OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Job (autor de còmics)

Job (francès: Jobin) (Delémont, 25 d'octubre de 1927 - Nimes, 8 d'octubre de 2024) nom artístic d'André Jobin, va ser un autor de còmics suís. Conegut sobretot per la sèrie infantil Yakari.

## Biografia

Va estudiar periodisme i va fundar el 1964 una revista infantil titulada Le Crapaud à Lunettes (El gripau amb ulleres).
El 1967 va publicar, amb el dibuixant Derib, un còmic d'humor Pythagore, i en van fer l'auto-edició de dos àlbums. Pythagore és una òliba molt coneixedora de la naturalesa, però molt dolenta volant. Se'n van publicar quatre volums
El 1969, els dos autors van crear Yakari, la sèrie protagonitzada per un noi indi del segle xix, que té la capacitat de parlar amb els animals. El 2016 va publicar la darrera història de Yakari i va passar el relleu a Joris Chamblain, que continuarà publicant la sèrie amb Derib.
Va morir el vuit d'octubre del 2024 a l'edat de vuitanta-sis anys.

## Prix

* 1983 : "Prix Jeunesse" amb Derib per Yakari
* 1991 : « Maîtrise d'honneur » del festival de còmic de Sierre pel conjunt de la seva obra
* 2006 : "Prix Jeunesse du festival d'Angoulême" del festival d'Angoulême pel tom 31 de Yakari, amb Derib

## Referències

* ↑ Patrick Gaumer. Éditions Larousse. Job (en francès), 2010, p. 456 (Dictionnaire mondial de la BD). ISBN 9782035843319.
* 1 2 3 «Mort du père de Yakari, André Jobin (Job), à l'âge de 96 ans» (en francès). [Consulta: 9 octubre 2024].
* ↑ MAGNERON, Philippe. «Job - Bibliographie, BD, photo, biographie» (en francès). [Consulta: 9 octubre 2024].
* ↑ «Job, le co-créateur de la bande dessinée Yakari, est décédé à l’âge de 96 ans» (en francès). [Consulta: 9 octubre 2024].
* ↑ Éditions de l'An 2. Primé à Angoulême : 30 ans de bande dessinée à travers le palmarès du festival, 2003. ISBN 2-84856-003-7.

## Enllaços externs

* Fitxa d'autor a Bedethèque
# Banu Khàzraj

Els Banu l-Khàzraj o Banu Khàzraj —àrab: بنو الخزرج, Banū l-Ḫazraj— foren, en època del profeta Muhàmmad, una de les dues tribus principals de Medina, juntament amb els al-Aws. Eren originaris del Iemen. Abans de l'hègira el cap de la tribu era Amr ibn an-Numan, del clan Bayada, que es va enfrontar al clan rival dels Zurayq i després als Al-Aws fins al 617, quan es va lliurar la batalla de Buath en què Amr va derrotar els al-Aws i en va matar diversos caps. Els Banu Khàzraj es convertiren a l'islam, formant part dels ansar.

## Referències

* ↑ Watt, Encyclopaedia of Islam, "Al-Madina".

## Bibliografia

* Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "(al-)Khazradj".
# Torbjørn Falkanger

Torbjørn Falkanger (Trondheim, 1927 - 16 de juliol de 2013) va ser un saltador noruec que destacà a les dècades del 1940 i del 1950.
Especialista en el salt amb esquís, participà en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1952 disputats a Oslo (Noruega), en el qual ralitzà el Jurament Olímpic per part dels atletes en la cerimònia d'obertura dels Jocs i posteriorment participà en la prova de salt amb esquís, on aconseguí la medalla de plata.
Mesos abans de la realització dels Jocs Olímpics d'Hivern de 1956 a Cortina d'Ampezzo (Itàlia) patí una caiguda entrenant-se, el que provocà la seva retirada de l'esport.

## Referències

* ↑ notícia de la seva mort (noruec)
# Estadi Bislett

L'Estadi Bislett o Estadi Olímpic d'Oslo (en noruec: Bislett stadion) és un estadi olímpic ignaugurat l'any 1922 i situat a la ciutat d'Oslo. En ell s'hi desenvolupen competicions de futbol i atletisme, havent allotjat així mateix competicions de patinatge de velocitat sobre gel.
Al llarg de la seva història ha estat seu de 15 rècords mundials de patinatge de velocitat i de més de 50 rècords del món d'Atletisme. El vell estadi fou enderrocat l'any 2004 per donar pas a l'actual Bislett stadion.

## Història

L'Estadi Bislett està situat en uns terrenys on a finals del segle xix hi havia una fàbrica de maons, terrenys que van ser comprats per la ciutat d'Oslo el 1898 per destinar-los a activitats esportives. El 1908 fou adaptat a les primeres activitats com a camp esportiu, iniciant-se el 1917 la construcció de les primeres graderies gràcies al suport de l'esportista i comerciant Martinus Lørdahl. Les obres de l'estadi amb grades finalitzaren el 1922, moment en què s'ignaugurà per a les grans competicions esportives del moment.
A la dècada del 1940 l'estadi es convertí en la referències noruega per a la pràctica de l'atletisme i el patinatge de velocitat sobre gel, observant-se la gran diversitat de proves a poder-se realitzar gràcies a les millores realitzades per l'arquitecte Frode Rinnan. Un cop escollida la ciutat d'Oslo com a seu dels Jocs Olímpics d'Hivern de 1952 el mateix Rinnan realitzà unes millores a l'estadi, ampliant la seva capacitat fins als 20.000 espectadors.
Des de 1965 l'estadi acull la realització dels anomenats Jocs Bislett, una de les proves de l'actual IAAF Golden League.

### Demolició de l'estadi

El 1988 s'iniciaren les converses per dur a terme la demolició de l'estadi. En aquell moment es decidí separar d'aquest estadi la realització de les proves de patinatge de velocitat sobre gel, un esport que arreu del món es practicava sota cobert i que a Noruega encara es mantenia a l'aire obert. Així mateix, la decisió de potenciar la realització de les competicions de futbol i atletisme en aquest estadi el feien incompatible amb el patinatge sobre gel.
L'estadi fou enderrocat el 2004 i s'ignaugurà novament el 29 de juliol de 2005 per a la realització dels Jocs Bislett. Seguint els criteris de l'Associació Internacional de Federacions d'Atletisme (IAAF) es construí una pista de vuit carrils amb un radi de gir de 37,5 metres (anteriorment només hi havia sis carrils, havent d'instal·lar uns carrils provisionals durant la realització de les proves atletiques de primer nivell internacional); i la Federació Internacional de Futbol Associació (FIFA), creant un camp de futbol de 105x68 metres.

## Enllaços externs

* (noruec) Portal de l'estadi
# Eifelià

⇦ DEVONIÀ ⇨ :
| Període | Sèrie | Estatge | Edat (Ma) |
| Devonià | Superior | Famennià | 372,2 ± 1,6 |
| Devonià | Superior | Frasnià | 382,7 ± 1,6 |
| Devonià | Mitjà | Givetià | 387,7 ± 0,8 |
| Devonià | Mitjà | Eifelià | 393,3 ± 1,2 |
| Devonià | Inferior | Emsià | 407,6 ± 2,6 |
| Devonià | Inferior | Praguià | 410,8 ± 2,8 |
| Devonià | Inferior | Lochkovià | 419,2 ± 3,2 |
El període Eifelià és un estatge faunístic del Devonià. Comprèn el període entre fa 393,3 ± 1,2 milions d'anys i fa 387,7 ± 0,8 milions d'anys.

## Referències

* ↑ «Taula Cronostratigràfica Internacional v. 2018/08». Comissió Internacional d'Estratigrafia. [Consulta: 18 febrer 2021].
# Gardez

Gardez o Gardiz (paixtu: ګردېز, Gardēz) és una ciutat de l'Afganistan, capital de la província de Paktia. Tenia uns deu mil habitants el 1979 i ara s'estima en 70000 si bé manca cens oficial. Està propera a la regió de coves de Tora Bora (que per un temps es va suposar amagatall d'Osama bin Landen) i del Riu Gardez que desaigua a llac Āb-e Istāda, al peu de la fortalesa de Bālā Hesār (Bala Hisar) del segle xix (en un turó artificial), i en mig de la plana de Zurmatt. Està a uns 100 km al sud de Kabul. Està dividida en quatre districtes:
* Bāzār-e Kohna (Basar Vell)
* Qaraye Āhangarān (districte dels ferrers)
* Qaraye Arjākhēl (districte d'Arjākhēl)
* Nawābād (Ciutat Nova)

## Història

Gardēz és una ciutat molt antiga a l'Hindu Kush però la seva història està poc documentada. El fundador seria un personatge de nom Zamar del que no se sap res. Per les troballes de monedes se sap que al segle ii aC ja tenia certa importància sota el regne Indogrec i Indoescita.
Fou refundada pel cap kharigita Hamza ibn Abd-Al·lah vers el 797 i va estar regida per emirs kharigites de la dinastia aflàhida. El 869 l'emir de Gardiz, Abu-Mansur Aflah ibn Muhàmmad ibn Kakhan fou atacat pel safàrida Yaqub ibn al-Layth. El 974 Gardiz fou assetjada pel general turc Belgetegin, un dels predecessors dels gaznèvides. Torna a aparèixer el 995 quan ja estava en mans dels gaznèvides probablement de vers el 975 quan els aflàhides van entrar a la noblesa del sultanat gaznèvida. El 1162 va passar als gúrides. El 1221 fou teatre d'un combat entre Jalal-ad-Din Manguberti i l'avantguarda dels mongols. Baber a les seves memòries diu que va tenir un enfrontament amb els afganesos d'Abd-ar-Rahman en la fortalesa de Gardiz. Durant el govern comunista a l'Afganistan la província va caure en mans dels guerrillers proamericans però el govern va conservar la capital. Molts equipaments construïts pels alemanys després del 1965 foren destruïts pels guerrillers. Després de l'ocupació americana un equip de reconstrucció va arribar a Gardez el març de 2003.

## Personatges

* Abu-Saïd Gardezi, historiador.
* Mohammad Najibullah, darrer president comunista de l'Afganistan

## Bibliografia

* S. Radojicic, "Report on Hydrogeological Survey of Paktya Province", Kabul, UNICEF, 1977
* Clifford Edmund Bosworth, "Notes on the Pre-Ghaznavid History of Eastern Afghanistan", a The Islamic Quarterly IX, 1965
# Tragúlids

Els tragúlids (Tragulidae) són una família de petits mamífers artiodàctils que actualment només es troben als boscs tropicals d'Àfrica, l'Índia, Sri Lanka i el sud-est d'Àsia. Són els únics membres vivents de l'infraordre Tragulina.

## Referències

* ↑ Entrada «Tragulidae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 30 gener 2023].
Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# Lluís Guinó i Subirós

Lluís Guinó i Subirós (Besalú, 29 de maig de 1969) és un polític català, alcalde de Besalú des de 1995 i diputat al Parlament de Catalunya en la IX, X, XI i XII Legislatures. Des de l'estiu de 2023 també és càrrec de confiança a la Diputació de Girona.

## Biografia

Llicenciat en dret, ha exercit d'advocat durant molts anys. Militant de Convergència Democràtica de Catalunya, fou escollit alcalde de Besalú a les eleccions municipals de 1995, i ha estat re-escollit en totes les eleccions municipals des d'aleshores. També ha estat conseller comarcal de la Garrotxa entre 1995 i 2003 i diputat a la Diputació de Girona del 2001 al 2007. És membre de l'executiva de l'Associació Catalana de Municipis i Comarques i de la Federació Espanyola de Municipis i Províncies (FEMP).
Ha estat elegit diputat a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2010 i 2012. En 2013 fou nomenat president de la Comissió d'Estudi dels Permisos de Prospecció i Explotació d'Hidrocarburs no Convencionals per mitjà de Fracturació Hidràulica. Fou reelegit a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2015 dins les llistes de Junts pel Sí i va ser nomenat vicepresident primer de la cambra el juliol de 2017. A les eleccions al Parlament de Catalunya del 21 de desembre fou elegit diputat amb la llista de Junts per Catalunya.
El 2020 va estar condemnat a 20 mesos d'inhabilitació per desobediència per haver votat a la Mesa del Parlament a favor de la tramitació de la Llei del referèndum. El 2020 va decidir acabar la seva trajectòria parlamentària i no presentar-se a les eleccions al Parlament de 2021.
El març de 2023 es va repetir el judici, amb una nova condemna a quatre mesos, fet que va permetre tornar-se a presentar a les eleccions municipals com a alcaldable de Besalú, i revalidar l'alcaldia que ostenta des de 1995. D'altra banda, l'estiu de 2023 fou nomenat càrrec de confiança a la Diputació de Girona.

## Referències

* ↑ Font Ribas, Marc «Qui són i d'on vénen els diputats del nucli dur de Puigdemont». Sentit Crític, 04-02-2018.
* 1 2 NacióGarrotxa. «Lluís Guinó i Pep Companys, nous càrrecs de confiança de la Diputació de Girona». [Consulta: 13 agost 2023].
* ↑ «Llista d'alcaldes de Besalú». Arxivat de l'original el 2015-11-20. [Consulta: 14 agost 2015].
* ↑ Lluís Guinó. El comte de Besalú El Punt-Avui, maig de 2011
* ↑ «Fitxa del parlament de Catalunya». Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 14 agost 2015].
* ↑ «Composició del Parlament - Resultats provisionals - Eleccions al Parlament de Catalunya 2017». Arxivat de l'original el 2017-12-22. [Consulta: 22 desembre 2017].
* ↑ «Junts per Catalunya, la llista del PDECat que liderarà Puigdemont» (en catalan). VilaWeb, 13-11-2017 [Consulta: 13 novembre 2017].
* ↑ Alemany, Jordi «Un mínim de 18 diputats no repetiran escó». El Punt Avui, 25-12-2020, p. 12.
# Raspinell comú

El raspinell o pica-soques (Certhia brachydactyla) és un ocell petit i força comú que viu en ambients forestals d'Europa. Rep el nom d'esgarracimals al País Valencià.

## Morfologia

* Fa 12,5 cm.
* Té el mantell de color bru, amb un ratllat fosc i clar; la part inferior és blanquinosa i té un bec fi i corbat, que li serveix per extreure insectes i aràcnids dels intersticis de les escorces dels arbres.

## Alimentació

Cerca insectes enfilant-se en espiral pels troncs dels arbres i recolzant-se amb la cua.

## Hàbitat

És sedentari i es troba per tot Catalunya, menys a les zones desforestades. Abunda molt més que el raspinell pirinenc, justament al revés d'allò que passa a la resta d'Europa. A Catalunya, el pirinenc es localitza als Pirineus, on, en certes àrees, també es troba el comú, fet que encara dificulta més la seua identificació. El pirinenc prefereix boscos de caducifolis i avetoses humides, mentre que l'altre, més adaptable i no tan exigent quant al tipus d'arbres, ocupa pinedes, alzinars i, en general, arbredes menys humides.

## Reproducció

Necessiten arbres vells perquè fan el niu en les cavitats que en deixa l'escorça. Les omplen d'herbes seques i folren el conjunt amb plomes, llana i bocins d'escorça. A l'abril-maig la femella pon 4 o 5 ous que han de ser covats durant 15 dies, més o menys els mateixos que transcorren abans que els petits no deixin el cau. Els novells són alimentats per tots dos pares, els quals tenen el curiós costum de recórrer els arbres fent unes espirals ascendents. La segona posta d'ous és d'agost a octubre i ponen el mateix nombre d'ous.

## Confusió amb altres espècies

Una espècie molt semblant és el raspinell pirinenc (Certhia familiaris), molt estesa pel nord i l'est d'Europa però que als Països Catalans només trobem al Pirineu. Aquesta darrera espècie té unes celles blanques més marcades, per sota és d'un blanc més pur i té el bec un xic més curt.

## Altres noms

Al Penedès es coneix com a rapasoques.

## Referències

* ↑ «raspinell». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ DCVB
* ↑ www.cervantesvirtual.com%2FdescargaPdf%2Ftresor-del-valencia-meridional-diccionari-tematic-i-fraseologic-969664
* ↑ https://ieva.info/diva/index.php?title=Esgarracimals
* ↑ Lalueza i Fox, Jordi: El llibre dels ocells de Catalunya. Editorial De Vecchi - Edicions Cap Roig. Barcelona, 1987, pàgina 98. ISBN 84-315-0434-X
* ↑ «Altre nom penedesenc de l'ocell conegut com a raspinell (Certhia brachydactyla).». Institut d'Estudis Penedesencs.

## Enllaços externs

* Estudi del raspinell comú al Principat de Catalunya
* Fotografies i identificació d'aquest ocell. (francès)
# Carihuairazo

El Carihuairazo és un volcà inactiu de l'Equador, a la Serralada Occidental, una part de la gran serralada dels Andes. Té una alçada de 5.018 msnm i una prominència de 620 metres. Es troba a només 7 km del Chimborazo. I hi ha un segon pic a una alçada de 4.960 m anomenat Mocha. El seu nom prové dels mots quítxues cari («home»), hauaira («vent») i razu («neu») i segons les llegendes locals perdé una batalla amb el taita Chimborazo per aconseguir l'amor de mama Tungurahua; per aquesta raó el seu cràter està escapçat.
Va ser escalat per Edward Whymper, els cosins Louis i Jean-Antoine Carrel i els equatorians David Beltran i Francisco Campaña, durant la seva expedició a l'Equador de 1880. Per la No descripció que en va fer Whymper no queda del tot clar que l'ascensió fos al Carihuairazo i es creu que van pujar al Mocha. Això fa que la primera ascensió del cim principal s'atribueixi a Arturo Eichler, Horacio Lopez Uribe i Jean Morawiecki l'any 1951.

## Referències

* ↑ «Global Volcanism Program | Carihuairazo» (en anglès). [Consulta: 2 maig 2024].
* 1 2 «Volcán Carihuairazo - Peakbagger.com». [Consulta: 2 maig 2024].
* ↑ Whymper, Edward. Travels Amongst the Great Andes of the Equator. John Murray, 1892, p.317.
* ↑ Neate, Jill. Mountaineering in the Andes: A Sourcebook for Climbers. Royal Geographical Society, 1994, p.24.
# Terratrèmol de L'Aquila de 2009

El terratrèmol de L'Aquila de 2009 va ser un terratrèmol de 6,3 de moment de magnitud que va ocórrer a la regió central d'Itàlia d'Abruços el 6 d'abril del 2009, seguint una sèrie de centenars de tremolors menors des del gener del mateix any, incloent-hi un terratrèmol de magnitud 4'0 del 30 de març. La major part de la destrucció va ocórrer a la ciutat de L'Aquila. 294 persones van perdre la vida i més de 1.000 van quedar ferides, fent d'aquest sisme el més mortal d'Itàlia des del terratrèmol d'Irpinia de 1980.

## L'inici de la seqüència sísmica

El terratrèmol de la nit de 6 d'abril de fet va ser precedit per una llarga sèrie de sismes. La seqüència començà amb un sisme d'intensitat lleugera (de magnitud 1,8) el 14 de desembre del 2008. Després es repetí de manera més notable el 16 de gener del 2009 amb sismes inferiors a una magnitud de 3 graus i anà creixent de manera contínua fins a la catàstrofe que ocorregué tres mesos més tard.

## Danys i víctimes

El balanç definitiu de la tragèdia va ser de 308 morts, gairebé 1.600 ferits entre els quals uns 200 en estat crític que es recuperaren als hospitals de les grans ciutat veïnes (Teramo, Avezzano, Chieti, Pescara, Ancona, Roma, Rieti, Foligno i Terni), gairebé 65.000 sense sostres, allotjats provisionalment en un conjunt de tendes, en automòbils o albergs al llarg del litoral adriàtic.

## Artistes units pels Abruços

Artistes units pels Abruços és un conjunt de 56 cantants i músics italians que es van reunir a l'abril del 2009 per a cantar una cançó benèfica, Domani, després del terratrèmol.

## Referències

* ↑ Puja a 294 el nombre de morts pel terratrèmol a Itàlia, ElPeriódico.cat, 12 d'abril de 2009.
* ↑ Els serveis de rescat italians donaran avui per finalitzada la cerca de supervivents del terratrèmol Arxivat 2022-06-26 a Wayback Machine., Vilaweb.cat, 12 d'abril de 2009.
* ↑ «Domani 21/04.09. Artisti uniti per l'Abruzzo» (en italià). Ministero dei beni e delle attività culturali e del turismo. Arxivat de l'original el 2012-07-17. [Consulta: 17 juliol 2012].
# Farina de cigró

La farina de cigró és una farina que també es coneix com a besan. Quan es fa a partir de cigrons rostits es diu chana. És una de les múltiples farines fetes a partir de llegums. Els Cigrons, com la soia per fer kinako o la farina de pèsol, entre d'altres, no tenen gluten i tenen més proteïnes. És molt popular en la gastronomia índia, on s'empra en l'elaboració de les pakores, una mescla fregida de verdures. A més de proteïnes, és un aliment ric en carbohidrats, fibres, minerals i vitamines.
A Occident es fa servir com a substitut de la farina de blat en dietes sense gluten. Pot servir per arrebossar, i mesclat amb flocs de patata, sèmola de blat de moro, ametlles triturades o llavors de sèsam, es pot obtenir un resultat molt cruixent. La farina de cigró també se sol mesclar amb farina de blat refinada per obtenir el pa àzim o en productes de rebosteria. Es pot fer servir com a substitut de l'ou en una dieta vegana.
A Itàlia, l'Uruguai i l'Argentina se'n fa una mena de pa, anomenat fainé. A les poblacions costaneres d'Andalusia la fan servir per fer arrebossats i el peix fregit, com també per elaborar les tortillitas de camarón, que és una de les tapes típiques de la badia de Cadis.

## Referències

* ↑ «La farina de cigrons: beneficis i perjudicis per a la salut». [Consulta: 2 setembre 2023].
* ↑ Torres, Irene. «Farina de cigró: propietats i beneficis per a la salut». Etil de vida. [Consulta: 2 setembre 2023].
* ↑ «Niet alle peulvruchten zijn peulvruchten» (en neerlandès). Eos Tracé, 02-09-2023. [Consulta: 2 setembre 2023].
* ↑ Coll, Núria. «Farines sense gluten: mil i una possibilitats». Ets el que menges, 28-02-2016. [Consulta: 2 setembre 2023].
* ↑ «Truita de patates, ceba i pastanaga sense ou (amb farina de cigró)». Canal Salut. Generalitat de Catalunya, 14-06-2021. [Consulta: 2 setembre 2023].
* ↑ «Truita de farina de cigró, pastanaga i porro». Canal Salut. Generalitat de Catalunya, 11-03-2021. [Consulta: 2 setembre 2023].
* ↑ Gutiérrez Villach, Quim. «Fainé o pa de cigrons | Receptes Saludables». Delectem, 11-11-2014. [Consulta: 2 setembre 2023].
* ↑ Pakus. «Tortillitas de camarones, la mítica receta gaditana» (en castellà), 27-12-2022. [Consulta: 2 setembre 2023].
# Mofeta ratllada

La mofeta ratllada (Mephitis mephitis), és un mamífer de la família Mephitidae. Es troba a la majoria del continent nord-americà i el Nord de Mèxic, és un dels mamífers més coneguts al Canadà i als Estats Units d'Amèrica.

## Característiques

La mofeta ratllada té un cos negre amb una ratlla blanca a cada costat del seu cos. La mida d'aquestes ratlles depèn de l'individu. Pesa d'1,2 a 6,3 kg amb una llargada del cos (sense comptar la cua) de 33 a 46 cm. La cua fa de 18 a 25 cm. Són nocturns i la seva longevitat és de 2 a 6 anys.
Les potes són curtes, i les ungles del davant són més llargues per a poder cavar millor.
La fórmula dental és 3/3 1/1 3/3 1/2.

## Notes

* ↑ Entrada a dictionary.die.net de "Mephitis mephitis"
* ↑ Burt, Grossenheider, p. 65.
* 1 2 Secció "Phisical Description" d'ADW
* ↑ species information: striped skunk

## Referències

* Burt, William H., and Grossenheider, Richard P. A Field Guide to the Mammals (of America North of Mexico). (The Petersen Field Guide Series.) Houghton Mifflin Company. ISBN 0-395-24084-0
Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# Futbol (homonímia)

El significat de la paraula futbol varia de país en país, principalment a causa de l'idioma d'aquests països, la seva aculturació, o a la popularitat esportiva del país o la regió. Futbol se sol associar a algun dels codis esmentats, però principalment al futbol associació, per ser el més popular a nivell mundial. Per a aquest últim, també s'utilitza la paraula soccer (provinent de association football o futbol associació), la qual és utilitzada en països on el futbol associació no és l'esport més popular, per exemple: Austràlia, Canadà, Estats Units, Irlanda (excepte en àrees urbanes), Nova Zelanda, part del Regne Unit i alguns de la Commonwealth o que hagin estat sota domini de l'Imperi Britànic. En els llocs esmentats, la paraula futbol sol fer referència a un altre tipus de futbol, ja sigui rugbi, futbol australià, americà, canadenc o gaèlic.
En els hispanoparlants, futbol fa referència al futbol associació, mentre que en la resta del món també sol ser així, però amb el seu corresponent calc semàntic (per exemple, en alemany football es converteix en fußball).
D'aquesta forma, durant els segles xix i xx, van aparèixer diferents esports sorgits de l'evolució del futbol de carnaval. Tots, a excepció del rugby (poques vegades anomenat "futbol rugby"), han conservat la denominació "futbol". Altres jocs de pilota, encara sense guardar relació amb el futbol de carnaval han estat denominats "futbol".

## Enllaços externs

* Notícies de Transferència De Futbol
Viccionari