OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Itxaso Atutxa Atutxa

Itxaso Atutxa Atutxa (Bilbao, 19 de juny de 1967) és una política espanyola pertanyent al Partit Nacionalista Basc (EAJ-PNB).

## Trajectòria política

Llicenciada en Filologia per la Universitat de Deusto, Atutxa és filla de Javier Atutxa, històric dirigent del PNB que va formar part de la generació que va fer de nexe entre els dirigents que venien de la clandestinitat durant la dictadura franquista i la generació de dirigents penebistes encapçalada per Iñigo Urkullu i Andoni Ortuzar. A causa d'això, la seva vinculació amb el PNB es va produir a una edat primerenca i va començar a militar a EGI, les joventuts del PNB, a l'edat de setze anys.
En l'àmbit institucional ha estat tinent d'alcalde de Zeberio, la localitat on resideix, i entre 1995 i 2009 va formar part del consell de direcció d'Emakunde (Institut Basc de la Dona) per designació del Parlament Basc.
Des de 2013 presideix el Bizkai Buru Batzar, òrgan executiu de direcció del PNB a Biscaia, cosa que la va convertir en la primera dona a ocupar aquest càrrec. Va ser novament reelegida per les bases del partit el 2017 i 2020.
Atutxa està casada amb Aitor Esteban, portaveu del PNB al Congrés dels Diputats.

## Referències

* 1 2 EFE. «Itxaso Atutxa, la mujer con más poder en la historia del PNV» (en castellà), 21-02-2013. [Consulta: 22 abril 2024].
* ↑ Ormazabal, Mikel. «El PNV apuesta por la continuidad en la renovación de sus ejecutivas territoriales» (en castellà), 28-11-2020. [Consulta: 22 abril 2024].
* ↑ «Una mujer, Itxaso Atutxa, preside por primera vez el BBB del PNV» (en castellà). El Mundo. [Consulta: 22 abril 2024].
# Dorcopsulus

Dorcopsulus és un gènere de marsupial de la família dels macropòdids. Conté les espècies següents:
* Ualabi boscà de Macleay (Dorcopsulus macleayi)
* Ualabi boscà petit (Dorcopsulus vanheurni)

## Referències

* ↑ Groves, Colin. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, pàg. 62. ISBN 0-801-88221-4. (anglès)
Espècies vivents de diprotodonts :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subordre Vombatiformes :
Subordre Phalangeriformes (continua més avall) :
Subordre Phalangeriformes (continua més amunt) :
Subordre Macropodiformes (continua més avall) :
Subordre Macropodiformes (continua més amunt) :
# Post scriptum

Post scriptum és una expressió llatina que significa «després d'escrit», abreujat PS. S'empra per a afegir contingut no rellevant al peu un text, un cop s'ha donat aquest per acabat. És una alternativa per no corregir o refer tot el text. També ha esdevingut un procediment literari.
Pot ser intercanviable amb la postdata (PD, ‘després de la data’), però aquesta se sol reservar a les addicions al final d'una lletra quan han estat fets amb posterioritat a la data consignada al document.
Quan els escrits es feien a mà o a màquina d'escriure, l'economia podia ser un motiu suficient en molts casos. Avui dia, amb els sistemes digitals és molt fàcil modificar el cos d'un text, i actualment el principal motiu que hi ha és conservar la forma original de l'escrit, sense afegir cap mena de dada o argument. També es fa servir quan l'autor desitja incloure alguna informació no relacionada directament amb l'assumpte principal del missatge. Són coneguts, en aquest context, els «PS» de Vicent Partal al peu dels seus articles d'opinió editorials al diari VilaWeb.

## Referències

* ↑ «Post scriptum». Llibre d’estil de la Universitat de Barcelona.. Universitat de Barcelona, 28-09-2018. [Consulta: 27 novembre 2022].
* ↑ Partal, Vicent. «Ara sí que tot és molt més clar, finalment». VilaWeb, 10-10-2018. [Consulta: 27 novembre 2022].
# Bagatel·les, Op. 126 (Beethoven)

Les sis Bagatel·les, Op. 126, de Ludwig van Beethoven, foren compostes els anys 1823-1824 i estan dedicades al seu germà Nikolaus Johann (1776–1848). Foren publicades més tard, el 1825. Una bagatel·la, segons l'ús de Beethoven, és una espècie de breu peça de caràcter.(OED 2001; Kennedy and Kennedy 2007)

## Obra

Beethoven va escriure al seu editor Schott i li va comentar que el seu Op. 126 «són probablement del millor que he compost». El conjunt es compon de sis obres breus, amb les següents característiques:
* Andante con moto, Cantabile i compiacevole, sol major, 3/4
* Allegro, sol menor, 2/4
* Andante, Cantabile e grazioso, mi bemoll major, 3/4
* Presto, si menor, 2/2
* Quasi allegretto, sol major, 6/8
* Presto, 2/2, seguida de, Andante amabile e con moto, mi bemoll major, 3/8
En els comentaris en la Introducció de la seva edició de les obres, Otto von Irmer apunta que Beethoven volia que les sis bagatel·les fossin tocades en l'ordre establert, com una sola obra, almenys en la mesura en què això pot ser inferit a partir d'una anotació marginal que Beethoven va fer en el manuscrit: "Ciclus von Kleinigkeiten" (cicle de peces petites). Lewis Lockwood suggereix una altra raó per considerar el treball com una unitat en lloc d'una col·lecció: a partir de la segona bagatel·la, les tonalitats de les peces cauen en una successió regular descendent de terceres majors, un patró que Lockwood també percep en la Simfonia «Heroica» i el Quartet de corda, Op. 127.
Maurice J. I. Brown, en el Grove Dictionary, diu que les bagatel·les «són completament típiques del seu compositor i mostren afinitats amb la resta d'obres instrumentals escrites en el mateix període». Algunes de les aquestes possibles afinitats són: la núm. 1 comparteix l'expressió tersa, el·líptica del primer moviment de la Sonata per a piano, Op. 101; la núm. 3 comparteix l'estil de l'elaboració aguda d'una melodia lenta en compàs ternari, vist en el moviment lent de la Sonata «Hammerklavier»; i l'última bagatel·la comença amb un caòtic passatge que recorda l'obertura de l'últim moviment de la Novena Simfonia.

## Vegeu també

* Bagatel·les, Op. 33
* Bagatel·les, Op. 119

## Referències

* ↑ Morris, Edmund. Beethoven: The Universal Composer. New York: Atlas Books / HarperCollins, 2005. ISBN 0-06-075974-7
* 1 2 B. Levy (1988, 555–557)
* ↑ Edmund_Morris_(writer) Morris, Edmund]. Beethoven: The Universal Composer. New York: Atlas Books / HarperCollins, 2005. ISBN 0-06-075974-7
* ↑ von Irmer (1975, 7)
* ↑ Lockwood (2005, 398)

## Bibliografia

* B. Levy, David "Notes", segona sèrie, vol. 44, núm. 3 (Març,1988) pp. 555-557.
* Grove Dictionary of Music and Musicians, edició online, article "Bagatelle". Article de Maurice J. E. Brown. Copyright 2008, Oxford University Press.
* Lockwood, Lewis (2005) Beethoven: The Music and the Life. W. W. Norton.
* von Irmer, Otto (1975) (ed.) Beethoven: Klavierstücke. G. Henle Verlag, Múnic.

## Enllaços externs

* Una anàlisi visual de les Bagatel·les
# Horst Meyer

Horst Meyer (Hamburg, 20 de juny de 1941 - Lanzarote, 24 de gener de 2020) fou un remer alemany que va competir durant la dècada de 1960.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Tòquio, on va guanyar la medalla de plata en la prova del vuit amb timoner del programa de rem. Quatre anys més tard, als Jocs de Ciutat de Mèxic, guanyà la medalla d'or en la mateixa prova. El 1972 fou un dels encarregats de dur la bandera olímpica en la cerimònia inaugural dels Jocs de Munic.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or al Campionat del món de rem, el 1962 i 1966 i quatre medalles d'or al Campionat d'Europa de rem, entre les edicions del 1963 i 1967. També guanyà set campionats d'Alemanya del vuit amb timoner, entre 1962 i 1968.

## Referències

* ↑ Horst Meyer's obituary Arxivat 2023-06-27 a Wayback Machine. (alemany)
* 1 2 3 «Olympedia – Horst Meyer». [Consulta: 18 abril 2024].
* ↑ «World Rowing - Horst MEYER» (en anglès). Arxivat de l'original el 2024-12-01. [Consulta: 18 abril 2024].
# Frederica de Württemberg (duquessa d'Oldenburg)

Frederica de Württemberg, duquessa d'Oldenburg (Treptow 1765 - Viena 1785) va ser duquessa de Württemberg amb el tractament d'altesa reial quan contragué núpcies amb el gran duc Pere I d'Oldenburg.

## Família

Nascuda a Treptow, a la històrica regió de Brandenburg, el dia 27 de juliol de 1765 essent filla del duc Frederic II Eugeni de Württemberg i de la marcgravina Frederica de Brandenburg-Schwedt. Per via paterna era net del duc Carles I Alexandre de Württemberg i de la princesa Maria Augusta de Thurn und Taxis; mentre que per via materna ho era del marcgravi Frederic Guillem de Brandenburg-Schwedt i de la princesa Sofia Dorotea de Prússia.
El dia 26 de juny de 1781 contragué matrimoni amb qui esdevindria gran duc Pere I d'Oldenburg, fill del duc Jordi Lluís d'Oldenburg i de la princesa Sofia de Schleswig-Holstein-Sondenburg-Beck, al Castell d'Etupes a Montbéliard. La parella tingué dos fills:
* SAR el gran duc August I d'Oldenburg, nat a Rastede el 1783 i mort a Oldenburg el 1853. Es casà en primeres núpcies el 1817 amb la princesa Adelaida d'Anhalt-Bernburg-Schaumburg-Hoym a Schaumburg. En segones núpcies el 1825 a Schaumburg amb la princesa Ida d'Anhalt-Bernburg-Schaumburg-Hoym. I, el 1831 a Viena amb la princesa Cecília de Suècia.
* SA el duc Jordi d'Oldenburg, nat a Oldenburg el 1784 i mort a Twer el 1812. Es casà a Sant Petersburg el 1809 amb la gran duquessa Catetrina de Rússia.
Frederica morí a Viena el dia 24 de novembre de 1785 als vint anys.

## Referències

* 1 2 Lundy, Darryl. «The Peerage: Friederike Herzogin von Württemberg». [Consulta: 16 desembre 2009].
# Liberal Democràcia d'Eslovènia

Liberal Democràcia d'Eslovènia o LDS (eslovè: Liberalna demokracija Slovenije) és un partit polític socioliberal d'Eslovènia. Durant 1992 i 2004 va ser un dels principals partits dels país.
El 1990, el conegut sociòleg, filòsof i crític cultural Slavoj Žižek fou candidat del LDS per a la presidència d'Eslovènia.
A les eleccions europees LDS obtingué 21,9% dels vots, que li proporcionaren dos escons al Parlament Europeu dels 7 que li corresponen a Eslovènia.
La LDS formà part de les coalicions governants a Eslovènia de 1992 a 2004, amb una interrupció de pocs mesos el 2000. El primer cap de govern del LDS fou Janez Drnovšek, qui esdevingué President d'Eslovènia el 2002 i fou succeït per Anton Rop, aleshores Ministre de Finances.
A les eleccions del 2004, el partit patí una considerable pèrdua de vots. El 2005, tenia 23 escons (22,8%) al Državni zbor i era la segona força parlamentària en oposició al govern de Janez Janša. Això va continuar a les eleccions de 2008, on es van veure reduïts al 5,21% dels vots i 5 escons.

## Resultats electorals
### Assemblea Nacional

| Any | Vots | % | Escons | +/– | Pos. | Govern |
| 1990 | 156,843 | 14.5 | 12 / 80 | 12 | 2n | Oposició |
| 1992 | 278,851 | 23.5 | 22 / 90 | 10 | 1r | Coalició |
| 1996 | 278,883 | 27.0 | 25 / 90 | 3 | 1r | Coalició |
| 2000 | 390,306 | 36.3 | 34 / 90 | 9 | 1r | Coalició |
| 2004 | 220,848 | 22.8 | 23 / 90 | 11 | 2n | Oposició |
| 2008 | 54,771 | 5.2 | 5 / 90 | 18 | 7è | Coalició |
| 2011 | 16,268 | 1.5 | 0 / 90 | 5 | 9è | Extraparlamentari |

### Parlament Europeu

| Any | Vots | % | Escons | +/- | Grup PE |
| 2004 | En coalició amb DeSUS | En coalició amb DeSUS | 2 / 7 | Nou | ALDE |
| 2009 | 53,212 | 11.48 | 1 / 7 | 1 | ALDE |
| 2014 | No es presenten | No es presenten | No es presenten | No es presenten | No es presenten |

## Presidents

* Jožef Školč (1990-1992)
* Janez Drnovšek (1992-2002)
* Anton Rop (2002-2005)
* Jelko Kacin (2005-2007)
* Katarina Kresal (2007-2011)
* Iztok Podbregar (2012−2013)
* Tone Anderlič (2013−Present)

## Enllaços externs

* Pàgina de la LDS (eslovè)
# Lida Gustava Heymann

Lida Gustava Heymann (15 de març de 1868 - 31 de juliol de 1943) va ser una feminista, pacifista i activista pels drets de les dones alemanya.
Juntament amb la seva parella Anita Augspurg va ser una de les figures més destacades del moviment de dones burgeses, i també amb Helene Stöcker fou una de les caps de fila del feminisme alemany de principis del segle XX. Va estar, entre altres coses, al capdavant de la Verband Fortschrittlicher Frauenvereine ("Associació de grups de dones").

## Biografia

Va ser cofundadora del moviment abolicionista a Alemanya. En aquest paper va entrar en conflicte amb la llei, ja que va protestar pel tractament de les prostitutes i va demanar l'abolició de la regulació estatal per a elles. Heymann volia "ajudar les dones a alliberar-se de la dominació masculina". Amb la seva gran herència va establir un centre de dones, oferint àpats, una guarderia i assessorament. També va fundar un institut coeducatiu i associacions professionals per a dones empleades i treballadores del teatre.
El 1902 va fundar conjuntament (amb Anita Augspurg) la primera Verein für Frauenstimmrecht ("Societat per al sufragi femení") alemanya. Juntament amb Augspurg, va publicar el diari Frau im Staat ("Dones a l'Estat") de 1919 a 1933. Aquest diari presentava les posicions pacifistes, feministes i democràtiques sobre diversos temes.
El 1923 Heymann, Ellen Ammann, i Augspurg van demanar que l'austríac Adolf Hitler fos expulsat d'Alemanya. Quan Hitler va prendre el poder el 1933, totes dues estaven fora del país; no van tornar. Els seus béns van ser confiscats i es van establir a Suïssa. Heymann va morir el 1943 i va ser enterrada al cementiri de Fluntern.

## Notes

* ↑ "Abolicionista" en aquest context es refereix a l'abolició de la prostitució. L'estat alemany permetia, i regulava, la prostitució en aquella època.

## Referències

* ↑ «Forum Le Monde en Guerre - Société des nations». [Consulta: 21 abril 2024]..
* ↑ Steven Potter. «Lida Gustava Heymann (1868-1943)» (en anglès). Towards Emancipation? Women in Modern European History: A Digital Exhibition & Encyclopedia. [Consulta: 6 novembre 2023].
* ↑ Mittermaier, Susanne «Ellen Ammann: Mutiger Kampf gegen Hitler». Traunsteiner Tagblatt, 15-12-2012.
* ↑ (alemany) Friedhof Fluntern - Gräber von prominenten Verstorbenen Arxivat 2015-10-01 a Wayback Machine. PDF

## Bibliografia

* Anne-Laure Briatte-Peters, « Citoyennes sous tutelle : le mouvement féministe « radical » », dins L’Allemagne wilhelmienne, Berna, Peter Lang, 2013, 461 p. ISBN 978-3034312097
* Anne-Laure Briatte-Peters, La fabrique des intellectuelles : Minna Cauer, Anita Augspurg et Lida Gustava Heymann, Presses universitaires du Septentrion, 2013

## Enllaços externs

* Dones, pau i activisme transnacional, història i política (2015)
# Loch

Un loch és una extensió d'aigua; es pot tractar d'un llac (loch d'aigua dolça) o d'un braç de mar semblant a un fiord, un estuari, o una badia (loch de mar).

## Terminologia

El mot loch no es troba més que a les illes Britàniques i més particularment a les regions de cultura celta com Escòcia i Irlanda. Al Nord d'Anglaterra i a Irlanda, el terme emprat és generalment lough. Un petit llac també s'anomena lochan (a Escòcia) o lochán (a Irlanda).
Loch és un mot procedent del gaèlic i es troba doncs a les llengües d'aquesta família: gaèlic escocès, irlandès, manx. L'anglès i l'scots han pres igualment la paraula, que es dedica a la majoria dels llacs d'Escòcia així com a nombrosos braços de mar del nord i de l'oest d'Escòcia.
A Escòcia, no existeix més que un lloc que comporti emprar el mot llac: el llac de Menteith provenint d'una anglització de l'escocès Laich o Menteith.

## Els diferents tipus de lochs

Els lochs poden prendre totes les formes però són generalment allargats, ja que les aigües ocupen depressions formades pel pas de les glaceres durant la darrera glaciació. Sovint estan situats a valls glacials, les glens, de les que el fons és ocupat per un llac o un braç de mar.
Els lochs escocesos més cèlebres són sens dubte el Loch Ness, el Loch Awe, el Loch Lomond i el Loch Tay, però n'existeixen centenars. Els lochs de mar, igualment nombrosos, comprenen per exemple el Loch Long, el Loch Fyne, el Loch Linnhe i el Loch Eriboll.
# Northrop YF-17

El Northrop YF-17 (amb el sobrenom no oficial de "Cobra") va ser un prototip de caça lleuger dissenyat per al programa d'avaluació tecnològica Lightweight Fighter (LWF) de la USAF. El LWF va ser creat a causa del fet que avions com el F-15 Eagle eren massa grans i cars per dur a terme algunes tasques de combat. El YF-17 va ser la culminació d'una llarga producció de dissenys de Northrop, començant amb el N-102 Fang el 1956 i continuant amb la família del F-5.
Tot i que va perdre la competició en el programa LWF contra l'F-16, l'YF-17 fou seleccionat per a la nova especificació VFAX. Amb unes dimensions més grans, el F/A-18 Hornet va ser elegit posteriorment per la U.S.Navy i l'U.S.Marine Corps per substituir l'LTV A-7 Corsair II i l'F-4 Phantom II, i complementar l'F-14 Tomcat que era més car. Aquest disseny de caça petit i lleuger va evolucionar fins al Boeing F/A-18E/F Super Hornet, que té unes dimensions similars al F-15 original. El Super Hornet ha substituït l'F-14 en l'inventari de l'U.S. Navy, i duu a terme totes les tasques dels avions de combat de la Marina d'atac a caces, tancs i guerra electrònica.

## Referències

* ↑ Jenkins, Dennis R. F/A-18 Hornet: A Navy Success Story. New York: McGraw-Hill, 2000. ISBN 0-07-140037-0
# Hotel Porta Fira

L'Hotel Porta Fira és un gratacel desconstructivista situat a plaça d'Europa de l'Hospitalet de Llobregat.

## Història i descripció

Projectat pels arquitectes Toyō Itō i Fermín Vázquez (b720) i completat el 2010, té 28 pisos (dos dels quals soterrats) i una alçada de 113 m. És al costat de la Torre Realia BCN, dels mateixos arquitectes, i amb la que comparteix el sòcol. Destaca per les corbes de la façana, feta de tubs d'alumini i pintada de vermell que dialoguen amb l'estructura vermella i sinuosa de la façana de la torre Realia.
L'any 2010 va ser guardonat amb el premi Emporis Skyscraper Award al millor gratacel del món, per sobre del Burj Khalifa, que va acabar segon; destacà per la seva estètica i integració urbanística. Pertany a la cadena Hoteles Santos.

## Vegeu també

* Llista de gratacels del Barcelonès

## Referències

* ↑ «Hotel Porta Fira». Emporis. Arxivat de l'original el 06-07-2012.
* 1 2 3 «El Hotel Porta Fira de Barcelona, premio de arquitectura al mejor rascacielos del mundo». rtve, 26-07-2011.
* 1 2 «Torres Fira». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
* 1 2 «El Hotel Porta Fira es elegido como el mejor rascacielos del mundo». Expansión, 02-08-2011.

## Enllaços externs

* «Torres Fira». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Mosquiter d'ulleres de Whistler

El mosquiter d'ulleres de Whistler (Phylloscopus whistleri) és una espècie d'ocell de la família dels fil·loscòpids (Phylloscopidae). Es troba a Bhutan, Xina, l'Índia, Myanmar, Nepal i Pakistan. Els seus hàbitats principals són els boscos temperats i les àrees forestals fortament degradades. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.
L'epitet específic whistleri fa referència al policia indi i naturalista Hugh Whistler (1889-1943).

## Referències

* 1 2 «Mosquiter d'ulleres de Whistler». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 setembre 2023 (català)
* ↑ «Bushtits, leaf warblers, reed warblers» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 16 octubre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 625. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Whistler's Warbler. Phylloscopus whistleri» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 11 setembre 2023].
# Mosquiter d'ulleres familiar

El mosquiter d'ulleres familiar (Phylloscopus intermedius) és una espècie d'ocell de la família dels fil·loscòpids (Phylloscopidae). Es troba a Bangadesh, Bhutan, Xina, l'Índia, Laos, Myanmar, Nepal i Vietnam. Els seus hàbitats principals són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de les terres baixes i de l'estatge montà. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Mosquiter d'ulleres familiar». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 setembre 2023 (català)
* ↑ «Bushtits, leaf warblers, reed warblers» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 16 octubre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 624. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «White-spectacled Warbler. Phylloscopus intermedius» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018. [Consulta: 11 setembre 2023].
# Mosquiter de Biak

El mosquiter de Biak (Phylloscopus misoriensis) és una espècie d'ocell de la família dels fil·loscòpids (Phylloscopidae). És endèmic de l'illa de Biak, a Indonèsia. Els seus hàbitats principals són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de les terres baixes i de l'estatge montà. El seu estat de conservació es considera gairebé amenaçat.

## Referències

* ↑ «Mosquiter de Biak». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 setembre 2023 (català)
* ↑ «Bushtits, leaf warblers, reed warblers» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 16 octubre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 627. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Biak Leaf-warbler. Phylloscopus misoriensis» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2022. [Consulta: 11 setembre 2023].
# Estat elèctric

Estat elèctric (títol original en anglès, The Electric State) és una pel·lícula d'aventures i ciència-ficció dirigida per Anthony i Joe Russo i escrita per Christopher Markus i Stephen McFeely, inspirada en la novel·la gràfica del mateix nom de Simon Stålenhag. La pel·lícula compta amb un repartiment que inclou Millie Bobby Brown, Chris Pratt, Ke Huy Quan, Jason Alexander, Woody Harrelson, Anthony Mackie, Brian Cox, Jenny Slate, Giancarlo Esposito i Stanley Tucci. S'ha doblat i subtitulat al català.
Es va estrenar a Netflix el 14 de març de 2025.

## Premissa

Ambientada en un 1994 alternatiu, un robot s'acosta a una noia que diu conèixer el seu germà desaparegut i, amb ell, es proposa trobar-lo.

## Repartiment

* Millie Bobby Brown com a Michelle
* Chris Pratt com a Keats
* Ke Huy Quan com a Dr. Amherst
* Stanley Tucci com a Ethan Skate
* Woody Norman com a Christopher, germà de la Michelle
* Martin Klebba com a Herman
* Giancarlo Esposito com a Coronel Marshall Bradbury
* Jason Alexander com a Ted
* Woody Harrelson com a Mr. Peanut
* Anthony Mackie com a Herman
* Brian Cox com a Popfly
* Jenny Slate com a Penny Pal
* Alan Tudyk com a Cosmo
* Billy Bob Thornton
* Hank Azaria com a Perplexo
* Colman Domingo com a Wolfe
* Rob Gronkowski com a Blitz
* Billy Gardell com a Garbage Bot

## Referències

* ↑ «Estado eléctrico». Goita què fan, ara!. [Consulta: 15 març 2025].
* ↑ «Chris Pratt and Millie Bobby Brown Traverse a Robot-Filled Post-Apocalypse in First Trailer for Netflix’s ‘The Electric State’» (en anglès). The Wrap, 17-10-2024.

## Enllaços externs

* Tràiler en català
# Juncaginàcies

Juncaginàcia, Juncaginàcies o Juncaginaceae és una família de plantes amb flors.
Es creu que la família inclou quatre gèneres amb unes dotze espècies que es troben en zones de clima fred o temperat tant de l'hemisferi nord com de l'hemisferi sud.
El gènere més conegut és Triglochin.

## Enllaços externs

* Juncaginaceae Arxivat 2007-01-03 a Wayback Machine. in L. Watson and M.J. Dallwitz (1992 onwards). The families of flowering plants Arxivat 2007-01-03 a Wayback Machine.: descriptions, illustrations, identification, information retrieval. Version: 9th March 2006. http://delta-intkey.com Arxivat 2007-01-03 a Wayback Machine.
* Juncaginaceae in the Flora of North America
* links at CSDL, Texas Arxivat 2007-03-02 a Wayback Machine.