OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Armadillo de tres bandes brasiler

L'armadillo de tres bandes brasiler (Tolypeutes tricinctus) és una espècie d'armadillo tolipeutí endèmic del Brasil. És una de les dues úniques espècies d'armadillo que es pot enrotllar en forma de bola per protegir-se. Ha sofert un declivi del 30% en població al llarg dels últims deu anys.

## Referències

* ↑ Miranda, F., Moraes-Barros, N., Superina, M. & Abba, A.M. (2014) Tolypeutes tricinctus. In: IUCN 2014. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Version 2014.1.
* ↑ «Tolypeutes tricinctus» (en anglès). Mammal Species of the World. [Consulta: 28 desembre 2024].
* ↑ «Three-Banded armadillo» (en anglès). Wildlife explorers. Zoo de San Diego. [Consulta: 28 desembre 2024].
Espècies vivents de cingulats :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Xenarthra :
Família Chlamyphoridae :
Família Dasypodidae :
Categoria :
# Opòssum comú

L'opòssum comú o sariga comuna (Didelphis marsupialis) és una espècie de sariga que viu des del sud de Mèxic fins a Bolívia. Prefereix els boscos, però també pot viure en camps o ciutats. És aproximadament de la mateixa mida que un gat. La seva cua, fina i suau, pot mesurar cinquanta centímetres de llargària. Té cinquanta dents.

## Referències

Espècies vivents d'opòssums :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subfamília Caluromyinae :
Subfamília Didelphinae (continua més avall) :
Subfamília Didelphinae (continua més amunt) :
# Hajipur

Hajipur (hindi हाजीपुर) és una ciutat de l'Índia, capital del districte de Vaishali a l'estat de Bihar. És coneguda pels plàtans. Es troba a 10 km de Patna, capital de l'estat, a la que està unida pel pont Mahatma Gandhi Setu, un dels més llargs del món. La seva població (2001) era de 119.276 habitants (el 1901 eren 21.398).

## Història

Segons la tradició fou fundada per un rei de Bengala, Haji Ilyas Shah (1345-1358); va construir un fort i dins una mesquita; el lloc anteriorment es deia Ukkacala. A la ciutat hi ha suposadament les cendres de Ananda, assistent personal de Sidarta Gautama durant 20 anys i que li va sobreviure. Fou molt disputada al segle xvi entre Akbar i alguns governadors afgans rebels i la ciutat fou ocupada per tropes imperials el 1572 i 1574. Sota domini britànic fou part del districte de Muzaffarpur i va formar una subdivisió. Fou constituïda en municipalitat el 1869.

## Llocs interessants

* Pataleshwara Nath, temple hindú i stupa Ramchaura Mandir.
* Temple Budi Maai, a la propera vila d'Ismailpur
* Kaun Haara Ghat (Gaja-Graah) un dels principals ghats del Ganges-Gandak
* Temple nepalès a la confluència del Ganges i el Gandak
* Jamia Masjid, mesquita del segle XIV
* Nakhas Chowk, barri amb un notable mercat de peix
* Mahatma Gandhi Setu, pont (setu = pont) que uneix el nord i el sud de Bihar, prop de la vila de Jadhua, enllaça Hajipur amb Patna. Mesura 6,75 km.
* Fira de Sonepur, al costat de la ciutat
* Vaishali Mahotsava o gran celebració a Vaishvali a uns 35 km, lloc amb restes budistes amb una gran celebració a la meitat d'abril per celebrar el naixement del 24 tirthankar jain Mahavi, nascut a la vila de Kundalpur, a 4 km

## Referències

* ↑ Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.

## Enllaços externs

* CIPET Hajipur Website
* NIPER Hajipur Official Website Arxivat 2011-12-09 a Wayback Machine.
* IHM&AN Hajipur Official Website
# Greg Marcks

Greg Marcks (nascut el 12 d'agost de 1976) és un director de cinema i guionista estatunidenc.

## Primers anys

Marcks va créixer a la ciutat de Chelmsford (Massachusetts) i va assistir a la Chelmsford High School. Va estudiar escriptura creativa a la Universitat Carnegie Mellon de Pittsburgh (Pennsilvània). Va rebre un M.F.A en direcció al Conservatori Cinematogràfic de la Universitat Estatal de Florida a Tallahassee, on va escriure i dirigir Lector, un curtmetratge que va guanyar diversos premis en festivals de cinema. inclòs un Oscar d'Estudiants de l'Acadèmia d'Arts i Ciències Cinematogràfiques.

## Carrera

Marcks va escriure i dirigir la molt aclamada pel·lícula independent 11:14 protagonitzada per Hilary Swank, Patrick Swayze, Barbara Hershey, Rachael Leigh Cook, Ben Foster i Colin Hanks.
La seva pel·lícula Echelon Conspiracy, una pel·lícula de thriller d'acció protagonitzada per Shane West, Edward Burns, Martin Sheen, Jonathan Pryce i Ving Rhames es va estrenar als cinemes als Estats Units el 27 de febrer de 2009. La pel·lícula, tot i que és de ficció, tracta sobre el programa de col·lecció SIGINT del món real ECHELON, dirigit per la NSA. Tanmateix, la pel·lícula va fracassar a taquilla.
El proper projecte de Marcks, una pel·lícula basada en You Don't Love Me Yet, una novel·la de Jonathan Lethem, tracta sobre les escapades romàntiques dels companys de banda que viuen al Silver Lake barri de Los Angeles.

## Filmografia
### Film

| Any | Pel·lícula | Director | Actor | Guionista |
| 2000 | Lector | Sí | No | Sí |
| 2003 | 11:14 | Sí | No | Sí |
| 2009 | Echelon Conspiracy | Sí | No | No |
| 2017 | Static | Sí | No | No |
| 2019 | Lily | No | Sí | No |
| 2019 | When She Speaks | No | Sí | No |
| TBA | You Don't Love Me Yet | Sí | No | Sí |

## Referències

* ↑ 11:14, de Greg Marcks per Fernanda Solórzano, 31 octubre 2005
* ↑ McCutcheon, David. «Echelon's Homely Conspiracy». IGN, 11-05-2012. [Consulta: 15 juliol 2021].
* ↑ Lethem Chooses Filmmaker for You Don't Love Me Yet, pw.org

## Enllaços externs

* Greg Marcks - Lloc web oficial
# Emma Zafón García

Emma Zafón García (Llucena, 1987) és una periodista i escriptora valenciana. Ha treballat en diverses redaccions del País Valencià, Aragó, Andorra i Catalunya, havent fet cobertures de temes polítics, econòmics, socials i culturals. Ha sigut cap d'informatius del Canal Terres de l'Ebre, a Tortosa, on va impulsar el primer telenotícies territorial de la Xarxa Audiovisual Local. El 2016 publicava, juntament amb el discjòquei Chimo Bayo, la novel·la No iba a salir y me lié. El seu segon treball en la ficció, Casada i callada, es va publicar l'octubre de 2023. El 2024 va estrenar el pòdcast ¡Que viva España! i va participar en l'obra col·lectiva Màtria o barbàrie. Trenta veus del feminisme català amb el capítol «Rics, espanyols i toreros».

## Obra publicada

* No iba a salir y me lie. Un gran viaje por la ruta del Bakalao. Roca Libros, 2016. ISBN 9788416240760.
* Casada i callada. Empúries, 2023. ISBN 9788419729064.

## Referències

* 1 2 Cabré, M. Àngels. «La meva història és la de moltes: 'Casada i callada', d'Emma Zafón», 28-12-2023. [Consulta: 22 abril 2024].
* ↑ «Emma Zafón». CCCB amb permís OTRS, 01-04-2024. [Consulta: 22 abril 2024].
* ↑ «'¡Que viva España!' és el nou pòdcast d’Emma Zafón», 23-05-2024. [Consulta: 18 juliol 2024].
* ↑ VVAA. Matria o barbàrie (en català). Barcelona: Angle Editorial, 2024.
* ↑ «Presentació del llibre Màtria o barbàrie. Trenta veus del feminisme català» (en català), 13-11-2024. [Consulta: 31 octubre 2024].
* ↑ «Rics, espanyols i toreros» (en català), 22-03-2024. [Consulta: 31 octubre 2024].
* ↑ Boscà, Elies. «"Des de l'esquerra s'idealitza el món rural com una Gàl·lia resistent a la ferocitat del sistema"». Directa, 16-05-2024. [Consulta: 16 maig 2024].
# Gapléievka

Gapléievka - Гаплеевка (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 41 habitants. Pertany al districte (raion) de Véidelevka.

## Referències

* ↑ «Посёлок Вейделевка (летопись, часть 1)» (en rus). beluezd.ru. Arxivat de l'original el 2018-07-09. [Consulta: 9 juliol 2018].
* ↑ «Историческая справка | Вейделевский район». Arxivat de l'original el 2013-04-17. [Consulta: 7 abril 2013].
* ↑ «Вейделевка (летопись часть 2)» (en rus). beluezd.ru. Arxivat de l'original el 2018-07-09. [Consulta: 9 juliol 2018].
# Placerias hesternus

Placerias hesternus és una espècie extinta de dicinodont de la família dels stahleckèrids que visqué durant els estatges Carnià i el Norià, fa aproximadament 210.240 milions d'anys, en el període Triàsic. Es tracta de l'única espècie reconeguda del gènere Placerias.

## Documentals

Placerias apareix en el primer capítol (New Blood) de la sèrie documental Caminant entre dinosaures convivint amb Postosuchus i Coelophysis, en la qual se'l representa com un dels últims supervivents d'un llinatge antic de rèptils, abocats a l'extinció per l'auge de formes més modernes i eficients, els dinosaures.

## Referències

* ↑ Entrada «Placerias hesternus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].

## Bibliografia

* Haines, Tim i Paul Chambers. The Complete Guide to Prehistoric Life. Pàg. 68. Canadà: Firefly Books Ltd., 2006.
# Tomás Gomensoro

Tomás José del Carmen Gomensoro Albín (Dolores, llavors Banda Oriental, avui Uruguai, 27 de gener de 1810 - Montevideo, 12 d'abril de 1900), va ser un polític uruguaià, President de la República des de 1872 fins a l'any 1873.

## Biografia

Comerciant a la seva joventut, es vincula al Partit Nacional, que després abandonarà. Va ser senador pel departament de Salto el 1852, i després Cap Polític i de Policia d'aquest departament el 1853. Novament integrant del Senat el 1868, presidia el cos quan l'1 de març de 1872 va finalitzar el mandat constitucional de Lorenzo Batlle, i el va succeir en el poder.

### Tasca política

Durant el seu mandat, d'un any de durada, es va negociar l'acabament de la guerra civil (també coneguda històricament com a Revolución de las Lanzas, comandada pel cabdill blanc Timoteo Aparicio). El 6 d'abril de 1872 es va firmar la Pau d'abril (Paz de Abril), que va establir el final de les hostilitats i una amnistia als revolucionaris blancs. Aquest acord va incloure a més, encara que verbalment, el compromís del repartiment de les direccions polítiques departamentals (designades directament pel President de la República) entre blancs i membres del Partit Colorado, mecanisme conegut com a "coparticipació" i que es mantindrà vigent en forma gairebé inalterada fins a 1897, en ocasió de la insurrecció del cabdill blanc Aparicio Saravia.
Aquest tipus de solució pactada i verbal era l'única resposta que la societat política uruguaiana del seu temps podia donar a la consolidació de les dues divises originades a la Guerra Gran. L'abril de 1872, dels tretze departaments per llavors existents, quatre (San José, Florida, Canelones i Cerro Largo) van ser promesos de fet per als blancs, romanent la resta a les mans de polítics del Partit Colorado.
Després d'abandonar el poder el 1873, Tomás Gomensoro va ocupar diversos càrrecs com a Inspector de Correus, Col·lector General de Duanes i Tresorer General de la Nació. Va ser novament senador per Soriano entre 1888 i 1894, any aquest últim durant el qual va ser postulat com a candidat per a la presidència de la República per un sector del Partit Colorado, al qual donava suport des de feia més de 40 anys i del qual s'havia transformat en una figura patriarcal i respectada.

## Referències

* ↑ Dades a info-regenten.de Arxivat 2009-10-11 a Wayback Machine. (alemany)
* ↑ Dades a worldstatesmen.org (anglès)
* ↑ Uruguay: Heads of State: 1830-1919 a archontology.org (anglès)

## Enllaços externs

* Breu biografia de Tomás Gomensoro (castellà)
# Lex Licinia Mucia de civibus regundis

Licinia Mucia de civibus regundis (probablement el nom correcta seria Licinia Mucia de civibus redigundis), va ser una llei de l'antiga Roma aprovada en el consolat de Luci Licini Cras l'orador i Quint Muci Escevola, pontífex màxim, l'any 95 aC, que establia un examen estricte de la ciutadania i privava dels drets civils als que no en feien un bon ús. Davant de les peticions de ciutadania dels llatins i dels aliats, ordenava que hom fos retornat al poble o ciutat d'on era natural i que allí havia d'usar el dret que li correspongués com a socii. Aquesta llei va ser una de les causes de la guerra social, ja que va provocar que els aliats italians veiessin llunyana la possibilitat d'obtenir la ciutadania romana i va afavorir la seva revolta.

## Referències

* ↑ Puente u Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 104 [Consulta: 17 abril 2022].
# Modulor

El mudulor és un sistema de mesures detallat per Le Corbusier (1887-1965) que publica a (1948) el llibre anomenat "Le Modulor" seguit per "Le Modulor 2" a (1953) en els que dona a conèixer el seu treball, i de certa manera, s'uneix a una llarga "tradició" vista en personatges com Vitruvi, Da Vinci i Leon Battista Alberti en la recerca d'una relació matemàtica entre les mesures de l'home i la natura. De certa manera és una recerca antropomètrica d'un sistema de mesures del cos humà en què cada magnitud es relaciona amb l'anterior pel nombre auri, tot amb la finalitat que servís com a mesura base en les parts de l'arquitectura.
Les mesures parteixen des de la mesura de l'home amb la mà aixecada (226 cm) i de la seva meitat, l'altura del melic (113 cm). Des de la primera mesura multiplicant successivament i dividint de la mateixa manera pel nombre d'or s'obté l'anomenada sèrie blava, i de la segona de la mateixa manera la vermella. Sent cadascun una successió de Fibonacci i permetent milers de combinacions harmòniques.
Al paper moneda de 10 CHF de Suïssa apareix una imatge del Modulor.

## Referències

* ↑ «[[Bitllet]] Suís de 10 CHF». Arxivat de l'original el 2008-03-11. [Consulta: 8 maig 2014].
* Le Corbusier. The Modulor: A Harmonious Measure to the Human Scale, Universally Applicable to Architecture and Mechanics. Birkhäuser, 2004. ISBN 3764361883.

## Vegeu també

* Aritmètica modular
* Ergonomia
* Home de Vitruvi
* Mida de paper

## Enllaços externs

* A l'arxiu d'Internet hi apareixen imatges relacionades.
# Marsaxlokk

Marsaxlokk és un poble de Malta, situada en una zona sud-est de l'illa. En el cens de 2005 tenia 3222 habitants i una superfície de 4.7 km². Es tracta d'un típic poble de pescadors, amb un port pesquer ple de les embarcacions pròpies de l'illa anomenades luzzu. El seu nom es deu a la composició de Marsa que vol dir port i xlokk que vol dir sud-est, equivalent a la paraula catalana xaloc.
La població fou fundada pels fenicis, però va saltar a la fama quan en la badia d'aquest poble s'hi van rodar escenes de Els canons de Navarone i també s'hi va fer una de les cimeres entre Ronald Reagan i Mikhaïl Gorbatxov. Està al costat del port de Birżebbuġa, important per al trànsit de contenidors i amb una refineria.
# Carl Lorenz

Carl "Carly" Lorenz (Riesa, Saxònia, 27 de novembre de 1913 - Bad Liebenwerda, Brandenburg, 25 de novembre de 1993) va ser un ciclista en pista alemany, que fou professional entre 1937 i 1943.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, en què una medalla d'or en la prova del tàndem, formant parella amb Ernst Ihbe.
Després de la Segona Guerra Mundial va treballar inicialment com a agent de la policia de trànsit a Chemnitz. Posteriorment passà a exercir d'entrenador de ciclisme en pista.

## Palmarès

* 1934
** Campió del Regne Unit de tàndem (amb Ernst Ihbe)
* 1936
** Medalla d'or als Jocs Olímpics de Berlín en tàndem

## Referències

* ↑ «LORENZ Carl "Carly"». [Consulta: 17 agost 2024].
* 1 2 «Olympedia – Carl Lorenz». [Consulta: 17 agost 2024].
* ↑ Kluge, Volker. Athen 1896 - Berlin 1936, 1997. ISBN 978-3-328-00715-9.

## Enllaços externs

* Fitxa de Carl Lorenz a sitiodeciclismo.net
# Martin Bangemann

Martin Bangemann (Wanzleben, Alemanya, 15 de novembre de 1934) és un advocat i polític alemany, que fou líder del Partit Democràtic Lliure (FDP) i Vicepresident de la Comissió Europea entre el gener de 1988 i el gener de 1995.

## Biografia

Va néixer el 15 de novembre de 1934 a la població de Wanzleben, situada a l'estat alemany de Saxònia-Anhalt. Va estudiar dret a la Universitat de Tübingen i la Universitat de Múnic, on es va doctorar el 1962.

## Activitat política

Membre del Partit Democràtic Lliure (FDP) l'any 1973 fou nomenat membre del Parlament Europeu dins l'Aliança dels Liberals i Demòcrates per Europa, càrrec que va mantenir fins al 1984. Aquell any retornà a la política nacional del seu país per esdevenir secretari general i líder del FDP entre 1985 i 1988 i formar part del govern del canceller Helmut Kohl, que el nomenà Ministre d'Economia i Finances entre 1984 i 1988.
L'any 1989 abandonà la política nacional per esdevenir Comissari Europeu en la Comissió Delors II, fent-se càrrec d'una vicepresidència i esdevenint Comissari Europeu del Mercat Interior i d'Empresa i Indústria. En la formació de la Comissió Delors III mantingué els seus càrrecs de vicepresident, Comissari de Mercat Interior i Indústria, als quals afegí el de Política de la Informació. En la formació l'any 1995 de la Comissió Santer i l'any 1999 de la Comissió Marín mantingué els càrrecs de Comissari d'Indústria i Empresa així com el de la Política de Comunicació.

### Polèmica

L'1 de juliol de 2000 fou nomenat executiu de la companyia espanyola de telecomunicacions Telefònica. El seu nomenament en aquesta companyia creà controvèrsia dins la Unió Europea per la possible aparició de conflicte d'interessos amb el seu anterior càrrec com a comissionat de telecomunicacions dins la UE. La demanda interposada per la mateixa UE fou anul·lada quan Bangemann va prometre no començar a treballar per a un tercer abans del 2001. Des de juliol d'aquest any ha estat membre de la junta directiva de Hunzinger Information Ag.

## Referències

* ↑ Schmitt, Jörg «Früherer Bundeswirtschaftsminister Bangemann ist tot» (en alemany). Deutsche Presse-Agentur, 29-06-2022 [Consulta: 29 juny 2022].
* ↑ Bangemann, Martin. Bilder und Fiktionen in Recht und Rechtswissenschaft (en alemany), 1963. OCLC 613907576.
* ↑ «Ehemaliger FDP-Chef Martin Bangmann ist tot» (en alemany), 29-06-2022. [Consulta: 30 juny 2022].
* ↑ «Früherer FDP-Chef Martin Bangemann ist tot» (en alemany). [Consulta: 29 juny 2022].
* ↑ «Home | MEPs | European Parliament» (en anglès). [Consulta: 11 maig 2020].
* ↑ «Ex-Wirtschaftsminister Martin Bangemann ist tot» (en alemany), 29-06-2022. [Consulta: 30 juny 2022].
* ↑ «Ex-Bundeswirtschaftsminister Martin Bangemann gestorben» (en alemany), 29-06-2022. [Consulta: 29 juny 2022].
* ↑ «Wirklich atemberaubend» (en alemany), 07-05-1989. [Consulta: 29 juny 2022].
* ↑ «Früherer FDP-Chef Martin Bangemann gestorben» (en alemany), 29-06-2022. [Consulta: 29 juny 2022].
* ↑ «EU-Kommission: Europa, deine Bangemänner» (en alemany), 12-07-1999. [Consulta: 29 juny 2022].

## Enllaços externs

* (castellà) Informació de Martin Bangemann al Parlament Europeu
# Gregorio San Miguel Angulo

Gregorio San Miguel Angulo (Balmaseda, 2 de desembre de 1940) és un ciclista basc, ja retirat, que va ser professional entre 1965 i 1971.
Durant la seva carrera esportiva destaca la seva actuació al Tour de França de 1968, en què es vestí amb el mallot groc durant una etapa, a manca de cinc etapes per la finalització de la carrera. Finalment acabà en quarta posició de la classificació general, a tan sols 14 segons de les places d'honor.
Va prendre part en sis edicions de la Volta a Espanya, aconseguint dues victòries d'etapa (1966, 1969) i el Gran Premi de la Muntanya (1966).

## Palmarès

* 1964
** 1r a la Volta a Cantàbria
* 1965
** 1r al Trofeu Jaumandreu (etapa de la Setmana Catalana)
** 1r al G.P.San Juan y San Pedro de Lleó
* 1966
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya i 1r del Gran Premi de la Muntanya
** Campió d'Espanya de contrarellotge per regions (amb Biscaia)
* 1967
** 1r a la Pujada a La Reineta
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Catalunya
** Campió d'Espanya de contrarellotge per regions (amb Biscaia)
* 1968
** Campió d'Espanya de Muntanya
** 1r de la Bordeus-Saintes
** 1r de la Clàssica d'Ordízia
** 1r a Maurs
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Suïssa
* 1969
** 1r al Gran Premi Navarra
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1965. 41è de la classificació general
* 1966. 13è de la classificació general. Vencedor d'una etapa. 1r del Gran Premi de la Muntanya
* 1967. 7è de la classificació general
* 1968. 36è de la classificació general
* 1969. 8è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1971. Abandona

### Resultats al Tour de França

* 1966. 37de la classificació general
* 1968. 4t de la classificació general. Porta el mallot groc durant 1 etapa
* 1969. Abandona (10a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1967. Abandona

## Referències

* ↑ «SAN MIGUEL ANGULO Gregorio». [Consulta: 12 setembre 2023].
* 1 2 «[URTEKARIA]», 05-10-2007. Arxivat de l'original el 2007-10-05. [Consulta: 12 setembre 2023].
* ↑ gutiérrez, Beñat. «"Llevar el maillot amarillo durante dos días fue lo mejor de mi carrera"» (en castellà), 08-07-2013. [Consulta: 12 setembre 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa de Gregorio San Miguel a sitiodeciclismo.net
* Palmarès de Gregorio San Miguel a urtekaria.com Arxivat 2007-10-05 a Wayback Machine.
# Clergues Regulars de la Mare de Déu

Els Clergues Regulars de la Mare de Déu (en llatí Ordo Clericorum Regularium Matris Dei) és un institut religiós masculí de dret pontifici, concretament un orde religiós de clergues regulars. Els seus membres són anomenats leonardins pel nom del seu fundador, sant Giovanni Leonardi, i posposen al seu nom les sigles O.M.D.

## Història

L'orde va ser fundat a Lucca l'1 de setembre de 1574 per sant Joan Leonardi, com a Congregació dels Preveres Reformats de la Santa Mare de Déu, amb la intenció d'agrupar els clergues d'una comunitat i col·laboradors laics, per treballar plegats i amb unes directrius comunes en la reforma dels costums i la salvació de les ànimes dels fidels. La comunitat va prendre com a base l'església de Santa Maria della Rosa, a Lucca.
La idea, però, no va ser acceptada a Lucca, on va trobar oposició de les autoritats, i Leonardi va haver de marxar-ne, instal·lant-se a Roma. El 1580 Giovanni va adquirir l'església de Santa Maria Cortelandini (o Santa Maria Nera, encara propietat de l'orde).
El 1583, la congregació va ser erigida canònicament a instància de Gregori XIII, per Alessandro Guidiccioni, bisbe de Lucca, i confirmada pel breu Ex quo divina majestas de Climent VIII (13 d'octubre de 1595), que va aprovar-ne els estatuts. Llavors, els membres només feien els vots de castedat, perseverança i obediència, i era coneguda com a Congregació de Clergues Seculars de la Santa Verge.
El 1601, Leonardi obtingué l'església de Santa Maria in Portico a Roma, que va passar a ser la seu de la cúria de la congregació. El cardenal Baronius, el mateix any, va fer-se protector seu. Giovanni Leonardi morí en 1609 i va ser enterrat a Santa Maria in Portico.
* Santa Maria in Portico in Campitelli, a Roma, casa general de l'orde
* Sant Joan Leonardi, fundador de l'orde
El 1614, Pau V va confiar a la congregació la cura de les anomenades escoles pies. Al breu Inter Pastoralis anomena per primer cop la congregació "de la Mare de Déu". En 1617, considerant que la cura de les escoles quedava fora de l'abast de la congregació, el mateix Pau V la va rellevar d'aquest encàrrec.
La congregació va ser elevada a la categoria d'orde religiós el 3 de novembre de 1621 per Gregori XV. En 1662 va fixar-se la cúria general de l'orde a l'església de Santa Maria in Campitelli, on va traslladar-se el cos del fundador.

## Activitat i difusió

L'objectiu de l'orde és l'exercici del ministeri sacerdotal i les obres d'apostolat, i la perfecció de la vida dels preveres. Al llarg de la seva història, no ha passat de tenir mai una quinzena de cases, per tal que el govern de l'orde no interferís massa les activitats dels seus membres.
El 2008, l'orde tenia vuit cases, totes a Itàlia, i 60 religiosos, 44 d'ells sacerdots.

## Notes

* ↑ Dades de l'Annuario Pontificio per l'anno 2007, Città del Vaticano, 2007, p. 1471.

## Vegeu també

* Joan Leonardi

## Enllaços externs

* Clerks Regular of the Mother of God of Lucca
* Lloc oficial de l'orde Arxivat 2010-05-04 a Wayback Machine.