OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Muntanyes Jaintia

Muntanyes Jaintia (Jaintia Hills) és un territori muntanyós de Meghalaya, Índia.
Sota els britànics fou considerat a efectes administratius un subdistricte del districte de Khasi i Jaintia Hills, aleshores a la província d'Assam. La seva superfície s'estimava en 5200 km². Tenia al nord el districte de Naugaon (Nowgong), a l'est el districte de Cachar, al sud el districte de Sylhet, i a l'oest les muntanyes Khasi; l'estació de Jowai era considerada la capital i era residència del subcomissionat. El territori fou annexionat el 1835 per cessió voluntària del seu raja. Quan es va imposar un impost general el 1860, va esclatar una revolta aviat reprimida, i es van establir nous impostos, no molt elevats però pels que els natius no estaven preparats. El gener de 1862 va esclatar una nova revolta més general amb causa immediata en la interferència d'un oficial britànic a una cerimònia religiosa. L'estació de policia de Jowai fou cremada i la guarnició de sipais assetjada; l'autoritat britànica a les muntanyes es va esvair. Amb llances i arcs els jainties van lluitar per la seva independència de manera valenta; inicialment foren victoriosos contra forces reduïdes però quan es va presentar l'exèrcit regular incloent dos regiments sikhs, les coses van canviar; el darrer grup de rebels fou capturat el març de 1863.
Fiscalment el territori estava format per 23 divisions fiscals, 2 de les quals poblades per kukis i 2 per mikirs, sent la resta santengs o syntengs (jainties). El cens de 1881 va donar una població de 56.448 dels que 47.108 eren syntengs amb religió animista i 2485 hinduista (176 eren musulmans). El cultiu principal era l'arròs. El país era ric en argila i carbó.

## Vegeu també

* Luka.
* Lyng-ker-dem.

## Referències

Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Nissan Leaf

El Nissan Leaf (de leading, environmentally-friendly affordable family car) és un vehicle elèctric anunciat per Nissan l'any 2009. La seva comercialització va començar a la tardor del 2010, tant a Europa, com als Estats Units i al Japó.

## Motor i prestacions

El Leaf utilitza un motor elèctric de 80 kW de potència, muntat sobre el tren davanter i amb transmissió a les rodes del davant. L'energia prové d'una bateria d'ió liti (Li-ion), amb una capacitat de 24 kW/h, que li permetria una autonomia de 160 quilòmetres, amb una velocitat màxima de 140 quilòmetres/hora. Aquesta bateria pot ser recarregada totalment en vuit hores, endollant el vehicle a la xarxa elèctrica usual de 220 V. A més, amb només 30 minuts, i mitjançant un carregador especial, pot recarregar fins a un 80% de la seva capacitat.

### Bateria

La bateria de 24 kWh d'ions de liti consisteix en 48 mòduls de 4 cel·les cadascun, la qual cosa dona un total de 192 cel·les. Cada mòdul té capacitat per a 0,5 kWh. El conjunt pesa 294 kg. Està fabricada per Automotive Energy Supply Corporation (AESC), que és una empresa conjunta entre NEC i NEC Energy Devices, en Zama, el Japó.
El de 30 kWh té 24 mòduls amb 8 cèl·lules per mòdul. En els elèctrodes canvia el compost LMO per NMC (Nitrogen, Magnesi i Carboni).

## Carrosseria

L'estructura i mides de la carrosseria, amb una longitud de 4,445 m., entren dins els estàndards dels cotxes familiars més corrents. Igualment com la seva capacitat per a 5 places, més maleter. I demostra la intenció de la marca de construir un vehicle elèctric, el més semblant possible als cotxes més habituals.

## Producció

La producció es fa a les fàbriques Nissan del Japó, i també a la fàbrica que la marca té a la localitat de Smyrna, a l'estat nord-americà de Tennessee, on el govern dels EUA col·labora financerament en el llançament d'aquest cotxe elèctric. Per altra banda fora un candidat per a la planta Nissan de Barcelona, seguint converses entre els governs català i estatal i l'empresa per tal de mantenir els llocs de treball.
La primera unitat ha estat entregada l'onze de desembre del 2010, a Califòrnia (EUA). A Europa es va començar a distribuir durant el 2011, a un preu que rondaria els 30.000 €.

## Referències

* ↑ Nissan ja té a punt el seu primer cotxe elèctric. Diari El Punt. 17-9-09
* ↑ Diari Ara. 12-12-2010.«Nissan entrega als EUA la primera unitat al món del cotxe elèctric Leaf»."
# Missa solemnis (Bruckner)

La Missa solemnis WAB 29, d'Anton Bruckner és una composició per a veus solistes, cor, orquestra i orgue, basada en la missa ordinària de la litúrgia catòlica.

## Origen i context

Després de la mort de Michael Arneth, Friedrich Mayer va ser nomenat abat del monestir de Sant Florian. La Missa solemnis es va estrenar el 14 de setembre de 1854, el dia de l'elevació de Mayer.
«La Missa solemnis de Bruckner és una suma musical dels primers trenta anys de la seva vida». Robert Führer va veure la partitura i va suggerir a Bruckner d'estudiar amb Simon Sechter. Bruckner va mostrar Sechter la missa i aquest el va acceptar com a alumne. La Missa solemnis va ser l'última gran obra que Bruckner va escriure abans de concloure els seus estudis amb Sechter, que no permetia que els seus estudiants fessin composició lliure mentre estudiaven amb ell.

## Referències

* ↑ Howie, p. 55
* ↑ Österreichisches Biographisches Lexikon – Mayer, Friedrich (Theophil) (1793–1858)
* ↑ Hawkshaw, p. 45
* ↑ Schönzeler, p. 32
* ↑ Anton Bruckner Critical Complete Edition – Requiem, masses and Te Deum
* ↑ Kinder, p. 35
* ↑ Simpson, p. 15

## Fonts

* Robert Anderson, "Romantic Mass", The Musical Times 117, p. 1602, 1976
* Paul Hawkshaw, "Bruckner's large sacred compositions", The Cambridge Companion to Bruckner edited by John Williamson, Cambridge University Press, Cambridge, 2004
* A. Crawford Howie, "Bruckner and the motet", The Cambridge Companion to Bruckner edited by John Williamson, Cambridge University Press, Cambridge, 2004
* Keith William Kinder, The Wind and Wind-Chorus Music of Anton Bruckner, Greenwood Press, Westport, Connecticut, 2000
* Leopold Nowak, Foreword Anton Bruckner: Sämtliche Werke: Band 15: Missa Solemnis in B: Partitur Musikwissenschaftlicher Verlag der Internationalen Bruckner-Gesellschaft, Richard Rickett (translator), Vienna, 1975
* Hans-Hubert Schönzeler, Bruckner, Marion Boyars, London, 1978
* Robert Simpson, The Essence of Bruckner: An essay towards the understanding of his music, Victor Gollancz Ltd, London, 1967
* Cornelis van Zwol, Anton Bruckner – Leven en Werken, Thot, Bussum (Netherlands), 2012. ISBN 90-686-8590-2
* Derek Watson, Bruckner, J. M. Dent & Sons Ltd, London, 1975
# Assemblea Nacional de Nicaragua

L'Assemblea Nacional de Nicaragua és l'òrgan de tipus unicameral que exerceix el poder legislatiu de la República de Nicaragua. Neix després de l'aprovació de la constitució de 1986 reemplaçant a l'anterior Congrés Nacional de Nicaragua.
L'Assemblea està integrada per 92 diputats amb els respectius suplents, elegits per vot universal, igual, directe, lliure i secret, mitjançant el sistema de representació proporcional per periodes de cinc anys. Actualment s'escullen 20 diputats a nivell nacional i en les circumscripcions departamentals i Regions Autònomes 70 membres. També formen part de l'Assemblea Nacional com a diputats, propietari i suplent respectivament, l'Expresident de la República i Exvicepresident electes pel vot popular directe en el període immediat anterior; i, com a diputats, propietari i suplent, els candidats a President i Vicepresident de la República que van participar en l'elecció corresponent, i haguessin obtingut el segon lloc.

## Llistat de Presidents

Presidents de l'Assemblea Nacional :
| Període | Nom | Partit |
| 1985 - 1990 | Carlos Núñez Téllez | FSLN |
| 1991 | Miriam Argüello Morales | UN |
| 1992 | Alfredo César Aguirre | UN |
| 1993 | Gustavo Tablada Zelaya | PSN |
| 1994 - 1995 | Luis Humberto Guzmán | PPSC |
| 1996 | Cairo Manuel López | UDC |
| 1997 - 1998 | Iván Escobar Fornos | PLC |
| 1999 - 2001 | Óscar Moncada Reyes | PLC |
| 2002 | Arnoldo Alemán Lacayo | PLC |
| 2003 | Jaime Cuadra Somarriba | PLC |
| 2004 | Carlos Noguera Pastora | PLC |
| 2005 | Santos René Núñez Telléz | FSLN |
| 2006 | Eduardo Goméz López | PLC |
| 2007 - Set. de 2016 | Santos René Núñez Téllez | FSLN |
| Set. de 2016 - 8 de gener de 2017 | Iris Marina Montenegro Blandón | FSLN |
| 9 de gener de 2017 - Present | Gustavo Eduardo Porras Cortés | FSLN |

## Representació

| Bandera | Nacional o Departamental | Diputats |
| | Nacional | 20 |
| | Managua | 19 |
| | Chinandega | 6 |
| | León | 6 |
| | Matagalpa | 6 |
| | Masaya | 4 |
| | Carazo | 3 |
| | Chontales | 3 |
| | Costa Caribe Norte | 3 |
| | Estelí | 3 |
| | Granada | 3 |
| | Jinotega | 3 |
| | Boaco | 2 |
| | Costa Caribe Sur | 2 |
| | Madriz | 2 |
| | Nueva Segovia | 2 |
| | Rivas | 2 |
| | Río San Juan | 1 |
| - | Expresident anterior | 1 |
| - | 2n candidat a President | 1 |

## Referències

* ↑ «Constitución Política de la República de Nicaragua». Arxivat de l'original el 2017-01-19. [Consulta: 10 febrer 2024].
# Espinavessa (Cabanelles)

Espinavessa és una de les diverses entitats de població que componen el terme municipal de Cabanelles, a la comarca catalana de l'Alt Empordà. Amb ocasió del cens de l'any 2011 tenia cinquanta-vuit habitants.
Aquesta entitat de població està situada al marge esquerre del riu Fluvià, a la confluència amb la riera de Sant Jaume. El poble formava part de la batllia de Navata fins al segle xvii. És un nucli de població compacte amb cases dels segles XVII-XVIII, queda proper del veïnat de la Palma. El terme d'aquest poble està desconnectat de la resta del municipi de Cabanelles per una àrea on conflueixen els termes municipals de Crespià i de Navata.
El poble d'Espinavessa (juntament amb el veïnat de La Palma) va ser incorporat al terme municipal de Crespià el 1846, però va ser transferit al de Cabanelles un any més tard, el 1847.

## Llocs d'interès

* Església parroquial de Sant Llorenç, de finals del segle xviii, però amb elements anteriors: carreu d'estil romànic, làpida gòtica del segle xiv i ossari del cavaller Bernat Sapalma del segle xiv.
* Al costat del poble hi ha la Font d'Espinavessa que està envoltada de vegetació i és un lloc tranquil on antigament la gent del poble anava a rentar la roba al safareig.
* Paratge del Desert, on s'hi troba un magnífic pi centenari, que la gent de la zona anomena Pi del Desert. A més del pi també hi ha una imatge de Sant Simforià, on antigament hi tenia lloc una romeria en honor seu.
* La Rectoria, edifici de finals del Segle XVIII.
* Can Parés, casa de pagès edificada als voltants de 1800.
* Can Turró, casa de pagès edificada cap al 1700.

## Referències

* ↑ VALLÈS, Carles. Diccionari de l'Alt Empordà. Figueres: Art-3, 1984 189 p. vol. I: ISBN 84 85874 10 2
* ↑ «Espinavessa (Cabanelles)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Tremoleda, Joaquim; Minobis, Pep; Minobis, Berto. La Garrotxa d'Empordà. Lladó-Cabanelles. Girona: Diputació de Girona, 2003. ISBN 84-95187-53-1.
* ↑ Burgueño, Jesús; Gras, M. Mercè. Atles de la Catalunya Senyorial. Els ens locals en el canvi de règim (1800-1860). Barcelona: ICGC, 2014. ISBN 978-84-393-9138-8.

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'Ajuntament de Cabanelles
# Firman

Un firman o farman, del persa فرمان ('ordre, decret') és un manament o decret reial en determinats estats islàmics històrics, com l'Imperi Otomà, Pèrsia o l'Imperi mogol. Els firmans es col·leccionaven en kanun, lleis administratives seculars considerades tan vàlides com les religioses. Exemples de firmans otomans foren:
* El firman del soldà Murat I (26 d'octubre al 23 de novembre de 1386): s'hi reconeixia un decret creat pel seu pare, el sultà Orhan, amb el qual es restablien certs drets i propietats als monjos.
* El firman del soldà Mehmet IV (1648-1687), en el qual els monjos del mont Atos demanen més diners i aliments.
També cal destacar un firman guardat al monestir de Santa Caterina del Sinaí a la península del Sinaí (Egipte). Escrit per Alí ibn Abi-Tàlib, conté la signatura del mateix profeta Mahoma, i prega als musulmans que no destrueixin el monestir, ja que hi viuen homes temorosos de Déu, que actualment pertanyen a una comunitat ortodoxa de monjos grecs.

## Referències

* ↑ Manley, Deborah. Traveling through Sinai: from the fourth to the twenty-first century. American Univ in Cairo Press, 2009, p.165-166. ISBN 9774162811.
# Tapir de muntanya

El tapir de muntanya (Tapirus pinchaque) és la més petita de les quatre espècies de tapir i l'única que no viu en jungles tropicals en estat salvatge. És denominat Sacha Huagra en quítxua, danta cordillerana i danta lanuda en espanyol de Colòmbia, danta negra en espanyol de l'Equador i tapir de altura o gran bestia en espanyol del Perú.
# Genoveva

Genoveva és una òpera en quatre actes de Robert Schumann, amb llibret de Robert Reinick i el compositor, a partir de la llegenda de Genoveva de Brabant. S'estrenà al Stadttheater de Leipzig el 25 de juny de 1850 sota la direcció del mateix compositor. No s'ha estrenat a Catalunya. És l'única òpera composta per Schumann.

## Origen i context

Genoveva està basada en la història de Genoveva de Brabant, una llegenda medieval situada al segle viii que segons es diu es basa en la vida de Maria de Brabant, esposa de Lluís II, duc de Baviera del segle xiii. La història va guanyar popularitat durant la primera meitat del segle xviii, principalment a causa de les diversos teatralitzacions que es van fer a Alemanya. Dues de les versions d'aquest període, l'obra de Ludwig Tieck, Vida i Mort de Santa Genoveva i de l'obra de Friedrich Hebbel, Genoveva, van servir de base per al llibret de l'òpera.
Schumann va expressar el desig d'escriure una òpera ja l'any 1842, i estava fascinat per les possibilitats de les òperes basades en llegendes tradicionals alemanyes. Els seus quaderns de notes d'aquesta època mostren que, entre d'altres, Schumann va considerar les històries del Cant dels Nibelungs, Lohengrin i Till Eulenspiegel com a bones candidates per ser l'argument d'una òpera alemanya.
Schumann va començar a treballar en Genoveva cap al final d'un període d'intensa depressió. A principis dels anys 1840, desanimat tant per la major estima que el públic sentia cap a la seva dona, Clara Schumann, una destacada pianista i una compositora amb una carrera d'alt nivell com a virtuosa de gira, i pel fet que no li van oferir a ell la direcció de la Gewandhaus de Leipzig, la depressió de Schumann es va intensificar. El 1844, ell i Clara es van traslladar a Dresden, on la seva depressió es va moderar i va començar a treballar en diverses composicions, entre elles Genoveva.

## Vegeu també

* Llista d'òperes més importants
# Clau anglesa

Una clau anglesa (també anomenada clau de vis, clau sueca, clau Bahco o clau colzada) és una eina utilitzada per afluixar o ajustar rosques o cargols. L'obertura de la clau anglesa és ajustable, ja que posseeix un cap mòbil que li permet adaptar-se a diferents mesures de cargols.Aquesta característica la diferència de les claus comunes les quals posseeixen una grandària fixa.
Les claus angleses són claus ajustables per a tot tipus de cargols, emprades per collar i descollar cargols i femelles. Aquestes eines estan construïdes amb acer de gran resistència i duresa. La boca està lleugerament inclinada respecte a l'eix del mànec per facilitar l'operació d'ajust.
La diferència entre la clau anglesa i les claus fixes està en la capacitat de la primera d'ajustar la seva boca a la mida de l'element que ha de treballar, fent possible l'ús d'una mateixa eina per a una infinitat de mides possibles, la qual cosa requeriria un gran nombre de claus fixes.

## Origen

A l'enginyer anglès Richard Clyburn se li atribueix la invenció d'una clau regulable el 1842. Un altre enginyer anglès, Edwin Beard Budding, també se li atribueix la invenció.
Es van seguir millores: el 22 de setembre de 1885, Enoch Harris va rebre la patent dels EUA 326868 l'amplada de la mandíbula i l'angle de les nanses per ajustar i bloquejar. L'empresa sueca Bahco atribueix un disseny millorat, el 1891 o el 1892, a l'inventor suec Johan Petter Johansson qui a 1892 va rebre una patent.
Al Canadà i als Estats Units, l'eina es coneix com una clau de mitja lluna o una clau ajustable. A Austràlia es coneix com a "clau de desplaçament", generalment abreujada a "shifter".

## Tipus

Existeixen diferents models de claus angleses. Unes són més grans, altres són més amples del mànec... les claus més modernes són aquelles que s'ajusten mitjançant la rosca.
* Clau francesa
* Vista de perfil
* Crom vanadi
* Model de 6"

## Referències

* ↑ «Clau de vis». Cercaterm | TERMCAT. [Consulta: 31 maig 2021].
* ↑ «Clau de vis». www.enciclopedia.cat. [Consulta: 31 maig 2021].
* ↑ Murray, John. [https ://archive.org/details/journalroyalagr03murrgoog The Journal of the Royal Agricultural Society of England], 1845, p. 388 -.
* ↑ John Lloyd; John Mitchinson; James Harkin id = uZaYmyvrY34C & pg = PT44 1,227 QI Facts To Blow Your Socks Off. Faber & Faber, 30 d'octubre de 2012, p. 44–. ISBN 978-0-571-29795-5.
* ↑ Lance Day; Ian McNeil ? id = FmoTeX3aGl4C & pg = PT206 Diccionari biogràfic d'història de la tecnologia. Routledge, 11 de setembre de 2002, p. 206–. ISBN 978-1-13 4-65019-4.
* 1 2 «Qui som | BAHCO». [Consulta: 4 novembre 2016].
* ↑ Johansson, Johan Petter. «Pn = 4066 & id = 57764 SE Patent: SE-4.066 Stallbar skrufnyckel», 11-05-1892.
* ↑ Andreas Bergh. id = 60kjBAAAQBAJ & pg = PA11 Sweden and the Revival of the Capitalist Welfare State. Edward Elgar Publishing, 31 de juliol de 2014, p. 11–. ISBN 978-1 -78347-350-2.
* ↑ Bonnier Corporation. id = tDxFb0FTMEoC & pg = PA21 . Bonnier Corporation, octubre 1999, p. 21–.
* ↑ «Shifter», 01-06-2019.

## Vegeu també

* Clau Ford
# Chhindwara

Chhindwara (també Chindawara o Chindwara) és una ciutat i municipi de l'Índia, a Madhya Pradesh, capital del districte de Chhindwara. Té una població de 122.309 habitants (2001). Està situada a la vora del rierol Bodri afluent de Kulbehra. La municipalitat es va establir el 1867.

## Enllaços externs

* Chhindwara district website
* Chhindwara city website Arxivat 2011-07-08 a Wayback Machine.
# Inma Rubiales

Inma Rubiales (Extremadura, 2002) és una escriptora espanyola.
Va començar a escriure les seves primeres obres d'adolescent. Mentre estudiava al conservatori va començar la seva afició per la lectura a la bilbioteca del centre. Es va començar a popularitzar mitjançant la plataforma Wattpad, una plataforma informàtica que permet compartir històries amb altres persones. Va publicar la seva primera novel·la als 17 anys. Posteriorment va començar a estudiar un grau en publicitat i relacions públiques a la Universitat de Sevilla. El 2022 va publicar Hasta que nos quedemos sin estrellas i el 2023 El arte de ser nosotros. La seva darrera novel·la és Todos los lugares que mantuvimos en secreto. El 2024 va participar al Crush Fest, el primer festival literari orientat per a un públic jove.

## Obra

* Un amigo gratis (Wonderbooks, 2019)
* Cántame al oído (Wonderbooks, 2021)
* Mi conquista tiene una lista (Wonderbooks, 2022)
* Hasta que nos quedemos sin estrellas (Planeta de Libros, 2022)
* El arte de ser nosotros (Planeta de Libros, 2023)
* Todos los lugares que mantuvimos en secreto (Planeta de Libros, 2024)

## Referències

* 1 2 Gómez Ruiz, Laura. «Crush Fest, el gran festival literario de los tiktokers» (en castellà). La Vanguardia, 14-03-2024. [Consulta: 15 març 2024].
* ↑ Sevilla, Diario de. «"La salud mental ya no es un tabú, pero queda trabajo por hacer"» (en espanyol europeu), 14-02-2024. [Consulta: 15 març 2024].
* ↑ «ENTREVISTA| Inma Rubiales: "La vida me ha dado un altavoz"» (en castellà), 07-10-2023. [Consulta: 15 març 2024].
* ↑ documentacion. «Hablando con... Inma Rubiales» (en castellà). Confederación espanyola de Salut Mental, 18-08-2023. [Consulta: 15 març 2024].
# Inmaculada Bañuls Ros

Inmaculada Bañuls Ros (Gandia, 6 de maig de 1964) és una mestra i política valenciana, diputada al Congrés dels Diputats en la IX Legislatura.

## Biografia

Diplomada en Magisteri (especialitat pedagogia i educació especial) per l'Escola Universitària de Mestres Edetania de València i en Ciències Religioses (I.D.CC.RR.) de l'arquebisbat de València. Ha estat professora del Col·legi Borja-Jesuïtes de 1984 a 2004 (actualment en excedència).
Militant del Partit Popular, a les eleccions municipals espanyoles de 2003 i 2007 fou elegida regidora de l'Ajuntament de Gandia. També ha estat consellera de la Mancomunitat de Municipis de la Safor, integrant de la Comissió de Govern de la Mancomunitat i la Delegació de Turisme.
Fou escollida diputada per la Circumscripció electoral de València a les eleccions generals espanyoles de 2008. En la votació d'investidura del president del govern José Luis Rodríguez Zapatero va protagonitzar l'anècdota del dia quan es va equivocar al petjar el botó i va votar a favor de la seva investidura, cosa que, però, fou corregida immediatament pel secretari de la Mesa, Ignacio Gil Lázaro. De 2008 a 2011 fou portaveu adjunta de la Comissió per a les polítiques integrals de la discapacitat.

## Referències

* 1 2 «Inmaculada Bañuls Ros - IX Legislatura - Congreso de los Diputados». [Consulta: 25 març 2024].
* ↑ La valenciana Bañuls (PP) se equivocó al votar y Gil Lázaro tuvo que corregirla, Levante-EMV, 10 d'abril de 2008

## Enllaços externs

* Inmaculada Bañuls al web del Congrés dels Diputats
* Inmaculada Bañuls al web del PP
# Alosa pseudoharengus

El gasparell o Alosa pseudoharengus és una espècie de peix de la família dels clupeids i de l'ordre dels clupeïformes present a la costa atlàntica des del Golf de Sant Llorenç i Nova Escòcia fins a Carolina del Nord, incloent-hi els rius. Ha estat introduït als Grans Llacs d'Amèrica del Nord (Ontario, Erie, Huron, Michigan i Superior). Es comercialitza fresc, assecat, en salaó, fumat i congelat per a ésser fregit.
Els mascles poden assolir 40 cm de llargària total i 200 g de pes.

## Ecologia

Els adults mengen peixets i gambes, i els exemplars immadurs es nodreixen de diatomees, copèpodes i ostracodes mentre són als rius. És depredat per Anguilla anguilla, Lophius americanus, Lota lota, Stizostedion vitreum, Oncorhynchus kisutch, Oncorhynchus mykiss, Oncorhynchus tshawytscha, Salvelinus namaycush, Cynoscion regalis, Morone saxatilis, Sander vitreus, Pomatomus saltator, Acanthocyclops vernalis, Dicyclops thomasi, Petromyzon marinus i Squalus acanthias. És parasitat per cestodes, trematodes, copèpodes i acantocèfals. Pot arribar a viure fins als 9 anys. Es veu amenaçat per la sobrepesca, la contaminació de l'aigua i la construcció de dics que no poden remuntar en llurs migracions.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Frimodt, C. 1995. Multilingual illustrated guide to the world's commercial coldwater fish. Fishing News Books, Osney Mead, Oxford, Anglaterra. 215 p.
* ↑ Robins, C.R. i G.C. Ray 1986. A field guide to Atlantic coast fishes of North America. Houghton Mifflin Company, Boston, Estats Units. 354 p.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Altman, P.L. i D.S. Dittmer 1962. Growth, including reproduction and morphological development. Federation of American Societies for Experimental Biology.
* ↑ Bigelow, H.B., M.G. Bradbury, J.R. Dymond, J.R. Greeley, S.F. Hildebrand, G.W. Mead, R.R. Miller, L.R. Rivas, W.L. Schroeder, R.D. Suttkus i V.D. Vladykov 1963. Fishes of the western North Atlantic. Part three. New Haven, Sears Found. Mar. Res., Yale Univ.

## Enllaços externs

* Global Invasive Species Database Arxivat 2007-10-20 a Wayback Machine. (anglès)