OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Escoftàlmids

Els escoftàlmids (Scophthalmidae) són una família de peixos teleostis, de l'ordre dels pleuronectiformes. Són peixos plans.
Viuen a l'Atlàntic Nord, Mar Bàltica, Mar Mediterrània i Mar Negra. Tenen un cert interès comercial.

## Morfologia

* Talla: la màxima és assolida pel rèmol empetxinat (Psetta maxima) que pot arribar a 1 m.
* Tenen la cara ocular al costat esquerre.
* El cos és oval i allargat però, en alguns casos, pot ésser romboïdal.
* Les escames, o són absents o es troben modificades.
* La línia lateral és present als dos costats.
* La boca és terminal i grossa, amb la mandíbula inferior prominent.

## Taxonomia

* Gènere Lepidorhombus (Günther, 1862)
** Palaia bruixa (Lepidorhombus boscii) (Risso, 1810)
** Bruixa sense taques (Lepidorhombus whiffiagonis) (Walbaum, 1792)
* Gènere Phrynorhombus** Palaia misèries (Phrynorhombus regius) (Bonnaterre, 1788)
* Gènere Psetta (Swainson, 1839)
** Rèvola (Psetta maxima) (Linnaeus, 1758)
*** Psetta maxima maeotica (Pallas, 1814)
*** Psetta maxima maxima (Linnaeus, 1758)
* Gènere Scophthalmus (Rafinesque, 1810)
** Rèmol atlàntic d'arena (Scophthalmus aquosus) (Mitchill, 1815)
** Scophthalmus maeoticus (Pallas, 1814)
** Rèmol (Scophthalmus rhombus) (Linnaeus, 1758)
* Gènere Zeugopterus (Gottsche, 1835)
** Zeugopterus norvegicus
** Zeugopterus punctatus
** Zeugopterus regius

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Mas Ferrà, Xavier i Canyelles Ferrà, Xavier: Peixos de les Illes Balears. Editorial Moll, Palma, maig del 2000. Manuals d'Introducció a la Naturalesa, 13. ISBN 84-273-6013-4. Plana 262.
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ NCBI (anglès)

## Enllaços externs

* ICTIMED Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
# Farmer's Party

El Farmer's Party (FP) fou un partit polític de l'Estat Lliure d'Irlanda que fou actiu entre 1922 i 1932, que es proposava la defensa dels petits propietaris agraris irlandesos .
Durant els anys 1920 va facilitar la tasca de govern del Cumann na nGaedhael, encara que algunes vegades va intentar plantejar una oposició juntament amb el Partit de la Lliga Nacional.
Després de les eleccions al Dáil Éireann de 1927 bona part del seu electoral va preferir donar suport al Fianna Fáil, cosa que l'aproparia encara més al Cumann na nGaedhael. A les eleccions al Dáil Éireann de 1932 va obtenir 3 escons, i juntament amb alguns independents formà el Partit Nacional de Centre, amb el que es presentà a les eleccions al Dáil Éireann de 1933. Posteriorment fou un dels partits que ajudaria a la formació del Fine Gael. No apareixeria un altre partit agrari fins al 1938, quan es creà el Clann na Talmhan.

## Resultats electorals
### Eleccions legislatives

| Any | Líder | Vots | % | Pos. | Escons | ± | Govern |
| 1922 | Denis Gorey | 48,718 | 7.8% | 4t | 7 / 128 | Nou | Oposició |
| 1923 | Denis Gorey | 127,184 | 12.1% | 3r | 15 / 153 | 8 | Oposició |
| 1927 (I) | Michael Heffernan | 101,955 | 8.9% | 4t | 11 / 153 | 4 | Supor extern |
| 1927 (II) | Michael Heffernan | 74,626 | 6.4% | =4t | 6 / 153 | 5 | Suport extern |
| 1932 | | 22,899 | 1.8% | =4t | 3 / 153 | 3 | Oposició |

## Referències

* ↑ Manning, Maurice. Irish political parties: an introduction. Londres: Gill and Macmillan, 1972. ISBN 978-0-7171-0536-6.
# Fatima Tihihit

Fatima Banou (en amazic:ⴼⴰⵟⵉⵎⴰ ⴱⴰⵏⵓ; Tamanar, 1969), també coneguda com Raissa Tihihit Mzzin, és una cantant amazic que ho fa en taixelhit.

## Trajectòria

Fatima Banou va néixer l'any 1969 a Tamanar, a prop d'Essaouira, al Marroc, en una família amb 7 fills: 3 germans i 3 germanes. Es va veure obligada pels seus pares a casar-se als 8 anys. Més endavant, es va divorciar i es va casar amb el seu cosí, matrimoni que també es va acabar, i als 15 anys ja era mare soltera de la seva filla.
Raissa Fatima Tihihit va començar la seva carrera musical el 1983. El 1986, va formar el seu propi grup i va col·laborar amb músics famosos com Omar Wahrouch i Ait Bounsir. Fatima Tihihit també és actriu i ha participat en diverses sèries i pel·lícules de la televisió marroquina.

## Referències

* ↑ Guisser, Salima. «Fatima Tihihit: «Quand on ne passe pas par une école, il est difficile de continuer dans le domaine !»» (en francès), 30-12-2016. [Consulta: 4 març 2024].
* ↑ «Biography of Raissa Haja Fatima Tihihit Mzin (French).». Arxivat de l'original el 2018-08-24. [Consulta: 4 març 2024].
# Unió per la Majoria Presidencial de Djibouti

La Unió per la Majoria Presidencial de Djibouti (Union pour la Majorité Presidentialle) és una coalició de partits polítics de Djibouti que dona suport al president Ismail Omar Guelleh. Es va formar per les eleccions del 2003, amb la unió del Reagrupament Popular pel Progrés (RPP), el Front per la Restauració de la Unitat i la Democràcia (FRUD), el Partit Nacional Democràtic (PND) i el Partit Popular Social Democràtic (PPSD), i va donar suport al president Guelleh a les eleccions presidencials del 2005. El 2008, a les eleccions generals, va obtenir una gran majoria d'escons.
La coalició utilitza una bandera groga amb el seu emblema al centre.

## Referències

* ↑ Lansford, Tom. Political Handbook of the World 2018-2019 (en anglès). CQ Press, 2019-03-19, p. 2021. ISBN 978-1-5443-2711-2.
* ↑ «Djibouti - Political Party flags». www.crwflags.com. [Consulta: 17 setembre 2017].
* ↑ OECD; Bank, African Development; Africa, United Nations Economic Commission for. African Economic Outlook 2009 Country Notes: Volumes 1 and 2: Country Notes: Volumes 1 and 2 (en anglès). OECD Publishing, 2009-12-04, p. 223. ISBN 978-92-64-07618-1.
# Balistes vetula

Balistes vetula és un peix teleosti de la família dels balístids i de l'ordre dels tetraodontiformes.

## Morfologia

Pot arribar als 60 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de l'Atlàntic oriental (des de Cap Verd i les Açores fins a Angola) i de l'Atlàntic occidental (des del Canadà fins a Massachusetts, i des del nord del Golf de Mèxic fins al sud-est del Brasil).

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Oldsum

Oldsum (frisó septentrional Olersem) és un dels municipis de l'illa de Föhr (Illes Frisones) que forma part del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Föhr-Amrum, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein. Segons el cens de 2022 te una població de 561 habitants.

## Geografia

El municipi d'Oldsum consta dels tres llogarets d'Oldsum, Klintum (Klantem) i Toftum (Taftem), que s'estenen per uns dos quilòmetres per la carretera principal. Està situat a uns dos quilòmetres de la costa occidental de l'illa, la costa nord és només una mica més a prop. Oldsum limita amb Süderende al sud, Dunsum al sud-oest i Alkersum i Midlum a l'est.

## Història

El lloc va ser registrat per primera vegada el 1463 com a Ulnersum. Durant el segle xvii, Oldsum era una vila important de caçadors de balenes. Un dels baleners de més èxit, Matthias Petersen (nascut el 1632) hi vivia. En la seva vida, va ser capaç de capturar 373 balenes, i la seva tomba encara es pot visitar al cementiri de l'església de Sant Laurentii a Süderende.
Com a part de Westerland Föhr, Oldsum pertanyia als enclavaments reials de Dinamarca i, per tant, va ser part directa de la corona danesa, mentre que Osterland Föhr pertanyia al ducat de Slesvig. Només quan Dinamarca va perdre Schleswig davant Prússia en la Guerra dels Ducats, Oldsum es va convertir en una part de Slesvig-Holstein.

## Referències

* ↑ «Schleswig-Holstein (Germany): Cities and Communes in Counties - Population Statistics, Charts and Map». citypopulation.de. [Consulta: 15 març 2025].

## Enllaços externs

* Oldsum
# Pòssum de la mel

El pòssum de la mel (Tarsipes rostratus) és un minúscul marsupial australià que només pesa 7-11 grams en el cas del mascle i 8-16 en el cas de la femella; aproximadament la meitat del que pesa un ratolí. La seva longitud corporal és de 6,5-9 cm. La seva longevitat mitjana és d'entre un i dos anys.

## Referències

* ↑ Entrada «Tarsipes rostratus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
Espècies vivents de diprotodonts :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subordre Vombatiformes :
Subordre Phalangeriformes (continua més avall) :
Subordre Phalangeriformes (continua més amunt) :
Subordre Macropodiformes (continua més avall) :
Subordre Macropodiformes (continua més amunt) :
# Federació Política Reformada

Federació Política Reformista (Reformatorische Politieke Federatie, RPF) fou un partit polític neerlandès fundat el 1975 per tres grups de cristians ortodoxos: el protestant Partit Antirevolucionari (ARP), la Unió Nacional Evangèlica i diversos comitès electorals independents. Es tracta d'un partit d'inspiració bíblica, i es diferencia del Partit Polític Reformat i de la Unió Política Reformada per petites diferències d'interpretació teològica. Reben el suport de l'Església Cristiana Reformada i de l'Església Holandesa Reformada, amb cert ressò a Zelanda, Voluwe i Overijssel. Defensen una monarquia neerlandesa forta i s'oposen radicalment a l'avortament, l'eutanàsia i el matrimoni homosexual. Alhora, defensen forta intervenció estatal en economia i política mediambiental.
Els fundadors refusaren integrar-se a la Crida Demòcrata Cristiana a causa de la unió del Partit Popular Catòlic. Intentà unir tots els partits protestants ortodoxos com la Unió Política Reformada (GPV) i el Partit Polític Reformat (SGP). A les eleccions de 1977 no assolí cap escó, però a les de 1981 va obtenir dos escons al parlament. Entre 1981 i 2002 va tenir entre un i tres escons, així com algun senador, i sempre va romandre a l'oposició. El 1985 un dels seus diputats va marxar del partit i creà Antirevolucionaris 1985, però no va obtenir representació parlamentària.
El 1996 el seu cap Leen van Dijke fou criticat públicament per les organitzacions gais neerlandeses per haver afirmat a Nieuwe Revu que ser homosexual era pitjor que ser lladre. Des de 1998 treballà conjuntament amb la Unió Política Reformada, de manera que el 2000 es van fusionar en la Unió Cristiana, que es presentà per primer cop a les eleccions de 2002 i va obtenir 5 escons.

## Resultats electorals
### Cambra de Representants

| Any | Líder | Vots | Vots | Escons | +/- | Govern |
| Any | Líder | No. | % | Escons | +/- | Govern |
| 1977 | Jan Rietkerk | 53,220 | 0.64 | 0 / 150 | Nou | Oposició |
| 1981 | Meindert Leerling | 108,364 | 1.25 | 2 / 150 | 2 | Oposició |
| 1982 | Meindert Leerling | 124,235 | 1.51 | 2 / 150 | = | Oposició |
| 1986 | Meindert Leerling | 83,582 | 0.91 | 1 / 150 | 1 | Oposició |
| 1989 | Meindert Leerling | 85,231 | 0.96 | 1 / 150 | = | Oposició |
| 1994 | Leen van Dijke | 158,705 | 1.77 | 3 / 150 | 2 | Oposició |
| 1998 | Leen van Dijke | 174,593 | 2.03 | 3 / 150 | = | Oposició |

### Senat

| Any | Vots | Vots | Escons | +/- |
| Any | No. | % | Escons | +/- |
| 1983 | | | 1 / 75 | Nou |
| 1986 | | | 1 / 75 | = |
| 1987 | | | 1 / 75 | = |
| 1991 | | | 1 / 75 | = |
| 1995 | | | 1 / 75 | = |
# Felicitat Duce Ripollés

Felicitat Duce Ripollés (Barcelona, 7 de març de 1909 - Barcelona, 6 de febrer de 2000) va ser una modista referent en l'ensenyament del disseny de moda, creadora del Mètode Feli de patronatge, i fundadora al 1928 de l'Escola de Disseny i Moda Felicitat Duce, més tard escola LCI Barcelona.
Nascuda al barri de Gràcia de Barcelona, va aconseguir una beca per estudiar costura a dotze anys, i va aprendre l'ofici dels millors modistes del moment. Treballant de dependenta va entendre que calia produir en massa perquè les classes populars poguessin vestir com les adinerades que tenien un sastre propi. El 1928 va fundar a Gràcia una innovadora escola taller de moda, amb un mètode propi de patronatge. Va ser pionera en els cursos a distància i com a influenciadora va fer un programa de ràdio parlant de costura o col·laborant amb productores de cinema per fer els vestuaris i va publicar un llibre amb el seu sistema Feli.
Mor a Barcelona el 6 de febrer de 2000 a l'edat de 92 anys.

## Referències

* 1 2 «esquela de Felicidad Duce Ripollés». La Vanguardia, 08-02-2000, pàg. 32.
* 1 2 «Felicidad Duce: un referent de l'ensenyament de moda», 09-02-2023. [Consulta: 17 febrer 2023].
* ↑ Hierro, María Pilar Queralt del. Tal como eramos: Las niñas que fuimos y… las mujeres que somos (en castellà). EDAF, 2016-11-25. ISBN 978-84-414-3714-2.
# Escleroteràpia

Escleroteràpia (del grec skleros, que significa « dur ' ) és un procediment utilitzat per tractar malformacions vasculars i també malformacions del sistema limfàtic. S'injecta una droga als vasos, fent-los estrenyir. En adults, l'escleroteràpia s'utilitza sovint per tractar aranyes vasculars, petites varius, hemorroides i hidroceles,.

## Història

El primer intent d'escleroteràpia reportat és el de D.Zollikofer a Suïssa, el 1682, que va injectar un àcid en una vena per provocar la formació d'un trombe. Debout i Cassaignaic informen de tractar amb èxit les venes varicoses injectant perclorat de ferro el 1853. Desgranges, el 1854, va curar 16 cas de varius injectant iode i taní a les venes. Això té lloc uns 12 ans després de la probable aparició del despreniment de la gran vena safena el 1844 per Madelung. No obstant això, a causa de l'elevada taxa d'efectes secundaris dels fàrmacs utilitzats en aquell moment, l'escleroteràpia va ser pràcticament abandonada el 1894.
El treball en productes esclerosants alternatius va continuar a principis del segle xx . En aquella època es va provar l'àcid carbòlic i el perclorat de mercuri i, tot i que van mostrar algun efecte en l'obliteració de les varius, els efectes secundaris van provocar el seu abandonament. El professor Sicard i altres metges francesos desenvolupen l'ús del carbonat de sodi, després del salicilat de sodi durant i després de la Primera Guerra Mundial. La quinina també s'utilitza amb cert èxit. En el moment de la publicació del seu llibre l'any 1929, Coppleson va defensar l'ús del salicilat de sodi o quinina com les millors opcions d'esclerosants.

## Referències

* ↑ Beiko, Darren T.; Kim, Dennis; Morales, Alvaro «Aspiration and sclerotherapy versus hydrocelectomy for treatment of hydroceles». Urology, 61, 4, 4-2003, pàg. 708–712. DOI: 10.1016/s0090-4295(02)02430-5. ISSN: 1527-9995. PMID: 12670550 [Consulta: 14 abril 2022]..
* ↑ Fink, Mitchell P. ACS Surgery: Principles and Practice (en anglès). B C Decker, 2007. ISBN 978-1-55009-399-5. .
* 1 2 Goldman, Mitchel P. «Treatment of varicose and telangiectatic leg veins: double-blind prospective comparative trial between aethoxyskerol and sotradecol». Dermatologic Surgery: Official Publication for American Society for Dermatologic Surgery [et Al.], 28, 1, 1-2002, pàg. 52–55. DOI: 10.1046/j.1524-4725.2002.01190.x. ISSN: 1076-0512. PMID: 11991271 [Consulta: 14 abril 2022]..
* 1 2 Fegan's Compression Sclerotherapy for Varicose Veins (en anglès). Springer London Ltd, 2003, p. 100. ISBN 978-1447134756. .
* 1 2 3 CATTELL, RICHARD B. «The Injection Treatment of Varicose Veins». New England Journal of Medicine, 200, 3, 17-01-1929, pàg. 123–126. DOI: 10.1056/NEJM192901172000312. ISSN: 0028-4793 [Consulta: 14 abril 2022].
# Casa Antoni Codina

La casa Antoni Codina és un edifici situat als carrers de la Ciutat i del Cometa de Barcelona. Com que no està catalogat, li correspon la categoria D (bé d'interès documental) atorgada per defecte a tots els edificis del districte de Ciutat Vella.

## Història

Samuel Bertschinger (Lenzburg, Suïssa - Barcelona, 1836) fou un soldat que s'instal·là a Catalunya el 1788, i a partir del 1791, treballà com a gravador i majordom en diverses fàbriques d'indianes, entre elles la de Canaleta. Es desconeix quan va crear la seva fàbrica de naips, però segurament no abans del 1815. El 1819 es va traslladar des del carrer de Sant Pau a la plaça de les Cols, i el 1824, ja associat amb el seu gendre Antoni Codina i Augerolas (casat amb la seva filla Rosa), es va traslladar al carrer d'en Ripoll.
El 1826, Bertschinger i Codina es van instal·lar al carrer de Sant Pere Més Baix, 5 (actual 63), i el 1843, ja mort el seu sogre, Antoni Codina va encarregar a l'arquitecte Francesc Renart i Arús el projecte d'un nou edifici a la plaça del Regomir (antigament Correu Vell), on el 1845 va traslladar la producció. El 1855 van afegir al seu catàleg el paper pintat.
Pel que sembla, el seu fill Antoni Josep Codina i Bertschinger no va continuar amb el negoci, però es va veure involucrat en la liquidació de la societat Font, Alexander i Cia, i el 1871 la casa va ser subhastada.
Ja al segle xx, hi hagué la fàbrica i magatzem de rajoles i vidres plans Successors de Ramon Sans.

## Referències

* ↑ «Fitxa 0 de Ciutat Vella». Catàleg de Patrimoni. Ajuntament de Barcelona.
* ↑ Sarrà, Esther; Sánchez, Paloma. Catàleg de la col·lecció de naips de l'Arxiu Històric de Barcelona (1529-1988), 10-2018, p. 80.
* ↑ Diario de Barcelona, 4-3-1819, p. 503.
* ↑ Diario de Barcelona, 06-03-1839, p. 913.
* ↑ Diario de Barcelona, 11-02-1824, p. 359.
* ↑ Diario de Barcelona, 12-03-1826, p. 568.
* ↑ Guía de forasteros en Barcelona, 2ª parte, 1842, p. 43.
* ↑ «Antonio Codina. Plaça del Regomir, Ciutat i Cometa. Enderrocar i reconstruir una casa». Q127 Foment 35/1843. AMCB, 08-03-1843.
* ↑ «Indemnització a Antonio Codina per la construcció de la seva casa al carrer de la Ciutat». Q136 Obres públiques 3/1 712. AMCB, 04-02-1845.
* ↑ Diario de Barcelona, 08-03-1845, p. 925.
* ↑ Guía general de Barcelona, 1849, p. 394.
* ↑ El Consultor. Nueva guía de Barcelona, 1857, p. 144.
* ↑ Diario de Barcelona, 27-06-1855, p. 5179.
* ↑ Sentencias del Tribunal Supremo en materia civil, Segon trimestre del 1877, p. 535-542.
* ↑ Cabana, Francesc «Font Alexander i Companyia 1857-1860». Fàbriques i empresaris. Els protagonistes de la Revolució Industrial a Catalunya. Enciclopèdia Catalana, 1992.
* ↑ Diario de Barcelona (edición mañana), 09-11-1871, p. 11707.
* ↑ Anuario-Riera, 1903, p. 424.
* ↑ Anuario-Riera, 1908, p. 761.

## Vegeu també

* Casa-fàbrica Bosch-Masriera
* Bonaventura Codina i Augerolas

## Enllaços externs

* «Bertschinger y Codina». The World of Playing Cards. Simon Wintle, 17-07-2023.
# GDDR SDRAM

Graphics DDR SDRAM (GDDR SDRAM) és un tipus de memòria dinàmica síncrona d'accés aleatori (SDRAM) dissenyada específicament per a aplicacions que requereixen un gran ample de banda, per exemple, unitats de processament de gràfics (GPU). GDDR SDRAM és diferent dels tipus més coneguts de DDR SDRAM, com ara DDR4 i DDR5, tot i que comparteixen algunes de les mateixes característiques — incloses les transferències de dades de doble velocitat de dades. A 2023, GDDR SDRAM ha estat succeïda per GDDR2, GDDR3, GDDR4, GDDR5, GDDR5X, GDDR6, GDDR6X i GDDR6W.

## Generacions

| Tipus de mòdul | Tipus de xip | Rellotge de memòria | Trasllats/s | Taxa de transferència | Taxa de transferència |
| ? | GDDR2 | 500 MHz | ? | 128 Gbit/s | 16,0 GB/s |
| 64 carrils | GDDR3 | 625 MHz | 2,5 GT/s | 159 Gbit/s | 19,9 GB/s |
| 64 carrils | GDDR4 | 275 MHz | 2,2 GT/s | 140,8 Gbit/s | 17,6 GB/s |
| 64 carrils | GDDR5 | 625–1.125 MHz | 5–9 GT/s | 320–576 Gbit/s | 40–72 GB/s |
| 64 carrils | GDDR5X | 625–875 MHz | 10–12 GT/s | 640–896 Gbit/s | 80–112 GB/s |
| 64 carrils | GDDR6 | 875–1.125 MHz | 14–18 GT/s | 896–1.152 Gbit/s | 112–144 GB/s |
| 64 carrils | GDDR6X | 594–656 MHz | 19–21 GT/s | 1.216–1.344 Gbit/s | 152–168 GB/s |
| ? | GDDR6W | ? | ?—22 GT/s | ? | ? |
| ? | GDDR7 | ? | ?—36 GT/s | ? | ? |

## Referències

* ↑ «Graphics Double Data Rate 6 (GDDR6) SGRAM Standard» (en anglès). JEDEC: Global Standards for the Microelectronics Industry. JEDEC. [Consulta: 15 març 2022].
* ↑ Mugerwa, Sydney. «What is GDDR Memory and how does it differ from DDR SDRAM? Find out here» (en anglès americà), 19-01-2018. [Consulta: 28 agost 2023].
* ↑ «GRAPHICS DOUBLE DATA RATE (GDDR5) SGRAM STANDARD JESD212C» (en anglès). JEDEC, 01-02-2016. [Consulta: 10 agost 2016].
* ↑ «GRAPHICS DOUBLE DATA RATE (GDDR5X) SGRAM STANDARD JESD232» (en anglès). JEDEC, 01-11-2015. [Consulta: 10 agost 2016].
# Montezuma (Majo)

Montezuma és una òpera en tres actes composta per Gian Francesco de Majo sobre un llibret italià de Vittorio Amadeo Cignasanti, basat en La conquista del Messico d'Antonio de Solís. S'estrenà al Teatro Regio de Torí el carnestoltes de 1765.
A Catalunya s'estrenà l'abril de 1766 al Teatre de la Santa Creu de Barcelona.

## Referències

* ↑ http://www.operone.de/komponist/majogf.html
* ↑ Alier, Roger. L'òpera a Barcelona: orígens, desenvolupament i consolidació de l'òpera com a espectacle teatral a la Barcelona del segle XVIII. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 1990. ISBN 8472831655.
# Attilio Regolo

Attilio Regolo és una òpera en tres actes composta per Niccolò Jommelli sobre un llibret italià possiblement de Pietro Metastasio o Leopoldo Trapassi. S'estrenà al Teatro delle Dame de Roma el 8 de gener de 1753.
A Catalunya s'estrenà el 1766 al Teatre de la Santa Creu de Barcelona.

## Referències

* ↑ «Niccolò Jommelli». Arxivat de l'original el 2017-09-25. [Consulta: 23 desembre 2017].
* ↑ Alier, Roger. L'òpera a Barcelona: orígens, desenvolupament i consolidació de l'òpera com a espectacle teatral a la Barcelona del segle XVIII. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 1990. ISBN 8472831655.
# Ezio (Traetta)

Ezio és una òpera en tres actes composta per Tommaso Traetta sobre un llibret italià de Pietro Metastasio. S'estrenà al Roma el 1757.
A Catalunya, s'estrenà el maig de 1767 al Teatre de la Santa Creu de Barcelona.

## Referències

* ↑ http://www.operone.de/komponist/traetta.html
* ↑ Alier, Roger. L'òpera a Barcelona: orígens, desenvolupament i consolidació de l'òpera com a espectacle teatral a la Barcelona del segle XVIII. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 1990. ISBN 8472831655.
# Domuyo

El Domuyo és un estratovolcà que es troba a la serralada dels Andes, a la província del Neuquén de l'Argentina. Amb 4.709 msnm és la muntanya més alta de la Patagònia, per la qual sovint és anomenada "El Techo de la Patagonia" ( el "Sostre de la Patagònia").
Té una gran caldera de 15 quilòmetres d'amplada, a l'interior de la qual hi ha un mínim de 14 doms de lava de dacita, i cinc més a l'exterior. Els vessants occidentals presenten nombroses fumaroles, aigües termals i guèisers. La darrera erupció va tenir lloc durant el Plistocè.
Una llegenda maputxe explica que el Domuyo era la llar d'una dona blanca que enamorà al Sol, fent-lo oblidar oblidar d'una primera enamorada indígena. També es diu que en un llac encantat del cim hi viva una jove vigilada per un toro i un cavall. Allà hi havia gran quantitats d'or, però aquells que s'hi acostaven ho pagaven amb la vida.

## Referències

* ↑ «Volcán Domuyo - Peakbagger.com». [Consulta: 8 maig 2024].
* ↑ «Domuyo | Ascensiones | Guias de la Patagonia» (en castellà). [Consulta: 8 maig 2024].
* 1 2 «Global Volcanism Program | Domuyo» (en anglès). [Consulta: 8 maig 2024].
* ↑ Silva-Fragoso, Argelia; Ferrari, Luca; Norini, Gianluca; Orozco-Esquivel, Teresa; Corbo-Camargo, Fernando; Bernal, Juan Pablo; Castro, Cesar; Arrubarrena-Moreno, Manuel «Geology and conceptual model of the Domuyo geothermal area, northern Patagonia, Argentina». Journal of Volcanology and Geothermal Research, vol. 420, 2021.
* ↑ «Volcán Domuyo - Andeshandbook». [Consulta: 8 maig 2024].