OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Astroblèpids

La família dels astroblèpids (Astroblepidae) és constituïda per peixos actinopterigis d'aigua dolça de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Longitud màxima: 30 cm aproximadament.
* Intestí relativement curt.
* Nombre de vèrtebres: 34 (17 + 17).

## Alimentació

Les seues espècies s'alimenten d'invertebrats (erugues i anèl·lids, entre d'altres).

## Distribució geogràfica

Es troba als Andes i Panamà.

## Gèneres

* Astroblepus (Humboldt, 1805)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ ZipCodeZoo (anglès)
* ↑ ZipCodeZoo (anglès)
* ↑ Humboldt F. H. A. von 1805. Mémoire sur l'Eremophilus et Astroblepus, deux nouveaux genres de l'ordre des apodes. A Voyage de Humboldt et Bonpland, Deuxième partie. Observations de Zoologie et d'Anatomie comparée. París. Humboldt and Bonpland's voyage v. 1 (Title page 1811). 17-20. Pls. 6-7.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ IUCN (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lundberg, J.G. & J.N. Baskin, 1969. The cabal skeleton of the catfishes, order Siluriformes. American Museum Novitates, 2398:1-49.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Schaefer, S.A. 2003: Astroblepidae (Naked sucker-mouth catfishes). p. 312-317. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* «All Catfish Species Inventory» (en anglès).
# Ictalúrids

La família dels ictalúrids (Ictaluridae) és constituïda per peixos actinopterigis d'aigua dolça de l'ordre dels siluriformes present des del sud del Canadà fins a Guatemala. La longitud màxima és assolida per les espècies Ictalurus furcatus i Pylodictis olivaris amb 1,6 m.

## Gèneres

Diversos gèneres són inclosos en la família:
* Ameiurus (Rafinesque, 1820)
* Ictalurus (Rafinesque, 1820)
* Noturus (Rafinesque, 1818)
* Prietella (Carranza, 1954)
** Prietella lundbergi (Walsh & Gilbert, 1995)
** Prietella phreatophila (Carranza, 1954)
* Pylodictis (Rafinesque, 1819)
** Pylodictis olivaris (Rafinesque, 1818)
* Satan (Hubbs & Bailey, 1947)
** Satan eurystomus (Hubbs & Bailey, 1947)
* Trogloglanis (Eigenmann, 1919)
** Trogloglanis pattersoni (Eigenmann, 1919)
* Pylodictis olivaris
* Ameiurus natalis
* Ictalurus furcatus
* Ameiurus nebulosus
* Noturus gyrinus
* Ictalurus punctatus
* Ameiurus melas
* Pylodictis olivaris
* Mola d'ictalúrids

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* 1 2 Rafinesque C. S. 1820. Ichthyologia Ohiensis (Part 7). Western Rev. Misc. Mag. v. 2 (núm. 6). 355-363.
* 1 2 Rafinesque C. S. 1818. Further account of discoveries in natural history, in the western states, made during a journey through the western region of the United States. Am. Monthly Mag. Crit. Rev. v. 4 (núm. 1). 39-42.
* ↑ Carranza J. 1954. Descripción del primer bagre anoftalmo y depigmentado encontrado en aguas mexicanas. Ciencia (Mex. City) v. 14 (núms. 7-8). 129-136.
* ↑ Rafinesque C. S. 1819. Prodrome de 70 nouveaux genres d'animaux découverts dans l'intérieur des États-Unis d'Amérique, durant l'année 1818. J. Phys. Chim. Hist. Nat. v. 88. 417-429.
* ↑ Hubbs C. L. & Bailey R. M. 1947. Blind catfishes from artesian waters of Texas. Occas. Pap. Mus. Zool. Univ. Mich. Núm. 499. 1-15.
* ↑ Eigenmann C. H. 1919. Trogloglanis pattersoni a new blind fish from San Antonio, Texas. Proc. Am. Philos. Soc. v. 58 (núm. 6). 397-400.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ IUCN (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Enllaços externs

* All Catfishes Species Inventory (anglès)
# Garibaldi Alves Filho

Garibaldi Alves Filho (Natal, 4 de febrer de 1947) és un advocat i polític brasiler.
Ha estat senador en tres mandats diferents, arribant a ocupar la presidència del Senat Federal; i ministre de la Seguretat Social en el primer govern de Dilma Rousseff. Al seu estat, Rio Grande do Norte, va ser governador durant dos mandats i diputat estatal per quatre mandats; a més d'alcalde de la capital Natal entre 1986 i 1989.
| Precedit per Marcos Formiga | Batlle de Natal 1986 – 1989 | Succeït per Wilma de Faria |
| Precedit per Carlos Alberto | Senador per Rio Grande do Norte 1991 – 1994 | Succeït per Fernando Bezerra |
| Precedit per Vivaldo Costa | Governador de Rio Grande do Norte 1995 – 2002 | Succeït per Fernando Freire |
| Precedit per Geraldo Melo | Senador per Rio Grande do Norte 2003 – 2019 | Succeït per Zenaide Maia |
| Precedit per Tião Viana | President del Senat Federal 2007 – 2009 | Succeït per José Sarney |
| Precedit per Carlos Eduardo Gabas | Ministre de la Seguretat Social 2011 – 2014 | Succeït per Carlos Eduardo Gabas |

## Referències

* ↑ Carvalho, Cefas. «Garibaldi explica porque não aceitou candidatura ao Senado e celebra aliança com PT: “Lula tem uma situação privilegiada em termos eleitorais”» (en portuguès brasiler). Saiba Mais, 23-05-2022. Arxivat de l'original el 2024-05-21. [Consulta: 3 octubre 2023].
* ↑ Leitão, Matheus. «“Eu sou simplório mesmo”» (en portuguès brasiler). Revista Época. Grupo Globo. Arxivat de l'original el 2023-10-03. [Consulta: 3 octubre 2023].
* ↑ «Senador Garibaldi Filho assume presidência do PMDB do RN e a missão das eleições 2018» (en portuguès brasiler). Saiba Mais, 20-10-2017. Arxivat de l'original el 2023-10-03. [Consulta: 3 octubre 2023].

## Enllaços externs

* Perfil al web del Senat (portuguès)
# RMS Olympic

El RMS Olympic va ser el primer transatlàntic de la Classe Olympic dissenyat per Thomas Andrews i va ser construït per les drassanes Harland and Wolff. A la mateixa classe hi pertanyien els vaixells RMS Titanic i HMHS Britannic, ambdós s'acabarien enfonsant. Al contrari que els altres vaixells de la seva classe l'Olympic va servir durant molt temps (des de 1911 a 1935) i per això es coneix com a «Old Reliable» (en català "Vell Fiable"). Els tres vaixells de la classe Olympic s'havien d'anomenar originalment Olympic, Titanic i Gigantic, en honor de les races de la mitologia grega: els déus olímpics, els Titans, i els Gegants. El Gigantic va ser reanomenat a l'últim moment Britannic.

## Equipaments

L'Olympic va ser dissenyat com un vaixell luxós, amb els espais i comoditats pels passatgers molt semblants als del seu famós vaixell germà, el Titanic, tot i que amb petites variacions. Els passatgers de primera classe gaudien de cabines luxoses, algunes equipades amb bany privat. Podien prendre els àpats a l'immens i luxós saló principal del vaixell o al més íntim "Á la Carte Restaurant". També destaca la coneguda escalinata típica dels transatlàntics de la classe Olympic; així com ascensors (una innovació per l'època). Aquest passatgers comptaven també amb una sala de fumadors i el Cafe Veranda decorat amb palmeres. Altres comoditats eren la piscina coberta, els banys turcs i el gimnàs.
Les instal·lacions dels passatgers de segona classe incloïen sala de fumadors, biblioteca, un gran menjador i un ascensor. Finalment els passatgers de tercera classe disposaven d'habitacions i equipaments millors que la majoria de vaixells de passatgers del moment. Així en comptes de gran dormitoris disposaven de cabines amb de 2 a 10 lliteres. També disposaven de sala de fumadors, una àrea comuna i un menjador-saló.

## Vegeu també

* Transatlàntic
* White Star Line

## Referències

* ↑ «Mark Chirnside's Reception Room: Olympic, Titanic & Britannic: Olympic Interview, January 2005». Markchirnside.co.uk. [Consulta: 16 juliol 2009].
* ↑ «www.titanicandco.com/olympic». Arxivat de l'original el 2013-05-14. [Consulta: 18 agost 2013].
* ↑ (francès) Les escaliers de 1 Classe, le Site du Titanic. Consultat 30 juliol 2009
* ↑ (francès) La Vie à bord du Titanic, le Site du Titanic. Consultat 30 juliol 2009
* ↑ (francès) Les Bains Turcs et la Piscine, le Site du Titanic. Consultat 30 juliol 2009
* ↑ (francès) Le Gymnase, le Site du Titanic. Consultat 30 juliol 2009
* 1 2 New York Times – Olympic Like A City – 18 June 1911 encyclopedia-titanica.org
# La mirada de la Fiona

La mirada de la Fiona és una sèrie de televisió de comèdia dramàtica catalana estrenada el 2023. Formada per sis capítols, és protagonitzada per Mireia Oriol, Sergi Cervera i Dafnis Balduz. És dirigida per Dídac Cervera i Sergi Cervera i produïda per TV3 i Yumagic Films.
El rodatge va començar el 24 d'octubre de 2022. Es va estrenar el 15 de juny de 2023 al festival FIC-CAT. El novembre de 2023 es va incorporar a la plataforma 3Cat.

## Sinopsi

La Fiona, en Marçal, i l'Oriol formen un peculiar trio d'eterns adolescents immersos en una deriva existencial. En el transcurs de les seves vides, es creua un entramat de relacions que, malgrat les seves resistències individuals, els impulsa cap a allò que tant intenten eludir: el pas a la maduresa, l'assumpció de compromisos i l'ajuda mútua.
La Fiona està a les portes dels 30 anys, sense un lloc propi i saltant d'amant en amant per evitar la casa de la seva mare, afectada per una malaltia mental que podria haver heretat. Amb una por no reconeguda a establir arrels, la Fiona també lluita contra la solitud que no suporta. D'altra banda, en Marçal és resolut, aventurer i lleugerament llepafils. Després d'una vida viatjant com a cuiner, decideix establir-se a casa de la seva mare, recentment difunta. La seva trobada amb la Fiona marca el seu primer contacte real amb la vertadera amistat.
L'Oriol, el germà gran de Marçal, representa l'estabilitat, el perfeccionisme i el control. No obstant això, la seva vida pren un gir inesperat quan la seva parella revela diferències fonamentals, desencadenant una crisi personal. A través d'aquesta trama, els tres protagonistes es veuran obligats a enfrontar-se als desafiaments del creixement, descobrint les complexitats de la vida adulta i la necessitat d'acceptar responsabilitats, tot mentre es recolzen mútuament en aquest viatge inevitable cap a la maduresa.

## Repartiment

* Mireia Oriol com a Fiona
* Sergi Cervera com a Marçal
* Dafnis Balduz com a Oriol
* Rosa Renom
* Jordi Cadellans
* Jana Oliver
* Lluís Marco
* Mariona Ribas
* Lloll Bertran
* Àlex Batllori

## Referències

* ↑ «Es roda la nova sèrie de TV3 "La mirada de la Fiona"». CCMA, 24-10-2022. [Consulta: 1r març 2024].
* 1 2 «L'estrena de la sèrie "La mirada de la Fiona" i sis produccions participades de TV3, al FIC-CAT, la festa del cinema en català». CCMA, 11-05-2023. [Consulta: 1r març 2024].
* ↑ «'La mirada de la Fiona', la dramèdia estrella de 3Cat». El Cinèfil, 19-11-2023. [Consulta: 1r març 2024].
# Estació d'Argentine

L'estació d'Argentine és una estació de la línia 1 del metro de París, situada al límit entre el 16è i 17è arrondissements de París.
L'Argentina va ser molt generosa a l'hora d'ajudar França, els sistemes agrícoles i de distribució de la qual havien quedat greument danyats per la guerra. Es van expedir grans remeses de cereals i carn de bou de l'Argentina per alimentar la població francesa, que tenia dificultats per tornar a treballar els seus camps i el seu bestiar. En reconeixement d'aquesta generositat, el govern francès va canviar el nom del carrer Obligado a rue Argentine el 1948; era un tribut apropiat, ja que la rue Obligado commemorava una victòria francoanglesa sobre l'Argentina produïda el 1845. Ara, el carrer evocava amistat entre els dos països, no domini militar. L'estació de metro pren el seu nom del carrer.
# Hiperlipèmia

Les hiperlipèmies, hiperlipoproteïnèmies, o hiperlipidèmies són el grup de dislipèmies més freqüents, i consisteixen en la presència de nivells elevats o anormals de lípids i/o lipoproteïnes en la sang.
Els lípids (molècules greixos) són insolubles en la sang, i es transporten dins d'una càpsula lipoproteica, i la densitat dels lípids i el tipus de proteïna determinen la sort de la partícula i la seva influència en les anomalies del metabolisme.
Les hiperlipidèmies es divideixen en dos subtipus: primàries i secundàries. La hiperlipidèmia primària sol ser deguda a causes genètiques (com ara una mutació en una proteïna receptora), mentre que la hiperlipidèmia secundària sorgeix a causa d'altres causes subjacents com la diabetis. Les anomalies dels lípids i les lipoproteïnes són freqüents en la població general i es consideren factors de risc modificables de malalties cardiovasculars a causa de la seva influència sobre l'ateroesclerosi. A més, algunes formes poden predisposar a pancreatitis aguda

## Referències

* ↑ «Hyperlipidemia». The Free Dictionary. citing: Dorland's Medical Dictionary for Health Consumers. Saunders, 2007. and The American Heritage Medical Dictionary. Houghton Mifflin Company, 2007.
* ↑ Hall, John E. Guyton and Hall textbook of medical physiology. Elsevier, 2016. ISBN 9781455770052. OCLC 932195756.
* ↑ Lilly, Leonard. Pathophysiology of heart disease : a collaborative project of medical students and faculty. ISBN 1496308697. OCLC 1052840871.
# Lodoïska

Lodoïska és una òpera en tres actes de Luigi Cherubini sobre un llibret francès de Claude-François Fillette-Loraux basat en un episodi de la novel·la Les amours du chevalier de Faublas (1790) de Jean-Baptiste Louvet de Couvray. Es va estrenar el 18 de juliol de 1791 al Théâtre Feydeau de París.
Nomenat director del Théàtre de Monsieur, convertit després en Théâtre Feydeau, Cherubini hi presentà la seva Lodoïska, obra que va obtenir un gran èxit i en el qual és manifest l'intent d'individualitzar musicalment la situació psicològica dels personatges.
L'òpera fou rebuda amb entusiasme al llarg de 200 representacions. Era tan popular que es va reposar una altra vegada al Feydeau el 1819 i era representada freqüentment als països germànics a principis del segle xix, incloent-hi una producció a Viena el 1805, mentre Cherubini s'hi allotjava. S'estrenà a Nova York el 4 de desembre de 1826. No s'ha representat mai a Catalunya.
Cherubini, fins i tot en òperes que tractaven sobre temes de l'antiguitat clàssica, com Médée (1797), revela una preocupació pels trets humans. L'òpera que inaugurava el seu nou estil era Lodoïska, on s'allunya de la veu de solo de l'opera seria per donar un nou èmfasi als conjunts i cors, així com una importància dramàtica a l'orquestra.

## Referències

* ↑ «Edición del miércoles, 13 mayo 1981, página 42 - Hemeroteca - Lavanguardia.es». [Consulta: 20 desembre 2020].

## Vegeu també

* Llista d'òperes més importants
Òperes de Luigi Cherubini :
Demophoon (1788)
Lodoïska (1791)
Éliza (1794)
Médée (1797)
L'Hôtellerie portugaise (1798)
Les Deux Journées (1800)
Anacréon (1803)
Faniska (1806)
Pimmalione (1809)
Le Crescendo (1810)
Les Abencérages (1813)
Ali Baba (1833) :
# Psitacosàurids

Els psitacosàurids (Psittacosauridae) constitueixen una família de dinosaures ceratops anomenada per Osborn l'any 1923. La primera definició exacte del clade fou donada per Paul Sereno l'any 2005.
El grup consisteix en ceratops basals que visqueren en el que actualment és Àsia al Cretaci inferior. Només se'n coneixen dos gèneres: Hongshanosaurus i Psittacosaurus
# Bordelum

Bordelum (frisó septentrional goesharder Boorlem) és una ciutat del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Mittleres Nordfriesland, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein. Comprèn els nuclis d'Addebüll, Büttjebüll, Dörpum, Ebüll, Ost-Bordelum, Ost-Bordelumfeld, Sterdebüll, Stollberg, Uphusum i West-Bordelum.

## Referències

* ↑ «Schleswig-Holstein (Germany): Cities and Communes in Counties - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 15 març 2025].
* ↑ Schleswig-Holstein Topographie: Städte und Dörfer des Landes. Bd. 1: A... - Bo...: Aasbüttel - Bordesholm / Richter, Stephan. 2. Aufl. Flensburg: Schleswig-Holsteinischer Zeitungsverl, 2003, p. 391. ISBN 978-3-926055-58-3.
# Breklum

Breklum (frisó septentrional goesharder Brääklem) és una ciutat del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Mittleres Nordfriesland, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein.

## Galeria d'imatges

* Centre Ecumènic Christian-Jensen-Kolleg

## Referències

* ↑ «Schleswig-Holstein (Germany): Cities and Communes in Counties - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 15 març 2025].
# La noia que somiava un llumí i un bidó de gasolina

La noia que somiava un llumí i un bidó de gasolina, (Flickan som lekte med elden en suec; literalment "La noia que jugava amb el foc") és una novel·la del periodista i escriptor suec Stieg Larsson.
Es tracta d'una novel·la policíaca, i és el segon llibre de la trilogia Millennium. Va precedit per Els homes que no estimaven les dones i seguit per La reina al palau dels corrents d'aire. L'autor va entregar les tres novel·les alhora a la seva editora, tres mesos abans de morir d'una sobtada crisi cardíaca, el 2004, i mai ha conegut l'èxit que ha tingut la seva obra. En 2005 es va publicar per primera vegada en suec i en 2008 per primera vegada en català. En català se n'han fet nou edicions des d'octubre de 2008 fins a octubre de 2009. La traducció va ser feta per n'Albert Vilardell en 2008.
Se n'ha fet una pel·lícula de cinema amb el mateix títol, dirigida per Daniel Algredson i estrenada a Suècia en 2009. A Catalunya Sud es va estrenar en català el 2009 i a la Catalunya Nord (i a la resta de França), en francès, a l'estiu de 2010.

## Argument

La investigadora Lisbeth Salander fa unes merescudes vacances per mig món, lluny del periodista Mikael Blomkvist, dels secrets de la família Vanger i del seu odiat tutor Nils Bjurman. Per la seva banda, en Mikael Blomkvist passa un molt bon moment: reconegut per tots els mitjans del país i amb la revista Millenium donant importants beneficis, està a punt de llançar un número especial que posarà al descobert una xarxa de prostitució de nenes menors d'edat, a la qual estan implicats els més alts estaments de la societat sueca. Però un triple assassinat fa que els destins de la Lisbeth i en Mikael es tornin a encreuar, per bé que aquesta vegada és la Lisbeth qui apareix com a sospitosa. Aquest nou cas, com en el llibre anterior, els durà a revelacions sorprenents i fets inesperats però aquest cop a més posarà a prova la confiança que hi havia entre els dos protagonistes.

## Personatges principals

* Mikael Blomkvist, redactor en cap de la revista Mil·lenni, famós després d'haver destapat un explosiu cas de corrupció del totpoderós industrial suec Hans-Erik Wennerstrom.
* Lisbeth Salander, jove investigadora d'estètica gòtica, furonera i inadaptada socialment.
* Dag Svensson, jove i brillant periodista relacionat amb Mil·lenni a partir d'uns articles sobre el tràfic sexual.
* Nils Bjurman, advocat corrupte i tutor de la Lisbeth Salander.
* Alexander Zalachenko (Zala), misteriós i temut personatge que sembla estar darrere del turbulent tràfic sexual.
* Bublanski, inspector de la Policia d'Estocolm, encarregat de la investigació d'un triple assassinat.

## Enllaços externs

* Pròleg i primer capítol del llibre a Columna Edicions

## Referències

* ↑ Contraportada de La noia que somiava un llumí i un bidó de gasolina, edicions Columna, ISBN 978-84-664-1004-5
# Isomerasa

En bioquímica, un enzim isomerasa és un enzim que transforma un isòmer d'un compost químic en un altre. Podrà, per exemple, transformar una molècula de glucosa en una de fructosa.
Són isòmers dos cossos químics que tenen la mateixa fórmula bruta (és a dir, la mateixa composició) però unes característiques diferents a causa de l'organització diferent dels àtoms en la molècula.
# Qalandariyya

Qalandariyya fou una confraria musulmana de monjos errants d'inspiració sufí. El mot qalandar, en la seva accepció turca, designa "un dervix errant retirat del món", una mena de rodamón o filòsof que renuncia als seus béns; és probable que el mot turc provingui del persa, llengua en la qual qalandar vol dir "lleig", "desgraciat". Als seus orígens, el mot es va aplicar a un moviment no organitzat que estava relacionat amb la tariqa malamatiyya, de la que va adoptar els ensenyaments però amb una nova interpretació, amb influència budista. Al segle xiii, els qalandarites van tenir una deriva existencialista oposant-se als costums i tradicions, i van adoptar una aparença i un comportament inconformista, amb el cap rapat, una caputxa cònica de vellut i una mena de capa groga o negre, portant un timbal i un estendard. Durant els segles xiii i xiv van estendre's pel Gran Khorasan i la Transoxiana arribant a ser nombrosos fins a Egipte i Síria. També van tenir importància a Anatòlia, l'Índia i Pèrsia, país on van subsistir fins al segle xvi. Tenien similituds a les confraries dels haydarites, els jamites i els bektaixites.

## Bibliografia

* Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "Ḳalandariyya".
* Ashk Dahlén, The Holy Fool in Medieval Islam: The Qalandariyat of Fakhr al-din Araqi, Orientalia Suecana, vol.52, 2004.
# Jean-Pierre Parenteau

Jean-Pierre Parenteau (francès: Jean-Pierre Paranteau) (Angulema, 5 d'agost de 1944 - Llemotges, 27 d'octubre de 2024) va ser un ciclista francès, que fou professional entre 1970 i 1975. De la seva carrera destaca una victòria al Tour de l'Aude i una victòria d'etapa a la Tossa de Montbui durant la Setmana Catalana.
Quan era amateur va participar en els Jocs Olímpics de Ciutat de Mèxic de 1968 en la prova en ruta individual.

## Palmarès

Palmarès.

### Palmarès en ruta

* 1968
** Vencedor de 2 etapes al Tour del Llemosí
* 1969
** 1r a la Ruta de França
** Vencedor d'una etapa al Tour del Llemosí
* 1973
** 1r al Tour de l'Aude i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa a la Setmana Catalana
** 1r al GP de Montauroux
* 1981
** 1r al Gran Premi de Montamisé

### Resultats al Tour de França

* 1970. 58è de la classificació general
* 1972. 38è de la classificació general
* 1973. Abandona (5a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1970. Abandona
* 1971. 51è de la classificació general
* 1973. 39è de la classificació general

## Referències

* 1 2 Fitxa a museociclismo.it
* ↑ «Jean-Pierre Paranteau Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 September 2014. [Consulta: 13 setembre 2014].
* ↑ Fitxa als Jocs Olímpics Arxivat 2014-09-14 a Wayback Machine.