OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pirítous

D'acord amb la mitologia grega, Pirítous (en grec antic Πειρίθοος, Peirithoos), va ser un rei dels làpites, fill d'Ixíon. A la Ilíada apareix com a fill de Zeus.
Va participar en la cacera del senglar de Calidó.
Havent concertat les seues noces amb Hipodamia, filla de Butes, el fill de Bòreas, (o de vegades filla d'Adrast i d'Amfitea). Pirítous convidà a les festes tots els seus amics, i també els centaures, que eren parents d'Hipodamia, i que habitaven el país veí. De fet, els centaures eren germanastres de Pirítous, per ser fill d'Ixíon. Però els centaures, excitats per la beguda, van intentar raptar la núvia i les dones làpites, i això va desencadenar una dura lluita que, gràcies a la intervenció dels herois convidats per Pirítous, va poder acabar amb la victòria dels humans. Força sovint s'explica que Teseu va participar en aquesta batalla memorable i va ser des d'aquell moment, amic de Pirítous.
Del matrimoni de Pirítous i Hipodamia nasqué un fill, Polipetes, que acompanyà més endavant Leonteu a la guerra de Troia, amb un contingent de quaranta naus, segons el Catàleg de les naus, a la Ilíada.
Va lluitar amb Teseu per la possessió d'un ramat, però el combat no es va resoldre a favor de ningú i, des d'aquell dia, es feu amic de l'heroi. Teseu i Pirítous s'havien jurat donar-se mútuament per esposa una filla de Zeus i així planejà amb Teseu el rapte d'Helena, i hi reeixiren. Animat per aquesta aventura li va proposar de baixar als inferns per raptar Persèfone, la dona d'Hades, que era filla de Zeus i de Demèter. Van aconseguir entrar als inferns, però Hades els va sorprendre al sortir i els feu encadenar a les portes del seu reialme. Quan Hèracles va baixar als inferns, va alliberar Teseu, però en acostar-se a Pirítous la terra es posà a tremolar i Hèracles, comprenent que els déus no volien deixar anar al culpable, hagué d'abandonar-lo a la seua sort.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 440. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 176-177. (El Cangur / Diccionaris, núm. 209). ISBN 8429741461
# Paradella de fulla grossa

La paradella de fulla grossa o llengua bovina (Rumex obtusifolius) és una planta salvatge nativa d'Europa però que hui en dia pot trobar-se als Estats Units i en molts altres regions per tot el món.

## Identificació

El Rumex obtusifolius és un hemicriptòfit que pot créixer de 60 a 200 centímetres. És fàcilment recognoscible per les seues fulles grans ovado-oblongues, cordades o subcordades a la base. Algunes de les fulles inferiors tenen la tija d'una coloració rogenca. Els limbs de les fulles són lleugerament encrespats o ondulats, aquest és menor o tan llarg com el pecíol. El fullatge de la planta pot créixer fins a uns 18 centímetres. Les tiges tenen un nus cobert per una òcrea, una fina membrana com de paper, una característica típica de la família Polygonaceae.
Les flors estan formades per 6 peces sepaloidees, i les internes són acrescents que a la fructificació formen 3 valves cordiformes, amb dents triangulars (de fins a 2 mil·límetres), irregulars i nombrosos, almenys una de les valves desenvolupa un tubercle. Les inflorescències tenen les flors agrupades en verticils distants entre ells mateixos. Aquests contenen flors verdes que canvien a roig a mesura que maduren. Les flors eixen de juny a setembre. Els fruits produïts són d'un color marró rogenc.
Les plàntules es poden identificar per la seua forma ovalada amb les tiges de color roig, i fulles enrotllades brotant des del centre de la planta.
Rumex crispus és molt similar en aparença però amb fulles fines i ondulades. Amb més detall, els sèpals tenen un bon marge mentre que el calze de R. obtusifolius te banyes.

## Distribució

Té una distribució eurosiberiana. També es troba a la península Ibèrica, més abundant en la meitat septentrional.

## Usos medicinals

La llet que segrega té una gran concentració de tanins i àcid oxàlic. Una tintura d'aquesta agrella és útil per als problemes de la menopausa.

## Referències

* http://www.unavarra.es/servicio/herbario/htm/Rume_obtu.htm
# Faetó (carruatge)

El faetó és un carruatge de quatre rodes que es pot cobrir a voluntat amb capota. Duu seient circular en la davantera i caixa per a altre seient posterior. Per a entrar en ell cal passar per sobre d'una roda servint d'estrep el poal d'aquesta. Altres vegades, es col·loquen estreps reduint el diàmetre de les rodes. També duu seient posterior per als servents amb estreps entre les rodes i la caixa.

## Tipus de faetó

* Faetó de fletxa. El qual es munta en fletxa a dotze ressorts. En tal cas és de gran luxe podent suprimir-se la capota posant seients de balustres.
* Faetó de senyora. És un duc amb seient de faetó: seient posterior per al lacai.
* Faetó de portes. Més gran que l'anterior, duu entre les rodes portes i estreps d'accés.
* Faetó lleuger. Model el seient posterior del qual va muntat sobre unes palometes o suports en cambra de cercle que es recolzen en el joc del darrere. Pot tenir o no capota.
* Faetó-vagoneta. Model que duu en la part posterior dos seients laterals amb porta i estrep en la del darrere com el break. Els seients són mòbils i poden substituir-se per un de faetó convencional.
* Faetó americà. És un faetó amb portes i doble *capota que cobrix als dos seients de manera que traslladant els suports davanters al costat dels posteriors, es plega com una capota ordinària.

## Bibliografia

* El contingut d'aquest article incorpora material del Diccionari Enciclopèdic Hispà-Americà de l'any 1898, que es troba en el domini públic
# Eleccions legislatives noruegues de 1961

Les eleccions legislatives noruegues de 1961 se celebraren l'11 de setembre de 1961 per a renovar els 150 membres del Storting, el parlament de Noruega. Els més votats foren els laboristes noruecs, el cap dels quals, Einar Gerhardsen, fou nomenat primer ministre de Noruega, llevat en un interval de dos mesos de 1963 quan fou substituït pel conservador John Lyng.

## Resultats

Escons :
| Partits | % | ± % | # | ± |
| Partit Laborista Noruec (Det norske Arbeiderparti) | 46,8 | -1,6 | 74 / 150 | 4 |
| Partit Conservador (Høyre) | 19,3 | +2,4 | 29 / 150 | = |
| Partit de Centre (Senterpartiet) | 6,8 | -1,8 | 16 / 150 | 1 |
| Partit Democristià (Kristelig Folkeparti) | 9,3 | -0,9 | 15 / 150 | 3 |
| Partit Liberal (Venstre) | 7,2 | -2,4 | 14 / 150 | 1 |
| Partit Popular Socialista (Sosialistisk Folkeparti) | 2,4 | +2,4 | 2 / 150 | 2 |
| Partit Comunista de Noruega (Norges Kommunistiske Parti) | 2,9 | -0,4 | 0 / 150 | 1 |
| Votants Liberals Lliures (Frie Venstre-velgere) | 0,1 | +0,1 | 0 | - |
| Partit Socialdemòcrata Noruec (Norsk Sosialdemokratisk Parti ) | 0,03 | +0,03 | 0 | - |
| Total | 100% | 100% | 100% | 150 |

## Referències

* ↑ Elections in Europe: a data handbook. 1. ed. Baden-Baden: Nomos Verl.-Ges, 2010. ISBN 978-3-8329-5609-7.
# Imants Bodnieks

Imants Bodnieks (Riga, 20 de maig de 1941) és un ciclista soviètic, d'origen letó, ja retirat, que va córrer durant els anys 60 del segle xx. Es dedicà al ciclisme en pista.
Va prendre part en tres edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu: els de 1960, a Roma, en què quedà eliminat en la segona repesca de la prova de velocitat individual; els de 1964, a Tòquio, en què guanyà una medalla de plata en la prova de tàndem, fent parella amb Víktor Logunov. El 1968, a Ciutat de Mèxic, tornà a participar en la mateixa prova, però aquesta vegada quedà eliminat en quarts de final.
A nivell nacional guanyà 11 campionats soviètics i nombrosos de l'RSS de Letònia. Després d'haver establert vuit rècords de Letònia, el 1964 va establir un rècord mundial en els 500 metres esprint (29,4").

## Referències

* ↑ «Токио -1964 — Газета.Ru | Спорт», 26-10-2014. Arxivat de l'original el 2014-10-26. [Consulta: 23 octubre 2023].
* ↑ «Olympedia – Imants Bodnieks». [Consulta: 23 octubre 2023].
* 1 2 «Visi Latvijas olimpieši», 06-06-2012. Arxivat de l'original el 2012-06-06. [Consulta: 23 octubre 2023].
* ↑ Ošiņš, Ivars. Latvijas olimpiskais zelts, sudrabs, bronza (en letó). Lauku avīze, 2008, p. 118-121. ISBN 978-9984-827-07-0.
# Enòmau (fill d'Ares)

Enòmau (grec antic: Οἰνόμαος; llatí: Oenomaus) va ser, d'acord amb la mitologia grega, un rei de Pisa (Èlide), fill d'Ares i d'una de les filles del déu riu Àsop, Harpinna.
Casat amb Astèrope, o amb Evàrete, germana de Leucip, va tenir un fill, també anomenat Leucip, i una filla, Hipodamia, molt bella, i que estava molt sol·licitada.
El seu pare es negava a donar-la en matrimoni, potser perquè estava enamorat d'ella o potser perquè l'oracle li va predir que moriria per causa del seu gendre. Per això, desafiava tots els pretendents a una cursa de carros amb ell: si guanyaven obtindrien la mà d'Hipodamia i si perdien serien morts. Abans de muntar el seu carro, Enòmau oferia un moltó a Zeus, i mentrestant el pretendent començava a córrer. La meta era a l'altar de Posidó, a Corint. Acabat el sacrifici Enòmau es posava en marxa i no trigava a atrapar el seu rival, al qual matava. Enòmau corria amb uns cavalls prodigiosos, donats pel seu pare Ares, i així arribà a vèncer dotze vegades, i havia clavat a la porta del seu palau els dotze caps dels pretendents, fins que es presentà Pèlops. Hipodamia es va enamorar d'ell i l'ajudà a subornar el cotxer Mirtil, l'auriga del seu pare. Mirtil, durant la cursa, va aconseguir que el carro d'Enòmau perdés una roda o se li trenqués l'eix. Enòmau, enredat amb les regnes, va ser arrossegat pels cavalls. O potser va morir sota l'espasa de Pèlops. No va sobreviure a la seva derrota.
Els mitògrafs anomenen els dotze (o tretze) pretendents morts per Enòmau: Mermnos, Hipòtous, Euríloc, Automedont, Pèlops d'Opunt, Acarnà, Eurímac, Lasi, Calcó, Tricoró, Alcàtous, fill de Portàon, Aristòmac i Cròtal.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: edicions de 1984, 2008, p. 160. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 76. (El Cangur / Diccionaris, núm. 209). ISBN 84-297-4146-1
# Modus tollendo tollens

En lògica, el modus tollendo tollens (en llatí, 'mode que negant nega'), també anomenat modus tollens i generalment abreujat com a MTT o MT, és una regla d'inferència que té la següent forma:
    Si A, llavors B
    No B
    Per la qual cosa, no A
Per exemple, un raonament que segueix la forma del modus tollens podria ser:
    Si és de dia, llavors fa sol.
    No fa sol.
    Per la qual cosa, no és de dia.
Una altra manera de presentar el modus tollens és:
    ${\begin{array}{r}A\to B\\\neg B\\\hline \neg A\end{array}}$
I encara una altra manera és a través de la notació del càlcul de seqüents:
    $(A\to B),\neg B\vdash \neg A$

## Falsabilitat

El modus tollens és central al model falsacionista de la ciència proposat per Karl Popper en el seu llibre La lògica de la investigació científica. Segons Popper, la ciència mai no pot confirmar definitivament una hipòtesi, però sí que pot refutar-la definitivament deduint-ne una conseqüència observable i mostrant que aquesta conseqüència no es compleix. Aquest procediment de refutació segueix la forma d'un modus tollens:
    La hipòtesi H implica la conseqüència observable O.
    La conseqüència observable O no és el cas.
    Per la qual cosa, la hipòtesi H tampoc no és el cas.
La validesa d'aquest raonament contrasta amb la invalidesa dels intents de confirmació d'una hipòtesi:
    La hipòtesi H implica la conseqüència observable O.
    La conseqüència observable O és el cas.
    Per la qual cosa, la hipòtesi H també és el cas.
Aquest raonament és un cas d'afirmació del conseqüent, i per la qual cosa no és un raonament vàlid. En conseqüència, mentre que les refutacions tenen la forma d'un argument deductivament vàlid, les confirmacions tenen la forma d'un argument deductivament invàlid, i com a màxim tenen la força d'un raonament inductiu.

## Vegeu també

* Regla d'inferència
* Modus ponendo ponens
* Modus tollendo ponens
* Raonament deductiu
* Falsabilitat
* Quis custodiet ipsos custodes?
# Futbol tennis

El futbol tennis (o fut-tennis) és un esport sorgit de la barreja entre el futbol i el tennis. Internacionalment està regulat per la Federació Internacional de Futbol-Tennis (FIFTA).

## Història

L'any 1922, a l'antiga Txecoslovàquia, diversos jugadors de l'Slavia de Praga van començar a practicar aquesta barreja de tennis amb una pilota de futbol i va ser l'any 1936 quan es va establir el primer reglament. La primera copa es va disputar l'any 1940 i la primera lliga el 1962.
El 1987 es va fundar la Federació Internacional de Futbol-tennis (FIFTA), que organitza el campionat d'Europa des de l'any 1993 i el campionat del món des de 1996.

## L'esport

a) El terreny de joc
* Es juga en una pista amb les dimensions exteriors del voleibol (18 x 9 m).
* Els dos camps estan separats per una xarxa de tennis
b) La pilota
* Es juga amb una pilota de futbol de cuir de tipus número 5, amb una pressió inferior a l'habitual.
c) Els equips
* Hi ha tres modalitats: individual, per parelles o per equips de tres.
* Als grans campionats nacionals i internacionals es tenen en comptes les tres modalitats per establir la classificació final.
* Els equips poden ser mixtos.

## Referències

* ↑ http://nohejbal.cz/index.php?option=com_content&task=view&id=122&Itemid=116

## Enllaços externs

* Federation International Footballtennis Association (anglès)
# Escut de Síria

L'escut de Síria (àrab: شعار سوريا, xiʿār Sūriyā) és l'escut de la República Àrab Siriana o Síria. Representa una figura coneguda com el «falcó de Quraix», d'or, que sosté sobre el pit un escut amb els colors de la bandera nacional (gules, argent i sable, amb dues estrelles de cinc puntes de sinople a la part central), col·locats en pal. El falcó sosté amb les urpes una cinta de sinople on figura una inscripció amb lletres de sinople que conté la denominació oficial de l'Estat en àrab: الجمهورية العربية السورية, al-Jumhūriyya al-ʿArabiyya as-Sūriyya, ‘República Àrab Siriana’.
Durant l'època de la República Àrab Unida, en comptes del falcó es va fer servir l'anomenada Àguila de Saladí, símbol que continua en vigor actualment a Egipte, amb qui Síria va estar nominalment unida aquells anys (1958-1961).

## Escuts històrics

* República de Síria (1946-1958)
* República Àrab Unida (1958-1961)
* Unió de les Repúbliques Àrabs (1972-1977)

## Vegeu també

* Bandera de Síria

## Referències

* Heraldry of the World – Escut de Síria (anglès)
# Oval de Cassini

En matemàtiques l'Oval de Cassini és el lloc geomètric dels punts p del pla tals que, donats dos punts fixos Q$_1$ i Q₂, el producte de la distància de p a Q$_1$ per la distància de p a Q₂ és un valor constant b. Els punts Q$_1$ i Q₂ s'anomenen focus de l'oval.
Si la distància entre Q$_1$ i Q₂ és $2a\,$ llavors l'equació polar dels ovals de Cassini és:
L'equació polar dels ovals de Cassini és:
    $r^{4}+a^{4}-2a^{2}r^{2}cos2\theta =b^{4}\,$
i l'equació cartesiana:
    $(x^{2}+i^{2})^{2}-2a^{2}(x^{2}-i^{2})-a^{4}+b^{4}=0\,$
La forma de l'oval depèn de la proporció $b/a\,$.
* Quan $b/a>1\,$, el lloc geomètric és una única volta connectada.
* Quan $b/a<1\,$, el lloc comprèn dues voltes desconnectades.
* Quan $b/a=1\,$, la corba s'anomena Lemniscata.
Els ovals de Cassini són una família de corbes quàrtiques, també anomenades el·lipses de Cassini. Porten aquest nom per l'astrònom Giovanni Doménico Cassini, que les va estudiar com una possible alternativa per a les òrbites planetàries el·líptiques de Kepler.

## Referències

* ↑ Cassini, J.-D.. De l'Origine et du progrès de l'astronomie et de son usage dans la géographie et dans la navigation (en francès). L’Imprimerie Royale, 1693, p. 36 [Consulta: 12 febrer 2023].
* ↑ Sivardiere, J. «Kepler ellipse or Cassini oval?». European Journal of Physics, 15, 62-64, 1994.

## Vegeu també

* Tor (figura geomètrica)
* Lemniscata
# Economia del Tadjikistan

Tadjikistan té un dels més baixos PIB per capita entre els ex-membres de la Unió Soviètica. A causa d'escassetat d'ocupacions al país, gairebé meitat de la seva força de treball viu en l'exterior. Amb prou feines 7% del seu territori pot ser utilitzat para agricultura. El cotó és el principal cultiu, però el sector sofreix amb deutes i tècniques obsoletes.
Els principals recursos minerals són la plata, l'or, urani i tungstè. La indústria consisteix bàsicament d'una gran fàbrica d'alumini, usinas hidroelèctriques i petites fàbriques obsoletes, especialment d'articles lleus i aliments.

## Referències

* 1 2 3 CIA. «The World Factbook». Arxivat de l'original el 2001-03-31. [Consulta: 20 abril 2013].
# In water

In water (títol original en coreà, 물안에서) és una pel·lícula dramàtica sud-coreana del 2023 escrita, dirigida, produïda i muntada per Hong Sang-soo. S'ha subtitulat al català.

## Sinopsi

Un director, un director de fotografia i una actriu passen els dies previs al rodatge d'una pel·lícula junts al mateix lloc, esperant que el director tingui la idea de què tractarà la pel·lícula.

## Repartiment

* Shin Seok-ho
* Ha Seong-guk
* Kim Seung-yun

## Producció

Hong va optar per rodar In water majoritàriament desenfocada per reflectir el bloqueig creatiu del personatge principal. La pel·lícula va ser escrita, dirigida, muntada i produïda per Hong, amb banda sonora i fotografia del mateix Hong.

## Estrena

La pel·lícula es va incloure a la secció Encounters del 73è Festival Internacional de Cinema de Berlín. També va formar part de la Selecció Oficial del 61è Festival de Cinema de Nova York. La pel·lícula es va estrenar en una selecció limitada de cinemes dels Estats Units a càrrec de The Cinema Guild el desembre de 2023.

## Referències

* ↑ «Hong's 'In Water' invited to Berlin Film Festival's Encounters selection» (en anglès). Korea JoongAng Daily, 24-01-2023. [Consulta: 18 desembre 2023].
* 1 2 «mul-an-e-seo | in water - Encounters 2023» (en anglès). www.berlinale.de. [Consulta: 16 desembre 2023].
* ↑ «In water». ésAdir. [Consulta: 4 juliol 2024].
* ↑ «In Water» (en anglès). Film at Lincoln Center. [Consulta: 18 desembre 2023].
* ↑ Frater, Elsa Keslassy,Patrick. «Hong Sang-Soo's Berlinale Film 'In Water' Sells to Cinema Guild for North America (EXCLUSIVE)» (en anglès americà). Variety, 22-02-2023. [Consulta: 18 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Tràiler subtitulat al català
# Electra (Plèiade)

D'acord amb la mitologia grega, Electra (en grec antic Ἠλέκτρα), va ser una de les Plèiades, que eren les set filles d'Atles i Plèione i vivien a l'illa de Samotràcia
Estimada per Zeus, va engendrar Dàrdan, que va anar de Samotràcia a Troia on va fundar la dinastia reial troiana. Va tenir un altre fill, Jasió, enamorat de Demèter i relacionat amb Cíbele. De vegades se li atribueix un tercer fill, Ematió, que va ser rei de Samotràcia. És habitual que se li atribueixi també com a filla Harmonia, esposa de Cadme, tot i que algunes versions fan d'Harmonia la filla d'Ares i d'Afrodita. També se la considera mare de Còrit.
Les versions "romanes" de la llegenda la consideren esposa de Còrit, un rei etrusc, i Dàrdan i Jasió haurien nascut a Itàlia.
Electra també està relacionada amb la llegenda del Pal·ladi. Quan Zeus va voler violar Electra, la jove es va refugiar vora l'estàtua. Zeus, enfurismat, va llençar el Pal·ladi de dalt del cel i va caure a la Tròade, i va ser acollit a la ciutat de Troia. O també es diu que la mateixa Electra va portar l'estàtua al seu fill com a protecció per la ciutat. Més endavant, Electra i les seves germanes van ser transformades en la constel·lació de les Plèiades.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 155. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 74. (El Cangur / Diccionaris, núm. 209). ISBN 8429741461
# Endomicetàcies

Les endomicetàcies (Endomycetaceae) són una antiga família de llevats dins l'ordre Saccharomycetales, avui en desús. Segons la classificació del 2007 dels Ascomycota, aquesta família té tres gèneres; tanmateix la ubicació del gènere Phialoascus és incerta. Té una distribució cosmopolita i típicament creixen associats amb altres fongs, potser parasíticament.

## Referències

* ↑ Hyde, K.D. 2024. The 2024 Outline of Fungi and fungus-like taxa. Mycosphere, 15(1): 5146–6239, Doi 10.5943/mycosphere/15/1/25, ISSN 2077 7019. Versió web.
* ↑ Lumbsch TH, Huhndorf SM. «Outline of Ascomycota – 2007». Myconet. The Field Museum, Department of Botany, Chicago, USA, 13, desembre 2007, pàg. 1–58. Arxivat de l'original el 2009-03-18 [Consulta: 22 desembre 2012]. Arxivat 2009-03-18 a Wayback Machine.
* ↑ Cannon PF, Kirk PM.. Fungal Families of the World. Wallingford: CABI, 2007, p. 115. ISBN 0-85199-827-5.
# Municipi d'Albertslund

El municipi d'Albertslund és un municipi danès situat al nord-est de l'illa de Sjælland, a la perifèria de Copenhaguen, abastant una superfície de 23 km². Amb la Reforma Municipal Danesa del 2007 va passar a formar part de la Regió de Hovedstaden, però no va ser afectat territorialment.

## Consell municipal

Resultats de les eleccions del 18 de novembre del 2009:
| Partit | vots | % vots |
| Socialdemokratiet | 4937 | 39,9 |
| Det Radikale Venstre | 386 | 3,1 |
| Det Konservative Folkeparti | 1179 | 9,5 |
| Socialistisk Folkeparti | 2900 | 23,4 |
| Kommunistisk Parti i Danmark | 45 | 0,4 |
| Dansk Folkeparti | 1499 | 12,1 |
| Venstre | 583 | 4,7 |
| Enhedslisten - De Rød-Grønne | 856 | 6,9 |

### Alcaldes

| Alcalde | Període | Partit |
| Finn Aaberg | 1-1-2007 a 31-12-2009 | Socialdemokratiet |
| Steen Christiansen | 1-1-2010 a 31-12-2009 | Socialdemokratiet |

## Referències

* ↑ (danès) Resultats eleccions municipals a Albertslund
# Cuscús tacat

El cuscús tacat (Spilocuscus maculatus) és una espècie de marsupial de la família dels falangèrids. És originari de Nova Guinea i de la regió australiana de la península del Cap York.

## Referències

* ↑ Groves, Colin. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, pàg. 48. ISBN 0-801-88221-4. (anglès)
* ↑ Leary, T.; Singadan, R.; Menzies, J.; Helgen, K.; Wright, D.; Allison, A.; Aplin, K.; Dickman, C. Spilocuscus maculatus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 28 desembre 2008.
Espècies vivents de diprotodonts :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subordre Vombatiformes :
Subordre Phalangeriformes (continua més avall) :
Subordre Phalangeriformes (continua més amunt) :
Subordre Macropodiformes (continua més avall) :
Subordre Macropodiformes (continua més amunt) :
# Llenguatge script

Un llenguatge script o llenguatge de guió és un llenguatge de programació per l'automatització d'aplicacions que permet la composició de textos per obtenir noms de fitxers i activació condicionada d'aplicacions segons el codi de finalització de les precedents i la disponibilitat dels fitxers. Els guions s'executen directament des del seu codi font que és interpretat i no compilat.

## La directiva Shebang

Al sistema UNIX és possible fer servir llenguatges més potents com a llenguatges de guió que els que es proveeixen pels sistemes operatius per a l'automatització de comandes, especificant al principi una directiva anomenada "Shebang" indicant l'intèrpret que l'haurà d'executar i que comença amb els caràcters "#!", seguit de l'intèrpret i arguments.

## Enllaços externs

* Patrons per a aplicacions scripts a Wayback Machine (archived 10 d'octubre de 2004) (anglès)
* Escenaris comuns de desenvolupament (anglès)

## Referències

* ↑ La directiva Shebang de Bash(anglès)
Viccionari