OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Barret de banya

El barret de banya, ladjo o ládju, nom que prové del terme sami septentrional ládjogahpir i sami d'Inari lájukappeer, és un barret tradicional de les dones sami del nord i d'Inari característic per la forma de banya a la part superior. La punta aixecada a la dreta i doblegada cap endavant es talla d'un tronc d'arbre buit, es col·loca a la part posterior del cap i es cobreix amb una tela de colors com la resta del barret.
Els barrets de banya es coneixen a les parts del nord de Lapònia des de l'any 1700 fins al 1900. El tipus de barret era particularment comú a les parts orientals de Finnmark. També s'utilitzava a la Lapònia finlandesa. A partir de la dècada de 1850, els laestadians van condemnar el tocat com un «signe de Satanàs» i el barret va caure en desús a algunes parts de Finnmark durant el segle.

## Referències

* ↑ Stor norsk-samisk ordbok: = Dáru-sámi sátnegirji. Kárás̆johka: Davvi Girji, 2009. ISBN 978-82-7374-763-1.
* ↑ «Sjøsamisk klesbruk i gamle Lyngen» (en noruec bokmål). [Consulta: 11 agost 2023].
* ↑ «lájukappeer (subst.)» (en smn i fi). Nettidigisäänih. [Consulta: 16 març 2025].
* ↑ «Nasjonalbiblioteket». [Consulta: 11 agost 2023].
# Economia de Fiji

Fiji, dotada de recursos forestals, minerals i de pesca, és una de les economies més desenvolupades el Pacífic. Les exportacions de sucre, les remeses dels seus ciutadans residents a l'estranger i una creixent indústria de turisme –que rep de 400 a 500 mil visitants per any– són les principals fonts de divises externes.
El principal recurs agrícola de Fiji és la canya de sucre. Aquest conreu ha donat lloc a quatre grans indústries sucreres, tres de les quals a Viti Levu. La producció de sucre representa més d'un 50% de les exportacions de Fiji. La indústria de sucre té un accés especial a la Unió Europea, però s'ha vist afectada per la política de la UE de retallada de subsidis al sucre. La producció de sucre és responsable d'un terç de l'activitat industrial del país. Altres conreus són els cocoters dels quals s'extreu copra i oli de coco, bananes, gingebre, palma d'oli i una mica de tabac per a l'exportació, arròs, mandioca, moniatos, nyam, blat de moro, cacauets, fruites i verdures diverses, per al consum interior.
La indústria manufacturera disposa de poques matèries primeres (metalls preciosos, pedra de construcció, fusta, alguns conreus i productes ramaders). L'electricitat procedeix de centrals tèrmiques que consumeixen petroli importat.
La indústria del turisme es va veure afectada per un cop d'estat en el 2006 i la recuperació és incerta. El 2007 l'arribada de visitants va caure un 6%, i això va resultar en pèrdues d'ocupació en el sector i una caiguda del 7% del PIB. Hom obté un complement alimentari de la ramaderia i també de la pesca, la industrialització de la qual es modernitza. S'extreu or a Vatukuola.

## Referències

* 1 2 3 CIA. «The World Factbook». Arxivat de l'original el 2019-01-08. [Consulta: 10 setembre 2016].
# Ludmila Švédová

Ludmila Švédová (Šumperk, 13 de novembre de 1936 - 10 de febrer de 2018), nascuda Schönová, fou una gimnasta artística txeca que va competir sota bandera txecoslovaca durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on disputà les sis proves del programa de gimnàstica. Guanyà la medalla de plata en el concurs complet equips, mentre en les altres proves finalitzà en posicions més endarrerides.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles de plata al Campionat del Món de gimnàstica artística, el 1958 i 1962.

## Referències

* ↑ Ludmila Švédová's obituary (txec)
* ↑ «Olympedia – Ludmila Švédová». [Consulta: 22 gener 2024].
* ↑ «Ludmila Švédová» (en txec). [Consulta: 22 gener 2024].
# Luigi Mannelli

Luigi Mannelli (Nàpols, 21 de febrer de 1939 - Nàpols, 14 de març de 2017) va ser un waterpolista italià que va competir durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Melbourne, on fou quart en la competició de waterpolo. Quatre anys més tard, als jocs de Roma, guanyà la medalla d'or en la mateixa competició.
En el seu palmarès també destaca una medalla de plata als Jocs del Mediterrani de 1959. A nivell de clubs jugà al Circolo Canottieri Napoli, amb qui guanyà dues lligues italianes de waterpolo, el 1958 i 1963.

## Referències

* ↑ Sport, Sky. «Pallanuoto: addio a Luigi Mannelli, oro a Roma '60» (en italià), 15-03-2017. [Consulta: 30 novembre 2023].
* 1 2 3 «Olympedia – Luigi Mannelli». [Consulta: 30 novembre 2023].
# Edgar Buchwalder

Edgar Buchwalder (Kleinlützel, 2 d'agost de 1916 - 9 d'abril de 2009) va ser un ciclista suís, que fou professional entre el 1937 i el 1943 i el 1946 i 1947. Era germà del també ciclista Werner Buchwalder.
El 1936 va participar en els Jocs Olímpics de Berlín, en què guanyà la medalla de plata en la prova en ruta per equips, formant equip amb Ernst Nievergelt i Kurt Ott.
Com a professional els seus èxits més importants foren el Campionat de Suïssa en ruta de 1939 i 1942 i dues etapes a la Volta a Suïssa.

## Palmarès

* 1936
** Campió del món amateur
* 1939
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Suïssa
* 1940
** Campió de Suïssa en ruta
* 1942
** Campió de Suïssa en ruta
** 1r a la Berner Rundfahrt
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Suïssa

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1937. Abandona

## Referències

* 1 2 «BUCHWALDER Werner». [Consulta: 29 gener 2024].
* ↑ «Olympedia – Edgar Buchwalder». [Consulta: 29 gener 2024].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Edgar BUCHWALDER» (en italià). [Consulta: 29 gener 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Edgar Buchwalder a sitiodeciclismo.net
# Hirmina

Hirmina (en grec antic: Ὑρμίνη) va ser, segons la mitologia grega, una princesa de l'Èlida. La ciutat d'Hirmine la va fundar el seu fill Àctor, i li va posar el seu nom, segons Pausànias.
Pausànias diu en un altre lloc que Hirmina era filla d'Epeu i d'Anaxírroe, una filla de Coronos. El seu pare no va tenir descendència masculina. Es va casar amb Forbant, fill de Làpites, va tenir, a més d'Àctor, un altre fill, Tifis, el timoner de la nau Argo. Apol·lodor diu que Forbant podria ser el pare d'Augias, però no especifica el nom de la mare.

## Referències

* 1 2 Pausànias. Descripció de Grècia, V, 1, 11
* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia, V, 1, 6
* ↑ Apol·lodor. Biblioteca, II, 5, 5
# Luo Tong

    En aquest nom xinès, el cognom és Luo.
Luo Tong (Yiwu, 193 $^{(Gregorià)}$ - 228 $^{(Gregorià)}$) va ser un polític i general militar servint sota el senyor de la guerra Sun Quan durant el període de la tardana Dinastia Han Oriental de la història xinesa.

## Biografia

Luo Tong era un nadiu de Wushang (烏傷), Kuaiji (會稽; en l'actualitat Yiwu, Zhejiang). El seu pare Luo Jun (駱俊) va servir com Canceller de Chen (陳) durant la Dinastia Han i va ser mort pel senyor de la guerra Yuan Shu. La mare de Luo Tong es va tornar a casar amb l'oficial Hua Xin així Luo Tong es va traslladar de nou cap a Kuaiji. Quan Luo Tong marxà, la seva mare se'l mirava des de la distància, però Luo mai es va girar per acomiadar-se. Quan algú li digué que la seva mare hi era darrere seu, Luo Tong va dir, "No volia que ma mare em trobés a faltar, per això no miraré enrere." (不欲增母思，故不顧耳)
Quan Sun Quan es va convertir en Administrador de Kuaiji, Luo Tong que tenia 20 anys va tractar d'assumir el càrrec de Canceller de Wucheng (烏程) i ho va fer bé governant les milers de persones que vivien a la zona. Sun Quan va quedar impressionat i reclutà a Luo Tong per ser un Oficial del Mèrit (功曹) sota ell i el va designar com a Comandant de Cavalleria (騎都尉) en funcions. Luo Tong es va casar amb la filla del seu cosí major Luo Fu (駱輔). Luo Tong més tard es convertí en General de la Casa que Construeix Lleialtat (建忠中郎將) i fou posat a càrrec de 3.000 homes. Quan Ling Tong va transir, Luo Tong va prendre el comandament de les tropes de Ling. Quan es va estendre la pesta, Luo Tong va escriure a Sun Quan demanant baixar els impostos i reduir el treball, per tal de disminuir la càrrega de la gent comuna. Sun Quan va estar d'acord.
Luo Tong va participar en la batalla de Xiaoting en el 222, on ell va seguir a Lu Xun en l'atac sobre l'exèrcit de Liu Bei a Yidu (宜都). Ell va ser promogut a Tinent General (偏將軍) per les seves contribucions. Quan Cao Ren envaí Ruxu (濡須), Luo Tong va enviar al seu segon Chang Diao (常雕) per engegar un atac sorpresa sobre Zhongzhou (中洲), mentre el mateix Luo i Yan Gui (嚴圭) resistien amb èxit els atacs de l'enemic. Pels seus assoliments, Luo Tong va ser nomenat Comandant de l'Àrea de Ruxu (濡須督) i va rebre el títol de Marquès de Xinyang (新陽亭侯).
Luo Tong va faltar en el 228 a l'edat dels 36 anys.

## Referències

* 1 2 (駱統字公緒，會稽烏傷人也。父俊，官至陳相，為袁術所害。) Sanguozhi vol. 57.
* ↑ (統母改適，為華歆小妻，統時八歲，遂與親客歸會稽。其母送之，拜辭上車，面而不顧，其母泣涕於後。御者曰：「夫人猶在也。」統曰：「不欲增母思，故不顧耳。」事適母甚謹。) Sanguozhi vol. 57.
* ↑ (孫權以將軍領會稽太守，統年二十，試為烏程相，民戶過萬，咸歎其惠理。權嘉之，召為功曹，行騎都尉，妻以從兄輔女。) Sanguozhi vol. 57.
* ↑ (出為建忠中郎將，領武射吏三千人。及凌統死，復領其兵。) Sanguozhi vol. 57.
* ↑ (以隨陸遜破蜀軍於宜都，遷偏將軍。黃武初，曹仁攻濡須，使別將常雕等襲中洲，統與嚴圭共拒破之，封新陽亭侯，後為濡須督。) Sanguozhi vol. 57.
* ↑ (年三十六，黃武七年卒。) Sanguozhi vol. 57.

## Vegeu també

* Llista de persones dels Tres Regnes
# Pád Arkuna

Pád Arkuna (literalment en català La caiguda d'Arcona), op. 55, és una òpera en tres actes composta el 1898 per Zdeněk Fibich sobre un llibret en txec d'Anežka Schulzová. Es va estrenar el 9 de novembre de 1900 al Teatre Nacional de Praga.

## Referències

* ↑ «Dades de l'òpera» (en alemany). Operone. [Consulta: 25 maig 2018].
# Nepřemožení

Nepřemožení (títol original en txec, en català L'invicte) és una obra dramaticomusical en quatre actes composta per Josef Förster sobre un llibret en txec del mateix compositor. Es va estrenar el 19 de desembre de 1918 al Teatre Nacional de Praga.

## Referències

* ↑ «Dades de l'òpera» (en alemany). Operone. Arxivat de l'original el 25 de setembre 2017. [Consulta: 25 maig 2018].
# Economia d'Itàlia

L'economia italiana, segons el càlcul del seu Producte interior brut en paritat de poder adquisitiu és la vuitena més gran del món, i la quarta més gran d'Europa. D'acord amb l'Organització per a la Cooperació i el Desenvolupament Econòmic, el 2004 Itàlia va ser el sisè exportador més gran de béns manufacturats. L'economia està dividida en dues àrees: un nord industrialitzat, dominat per les empreses privades, i una àrea menys desenvolupada principalment agrícola al sud. L'economia submergida, segons el Ministeri de Finances, s'ha estimat que representa prop del 6% del PIB oficial.
Itàlia posseeix una economia industrial capitalista diversificada, amb pràcticament la mateixa renda per capita que França i el Regne Unit. S'observa una diferència entre el nord industrial i desenvolupat, l'economia de la qual està dominada per les empreses privades, i el sud agrícola, menys desenvolupat i depenent del suport governamental amb una taxa d'atur del 20%. La major part de les matèries primeres necessàries per a la indústria són importades així com més del 75% de l'energia.
Al llarg de l'última dècada, Itàlia ha implementat una política fiscal estricta per assolir els requeriments de les Unions Monetàries i Econòmiques; la inflació i les taxes d'interès s'han mantingut a nivells baixos. El govern actual ha implementat nombroses reformes per tal de millorar la competitivitat i el creixement a llarg termini. Tanmateix, la implementació d'altres reformes a curt termini, com ara reduir la càrrega fiscal i reformar el sistema de pensions, encara són un repte, ateses la desacceleració econòmica i l'oposició dels sindicats. El 2006 l'economia va créixer marginalment i la taxa d'atur encara era elevada.
El 2007, el govern italià va implementar diverses reformes importants en el sistema tributari. Primerament, va reduir la taxa del cohort més elevat de l'impost sobre la renda al 43%. També, va incrementar la capacitat tributària de les regions i els municipis. Tanmateix, l'impost a les empreses, del 33% no ha estat canviat des del 2004. Les regions gaudeixen també de la capacitat de recaptar impostos per a finançar els serveis de sanitat que varia entre el 4,25 i el 5,25%.
El valor total dels béns exportats el 2006 va ser de 332.000 milions d'euros i el valor de les importacions va ser de 341.000 milions d'euros, amb un dèficit comercial de 9.000 milions d'euros, mentre que el compte corrent també va mostrar un dèficit de 37.700 milions d'euros, equivalent al 2,6% del Producte interior brut.

## Vegeu també

* Energies renovables a Itàlia

## Referències

* 1 2 3 «CIA Factbook, Italy». Arxivat de l'original el 2011-06-04. [Consulta: 22 febrer 2008].
* 1 2 Contry Briefing, Italy
# Barret de banya

El barret de banya, ladjo o ládju, nom que prové del terme sami septentrional ládjogahpir i sami d'Inari lájukappeer, és un barret tradicional de les dones sami del nord i d'Inari característic per la forma de banya a la part superior. La punta aixecada a la dreta i doblegada cap endavant es talla d'un tronc d'arbre buit, es col·loca a la part posterior del cap i es cobreix amb una tela de colors com la resta del barret.
Els barrets de banya es coneixen a les parts del nord de Lapònia des de l'any 1700 fins al 1900. El tipus de barret era particularment comú a les parts orientals de Finnmark. També s'utilitzava a la Lapònia finlandesa. A partir de la dècada de 1850, els laestadians van condemnar el tocat com un «signe de Satanàs» i el barret va caure en desús a algunes parts de Finnmark durant el segle.

## Referències

* ↑ Stor norsk-samisk ordbok: = Dáru-sámi sátnegirji. Kárás̆johka: Davvi Girji, 2009. ISBN 978-82-7374-763-1.
* ↑ «Sjøsamisk klesbruk i gamle Lyngen» (en noruec bokmål). [Consulta: 11 agost 2023].
* ↑ «lájukappeer (subst.)» (en en sami d'inari i finès). Nettidigisäänih. [Consulta: 16 març 2025].
* ↑ «Nasjonalbiblioteket». [Consulta: 11 agost 2023].
# Edgar Leonard

Edgar Welch Leonard (West Newton, Estats Units, 19 de juny de 1881 − Nova York, 7 d'octubre de 1948) fou un tennista estatunidenc, guanyador de dues medalles olímpiques en els Jocs Olímpics de St. Louis de 1904.

## Biografia

Va estudiar a la Universitat Harvard amb el també tennista Beals Wright i es graduà l'any 1903.
En retirar-se de la competició esportiva es dedicà al món dels negocis, primer portant l'empresa familiar de llana, i posteriorment es va establir a la ciutat de Nova York per establir la seu de la seva agència financera. Es dedicà a aquesta empresa al llarg de la seva vida mentre seguia jugant a tennis i a polo en el seu temps lliure.

## Carrera esportiva

Mentre estudiava a la universitat va disputar diversos torneigs de tennis i fins i tot va capitanejar l'equip de la universitat, però mai va aconseguir imposar-se en el campionat nacional.
Va destacar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1904 realitzats a Saint Louis (Estats Units), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en la competició de dobles masculins fent parella amb el seu amic Beals Wright. En els quatre partits que van disputar per endur-se el títol només van cedir un sol set. En aquests mateixos Jocs guanyà la medalla de bronze en la competició individual, ja que fou eliminat en semifinals per Robert LeRoy i en aquella edició no es disputava final de consolació per la medalla de bronze.

## Jocs Olímpics
### Individual

| Any | Campionat | Oponent | Resultat |
| 1904 | Jocs Olímpics, Saint Louis, Estats Units | | |

### Dobles

| Any | Campionat | Parella | Oponents | Resultat |
| 1904 | Jocs Olímpics, Saint Louis, Estats Units | Beals Wright | Alphonzo Bell Robert LeRoy | 6−4, 6−4 |

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Edgar Leonard». [Consulta: 12 setembre 2024].
* ↑ Edgar Welch Leonard, a Tennis Archives
# Signe igual

El signe igual (=) indica identitat de dues expressions i s'usa sobretot en matemàtiques. Durant molts segles va conviure amb altres abreviatures i expressions, com ae (aequalis, igual en llatí), una sageta o dos punts. S'usa regularment des del segle xvi, quan el matemàtic gal·lès Robert Recorde el va incorporar al seu llibre The Whetstone of Witte (1557).
En el codi wiki indica títols, per exemple a la Viquipèdia es fa servir en edició per separar seccions dins d'un article. S'afegeix el signe al davant i al darrere del títol de secció, tants iguals com nivells en la jerarquia d'organització del text, i el programari ho converteix automàticament en títols formatats.

## Bibliografia

* Cajori, Florian. A History of Mathematical Notations. Nova York: Dover (reprint), 1993. ISBN 0-486-67766-4. (anglès)
* Boyer, C. B.: A History of Mathematics, 2nd ed. rev. by Uta C. Merzbach. Nova York: Wiley, 1989 ISBN 0-471-09763-2 (1991 pbk ed. ISBN 0-471-54397-7) (anglès)

## Referències

* ↑ «Robert Recorde invents the equals sign».

## Vegeu també

* Igualtat (matemàtiques)
# Sankisa

Sankisa és una població del districte de Farrukhabad, a Uttar Pradesh, a 47 km de Farrukhabad (27° 20′ N, 79° 16′ E﻿ / ﻿27.333°N,79.267°E﻿ / 27.333; 79.267) que se suposa és el lloc on Buda, junt amb Brahma i Devraj Indra, van baixar del cel després de donar uns sermons a la seva mare. Al lloc hi ha un temple amb estàtua de Buda i un dedicat a Bisari Devi a més d'un pilar d'Asoka i un lingam de Xiva. Alexander Cuningham la identifica com la capital del país anomenat Sankasya per Fa Hian i Kapitha per Hiuen Tsiang. Les ruïnes a la població són localment conegudes com "el Fort"; les del temple de Bisari Debi són mig km al sud.

## Referències

* ↑ Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Saraikela (ciutat)

Saraikela (Saraikala, Seraikella i altres variants) és una ciutat i municipalitat de Jharkhand, capital del districte de Saraikela Kharsawan. Anteriorment fou part del districte de Pashchimi Singhbhum. Està situada a 22° 43′ N, 85° 57′ E﻿ / ﻿22.72°N,85.95°E﻿ / 22.72; 85.95 i consta al cens de 2001 amb una població de 12.260 habitants que eren 3.711 habitants el 1901, un segle abans. Fou la capital del principat de Saraikela.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Edifici Seida

L'edifici Seida és un edifici d'habitatges situat a l'avinguda de Sarrià, 130-152, al barri de les Tres Torres de Barcelona. Està catalogat com a bé amb elements d'interès (categoria C).

## Història

L'empresa automobilística Seida, companyia lligada a SEAT, va encarregar a principis dels anys 1960 a l'arquitecte Francesc Mitjans i Miró, la construcció d'una sèrie d'edificis on acollir per aquesta empresa, els tallers de reparació, el magatzem de vehicles, una benzinera i un edifici d'habitatges, en un solar de grans dimensions entre l'avinguda de Sarrià, la Ronda del General Mitre i el carrer de Ricardo Villa. El magatzem i taller, ara desapareguts, eren obra de l'arquitecte Josep Soteras i Mauri.

## Descripció

L'edifici d'habitatges, d'estil racionalista, està alineat amb l'avinguda de Sarrià, amb uns 130 metres de llargada, amb 6 caixes d'escala, de 7 plantes i àtic. Mitjans trenca la linealitat amb un conjunt de terrasses en voladís i amb un espai porticat a la planta baixa, que s'adapta al desnivell del carrer, variant la seva alçada, mentre que el primer forjat manté la horitzontal, evitant esglaonar l'edifici. Les terrasses estan alternades, conjugant les gelosies ceràmiques i les pèrgoles col·locades al portell a doble alçària. La façana posterior (que donava sobre el magatzem-taller de cotxes) s'organitza mitjançant cossos verticals individualitzats i amb una disposició denticular amb tancaments laterals massissos d'obra vista i estructura de formigó.

## Referències

* 1 2 de Oleza i Roncal, Jaume. Arquitectura a Sant Gervasi, Sarrià i Vallvidrera. Passejades pel patrimoni arquitectònic. Barcelona: Premsa Local El Jardí SCCL, 2023, p. 148. ISBN 978-84-09-55644-1.
* 1 2 «Edifici d'habitatges Seida». Catàleg de Patrimoni. Ajuntament de Barcelona.
# Llebre polar

La llebre polar (Lepus arcticus) és una espècie de llebre ben adaptada als hàbitats polars i muntanyosos. Anteriorment, se la considerava una subespècie de la llebre de les neus, però actualment se la reconeix com a espècie distinta.
Les llebres polars s'assemblen als conills, però tenen les orelles més curtes, poden alçar-se més i viure en llocs freds, a diferència dels conills. De vegades viatgen en grups, però en general són solitàries. La llebre àrtica pot córrer a una velocitat de fins a 60 quilòmetres per hora. Els seus depredadors són el llop àrtic, la guineu àrtica i l'ermini.

## Referències

* ↑ Entrada «Lepus arcticus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 24 febrer 2023].
Espècies vivents de lagomorfs :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Euarchontoglires :
Ochotonidae :
Leporidae :
Categoria :
# Helene Bergsholm

Helene Bergsholm (Førde, 20 de juliol de 1992) és una actriu noruega.

## Trajectòria

Bergsholm va estudiar a l'escola secundària Hafstad de Førde del 2008 al 2011, i el 2011 es va matricular al departament de fotografia de la universitat popular de Jæren. Més endavant es va llicenciar en direcció artística al Westerdals institutt film og medier d'Oslo. Durant la seva llicenciatura va assistir un semestre a l'Escola d'Arts Visuals de Nova York. El juny de 2016 es va matricular a la Kunsthøgskolen i Oslo.
Bergsholm va interpretar el paper protagonista a la pel·lícula Få meg på, for faen!, basada en la novel·la homònima d'Olaug Nilssen. Pel seu paper d'Alma, el 2012 va ser nominada al premi Amanda a la millor actriu femenina, competint contra Noomi Rapace. El 2013, durant el William and Mary Global Film Festival de Virgínia, Bergsholm va guanyar el premi Rising Young Talent. El 2015, va tenir un paper a la pel·lícula Hevn, dirigida per Kjersti B. Steinsbø i basada en la novel·la d'Ingvar Ambjørnsen Dukken i taket del 2001. Poc després, també va protagonitzar el curtmetratge Vi kan ikke hjelpe alle, dirigit per Nina Knag i basat en el conte homònim d'Ingvild H. Rishøi.

## Referències

* ↑ Helleve, Kjartan Norsk tidend, 3, 2011, pàg. 22 [Consulta: 2 maig 2023].
* ↑ Helleve, Kjartan Norsk tidend, 4, 2010, pàg. 6–7 [Consulta: 2 maig 2023].
* ↑ Longvastøl, Ivar. «Førde-jenter vann filmpris i New York» (en noruec), 29-04-2011. [Consulta: 9 febrer 2025].
* 1 2 Hope, Tora. «Helene tevlar mot Noomi Rapace» (en noruec nynorsk), 17-07-2012. [Consulta: 9 febrer 2025].
* ↑ «Disarming Exploration of Double Standard on Sex». The Atlanta Constitution [Atlanta, GA], 01-06-2012, p. D8.
* ↑ «It Isn't Easy Being Teen». The Fresno Bee [Fresno, CA], 08-06-2012, p. D14.
* ↑ Schenker, Andrew. «Review: Turn Me On, Dammit!» (en anglès americà), 25-03-2012. [Consulta: 9 febrer 2025].
* ↑ «'Turn Me On, Dammit!' From Norway». The New York Times, 29-03-2012.
* ↑ «Svekker Amandas omdømme». Dagsavisen, 20-06-2012.
* ↑ Studvest, 71, 28, 2015, pàg. 21 [Consulta: 2 maig 2023].
* ↑ «Knocking on Hevn's Door». Calgary Herald [Calgary, Alberta], 10-06-2016, p. D14.
* ↑ «Helene Bergsholm i ny kortfilm». Firda, 20-07-2017.
# Glacera de Mingyong

La glacera de Mingyong és una glacera del territori de Yunnan (Rep. Popular de la Xina). La glacera, a la frontera administrativa del Yunnan amb el Tibet, és un lloc sagrat dels pobles tibetans. Situada a 28.5° nord i a una alçada de 2,700 metres, la glacera és localitzada a la latitud i alçades més baixes de qualsevol altra glacera de la Xina. La glacera és alimentada pel gel i neu que baixen del Mont Meili o Mont Meili Snow (6,740 m). La glacera va retrocedir 200 metres els darrers quatre anys. Les glaceres dels territoris tibetans de la Xina estan retrocedint un 7 per cent anualment, mentre la línia dels arbres puja, degut a l'escalfament global.

## Referències

* ↑ October 2017, Natalie Belew20. «Mingyong Glacier Archives» (en anglès americà). [Consulta: 9 octubre 2020].
* ↑ Lauren, Miura. «A Sacred Glacier Disappears in China». Climate Change. The Nature Conservancy, 2007. Arxivat de l'original el 2007-09-30. [Consulta: 2 abril 2007].
* ↑ «Melting glacier impacts livelihoods». Reuters. [Consulta: 2 abril 2007].