OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Èinheris

En la mitologia norrena, els èinheris (plural d'èinheri; islandès modern: einherji, pl. einherjar) són els esperits dels guerrers que van morir durant la batalla. La paraula significa «guerrer destacat». La meitat d'ells és escortada des del camp de batalla per les valquíries fins a arribar a la fortalesa del Valhal·la. L'altra meitat va a parar a Sessrúmnir, la llar de Freia. Els Grimnismál ens descriuen la Valhǫll o Valhal·la i ens diu que té 540 portes i que per cada una d'aquestes hi poden passar 80 homes alhora, mostrant-nos així la mida de les seves sales i de la quantitat d'hostes que s'hi allotgen.
Cada dia, els èinheris es desperten quan canta el gall Gullinkambi, i marxen cap al camp de batalla d'Idavoll, al cor de l'Asgard, per lluitar l'un contra l'altre en un gegantí feliç combat a mort. A l'ocàs, quan molts d'ells han mort, resuciten miraculosament i tornen al Valhal·la, on Anðrimnir, el xef dels déus, els ha preparat un àpat amb la carn del Senglar Sæhrímnir, el qual reneix cada dia per tornar-lo a matar i així servir d'àpat cada dia, i de beguda beuen l'hidromel d'Heidrun, una cabra que s'alimenta de les fulles de l'Ígdrasil i que de les seves mamelles, en raja hidromel per tots. Els èinheris passen tot el vespre i tota la nit celebrant el banquet, servits per les valquíries, fins que cauen adormits per la beguda. Ells mai pateixen ressaca ni qualsevol efecte perjudicial d'embriagar-se cada dia.
Tots aquests anys d'entrenament fan dels èinheris són per preparar-se per al Ragnaroc. Esperen el dia que Odin els cridi per a fer-los lluitar al costat dels ansos contra les forces del Helheim, del Iotunheim i del Muspelheim.
# Breu

* Signes diacrítics
* accent
* accent agut ( ´ )
* accent agut doble ( ˝ )
* accent greu ( ˋ )
* breu ( ˘ )
* circumflex ( ˆ )
* anticircumflex / "hàtxek" ( ˇ )
* trenc ( ¸ )
* dièresi o trema ( ¨ )
* punt volat ( · )
* anunaasika / punt superior ( ˙ )
* anusvaara / punt inferior (  ̣ )
* croc / dấu hỏi (  ̉ )
* màcron ( ˉ )
* ogonek / "Croc polonés" ( ˛ )
* anell / kroužek ( ˚ )
* dàsia ( ʽ )
* psili (  ʼ )
* dièresi ( ¨ )
* Signes de puntuació i tipogràfics emprats com a diacrítics:
* apòstrof ( ’ )
* barra ( | )
* dos punts ( : )
* coma ( , )
* guionet ( ˗ )
* titlla ( ˜ )
* titlo (  ҃ )
El breu és un signe diacrític que es representa amb mitja circumferència que es col·loca sobre la vocal. Pot utilitzar-se per marcar:
* Brevetat: Marca que la vocal és breu, d'aquí el seu nom. L'origen d'aquest ús és llatí, però s'ha estès a altres llengües com el belarús. S'oposa al màcron.
* Distinció de fonemes: Canvia la pronunciació del so damunt del qual es posa, com al romanès.
* To: Marca inflexions tonals en algunes llengües asiàtiques, sobretot en combinació amb altres signes com l'accent.
Viccionari
# 1985 (pel·lícula)

1985 és una pel·lícula dramàtica estatunidenca de 2018 dirigida per Yen Tan i protagonitzada per Cory Michael Smith, Virginia Madsen, Michael Chiklis, Aidan Langford i Jamie Chung. La pel·lícula és una expansió d'un curtmetratge anterior del mateix nom que Tan va estrenar el 2016.

## Argument

Ambientada a Texas l'any 1985, la pel·lícula és protagonitzada per Cory Michael Smith com Adrian Lester, un home gai dins de l'armari que tornava a casa a Dallas després d'alguns anys vivint a la Nova York per acomiadar-se de la seva família, però sense revelar que s'està morint de sida. El repartiment també inclou Michael Chiklis i Virginia Madsen com els pares d'Adrian, Aidan Langford com el seu petit. el germà Andrew i Jamie Chung com la seva amiga de la infància Carly.

## Alliberament

La pel·lícula es va estrenar el març de 2018 a SXSW. Posteriorment es va projectar en diversos festivals de cinema LGBT i d'interès general, inclosa la gala d'obertura del Festival de Cinema Queer de Vancouver. El DVD i el llançament digital de la pel·lícula van ser el desembre de 2018. També va ser llançat al Regne Unit per Peccadillo Pictures i està previst que s'estreni a Austràlia, Nova Zelanda i Alemanya.

## Recepció

1985 va rebre diversos premis com el Gran Premi del Jurat a la SXSW Texas Competition, la millor pel·lícula del festival a Fire!! Mostra Internacional de Cinema Gai i Lesbià, el premi de l'audiència i el premi del jurat estudiantil al Champs-Élysées Film Festival de París, el Premi del Gran Jurat i el Premi al Millor Guió a l'Outfest Los Angeles LGBTQ Film Festival i els premis de: Millor llargmetratge, Millor guionista per Yen Tan, Millor actor per Cory Michael Smith, Millor actor secundari per Michael Chiklis, Millor actriu secundària per Jamie Chung al Festival Internacional de Cinema Queen Palm.

## Referències

* ↑ "'1985' Review: Yen Tan Revisits and Reinvents the AIDS Film, With Moving Results — SXSW". Indiewire, March 9, 2018.
* 1 2 "Film Review: '1985'". Variety, June 28, 2018.
* ↑ "'1985': Film Review | SXSW 2018". The Hollywood Reporter, March 9, 2018.
* ↑ "Yen Tan's moving 1985 opens 30th annual Vancouver Queer Film Festival". Vancouver Sun, August 8, 2018.
* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 1 gener 2019.
* ↑ «"And the winners is… Here the winning films of the 2018 edition of the FIRE !! Best Feature Film: 1985"». Arxivat de l'original el 6 abril 2019.
* ↑ “Prix du Public du Film Américain Indépendant : 1985 de Yen Tan.”

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a Filmaffinity
# Giorgio Anglesio

Giorgio Anglesio (Torí, 13 d'abril de 1922 - Rocca Canavese, 24 de juliol de 2007) va ser un tirador d'esgrima italià que va competir durant la dècada de 1950.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Melbourne, on guanyà la medalla d'or en al prova d'espasa per equips del programa d'esgrima.
En el seu palmarès també destaquen sis medalles d'or al Campionat del món d'esgrima entre les edicions de 1950 i 1957, així com una medalla de plata i una de bronze als Jocs del Mediterrani de 1955. El 1954 guanyà el campionat italià individual.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Giorgio Anglesio». [Consulta: 19 novembre 2023].
# Giovanni Aleotti

Giovanni Aleotti (Mirandola, 25 de maig de 1999) és un ciclista italià, professional des del 2021. Actualment corre a l'equip Bora-Hansgrohe. En el seu palmarès destaca el Sibiu Cycling Tour de 2021 i 2022 i la Volta a Eslovènia del 2024.

## Palmarès

* 2018
** 1r a la Vicenza-Bionde
* 2019
** 1r al Trofeu Edil C
** 1r a la Diexer Bergrennen
** 1r a la Coppa Città di San Daniele
* 2020
** Campió d'Itàlia en ruta sub-23
* 2021
** 1r al Sibiu Cycling Tour i vencedor d'una etapa
* 2022
** Sibiu Cycling Tour i vencedor de 2 etapes
* 2024
** 1r a la Volta a Eslovènia i vencedor d'una etapa

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2021. 80è de la classificació general
* 2022. 72è de la classificació general
* 2023. No surt (7a etapa)

## Referències

* ↑ Leonardo Metalli. «Ciclismo, Giovanni Aleotti: “Stimolante trovare Sagan alla Bora-hansgrohe. Il primo anno dovrò fare esperienza”» (en italià), 16-09-2020.
* ↑ «BORA - hansgrohe signs the talented Giovanni Aleotti, and extends with Matteo Fabbro». Bora-Hansgrohe. Denk Pro Cycling GmbH & Co. KG, 14-09-2020 [Consulta: 14 setembre 2020]. Arxivat 21 April 2021$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ «Ben Healy gana la última etapa del Tour de Eslovenia que se adjudica Giovanni Aleotti» (en spanish), 16-06-2024. [Consulta: 6 novembre 2024].

## Enllaços externs

* Giovanni Aleotti a ProCyclingStats
# Sajolida

La sajolida, saborija, sajoliva o herba d'olives (Satureja) és un gènere de plantes amb flor de la família de les labiades. Consta d'unes 30 espècies i són plantes natives de regions de clima temperat càlid, incloent-hi els Països Catalans, i poden ser plantes anuals o bé plantes perennes. Són plantes herbàcies o arbustives que arriben a fer 50 cm.
Són plantes aromàtiques abundoses a la regió mediterrània. La sajolida de jardí (Satureja hortensis) és una planta anual i conreada.
La sajolida silvestre o de bosc o herba de les olives, o senyorida (Satureja montana) és una planta de la família de les labiades. És una petita mata de 20 a 40 cm que només és llenyosa a la base. Les flors són blanques o violàcies i floreix d'agost a setembre. En les seves petites fulles hi ha glàndules amb essència. El seu sabor és una mica picant.
Satureja montana presenta diverses subespècies (ssp. montana, ssp. innota), aquestes dues principalment a l'interior de Catalunya i nord del País Valencià, i la subespècie obovata. Aquesta darrera és pròpiament "l'herba de les olives", i només es troba al centre i sud del País Valencià en contrades poc plujoses. Viu des del nivell de la mar fins als 1.000 metres, aproximadament. De distribució mundial exclusiva del nord del Mediterrani (no es troba a l'Àfrica.)

## Usos

Algunes espècies de sajolida s'han utilitzat tradicionalment per a adobar olives.
Per a adobar olives, primer es posen les olives en aigua una desena de dies, canviant l'aigua sovint, i després es posen amb aigua i sal i la sajolida.

## Taxonomia

N'hi ha unes 30 espècies:
* Satureja coerulea
* Satureja cuneifolia
* Satureja fruticosa - poniol
* Satureja hortensis - sajolida de jardí
* Satureja montana - sajolida silvestre, alfàbrega borda
* Satureja cuneifolia
* Satureja rumelica
* Satureja spicigera
* Satureja thymbra
* Satureja viminea

## Referències

* ↑ «Sajolida». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Informació al web de les plantes aromàtiques i medicinals de Catalunya Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine..
# Giovanni Gerbi

Giovanni Gerbi (Trincere, 20 de maig de 1885 - Asti, 6 de maig de 1955) va ser un ciclista italià, que va córrer entre 1902 i 1932, tot i algunes interrupcions. Era conegut com el Diable vermell perquè sempre anava vestit amb un mallot vermell.
El 1905 va guanyar la primera edició de la Volta a Llombardia. També guanyà altres clàssiques italianes de renom, com la Milà-Torí de 1903 i el Giro del Piemont de 1906, 1907 i 1908.

## Palmarès

* 1902
** 1r a la Coppa del Re
* 1903
** 1r a la Coppa del Re
** 1r a la Milà-Torí
** 1r a la Milà-Alessandria
** 1r a la Milà-Piacenza-Ginebra
** 1r al Circuit de Cremona
* 1904
** 1r al Gran Premio della Gazzetta dello Sport
* 1905
** Campió d'Itàlia de mig fons en pista
** 1r a la Volta a Llombardia
** 1r al Circuit d'Alessandria
** 1r a la Corsa Nazionale
* 1906
** 1r al Giro del Piemont
** 1r a la Brescia-Milà-Pallanza
** 1r a la Milà-Alessandria-Milà
** 1r a la Milà-Pontedecimo
** 1r a la Coppa Città di Savona
* 1907
** 1r al Giro del Piemont
** 1r a la Roma-Nàpols-Roma
** 1r a la Corsa Nazionale
** 1r al Gran Premio della Gazzetta dello Sport
** 1r a la Coppa Città di Savona
** 1r al Giro antiche province
** 1r a la Milà-Florència
* 1908
** 1r al Giro del Piemont
** 1r a la Roma-Nàpols-Roma i vencedor de 2 etapes
** 1r a la Corsa Nazionale
** 1r al Gran Premio della Gazzetta dello Sport
* 1909
** 1r a la Roma-Nàpols-Roma i vencedor d'una etapa
* 1911
** 1r a la Coppa Città di Savona
* 1913
** 1r al Giro delle due Province

### Resultats al Tour de França

* 1904. Abandona (2a etapa)
* 1906. Abandona (2a etapa)
* 1908. 20è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1909. Abandona (6a etapa)
* 1910. Abandona (1a etapa)
* 1911. 3r de la classificació general
* 1912. 3r de la classificació general (amb l'equip Gerbi i els companys Giovanni Rossignoli, Pierino Albini i Lauro Bordin)
* 1913. Abandona (2a etapa)
* 1914. Abandona (5a etapa)
* 1920. Abandona (4a etapa)
* 1926. Abandona (2a etapa)
* 1932. Abandona (8a etapa)

## Referències

* ↑ «GERBI Giovanni». [Consulta: 7 desembre 2024].
* 1 2 3 ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Giovanni GERBI» (en italià). [Consulta: 7 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa i biografia de Giovanni Gerbi a museociclismo.it (italià)
# Lats

El lats (nom letó; plural lati per als numerals del 2 al 9, latu per al 10 en endavant) fou la unitat monetària de Letònia fins a la substitució definitiva per l'euro a començament del 2014. El codi ISO 4217 era LVL i l'abreviació que normalment s'utilitzava era Ls. Se subdividia en 100 santīmi (plural de santīms, que prové del francès centime).

## Història

La primera vegada que es van emetre lats va ser el 1922 en substitució del ruble rus. El 1940, Letònia es va incorporar a la Unió Soviètica, sota el nom de República Socialista Soviètica de Letònia, i s'hi va reintroduir el ruble com a moneda oficial. El 1993, després de la caiguda de l'URSS, es va tornar a adoptar el lats. El lats letó ha estat reconegut com una de les 99 entrades del Cànon de la cultura letona.
El lats va entrar al mecanisme europeu de taxes de canvi II (en anglès ERM II) el 2 de maig del 2002, amb un canvi de 0,702804 LVL per EUR, que podia fluctuar entorn d'una banda del 15%, i es va fixar en aquesta quantitat inamovible el 9 de juliol del 2013. Va ser substituïda de forma definitiva per la moneda comuna europea l'1 de gener del 2014. En el moment de la seva substitució per l'euro, el lats era la quarta unitat monetària de valor més alt del món i la primera d'Europa.

## Monedes i bitllets

Emès pel Banc de Letònia (Latvijas Banka), en el moment de la seva substitució per l'euro en circulaven monedes d'1, 2, 5, 10, 20 i 50 santīmi i d'1 i 2 lati, i bitllets de 5, 10, 20, 50, 100 i 500 latu.

## Referències

* ↑ Eglitis, Aaron «Latvia Wins Final EU Approval to Become 18th Euro-Area State» (en anglès). Bloomberg.com, 09-07-2013.
* ↑ Drevina, Kristine; Laurinavicius, Kestutis; Tupits, Andres «Legal and Institutional Aspects of the Currency Changeover Following the Restoration of the Independence of the Baltic States» (en anglès). European Central Bank (ECB) Legal Working Paper No. 5 [Rochester, NY], 01-07-2007.
* ↑ Purs, Aldis; Plakans, Andrejs. Historical Dictionary of Latvia (en anglès). Rowman & Littlefield, 2017-05-02, p. 83. ISBN 978-1-5381-0221-3.
* ↑ «Latvian National Currency – the Lats» (en anglès americà). Latvijas Kultūras kanons. [Consulta: 22 maig 2022].

## Vegeu també

* Moneda de 5 lats

## Enllaços externs

* Latvijas Banka (Banc de Letònia, en letó i anglès)
# Gnetòfits

Els gnetòfits (Gnetophyta) són una divisió de gimnospermes. Inclou unes 70 espècies actuals en tres gèneres, Gnetum, Welwitschia i Ephedra.

## Característiques

La diferència principal entre els gnetòfits i altres gimnospermes és la presència de tràquees, un sistema de conductes que transporten aigua dins de la planta similars als que es troben a les angiospermes (Magnoliophyta). Per això, abans es pensava que els gnetòfits eren les gimnospermes més properes a les angiospermes, però estudis moleculars més recents han posat en dubte aquesta hipòtesi.
Gnetum té espècies habitualment llenyoses i enfiladisses que habiten en boscos tropicals. Tanmateix l'espècie més coneguda d'aquest gènere és un arbre, Gnetum gnemon, que té les llavors comestibles. Welwitschia comprèn una única espècie, Welwitschia mirabilis que creix només al desert de Namíbia i Angola. Les espècies del gènere Ephedra viuen a llocs secs principalment de l'hemisferi nord incloent-hi els Països Catalans.

## Taxonomia

La divisió Gnetophyta inclou tres gèneres actuals, cadascun únic en la seva família:
* Família Gnetaceae
** Gènere Gnetum
* Família Welwitschiaceae
** Gènere Welwitschia
* Família Ephedreceae
** Gènere Ephedra
Gnetum i Welwitschia divergeixen un de l'altre més recentment que no pas Ephedra.
En algunes classificacions les tres famílies estan ubicades en un sol ordre, Gnetales, però en d'altres cada família té el seu propi ordre (Gnetales, Welwitschiales i Ephedrales).

## Registre fòssil

El coneixement de fòssils de les gnetòfits s'ha incrementat des de 1980. Hi ha fòssils des del Permià, en el Triàsic, i el Juràssic hi podrien haver gnetòfits, però no és segur. A l'inici del Cretaci, ja es pot establir que llavors i pol·len pertanyen als gnetòfits.

## Referències

* 1 2 Peter R. Crane, Patrick Herendeen and Else Marie Friis «Fossils and plant phylogeny». American Journal of Botany, 91, 2004, pàg. 1683-1699. Arxivat de l'original el 2010-07-18. DOI: 10.3732/ajb.91.10.1683 [Consulta: 7 gener 2009]. Arxivat 2010-07-18 a Wayback Machine.
* ↑ Zi-Qiang Wang «A New Permian Gnetalean Cone as Fossil Evidence for Supporting Current Molecular Phylogeny». Annals of Botany, 94, 2, 2004, pàg. 281–288. DOI: 10.1093/aob/mch138. PMID: 15229124.
* 1 2 Catarina Rydin, Kaj Raunsgaard Pedersen, Peter R. Crane and Else Marie Friis «Former Diversity of Ephedra (Gnetales): Evidence from Early Cretaceous Seeds from Portugal and North America». Annals of Botany, 98, 1, 2006, pàg. 123-140. DOI: 10.1093/aob/mcl078. PMID: 16675607.
* Burleigh, J. G., and S. Mathews. 2004. Phylogenetic signal in nucleotide data from seed plants: implications for resolving the seed plant tree of life. American Journal of Botany 91: 1599-1613 (abstract Arxivat 2010-01-26 a Wayback Machine.)
* Gifford, Ernest M., Adriance S. Foster. 1989. Morphology and Evolution of Vascular Plants. Third edition. WH Freeman and Company, New York.
* Hilton, Jason, and Richard M. Bateman. 2006. Pteridosperms are the backbone of seed-plant phylogeny. Journal of the Torrey Botanical Society 133: 119-168 (abstract)
# Elena Gil González

Elena Gil González (Madrid, 1989) és un advocada, consultora i professora universitària, experta en Dret digital, privacitat i protecció de dades.
Va cursar la doble llicenciatura en Dret i Administració i Direcció d'Empreses (ADE) en la Universitat Carles III de Madrid. Després va cursar un curs de postgrau en Big Data en la Cambra de Comerç de Madrid i un altre postgrau en Estudis Internacionals en la Societat d'Estudis Internacionals.
Es va doctorar en la Universitat CEU San Pablo en 2021, sota la direcció doctoral de José Luis Piñar, catedràtic i ex director de l'Agència Espanyola de Protecció de Dades (AEPD), amb la tesi "L'interès legítim en el tractament de dades personals massives".
És col·laboradora amb El País i altres mitjans de comunicació, com a jurista experta en dret digital i protecció de dades.

## Referències

* ↑ «Elena Gil, accésit de Investigación de la Agencia Española de Protección de Datos por su libro “Big Data, Privacidad y Protección de Datos” | UC3M» (en castellà). [Consulta: 21 agost 2022].
* ↑ LexGoApp. «“Hay que formarse muy bien para desempeñar con garantías las funciones de un Delegado de Protección de Datos”// Entrevista a Elena Gil Gonzalez, jurista e investigadora en privacidad» (en castellà), 04-02-2019. [Consulta: 21 agost 2022].
* ↑ Colomé, Jordi Pérez. «Expertos en privacidad admiten que la crisis permite un uso excepcional de datos personales» (en castellà), 21-03-2020. [Consulta: 21 agost 2022].
* ↑ Big Data, privacidad y protección de datos | (en castellà).
# Sant Mateu (Miquel Àngel)

Sant Mateu és una obra escultórica en marbre de 2,61 metres d'alçada, que realizatda per Miquel Àngel la va deixar inacabada i que es troba a la Galleria dell'Accademia a Florència.
El 24 d'abril de1503 va signar el contracte l'escultor amb els cònsols de l'Art de la Llana, on es comprometia a realitzar dotze imatges dels apòstols per a Santa Maria del Fiore. Només va començar la de sant Mateu, ja que quan Giuliano della Rovere va ser triat papa amb el nom de Juli II, ho va cridar a Roma per a encarregar-li la realització del seu sepulcre, aquest encàrrec li va fer abandonar el projecte de Florència, el contracte del qual, va ser anul·lat el 18 de desembre de 1505.
L'escultura de sant Mateu inacabada, se sembla als esclaus, que més tard, va realitzar l'escultor per a la tomba de Juli II, sembla la figura sorgir de la pedra, carregada amb una gran emoció que a l'època de Miquel Àngel descrivien com "terribilità".

## Bibliografia

* Baldini, Umberto. Miguel Ángel: La Escultura. Editorial Teide, 1978. ISBN 84-307-8163-3.
* Hodson, Rupert. Miguel Ángel, escultor. Florencia, Gruppo Editoriale Faenza Editrice, 2000. ISBN 88-8138-044-7.

## Referències

* ↑ U. Baldini (1978) p. 104
* ↑ Hodson,R. (2000) pp.55-57
# Front Ampli (Xile)

El Front Ampli (acrònim: FA; en castellà, Frente Amplio) va ser una coalició política xilena formada per partits i moviments polítics d'esquerra, liberals igualitaris i ciutadans que es plantejaven superar la dicotomia del bipartidisme xilè, conformada per la Nova Majoria i Chile Vamos.
Fundada el 21 de gener de 2017, en formaven part Comunes, Convergència Social, Partit Liberal de Xile i Revolució Democràtica. El 19 d'abril de 2024 a causa d'una crisi interna en la coalició i els problemes en Revolució Democràtica es va iniciar el procés de fusió dels seus partits integrants, arribant-se a legalitzar com a partit l'1 de juliol de 2024.

## Resultats electorals
### Eleccions presidencials

| Any | Candidat | 1a volta | 1a volta | 2a volta | 2a volta | Resultat |
| Any | Candidat | Vots | % | Vots | % | Resultat |
| 2017 | Beatriz Sánchez | 1.336.161 | 20,27 / 100 | - | - | - |
| 2021 | Gabriel Boric | 1.814.777 | 25,83 / 100 | 4.620.890 | 55,89 / 100 | Electe |

### Eleccions parlamentàries

| Any | Diputats | Diputats | Diputats | Senadors | Senadors | Senadors |
| Any | Vots | % | Escons | Vots | % | Escons |
| 2017 | 988.909 | 16,5 / 100 | 20 / 155 | 184.168 | 11,07 / 100 | 1 / 43 |
| 2021 | 912.087 | 14,41 / 100 | 23 / 155 | 387.799 | 8,33 / 100 | 0 / 43 |

## Referències

* ↑ C. Carreño y M.J. Núñez. «Frente Amplio: 12 partidos de izquierda se reúnen hoy». La Tercera, 14-12-2016. [Consulta: 30 gener 2017].
* ↑ M. Segovia. «Jackson no le da piso a Guillier y adelanta el fracaso de la Nueva Mayoría: “No creo que una apuesta como esa vaya a resultar muy distinta a la actual”». El Mostrador, 31-01-2017. Arxivat de l'original el 2019-12-12. [Consulta: 31 gener 2017].
* ↑ Font: Tribunal Calificador de Elecciones de Chile.
# Front Democràtic (Xipre)

El Front Democràtic (en grec: Δημοκρατική Παράταξη, Dimokratiki Parataxi) és un partit polític centrista de Xipre.

## Història

El partit es va formar al 2018 després dels desacords amb el líder del Partit Democràtic, Nikolas Papadopoulos, pel que fa a l'enfocament que l'administració grecoxipriota hauria d'adoptar per resoldre el problema de Xipre. L'octubre del mateix any es va celebrar el Congrés Fundacional, en el qual es va presentar la Declaració Fundacional, els estatuts, el logotip i es va nomenar a Mario Karoyan com a president del partit.
A les eleccions europees de 2019 el Front va obtenir prop del 4%, insuficient per aconseguir representació al Parlament Europeu. Tanmateix, a les eleccions legislatives de 2021 va aconseguir el 6% i quatre diputats a la Cambra de Representants, amb el suport de partits minoritaris com la Xarxa Europea de Ciutadans o Cooperació de Forces Democràtiques, que s'integraria al partit al 2022. Durant la legislatura, el Front participaria del govern de coalició amb el Partit Democràtic i el Moviment per la Socialdemocràcia.
A les eleccions europees de 2024, el partit obtindria pitjors resultats que a les anteriors, amb només el 2% dels vots.

## Resultats electorals
### Cambra de Representants

| Any | Vots | Vots | Vots | Escons | Escons | Govern |
| Any | # | % | Pos. | Escons | ± | Govern |
| 2021 | 21,832 | 6.10 | 6è | 4 / 56 | Nou | Coalició |

### Parlament Europeu

| Any | Vots | Vots | Vots | Escons | Escons |
| Any | # | % | Pos. | Escons | ± |
| 2019 | 10,673 | 3.80 | 6è | 0 / 6 | Nou |
| 2024 | 7,988 | 2.17 | 8è | 0 / 6 | = |

## Referències

* ↑ «New party launched with promise to speak for real centrists - Cyprus Mail», 21-10-2018. Arxivat de l'original el 2018-10-21. [Consulta: 28 gener 2025].
* ↑ AlphaNewsLive. «Και επίσημα Δημοκρατική Παράταξη με σύνθημα "Νέα Αρχή" (ΒΙΝΤΕΟ&ΦΩΤΟ)», 21-10-2018. [Consulta: 28 gener 2025].
* ↑ AlphaNewsLive. «Δημοκρατική Παράταξη: Ξεκίνησε με αρχηγό τον Καρογιάν (ΒΙΝΤΕΟ)», 21-10-2018. [Consulta: 28 gener 2025].
* ↑ «Ευρωεκλογές 2019: Επίσημα Αποτελέσματα», 28-07-2019. Arxivat de l'original el 2019-07-28. [Consulta: 28 gener 2025].
* ↑ AlphaNewsLive. «Συνεργασία Δημοκρατικής Παράταξης με Ευρωπαϊκό Δίκτυο Πολιτών», 03-02-2021. [Consulta: 28 gener 2025].