OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Donació de Pipí

La Donació de Pipí, coneguda també com el Tractat de Quierzy, va ser la restitució a l'Església l'any 754 per part del primer monarca carolingi Pipí el Breu de les terres que havien perdut a mans dels llombards. Els territoris entregats es convertiren en la base dels emergents Estats Pontificis, que estendrien el poder temporal del Papat més enllà de la ciutat i la diòcesi de Roma.

## Context històric

En el marc de l'expansió dels llombards al llarg de la península Itàlica i els seus enfrontaments amb l'Imperi Romà d'Orient, l'any 728 el rei dels llombards Liutprand va arribar a un acord amb el papa Gregori II a través del qual li entregava la ciutat fortificada de Sutri i algunes posicions més al Latium. Aquesta donació de Sutri va significar la primera expansió del poder dels papes més enllà de Roma.
L'any 751, els llombards, liderats pel rei Astiulf, van conquerir als romans d'Orient les terres de l'Exarcat de Ravenna. Des de la seva nova posició de força Astiulf va exigir al papa Zacaries que Roma li pagués tribut.
Zacaries era un hàbil diplomàtic que havia donat suport a Pipí el Breu per destronar el darrer monarca merovingi, Khilderic III, i proclamar-se rei dels francs. Però Zacaries va morir el març del 752, i el seu successor Esteve II va anar a entrevistar-se amb Pipí el Breu a la ciutat de Quierzy-sur-Loire per demanar ajuda contra els llombards. Era el primer cop que un papa visitava la Gàl·lia.

## La donació

A Quierzy Pipí s'hauria compromès a iniciar una campanya contra els llombards i entregar al papat els territoris obtinguts, compromís que hauria quedat per escrit en un document conegut com la «Donació de Pipí». Aquest document no s'ha preservat, però fonts de finals del segle viii n'atesten l'existència.
En agraïment el Papa Esteve ungí Pipí a Saint-Denis reforçant la seva legitimitat com a primer rei d'una nova dinastia.

## La fundació dels Estats Pontificis

Tal com s'hauria compromès a fer en la seva donació, l'any 756 Pipí va liderar els francs contra els llombards. Derrotat, el rei Atiulf va haver de cedir l'Exarcat de Ravenna i el Ducat de Roma al papat, i Pipí va confirmar la donació a Roma el mateix any.
Les terres entregades incloïen conquestes llombardes a la Romanya i als ducats de Spoleto i Benevento, i també la Pentàpolis a la Marca (les «cinc ciutats» de Rímini, Pesaro, Fano, Senigallia i Ancona).
Per primera vegada el poder temporal dels papes s'estenia a través d'Itàlia des del Mediterrani fins a l'Adriàtic. En aquests extensos territoris els papes serien capaços d'exercir sobirania de forma efectiva.
L'any 774 ell fill de Pipí, Carlemany va afegir noves terres a la donació de Pipí, reforçant així el poder papal.
# Lluís Orriols i Galve

Lluís Orriols i Galve (Barcelona, desembre de 1977) és un politòleg català, doctor per la Universitat d'Oxford i professor de la Universitat Carles III de Madrid. El seu camp principal d'estudi és el comportament polític i electoral. Les seves investigacions s'han publicat en nombroses revistes acadèmiques i els seus articles apareixen regularment en la premsa.

## Obra publicada

* 2014: Cataluña en la encrucijada: las elecciones catalanas de 2012. ISBN 978-84-15948-85-8.
* 2014: Elecciones generales 2011. Centro de Investigaciones Sociológicas. ISBN 978-84-7476-637-0.
* 2011: Ciència política per a principiants. UOC. ISBN 978-84-9029-057-6.

## Referències

* ↑ «Ni a Catalunya hi ha hagut un gir a l'esquerra ni el procés s'ha debilitat». Crític, 27-05-2015. [Consulta: 25 desembre 2019].
* ↑ «Podemos no es más que la construcción en muy poco tiempo de un partido tradicional». La Vanguardia, 12-07-2015. [Consulta: 25 desembre 2019].
* ↑ «Convocar eleccions deixaria entrar rivals de l'esquerra més perillosos per al PSOE». TV3, 10-09-2019. [Consulta: 25 desembre 2019].
* ↑ «Lluís Orriols». eldiario.es. [Consulta: 25 desembre 2019].
* ↑ «Artículos escritos por Lluís Orriols». El País. [Consulta: 25 desembre 2019].

## Enllaços externs

* Lluís Orriols a Dialnet
# Wentworth (Nou Hampshire)

Wentworth és una població dels Estats Units a l'estat de Nou Hampshire. Segons el cens del 2000 tenia 798 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Wentworth tenia 798 habitants, 310 habitatges, i 220 famílies. La densitat de població era de 7,4 habitants per km².
Dels 310 habitatges en un 31,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60% hi vivien parelles casades, en un 7,4% dones solteres, i en un 29% no eren unitats familiars. En el 21,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,57 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,8% tenia menys de 18 anys, un 5,8% entre 18 i 24, un 29,6% entre 25 i 44, un 24,7% de 45 a 60 i un 14,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 44.219$ i la renda mediana per família de 47.917$. Els homes tenien una renda mediana de 31.250$ mentre que les dones 24.500$. La renda per capita de la població era de 18.258$. Entorn del 6,1% de les famílies i el 7,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Wentworth». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Wentworth». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Lorenzo Martínez Cordero

Lorenzo Martínez Cordero (5 de setembre de 1951) és un jugador de voleibol cubà, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1972 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Múnic, on fou desè en la competició de voleibol. Quatre anys més tard, als Jocs de Mont-real, va guanyar la medalla de bronze en la mateixa competició.
En el seu palmarès també destaca una medalla d'or als Jocs Panamericans de 1971 i una altra medalla d'or als Jocs Centreamericans i del Carib de 1974.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Lorenzo Martínez». [Consulta: 21 agost 2023].
# Josep Sentís i Porta

Josep Sentís i Porta (Tarragona, 10 de juny de 1888 - París, 6 de juny de 1983) fou un violinista i compositor de sardanes.
Estudia a Barcelona amb els mestres Joaquim Malats i Enric Granados. Va ser fundador de l'Orfeó Tarragoní. Bon violinista, des de molt jove feu concerts a Tarragona i a Barcelona i, per aquest motiu, l'Ajuntament de Tarragona li concedí el 1906 una beca per estudiar a París on s'establí de manera permanent. Només tornà durant la primera guerra europea (1914-1918) i residí a Rubí, on funda l'Orfeó de Rubí.

## Referències

* ↑ Segons la placa col·locada per l'Ajuntament de Tarragona a la porta de la casa on va néixer Josep Sentís i Porta.

## Bibliografia

* Riera, Carles; Serracant, Josep M.; Ventura, Josep. Diccionari d'autors de sardanes i de música per a cobla. Girona: SOM, 2002.

## Enllaços externs

* Llista de sardanes a Sardanista.cat
# Miquel Torres Maczassek

Miquel Torres Maczassek (1974) és un empresari català, membre de la nissaga de la família Torres, i actual President de Bodegas Torres.

## Biografia

Fill de l'empresari Miguel A. Torres Riera i de l'artista alemanya Waltraud Maczassek, es va llicenciar en Ciències econòmiques i empresarials a ESADE, i posteriorment va continuar els seus estudis a l'Escola de Negocis Kenan-Flager de Carolina del Nord i estudiant enologia a la Universitat Rovira i Virgili.
Va iniciar la seva trajectòria professional treballant per diverses empreses del sector de la perfumeria i al Grup Danone. El 2004 es va incorporar a l'empresa familiar com a director de la bodega Jean Leon, i posteriorment va assumir el càrrec de director de màrqueting de Família Torres. Durant tres anys també fou director de Torres a la delegació de Xile. El 2012 va ser nomenat director general de la companyia.
La tardor de 2023 es va fer públic que començava el procés de transició generacional de la quarta a la cinquena generació, nomenant a Miquel Torres Maczassek president de la companyia, en substitució del seu pare Miguel Agustín Torres Riera, qui deixa el càrrec amb una facturació anual de 270 milions d'euros.

## Referències

* 1 2 3 4 FORBES. «Hombre del día: Miquel Torres Maczassek, presidente de Familia Torres» (en castellà), 30-10-2023. [Consulta: 4 novembre 2023].
* ↑ Redacció. «Waltraud Maczassek exposa ‘Amb les lleis de la natura’ a la capella de Sant Joan», 15-03-2023. [Consulta: 4 novembre 2023].
* 1 2 Francàs, Ramon. «Relevo en la presidencia ejecutiva de Familia Torres» (en castellà). La Vanguardia, 30-10-2023. [Consulta: 4 novembre 2023].
# José Luis Blanco Moreno

José Luis Blanco Moreno (Madrid, 1967) és un polític espanyol del Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE), alcalde d'Azuqueca de Henares des de 2015.
Nascut el 1967 a Madrid en el si d'una família originària de La Viñuela, un llogaret del municipi d'Almodóvar del Campo (província de Ciudad Real), es va traslladar amb mesos d'edat a Azuqueca de Henares. Blanco, que va cursar estudis d'humanitats a la Universitat d'Alcalá, és diplomat en relacions laborals per la Universitat Carles III de Madrid. Empleat des de jove en Renfe, es va convertir també en regidor de l'Ajuntament d'Azuqueca el 1991.
Va ser investit com a alcalde del municipi el 13 de juny de 2015, amb 10 vots a favor, enfront dels 4 que va obtenir la candidata del PP, 3 la candidata d'IU-Ahora Azuqueca de Henares i 4 vots en blanc; va substituir així a Pablo Bellido Acevedo (també del PSOE). Considerat com sanchista, Blanco va entrar a formar part del Comitè Federal del PSOE al seu XXXIX Congrés de 2017. Va renovar el seu mandat com a alcalde després de la majoria absoluta del PSOE a les eleccions municipals de 2019.

## Referències

* 1 2 Moreno, Manuel. «José Luis Blanco, «el expreso de Azuqueca»» (en castellà). ABC, 05-09-2017. [Consulta: 6 febrer 2020].
* ↑ «Conama Local Toledo 2019». [Consulta: 6 febrer 2020].
* ↑ «José Luis Blanco toma el relevo de Pablo Bellido en la alcaldía de Azuqueca de Henares». Azucahica, 7-2015, pàg. 4. Arxivat de l'original el 2017-10-10 [Consulta: 6 febrer 2020].
* ↑ «Guijarro seguirá como miembro en el Comité Federal del PSOE - Detalles - Voces de Cuenca». Arxivat de l'original el 2020-02-06. [Consulta: 6 febrer 2020].
* ↑ «Ferraz deja solo al alcalde de Azuqueca en su pugna con Page por el control del PSOE manchego» (en castellà). [Consulta: 6 febrer 2020].
* ↑ S.L, Adalid Internet; EDCM/EP. «José Luis Blanco cita a García-Page y a Pedro Sánchez en su toma de posesión en Azuqueca» (en castellà), 16-06-2019. [Consulta: 6 febrer 2020].
# Allenhurst (Nova Jersey)

Allenhurst és una població dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2009 tenia 697 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Allenhurst tenia 718 habitants, 285 habitatges, i 188 famílies. La densitat de població era de 1.066,2 habitants/km².
Dels 285 habitatges en un 23,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,8% hi vivien parelles casades, en un 6,7% dones solteres, i en un 33,7% no eren unitats familiars. En el 24,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,9% tenia menys de 18 anys, un 5,7% entre 18 i 24, un 28,8% entre 25 i 44, un 27,9% de 45 a 60 i un 18,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96 homes.
La renda mediana per habitatge era de 85.000 $ i la renda mediana per família de 109.180 $. Els homes tenien una renda mediana de 70.625 $ mentre que les dones 32.171 $. La renda per capita de la població era de 42.710 $. Aproximadament l'1% de les famílies i el 3,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Allenhurst». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Allenhurst». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Lost Country

Lost Country és una pel·lícula francesa estrenada l'11 d'octubre de 2023, premiada en la premiada en la Semana de la Crítica del Festival de Cannes. El seu director és Vladimir Perišić.

## Argument

Lost Country se situa en les eleccions de 1996. En la Sèrbia a finals dels anys 90, Stefan, un jove de 15 anys d'una família de tradició socialista, es veu obligat a decidir a posicionar-se entre la seua família o als seus amics de l'escola, ja que el govern d'Slobodan Milošević, del qual la seua mare es portaveu, està rebent molta contestació popular per corrupció i falsificació electoral, provocant una onada de manifestacions al carrer.

## Referències

* 1 2 «Perišić exhibe en la Mostra su Yugolsavia del 96 en "Lost Country", premiada en Cannes». La Vanguardia, 23-10-2023. Arxivat de l'original el 2023-11-22. [Consulta: 22 novembre 2023].
* ↑ Ljubčić, Elma. «Vladimir Perišić: Svoj sukob sa politikom ‘90-ih riješio sam izborom egzila» (en bosnià). [Consulta: 6 novembre 2023].
* ↑ «Avec « Lost Country », le réalisateur Vladimir Perisic a le destin de la Serbie dans le rétroviseur» (en francès). Le Monde.fr, 14-10-2023.
* ↑ S.L, EDICIONES PLAZA. «Vladimir Perišić narra el ocaso de Milošević en Yugoslavia a través de un drama familiar» (en castellà). [Consulta: 6 novembre 2023].
* ↑ Espectador, El. «ELESPECTADOR.COM» (en spanish), 09-10-2023. [Consulta: 22 novembre 2023].
# Allentown (Nova Jersey)

Allentown és una població dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2007 tenia 1.859 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Allentown tenia 1.882 habitants, 708 habitatges, i 526 famílies. La densitat de població era de 1.191,2 habitants/km².
Dels 708 habitatges en un 36,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,1% hi vivien parelles casades, en un 8,8% dones solteres, i en un 25,6% no eren unitats familiars. En el 21,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,66 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,7% tenia menys de 18 anys, un 5,2% entre 18 i 24, un 32,5% entre 25 i 44, un 25,8% de 45 a 60 i un 9,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 71.193 $ i la renda mediana per família de 79.843 $. Els homes tenien una renda mediana de 55.441 $ mentre que les dones 38.667 $. La renda per capita de la població era de 29.455 $. Aproximadament l'1% de les famílies i el 2,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Allentown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Allentown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Grandin (Missouri)

Grandin és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 236 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Grandin tenia 236 habitants, 90 habitatges, i 64 famílies. La densitat de població era de 227,8 habitants per km².
Dels 90 habitatges en un 30% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,4% hi vivien parelles casades, en un 13,3% dones solteres, i en un 27,8% no eren unitats familiars. En el 23,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,56 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,3% tenia menys de 18 anys, un 7,6% entre 18 i 24, un 31,8% entre 25 i 44, un 20,8% de 45 a 60 i un 13,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 19.844 $ i la renda mediana per família de 22.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 20.417 $ mentre que les dones 21.429 $. La renda per capita de la població era de 10.497 $. Entorn del 24,2% de les famílies i el 28,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Grandin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Grandin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Peix esborrall de cap llis

El peix esborrall (Psychrolutes marcidus) és una espècie de peix teleosti de la família Psychrolutidae que es troba exclusivament en les profunditats entre les costes d'Austràlia i Tasmània.
Aquest peix no té ni esquelet, ni músculs ni veixiga natatòria perquè, a les fondàries on viu, la pressió, diverses desenes de vegades superior a la del nivell de la superfície, el faria esclatar. Així, la carn d'aquest peix és majorment una massa gelatinosa amb una densitat lleugerament menor a la de l'aigua, la qual cosa li permet surar sobre el fons marí, on troba el seu aliment. La manca de músculs no suposa un impediment per alimentar-se, ja que principalment ingereix qualsevol matèria comestible que suri en el seu camí. A causa de la inaccessibilitat del seu hàbitat ha estat rarament fotografiat en llibertat.
Per la seva lletjor, en espanyol es coneix com a "pez borrón" i en anglès com a "blobfish". El setembre de 2013, va ser escollit com 'L'animal més lleig del món' i adoptat per la Ugly Animal Preservation Society com a mascota.
# Abd-ar-Rahman ibn Fàysal

Abd-ar-Rahman ibn Fàysal ibn Turkí Al Saüd (àrab: عبد الرحمن بن فيصل بن تركي آل سعود, ʿAbd ar-Raḥmān b. Fayṣal b. Turkī Āl Saʿūd; el nom també es pot trobar transcrit Abdul Rahman) (1850-1928) va ser un membre de la Casa dels Saüd, el fill més jove de Fàysal ibn Turkí i pare d'Abd-al-Aziz ibn Saüd, el primer rei de l'Aràbia Saudita. Abd-ar-Rahman fou el darrer rei del segon estat saudita.
Quan en 1875 el seu germà Saüd ibn Fàysal va morir, Abd-ar-Rahman el va succeir. Tanmateix, en menys d'un any un altre germà, Abd-Al·lah ibn Fàysal, havia conquerit Riad i es va autoproclamar rei. En 1886 els germans d'Abd-Al·lah se sublevaren contra ell i Abd-ar-Rahman va recuperar Riad un cop més el 1889. Encara hi va haver més disputes entre els fills de Fàysal i Abd-ar-Rahman, de forma que aquest finalment es va exiliar al desert fins a l'ascensió d'Abd-al-Aziz, el seu fill, al tron.
# Peix esborrall de cap llis

El peix esborrall (Psychrolutes marcidus) és una espècie de peix teleosti de la família Psychrolutidae que es troba exclusivament en les profunditats entre les costes d'Austràlia i Tasmània.
Aquest peix no té ni esquelet, ni músculs ni veixiga natatòria perquè, a les fondàries on viu, la pressió, diverses desenes de vegades superior a la del nivell de la superfície, el faria esclatar. Així, la carn d'aquest peix és majorment una massa gelatinosa amb una densitat lleugerament menor a la de l'aigua, la qual cosa li permet surar sobre el fons marí, on troba el seu aliment. La manca de músculs no suposa un impediment per alimentar-se, ja que principalment ingereix qualsevol matèria comestible que suri en el seu camí. A causa de la inaccessibilitat del seu hàbitat ha estat rarament fotografiat en llibertat.
Per la seva lletjor, en espanyol es coneix com a pez borrón i en anglès com a blobfish. El setembre del 2013, va ser escollit com «L'animal més lleig del món» i adoptat per la Ugly Animal Preservation Society com a mascota.
# Fundació ASPACE Catalunya

L'Associació de Paràlisi Cerebral (oficialment i des del 2018 Fundació ASPACE Catalunya) és una entitat fundada el 1959, legalitzada el 1960, a Barcelona per un grup de pares de nens afectats per la paràlisi cerebral, liderats per Josep M. Marcet amb el nom de «Sociedad de Ayuda al Paralítico Cerebral», amb la finalitat de promoure serveis per realitzar tota classe d'activitats dedicades a la investigació, diagnòstic, tractament, rehabilitació, educació, promoció i ajuda a les persones que presentin una paràlisi cerebral o alguna malaltia neurològica o psicològica afí i, a la vegada, promoure l'ajuda a les seves famílies.
Entre altres serveis, l'entitat disposa del Centre Pilot Arcàngel Sant Gabriel i d'un servei de consulta externa específic per a persones amb paràlisi cerebral, l'Escola d’Educació Especial ASPACE, el Centre Ocupacional d'Integració Social i el Centre Integral Montjuïc.
El 1999 va rebre la Creu de Sant Jordi, per ser considerada pionera a tot l'Estat i destacant que a partir de 1997 entre els seus serveis hi ha l'atenció domiciliària.

## Referències

* ↑ «L’associació de paràlisi cerebral ASPACE es transforma en la Fundació ASPACE Catalunya». Diari de la Discapacitat, 03-02-2018. [Consulta: 3 desembre 2023].
* ↑ «Els malalts i els seus familiars. Guia pràctica d'entitats 2003» (PDF). Generalitat de Catalunya. Departament de Sanitat i Seguretat Social, 01-11-2003. [Consulta: 4 desembre 2023].
* ↑ «‘FutbolNet’ s'aplicarà també amb infants i joves amb paràlisi cerebral». FC Barcelona, 15-09-2013. [Consulta: 3 desembre 2023].
* ↑ «S'inaugura el Centre Integral Montjuïc d’Aspace». La Unió - Associació d'Entitats Sanitàries i Socials, 26-02-2015. [Consulta: 4 desembre 2023].
* ↑ «Creu de Sant Jordi 1991-2000 | enciclopedia.cat». [Consulta: 3 desembre 2023].
* ↑ «DECRET 166/1999, de 18 de maig, de concessió de la Creu de Sant Jordi de la Generalitat de Catalunya». Generalitat de Catalunya, 18-05-1999. [Consulta: 3 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Fundació ASPACE Catalunya - Lloc web oficial
# Pimephales promelas

Pimephales promelas és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10,1 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica.

## Referències

* ↑ Rafinesque C. S. 1820. Ichthyologia Ohiensis [Part 5]. Western Rev. Misc. Mag. v. 2 (núm. 4). 235-242.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Etnier, D.A. i W.C. Starnes 1993. The fishes of Tennessee. The University of Tennessee Press, Knoxville (Tennessee), Estats Units.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.
* Rafinesque, C. S. 1820. Ichthyologia Ohiensis [Part 6]. Western Revue and Miscellaneous Magazine v. 2 (núm. 5): 299-307.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.