OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Forces Democràtiques Unides

Les Forces Democràtiques Unides (en búlgar Обединени Демократични Сили o Obedineni demokratični sili, ODS) va ser una coalició política de Bulgària que va ser creada de cara a les eleccions legislatives búlgares de 1997, en les que fou la força més votada i el seu candidat, Ivan Kostov, fou nomenat primer ministre de Bulgària.
A les eleccions legislatives búlgares de 2001 va ser derrotada pel Moviment Nacional Simeó II, i va restar fora del govern de concentració que va dirigir l'ex rei Simeó II de Bulgària. Ivan Kostov va dimitir com a president després d'aquesta derrota. El govern de la FDU va patir en gran manera denúncies de corrupció i d'augment de l'atur després d'haver governat un difícil període de quatre anys. Amb temps Kostov es va mostrar cada cop més descontent amb el nou lideratge i la presidenta de l'UDF Nadezhda Mikhailov, qui va ser una ministre popular de Relacions Exteriors en el govern de Kostov. A les eleccions legislatives búlgares de 2005 va obtenir el 8,4% dels vots i 20 dels 240 escons. Per a les eleccions de 2009 es va dissoldre's i alguns dels seus membres formaren la Coalició Blava.

## Membres
### 1997

| Partit | Ideologia | Pos. | Afiliació |
| Unió de Forces Democràtiques | Conservadorisme | Centredreta | EPP |
| Partit Democràtic | Conservadorisme liberal | Centredreta | EPP |
| Unió Popular Agrària Búlgara | Agrarisme | Centredreta | N/D |
| Partit Socialdemòcrata Búlgar | Socioliberalisme | Centreesquerra | N/D |
| Partit Radical Democràtic | Liberalisme | Centredreta | N/D |

### 2001

| Partit | Ideologia | Pos. | Afiliació |
| Unió de Forces Democràtiques | Conservadorisme | Centredreta | EPP |
| Partit Democràtic | Conservadorisme liberal | Centredreta | EPP |
| Unió Popular Agrària | Agrarisme | Centredreta | N/D |
| Partit Socialdemòcrata Búlgar | Socioliberalisme | Centreesquerra | N/D |
| Partit Radical Democràtic | Liberalisme | Centredreta | N/D |
| Moviment Nacional pels Drets i Llibertats | Drets dels Turcs | Centredreta | N/D |
| Unió de Demòcrates Lliures | Liberalisme | Centredreta | N/D |

### 2005

| Partit | Ideologia | Pos. | Afiliació |
| Unió de Forces Democràtiques | Conservadorisme | Centredreta | EPP |
| Partit Democràtic | Conservadorisme liberal | Centredreta | EPP |
| Unió Popular Agrària Búlgara | Agrarisme | Centredreta | N/D |
| Moviment del Dia de Sant Jordi | Conservadorisme nacionalista | Centreesquerra | N/D |
| Partit Radical Democràtic | Liberalisme | Centredreta | N/D |
| Ordre, Legalitat, Justícia | Conservadorisme nacionalista | Centredreta | N/D |
| Moviment per un Model Públic d'Igualtat | Drets del poble romaní | Centredreta | N/D |

## Resultats electorals

| Any | Líder | Vots | % | Escons | +/- |
| 1997 | Ivan Kostov | 2,223,714 | 52.26 | 137 / 240 | Nou |
| 2001 | Ivan Kostov | 830,338 | 18.18 | 51 / 240 | 86 |
| 2005 | Nadezhda Mihaylova | 280,323 | 7.68 | 20 / 240 | 31 |

## Referències

* ↑ «1997 Parliamentary Elections». [Consulta: 8 febrer 2025].
* ↑ «2001 Parliamentary Elections». [Consulta: 8 febrer 2025].
* ↑ «Парламентарни Избори 2005», 10-05-2011. [Consulta: 8 febrer 2025].
# Cercopitec d'Allen

El cercopitec d'Allen (Allenopithecus nigroviridis) és una espècie de primat de la família dels cercopitècids que viu a la conca del riu Congo, concretament a la República del Congo i a l'oest de la República Democràtica del Congo.

## Referències

* Primate Specialist Group (1996). Cercopitec d'Allen. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 13 de gener de 2008 (en anglès).
# Bulbul verdós gràcil

El bulbul verdós gràcil (Eurillas gracilis) és una espècie d'ocell de la família dels picnonòtids (Pycnonotidae). Es troba a l'Àfrica occidental i central. Els seus hàbitats principals són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de les terres baixes i de l'estatge montà, els boscos de pantans, la sabana seca, les terres llaurades i les plantacions. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Bulbul verdós gràcil». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 setembre 2023 (català)
* ↑ «Bulbuls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 28 octubre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 614. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Grey Greenbul. Eurillas gracilis» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018. [Consulta: 11 setembre 2023].
# Graus de llibertat (estadística)

En estadística, graus de llibertat és un estimador del nombre de categories independents en un test particular o experiment estadístic. Es troben mitjançant la fórmula n-r, on n=nombre de subjectes en la mostra (també poden ser representats per k-r on k=nombre de grups, quan es realitzen operacions amb grups i no amb subjectes individuals) i r és el nombre de subjectes o grups estadísticament dependents.
Quan es tracta d'ajustar models estadístics a un conjunt de dades, els residus -expressats en forma de vector- es troben habitualment en un espai de menor dimensió que aquell en el qual es trobaven les dades originals. Els graus de llibertat de l'error els determina, precisament, el valor d'aquesta menor dimensió.
Un exemple aclareix el concepte. Suposem que
$X_{1},\dots ,X_{n}\,$ són variables aleatòries, cadascuna d'elles amb mitjana μ, i que
${\overline {X}}_{n}={X_{1}+\cdots +X_{n} \over n}$
és la "mitjana muestral". Llavors les quantitats
$X_{i}-{\overline {X}}_{n}\,$
són els residus, que poden ser considerats estimacions dels errors Xi − μ. La suma dels residus (a diferència de la suma dels errors, que no és coneguda) és necessàriament 0,
$\sum _{i=1}^{n}({X_{i}}-{\overline {X}}_{n})=\sum _{i=1}^{n}{X_{i}}-n{\overline {X}}_{n}={\overline {X}}_{n}-{\overline {X}}_{n}=0$
ja que existeixen variables amb valors superiors i inferiors a la mitjana muestral. Això també significa que els residus estan restringits a trobar-se en un espai de dimensió n-1 (en aquest exemple, en el cas general a n-r), ja que si es coneix el valor de n-1 d'aquests residus la determinació del valor del residu restant és immediata. Així, es diu que "l'error té n-1 graus de llibertat" (l'error té n-r graus de llibertat per al cas general).

## Referències

* ↑ «Degrees of Freedom». [Consulta: 9 octubre 2021].
* ↑ «Degrees of Freedom (df) (from Internet Glossary of Statistical Terms)». [Consulta: 9 octubre 2021].
# Hoby Zhang

Hoby Zhang, també conegut com Zhang Huibin (xinès simplificat: 张惠斌). ( Shantou - ) Fotògraf i director de cinema xinès.

## Biografia

Zhang Huibin va néixer a Shantou, província de Guangdong (Xina). Abans de la seva activitat com a cineasta va treballar de fotoperiodista i director de vídeo per al 南方都市报 (Southern Metropolis Daily) de Guangzhou (Canton).
Va iniciar la seva activitat en el cinema amb la direcció de diversos curtmetratges. El primer, 走神 (Wandering) del 2014 va ser nominat al millor film i el premi al millor actor ,en la 3a Exposició d'Art de Cinema Juvenil de Chongqing.
El seu primer llargmetratge 在少女花影下 (Within a Budding Grove) va obtenir molt ressò internacional amb presència en diversos festivals ; Va rebre el premi WIP Excellent Production Project al 12è Festival Internacional de Cinema de Pequín, va ser finalista a la millor pel·lícula en la Secció Oficial del 7è Premi de Cinema del Festival Internacional de Cinema de Malàisia, i Premi a la Millor Actriu, al 30è Festival Internacional de Cinema de Calcuta i el 23è Festival Internacional de Cinema de Dhaka. També va ser presentat a la Secció Oficial Panorama del Asian Film Festival Barcelona de 2024.
El film narra la història d'una noia cantonesa que recorre al xantatge de l’amant del seu pare com a mitjà per recaptar fons per al projecte cinematogràfic del seu xicot, provocant, sense voler, una batalla clandestina contra la seva pròpia mare. En aquesta història de la lluita d’una dona mil·lenària amb un complex d’Èdip actual, els secrets i les tensions es desvelen.

## Referències

* ↑ No hi ha dades publicades sobre la data de naixement
* 1 2 «张惠斌» (en xinès (Xina)). [Consulta: 19 gener 2025].
* ↑ «张惠斌» (en xinès (Xina)). [Consulta: 19 gener 2025].
* ↑ «Hoby Zhang and , listing of Hoby Zhang ,» (en anglès). [Consulta: 19 gener 2025].
* ↑ «Within a Budding Grove» (en anglès americà). [Consulta: 19 gener 2025].
* ↑ «Within a Budding Grove – Asian Film Festival Barcelona». [Consulta: 19 gener 2025].
# Carmí (color)

Carmí és el terme genèric per a un color vermell fosc. Es fa servir per a les descripcions de sang. En alguns sistemes, aquest color és considerat com color terciari, com barreja d'un color primari, el magenta, i d'un color secundari, el vermell ataronjat (magenta + groc). El nom deriva de la paraula àrab-persa kermes, que és el nom d'una baia vermella. S'anomena també color grana. És semblant al color carmesí però més clar i menys blavós.
Una mostra del color carmí:

## Usos

* Carmí és el color del colorant vermell àcid carmínic extret de la cotxinilla o altres insectes. S'usa des de l'edat de ferro en cosmètics, pintallavis i com E120 en la indústria alimentària per donar un color vermell als aliments, encara que se substitueix cada cop més per colorants sintètics més barats.
* Grana o carmí un dels colors del Futbol Club Barcelona.

## Vegeu també

* Llista de colors

## Referències

* ↑ DIEC
# Hoke

Hoke (València, 1996) és un raper valencià que ha aconseguit una gran influència dins de l'escena urbana espanyola. El seu estil, que fusiona rap i trap amb altres gèneres musicals, li ha permès destacar en una indústria competitiva.

## Biografia
### Primera etapa i col·laboracions a València

Hoke va començar a guanyar notorietat a l'escena musical valenciana durant els primers anys de la dècada del 2010. La seva col·laboració amb altres artistes de la ciutat, com Lucho i Louis Amoeba, va ser fonamental per establir-se com una figura destacada. Junts van conquerir la xarxa i van aconseguir crear una base de seguidors fidel gràcies a les seves influències compartides i el seu so únic).

### Carrera musical

L'àlbum BBO, publicat després de la seva consolidació a l'escena, va marcar un punt d'inflexió en la seva carrera. Aquest disc va establir un alt nivell de qualitat i va augmentar encara més la seva base de seguidors. Amb una lírica profunda i una producció de gran qualitat, BBO va ser una mostra del talent de Hoke per connectar emocionalment amb el seu públic. A partir d'aquest àlbum, va començar a ser reconegut com un dels líders de l'escena del rap espanyol.
El 2024, Hoke va llançar Tres Creus, el seu nou àlbum, que marca una clara evolució en la seva carrera. Aquest disc està dividit en dues parts, A i B, i presenta una sonoritat més madura i experimental. En Tres Creus, Hoke ha treballat amb una gran varietat de productors, incloent Nuviala, A. Dense, El Secreto, Gese Da O i altres, inclòs ell mateix. A més, el disc inclou col·laboracions amb artistes com Ébano, Ergo Pro, Quevedo i Morad, els quals aporten la seva pròpia personalitat a les cançons.

### Impacte i reconeixement

Hoke ha estat reconegut com una de les personalitats més influents dins del rap i la música urbana a Espanya. La seva capacitat per connectar amb el públic i la seva evolució musical constant li han permès mantenir-se rellevant en una indústria en contínua transformació. El seu enfocament innovador, juntament amb la seva autenticitat, fa que continuï sent una de les figures més destacades en l'escena del rap en espanyol.

## Referències

* 1 2 Fortuny, Ignasi. «El rap valenciano que derrotó al algoritmo» (en castellà). Levante. El Mercantil Valenciano, 28-11-2022. [Consulta: 20 desembre 2024].
* 1 2 «Hoke: plusmarquista del rap, heredero del espíritu olímpico» (en castellà). The Medizine, 09-08-2021. [Consulta: 20 desembre 2024].
* 1 2 Expósito Elías, Carlos. «La dupla Hoke y Lucho: cómo dos jóvenes valencianos conquistan Madrid» (en castellà). Urban Life, 12-02-2023. [Consulta: 20 desembre 2024].
* ↑ «Hoke - Tres Creus» (en castellà). Fleek Mag, 18-12-2024. [Consulta: 20 desembre 2024].
# Atlantic Airways

Atlantic Airways és una companyia aèria de les illes Fèroe amb seu a Sørvágur i utilitzant l'aeroport de Vágar com el centre dels seus vols. Va començar a operar el 28 de març de 1988. L'any 2012 l'aerolínia va anunciar una nova ruta de temporada entre Barcelona i les illes Fèroe amb freqüències setmanals.

## Destinacions

* Base
* Futur
* De temporada / Xàrter
* Ruta suprimida
| Ciutat | País | IATA | ICAO | Aeroport |
| Aalborg | Dinamarca | AAL | EKYT | Aalborg |
| Aarhus | Dinamarca | AAR | EKAH | Aarhus |
| Aberdeen | Regne Unit | ABZ | EGPD | Aberdeen |
| Barcelona | Espanya | BCN | LEBL | Barcelona |
| Bergen | Noruega | BGO | ENBR | Bergen |
| Billund | Dinamarca | BLL | EKBI | Billund |
| Copenhaguen | Dinamarca | CPH | EKCP | Copenhaguen |
| Vágar | Illes Fèroe | FAE | EKVG | Vágar |
| Londres | Regne Unit | LGW | EGKK | Londres-Gatwick |
| Londres | Regne Unit | STN | EGSS | Londres-Stansted |
| Narsarsuaq | Groenlàndia | UAK | BGBW | Narsarsuaq |
| Oslo | Noruega | OSL | ENGM | Oslo |
| Reykjavík | Islàndia | RKV | BIRK | Reykjavík |
| Stavanger | Noruega | SVG | ENZV | Stavanger |
| Estocolm | Suècia | ARN | ESSA | Estocolm |
| Sumburgh | Regne Unit | LSI | EGPB | Sumburgh |

## Referències

* ↑ Història de la companyia (anglès)
* 1 2 «Aena. Noves rutes 2012». Arxivat de l'original el 2013-07-18. [Consulta: 12 juliol 2012].
# Hoquei Club Alpicat

L'Hoquei Club Alpicat és un club esportiu d'Alpicat fundat l'any 2004 i dedicat a la pràctica de l'hoquei sobre patins. Disputa els seus partits com a local al Pavelló municipal d'esports Antoni Roure. La temporada 2023-2024, l'equip masculí va aconseguir ascendir a l'OK Lliga, la màxima categoria d'aquesta disciplina esportiva.

## Història
### Equip masculí

El Club va néixer l'any 2004 pel trasllat de la secció d'hoquei patins de l'històric club esportiu lleidatà del Sícoris Club al municipi d'Alpicat, amb una nova presidència i directiva.
La temporada 2008-2009 va aconseguir l'ascens a la categoria Primera Catalana, on va quedar segon la temporada 2011-2012 i va assolir l'ascens a Nacional Catalana. La temporada 2015-2016 va esdevenir campió de la Copa Generalitat guanyant al CP Taradell a la final disputada a Alpicat, guanyant també la Lliga Nacional Catalana, amb el conseqüent ascens a Primera Nacional espanyola. L'any 2024 va guanyar la Copa de la Princesa davant el CH Lloret a Vilafranca del Penedès i va ascendir a l'OK Lliga.

### Equip femení

La temporada 2016-2017 i 2017-2018, l'equip FEM16 van ser cinquenes de Catalunya. En paral·lel, la temporada 2017-2018, l'equip sénior femení van ser primeres a Segona Catalana i van aconseguir l'ascens a Primera Catalana, en una temporada on també van aconseguir guanyar la Copa Generalitat 2018.
La temporada 2021-2022, l'equip va aconseguir l'ascens a la màxima categoria estatal, l'OK Lliga, on malauradament tan sols hi van poder romandre una temporada.

## Palmarès
### Equip masculí

* Copa Generalitat: 2016
* Copa de la Princesa: 2024

### Equip femení

* Copa Generalitat: 2018

## Referències

* ↑ Bachiller Santos, David. «L'Hoquei Club Alpicat vol dos equips a la màxima categoria». La Manyana, 31-01-2024. [Consulta: 29 abril 2024].
* ↑ «L'hoquei d'Apicat estrena palmarès en una temporada que pot ser històrica». Segre, 21-03-2024. [Consulta: 29 abril 2024].
* 1 2 «Imatges de la celebració de l’ascens a l’OK Lliga d’hoquei de l’Alpicat». Segre, 28-04-2024. [Consulta: 29 abril 2024].
* ↑ «Hoquei Club Alpicat». [Consulta: 28 maig 2018].
* ↑ «L'HC Alpicat campió de la Copa Generalitat d'hoquei». Arxivat de l'original el 2018-06-14. [Consulta: 7 maig 2018].
* ↑ «HC Alpicat Campio Nacional Catalana 15-16», 21-05-2016. [Consulta: 7 maig 2018].
* ↑ «L’HC Alpicat aixeca la Copa de la Princesa». La Manyana, 18-03-2024. [Consulta: 18 març 2024].
* ↑ «El CH Palau es proclama nou campió de Catalunya d'hoquei patins en categoría Fem16 a Salt». FCP.
* ↑ «Final Campionat de Catalunya FEM16 CH Mataró Cerdanyola CH». Federació Catalana de Patinatge, 07-05-2018. [Consulta: 23 maig 2018].
* ↑ «L'Alpicat i el SHUM Maçanet, campions de la Copa de la Lliga femenina i la Copa de la Lliga de 1a Catalana». FCP.
* ↑ Guiu, Sergi. «L'Hoquei Club Alpicat ja té tancada una incorporació i espera realitzar-ne una segona» (en castellà). UA1, 23-06-2022. [Consulta: 26 juny 2022].
* ↑ «El descens de dos històrics de l'OK Lliga - 09 maig 2023». L'Esportiu. [Consulta: 18 març 2024].

## Enllaços externs

* Hoquei Club Alpicat - Lloc web oficial
# Horst Tüller

Horst Tüller (Wuppertal, 5 de febrer de 1931 - 4 de juny de 2001) va ser un ciclista alemany que fou professional entre 1957 i 1964. Entre 1955 i 1957 va competir sota la bandera de la RDA, sent un dels pocs esportistes alemanys que va passar de competir per la RFA a la RDA.
Com a ciclista amateur va prendre part en els Jocs Olímpics de Melbourne de 1956, en què guanyà una medalla una medalla de bronze en la cursa en ruta per equips, junt a Gustav-Adolf Schur i Reinhold Pommer.

## Palmarès

* 1951
** 1r a la Rund um Düren
* 1954
** 1r a la Colònia-Schuld-Frechen
* 1955
** Campió de la RDA en ruta
** 1r a la Rund um Sebnitz
* 1956
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics de Melbourne en ruta per equips
* 1957
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Egipte
* 1958
** 1r a Colònia

### Resultats al Tour de França

* 1958. 58è de la classificació general
* 1960. Abandona (14a etapa)

## Referències

* 1 2 «TÜLLER Horst». [Consulta: 9 desembre 2024].
* 1 2 «Olympedia – Horst Tüller». [Consulta: 9 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa de Horst Tüller a sitiodeciclismo.net
# Piano (dinàmica)

Piano és un terme utilitzat en música per a indicar una determinada intensitat en el so, és a dir, un determinat matís. És una paraula italiana que significa suau i la seva abreviatura és p.
La intensitat que indica piano és major que la que indica pianissimo i menor que la que indica mezzopiano. En les partitures apareix sempre de manera abreujada, sempre sota el pentagrama i precisament sota la nota musical on comença aquesta dinàmica.
L'obra se segueix tocant piano des d'aquest punt des d'ara, fins que aparegui un nou indicador de dinàmica o un asterisc. La utilització d'aquests matisos es generalitza a partir del classicisme (segona meitat del segle xviii) amb el propòsit que l'intèrpret assolís una execució més propera a la idea del compositor.

## Enllaços externs

* Fonaments de la música: una introducció amena a l'acústica musical
Viccionari
# St Chamond (tanc)

El St Chamond va ser el segon tanc pesat francès de la Primera Guerra Mundial.
A causa d'un disseny no gaire adequat, la guerra va acabar abans que fos substituït per tancs pesats britànics.

## Desenvolupament

En un principi, el tanc Saint Chamond es va construir per ser idèntic al Schneider CA. A principis de 1916, el prototip definitu d'aquest últim ja estava preparat per la venda a l'Exèrcit. Private Pierre Lescure va dissenyar el buc. El Tinent Fouché va augmentar la suspensió per millorar la capacitat de travessar trinxeres. D'aquesta manera el prototip del Schneider es va anomenar Tracteur A - no per raons de seguretat, sinó que ningú sabia en realitat com anomenar aquests vehicles; la paraula char encara no s'utilitzava en els tancs francesos. Això no obstant, Eugène Brillié, el dissenyador en cap de la Schneider Company, va millorar aquest prototip. Va inventar un disseny amb un xassís més petit amb les mateixes possibilitats de travessar trinxeres amb un pes menor.
Mentre en Brillié va començar a dissenyar el segon prototip (basat en el treball anterior, el Schneider CA-1), el competidor principal del Schneider, el fabricant d'armes "Forges et Acieries de la Marine et Homecourt à Saint Chamond", va ordenar la creació de 400 tancs del nou disseny. Primer, es va voler construir un tanc semblant al Schneider. Això no obstant, Brillié va refusar deixar la seva patent del disseny del Schneider gratuïta perquè sí que ho sigui el de Saint Chamond. Però l'empresa, no tenia els documents relatius amb el prototip Schneider, i va haver de basar-se amb el del Tracteur A. Aquest va ser una de les raons perquè les dues empreses van començar a distanciar-se.
Un dels directors tècnics del Saint Chamond era l'Émile Rimailho, un oficial d'artilleria que estava descontent pels beneficis escassos que havia rebut per ajudar a dissenyar el famós canó Mle 1897 75 mm com també el canó Mle 1904 155 mm. Després que Emile Rimailho s'unís a l'empresa de Saint Chamond, ja va dissenyar un canó de 75 mm que era similar al canó Mle 1897 75 mm que havia codissenyat amb Ste Claire Deville.

## Referències

* ↑ Alain Gougaud, "L'Aube de la gloire; Les automitrailleuses et les chars français pendant la Grande Guerre", 1987, OCEBUR (Guides Muller). ISBN 2-904255-02-8

## Bibliografia

* Steven J. Zaloga, French Tanks of World War 1, 2010, Osprey Publishing, ISBN 978-1-84603-513-5.
* Lieutenant-colonel P.Malmassari, "Les chars de la Grande Guerre", 2009, 14–18. Le Magazine de la Grande Guerre. ISSN 1627-6612.
* Ralph E. Jones et al., The Fighting Tanks from 1916 to 1933, first published in 1933 and re-issued in 1969 by We, Inc. Publishers.
* Francois Vauvillier, French and Armoured Vehicles 1914–1940, 2014, Histoire et Collections-Paris, ISBN 978-2-35250-322-4.

## Vegeu també

Chars-francais.net Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine. (francès)
* Saumur Tank Museum Arxivat 2009-06-06 a Wayback Machine.
* St. Chamond tank @ 5 Star General site
# How to Train Your Dragon (pel·lícula de 2025)

How to Train Your Dragon és una pel·lícula de fantasia estatunidenca escrita, coproduïda i dirigida per Dean DeBlois. Es tracta d'un remake en imatge real de la pel·lícula d'animació homònima de DreamWorks Animation del 2010, que es va basar en la novel·la homònima del 2003 de Cressida Cowell. La pel·lícula és protagonitzada per Mason Thames, Nico Parker, Nick Frost, Julian Dennison, Gabriel Howell, Bronwyn James, Harry Trevaldwyn, Ruth Codd, Peter Serafinowicz i Murray McArthur, amb Gerard Butler repetint el seu paper d'Estoic el Vast de les pel·lícules d'animació.
El febrer de 2023 es van anunciar els plans per a un remake d'acció en directe de Com Ensinistrar Un Drac, amb DeBlois com guinista, director i productor, després d'haver treballat anteriorment a la trilogia de pel·lícules d'animació, mentre que John Powell, que també va treballar a la trilogia original tornaria per compondre la partitura de la pel·lícula. Thames i Parker es van unir al repartiment el maig de 2023, amb un càsting addicional revelat el gener de 2024. El rodatge va començar a finals d'aquell mes a Belfast, Irlanda del Nord i va acabar al maig.
Produïda per Marc Platt Productions i DreamWorks Pictures, la pel·lícula s'estrenarà als cinemes el 13 de juny de 2025.

## Referències

* 1 2 Kit, Borys. «‘How to Train Your Dragon’ Live-Action Movie in the Works from Dean DeBlois, Universal» (en anglès americà), 15-02-2023. [Consulta: 21 novembre 2024].
* 1 2 Kit, Borys. «‘How to Train Your Dragon’ Live-Action Remake Finds Its Hiccup and Astrid» (en anglès americà), 30-05-2023. [Consulta: 21 novembre 2024].
* ↑ Kroll, Justin. «Gerard Butler Reprising ‘How To Train Your Dragon’ Role In Universal’s Live-Action Adaptation» (en anglès americà), 05-01-2024. [Consulta: 21 novembre 2024].
* 1 2 D'Alessandro, Anthony. «‘How To Train Your Dragon’ Live-Action Pic Expands Cast» (en anglès americà), 24-01-2024. [Consulta: 21 novembre 2024].
* ↑ «John Powell to Score Dean DeBlois' ‘How to Train Your Dragon’ Live-Action Film Adaptation | Film Music Reporter» (en anglès americà). [Consulta: 21 novembre 2024].
# Verat d'ull gros

El bis, el bísol (viso o vísol), la cavalla, el verat d'ull gros, dit gallimó quan és jove(Scomber colias) és una espècie de peix de la família dels escòmbrids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a l'oceà Atlàntic.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)