dels Jocs de la Commonwealth
* 2011
** Campió de Nova Zelanda en ruta
** Vencedor de 2 etapes del Tour de Southland
* 2013
** Campió de Nova Zelanda en ruta
* 2014
** Campió de Nova Zelanda en ruta

### Resultats al Tour de França

* 2009. 79è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2010. Abandona (13a etapa)
* 2012. Abandona (13a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2013. No surt (17a etapa)

## Palmarès en pista

* 2007
** Campió d'Oceania en Madison, amb Greg Henderson
* 2015
** Campió d'Oceania en Persecució individual
** Campió d'Oceania en Persecució per equips, amb Luke Mudgway, Nick Kergozou i Aaron Gate

### Resultats a la Copa del Món

* 2002
** 1r a Sydney, en Persecució per equips
** 1r a Sydney, en Madison

## Referències

* 1 2 «Transfer news: Roulston retires from road cycling», 07-10-2015. [Consulta: 7 octubre 2015].
* 1 2 ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Hayden David ROULSTON» (en italià). [Consulta: 19 desembre 2023].
* ↑ «Olympedia – Hayden Roulston». [Consulta: 19 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Economia de Guatemala

Guatemala és el país més poblat de l'Amèrica Central, i el seu PIB és aproximadament meitat dels altres països centro-americans i del Carib. El país manté uns fonaments macroeconòmics sòlids en els últims anys, amb un nivell de reserves elevat, un nivell controlat del dèficit públic (2,8% en 2011) i del dèficit exterior i un deute públic baix, del 24,3% del PIB en 2011. El nivell econòmic de la població és mitjà/baix amb un 50% dels seus habitants que es troben per sota del llindar de la pobresa i un 15% en pobresa extrema.
El sector agrícola representa el 25% del Producte Interior Brut, el 66% de les exportacions i el 50% de la força laboral del país. El cafè, el sucre i la banana són els productes principals. La manufactura i la construcció representen el 20% del Producte Interior Brut.
Els acords de pau de 1996 van finalitzar amb una guerra civil de 36 anys, van remoure els obstacles a la inversió estrangera, i han accelerat el creixement econòmic del país.

## Referències

* ↑ CIA. «The World Factbook». Arxivat de l'original el 2015-10-02. [Consulta: 27 desembre 2015].
* ↑ Embajada de España en Guatemala. «Informe económico y comercial de Guatemala» (en espanyol).