OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jacint Anglada

Jacint Anglada (Olot, segle XVIII- ?) fou un organista i mestre de capella de Cardona.
Possiblement formà part de la nissaga dels Anglada, que estarà present en el teixit musical del territori fins a finals del segle xix. El seu nom apareix com un dels set aspirants a formar part de la Capella de Música de Sant Esteve d'Olot, on el document cita els seus particulars:
“se suposa q. tots estan adornats de las qualitats generals de bona vida, forma y costums; pues tots són tinguts per homes de christiana vida y bon exemple, sens oferir-se en est assumpto cosa particular que notar”.
S'hi menciona en els resultats del 4 de novembre de 1739 que Anglada voltava els 30 o 40 anys, i que era aleshores organista de la col·legiata de Cardona. El detall descriptiu que s'hi fa de les aptituds musicals i qualitats humanes dels set aspirants esdevé, doncs, de gran interès atesa l'excepcionalitat i raresa d’aquest tipus de documents confidencials, i es va més enllà, dient-ne:
“que no an estat moltas las diligencias per dit efecte; petque essent lo dit Rt. Anglada fill de esta vila, ningú millor que los Patrícios sabran las prendas poden donar mereixement al dit pretensor.”

## Referències

* 1 2 3 «Josep Carcoler (+ 1776) notícia biogràfica i compositiva». Recerca Musicològica I, 1981. [Consulta: 21 desembre 2020].
* 1 2 3 Gregori i Cifré, Josep Maria; Monells i Laqué, Carme «La capella de música de Sant Esteve d'Olot i els compositors del seu fons musical». Barcelona: Generalitat de Catalunya, Departament de Cultura i Mitjans de Comunicació - Arxius i documents., 2007, pàg. 30, 34.
# Jack Heid

John Sebastien "Jack" Heid (Nova York, 26 de juny de 1924 - Bushkill, Pennsilvània, 27 de maig de 1987) fou un ciclista estatunidenc, un dels pioners entre els ciclistes estatunidencs en competir a Europa després de la Segona Guerra Mundial. Va competir als Jocs Olímpics de 1948. El seu èxit més important fou la medalla de bronze al Campionat del món de velocitat amateur de 1949, on fou el primer estatunidenc en guanyar-hi una medalla des del 1912.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Jack Heid». [Consulta: 16 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Litispendència

La litispendència és una expressió usada en dret que es pot traduir com litigi pendent, i s'usa en dret per assenyalar que existeix un judici pendent entre les mateixes parts i sobre una mateixa matèria. És un efecte processal que es genera després de la presentació d'una demanda, en contra del demandant, que li impedeix iniciar-se un nou judici contra el demandat, sobre la mateixa matèria ja que el demandat pot al·legar trobar-se en aquesta situació. L'objectiu és evitar demandes contradictòries.

## Referències

* ↑ Enciclopedia Jurídica
# Il campiello

Il campiello és una òpera en tres actes amb música de Ermanno Wolf-Ferrari i llibret de Mario Ghisalberti, basat en la famosa comèdia homònima escrita per al Carnestoltes de Venècia de 1756 pel gran dramaturg venecià Carlo Goldoni. Es va estrenar a La Scala de Milà l'11 de febrer de 1936 amb la direcció de Gino Marinuzzi.

## Història

Considerada una commedia lírica, és una òpera de cambra influïda per Mozart, així com de l'última òpera de Giuseppe Verdi, Falstaff. L'òpera, centrada en la vida pública dels imprevisibles habitants de Venècia, fa ús del dialecte venecià, excepte pels dos personatges napolitans.
Ha romàs en el repertori italià i ocasionalment s'ha representat a l'estranger. L'Òpera Fujiwara va fer la seva estrena japonesa a Tòquio al juliol de 1978. La van reposar al juliol de 2001 amb Marco Titotto, incloent alguns cantants italians de la producció de Trieste de 1992.

## Personatges

| Personatge | Tessitura | Repartiment de l'estrena, 11 de febrer de 1936 (Director: Gino Marinuzzi) |
| Astolfi, un cavaller napolità | baríton | Salvatore Baccaloni |
| Gasparina, una joveneta afectada | soprano | Mafalda Favero |
| Fabrizio, oncle i tutor de Gasparina, un napolità | baix | Franco Zaccarini |
| Dona Cate, una vídua | tenor | Luigi Nardi |
| Luçieta, filla de Dona Cate | soprano | Iris Adami-Corradetti |
| Orsola, un venedor de bunyols | mezzosoprano | Giulia Tess |
| Zorzeto, fill d'Orsola | tenor | Luigi Fort |
| Dona Pasqua, una vídua | tenor | Giuseppe Nessi |
| Gnese, filla de Dona Pasqua | soprano | Margherita Carosio |
| Anzoleto, un mercer | baix | Fernando Autori |

## Enregistraments

Il campiello ha estat gravada almenys dues vegades: per la RAI a Milà sota Ettore Gracis en 1973, i un enregistrament en viu en el Teatre Comunale Trieste baix Bareza Niksa en 1992.

## Referències

* Warrack, John i West, Ewan (1992), The Oxford Dictionary of Opera, 782 pàgines, ISBN 0-19-869164-5
# Pirop

El pirop és un mineral del grup dels granats, per tant un nesosilicat. És l'únic membre d'aquest grup que sempre presenta una coloració vermella a la mostres naturals, i és a partir d'aquesta característica que obté el seu nom: del grec πυρωπός, «ulls de foc».

## Característiques

El pirop és un mineral de fórmula Mg₃Al₂(SiO₄)₃, que pertany al grup dels granats. És de color vermell sang, encara que algunes varietats poden tenir un color més fosc. Cristal·litza en el sistema cúbic, sent el seu hàbit típicament dodecaèdric ròmbic, a vegades trapezoèdric. La seva ratlla és blanca i la seva duresa és de 7,5 a l'escala de Mohs. Forma fins a tres sèries de solució sòlida amb l'almandina, la knorringita i la grossulària. És un mineral dimorf de la jeffbenita. És molt apreciat en joieria, ja que es considera gemma.

## Formació i jaciments

El pirop es troba com a mineral accessori en certes roques ultrabàsiques i en roques metamòrfiques riques en magnesi. N'hi ha jaciments a Alemanya, Sud-àfrica, Austràlia i Sri Lanka. La seva localitat tipus es troba a la República Txeca, on va ser descoberta l'any 1803.

## Varietats

* Pirop cròmic, una varietat que conté crom, amb fórmula Mg₃(Al,Cr)₂(SiO₄)₃.
* Pirop titànic, una varietat que conté titani, associada a la kimberlita.
* Rhodolita, una varietat de color rosat. L'ús actual del nom s'ha estès a qualsevol granat de color rosa a la sèrie almandina-pirop amb la majoria de les ocurrències en el camp de composició almandina.
* Umbalita, una varietat de color rosa clar originàriament descrita al riu Umba, Tanzània, l'any 1978.

## Referències

* 1 2 «Pyrope» (en anglès). Mindat. [Consulta: 6 desembre 2014].
* ↑ «Jeffbenite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 16 agost 2015].
* ↑ «Chromian Pyrope» (en anglès). Mindat. [Consulta: 6 desembre 2014].
* ↑ «Titanian Pyrope» (en anglès). Mindat. [Consulta: 6 desembre 2014].
* ↑ «Rhodolite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 6 desembre 2014].
* ↑ «Umbalite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 6 desembre 2014].
# Čertova stěna

El mur del diable (en txec Čertova stěna) és una òpera comico-romàntica en tres actes, amb música de Bedřich Smetana i llibret d'Eliška Krásnohorská, en la seva tercera col·laboració operística. La trama és una llegenda txeca d'una enorme paret rocosa que domina el riu Vltava, prop de l'antic monestir de Vyšší Brod, on el diable es diu que ha detingut la construcció del monestir per l'embassament del riu Vltava, que després es va aixecar i va inundar el lloc.
Krásnohorská tenia la intenció que el seu argument fos greu en la seva naturalesa, una representació simbòlica del conflicte entre l'Església i el diable. Per contra, Smetana volia un tracte menys greu. Ella va accedir a les seves demandes i va modificar l'argument, però després Smetana va canviar el seu enfocament de la història i va reelaborar la trama de tal manera que va convertir a la jove, Hedvika, en substituta de la primera esposa del Senyor Vok, i la història es va tornar més seriosa en aquest aspecte. Com a resultat d'aquests canvis, Krásnohorská i Smetana no van tenir contacte durant un any i mig, i Smetana va fer canvis substancials en el llibret presentat per Krásnohorská sense les seves aportacions, eliminant fins a 500 dels seus versos originals.
Smetana va completar l'Acte I el març de 1881, i l'Acte III l'abril de 1882. L'òpera es va estrenar el 29 d'octubre de 1882, en el Divadlo České Nové (Nou Teatre Txec) a Praga. L'estrena no va tenir èxit, amb dificultats com la posada en escena i l'aparença completament dispar de dos cantants els personatges dels quals se suposa que s'havien d'assemblar entre si. Malgrat les tensions entre la llibretista i el compositor, Krásnohorská va assistir a l'estrena i va defensar a Smetana, fins al punt de guardar silenci sobre la crítica dirigida cap al llibret, pels canvis que ella mateixa no havia autoritzat.
La primera producció del Regne Unit va ser duta a terme pel University College Opera, a Londres, al febrer de 1987.

## Discografia

* 1960, Zdeněk Chalabala (director), Cor i Orquestra del Teatre Nacional de Praga; Václav Bednář (Vok Vítkovic), Ivana Mixová (Záviš Vítkovic), Ivo Žídek (Jarek), Milada Šubrtová (Hedvika), Antonín Votava (Michálek), Libuši Domanínská (Katušca), Karel Berman (Beneš), Ladislav Mráz (Rarach)

## Referències

* ↑ Fifield, Christopher, "Smetana and The Devil's Wall" (Febrer de 1987).
* ↑ Dean, Winton, "Music in London: Opera - The Devil's Wall (April 1987).

## Enllaços externs

* Notes, discografia i llibret (txec / espanyol) a Kareol
# Hiemosc

El hiemosc (Hyemoschus aquaticus) és un petit remugant que viu a l'Àfrica tropical. És la més gran de les espècies de tragúlids, artiodàctils evolutivament primitius que són similars als cérvols però que són poc més grans que un gos petit. El hiemosc viu principalment a les costes de l'oest d'Àfrica i les selves pluvials de l'Àfrica central.

## Referències

* ↑ «hiemosc». Diccionari dels mamífers del món. Fundació Barcelona Zoo i TERMCAT, 2023 i 2024. [Consulta: 24 abril 2024].
Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# Gabriela de Frígola Barbaza

Gabriela de Frígola Barbaza (1861 - 1947) va ser mestre de les Escoles Nacionals de Sant Joan Despí entre els anys 1886 i 1925.

## Biografia

Va ser nomenada mestra per la ciutat de Barcelona, però per malaltia del seu pare va demanar el trasllat a Sant Joan Despí, on exercí de mestre entre els anys 1884 i 1925. Junt amb Joan Perich i Valls (1866-1955) —mestre i marit de Frígola—, va iniciar una campanya a favor de la dignificació de les escoles nacionals amb contundents enfrontaments amb les autoritats de Sant Joan Despí.
A més de mestre, va ser la fundadora de la Caja de Ahorro Escolar de Sant Joan Despí l'any 1894 i presidenta de La Mutual Femenil Despiense l'any 1920.

## Premis i homenatges

Va rebre diferents distincions, com la Creu de l'Orde Civil d'Alfons XII, medalla de plata per Alfons XIII l'any 1902 i diferents diplomes al mèrit com a mestra d'institucions públiques, els anys 1906, 1913 i 1916.
L'any 1925, la Junta Local d'Ensenyament va proposar al Ple de l'Ajuntament que la nova escola de nenes portés el nom de Gabriela de Frígola, en reconeixement de la seva tasca a favor de l'educació de les nenes. La nova escola va portar el seu nom entre els anys 1928 i 1929, però finalment l'escola es va dir "Agrupación Escolar Mixta Casas-Laporte".
Des de l'any 2018, Gabriela de Frígola dona nom al Premi de Relats Breus per a Dones, organitzat per l'Ajuntament de Sant Joan Despí. L'any 2024 van posar el seu nom a un carrer de la ciutat.

## Referències

* 1 2 Duran, 2002, p. 7-9.
* 1 2 3 Herp Sanmartí, Jaime Fallecimiento de una ilustre maestra nacional octogenaria. Gráficas Olesa, 1947.
* ↑ Gaceta de Madrid [Madrid], 101, 1908, pàg. 156-157.
* ↑ Anales del Instituto Nacional de Previsión [Madrid], 44, 1920, pàg. 155.
* ↑ Boletín oficial de la provincia de Logroño, 155, 12-07-1913, pàg. 2.
* ↑ Legislación del Trabajo. Instituo de Reformas Sociales, Apéndice IX, 1903, pàg. 171.
* ↑ El Debate, 16-02-1916, pàg. 560.
* ↑ Sánchez et al, 2019.
* ↑ «Relats breus per a Dones». Ajuntament de Sant Joan Despí, 2018. [Consulta: 13 març 2024].
* ↑ «Noms de dones per a nous carrers». Ajuntament de Sant Joan Despí, 2024. [Consulta: 11 març 2024].

## Bibliografia

* Duran, Montserrat. «Dades Biogràfiques de dones a Sant Joan Despí». A: Borderías, Cristina (ed.); Bengoechea, Soledad (coord.). Les dones i la història al Baix Llobregat. Volum II. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2002, p. 5-36 (Llorenç Sans d’Estudis del Baix Llobregat). ISBN 9788484153542.
* Sánchez, Conxita; Hachuel, Esther; Ribas, Neus; Duran, Montserrat. Trencadís violeta. El llegat de les dones de Sant Joan Despí. Barcelona: Ajuntament de Sant Joan Despí i Centre d'Estudis Comarcals del Baix Llogregat, 2019. ISBN 978-84-948536-6-1.
# Termoresistència

Les termoresistències o RTD (de l'anglès Resistance Temperature Detectors) són resistències el valor de les quals varia en funció de la temperatura. Així, són sensors passius, ja que necessiten una alimentació. Es basen en el principi que tots els metalls tenen una resistència que depèn de la temperatura. L'augment de temperatura provoca un augment de la resistència elèctrica dels RTD. Aquest augment ve determinat per la fórmula matemàtica:
    $R=R_{0}\left[1+AT+BT^{2}-100CT^{3}+CT^{4}\right]$
on:
    R és la resistència a una temperatura de T °C
    R$_0$ és la resistència a 0 °C
    T és la temperatura
Els sensors RTD (Resistance Temperature Detector), basats en un conductor de platí, or, plata, coure, niquel, tungstè o altres metalls, s'utilitzen per mesurar temperatures per contacte o immersió, i en especial per a un rang de temperatures elevades, linealitat i estabilitat; on no es poden utilitzar semiconductors o altres materials sensibles. perquè tenen un bon rang. El seu funcionament està basats en el fet que en un metall, quan puja la temperatura, augmenta la resistència elèctrica.
Hi ha diversos models matemàtics per al càlcul de les RTD, com ara el model linealitzat Rt=R$^º$(1+αT), encara que el més precís és l'equació Callendar-Van Dusen.

## Funcionament

* Variació de resistència en un conductor (sondes de resistència).
* Variació de resistència d'un semiconductor (termistors).
* FEM creada en la unió de dos metalls diferents (termoparells).
* Intensitat de la radiació total emesa pel cos (piròmetre de radiació).
* Altres fenòmens utilitzats en laboratori (velocitat del so en un gas, freqüència de ressonància d'un vidre, etc.).
* RTD (coberta ceràmica)
* sonda de mesura
* sonda de mesura
* Símbol RTD

## Tipus de sensor rtd
### PT100

El "pt" a la designació del PT100 indica que el sensor està fet amb un element de platí. El 100 és el seu factor de resistència. El sensor PT100 RTD és un dels instruments de mesura de temperatura més precisos amb un factor de resistència de 100 Ω a 0 ° C o 32 ° F amb molt poca deriva al llarg del temps. Hi ha diverses versions del PT100 que tenen diferents coeficients de temperatura, representats per la lletra grega alfa o α. El més comú és el "385".

### PT1000

Imprimiu a temperatures més altes i milloreu la precisió amb un detector de temperatura de resistència (RTD). Tant els RTD Pt1000 com els Pt100 utilitzen una resistència de platí per obtenir el millor rendiment de detecció de temperatura. Tot i que el Pt1000 funciona amb moltes plaques fora de la caixa amb o sense amplificador, el Pt100 necessitarà un amplificador en la majoria dels casos.

## Referències

* ↑ Definició (anglès)
* ↑ «què és rtd».

## Enllaços externs

* RTD i sensors en general
* RTDs
# Corydoras aeneus

Corydoras aeneus és una espècie de peix de la família dels cal·líctids i de l'ordre dels siluriformes que es troba a Sud-amèrica: des de Colòmbia i l'Illa de Trinitat fins al riu de La Plata.
Els mascles poden assolir els 7,5 cm de longitud total.

## Referències

* 1 2 «Corydoras aeneus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
# Jizya

La jizya (àrab: جزية, jizya) fou l'impost personal que sota el domini de l'islam havien de pagar els ciutadans que no eren musulmans. Aquest impost es cobrava cada any lunar, al contrari dels impostos agrícoles. Sota els mogols l'impost es va suprimir temporalment dels seus dominis, i va desaparèixer progressivament de tots els estats musulmans.

## Vegeu també

* Ispendje

## Bibliografia

* Vera B. Moreen, "Jezya" a Encyclopaedia Iranica
# Gabriella Gambino

Gabriella Gambino (Milà, Itàlia, 24 d'abril de 1968) és una experta en bioètica italiana i membre de la cúria romana de l'Església Catòlica Romana. Va ser una de les organitzadores de la Trobada de bisbes sobre la protecció dels menors en l'Església.

## Biografia

Es va graduar a la Universitat de Milà en Ciències Polítiques el 1995 i es va doctorar el 2001 a l'Institut Romà de Bioètica de la Universitat Catòlica del Sagrat Cor. De 2013 a 2016, va ser membre del Consell Pontifici per als Laics i després professora titular de Bioètica a la Universitat de Roma II i catedràtica del Pontifici Institut de Matrimoni i Família de Joan Pau II.
El Papa Francesc la va nomenar el dia 7 de novembre de 2017 subsecretària del Dicasteri per als Laics, la Família i la Vida. Va ser una de les organitzadores de la Trobada de bisbes sobre la protecció dels menors en l'Església que es va celebrar el febrer del 2019.
Gabriella Gambino està casada i és mare de cinc fills.

## Referències

* 1 2 «Gabriela Gambino, nueva subsecretaria del Dicasterio de Laicos, Familia y Vida: “El éxito del matrimonio es la fidelidad”» (en castellà). Religión Confidencial, 08-11-2017. [Consulta: 8 febrer 2024].
* 1 2 EuropaPress. «El Papa nombra a dos mujeres italianas subsecretarias del Consejo para los Laicos, la Familia y la Vida del Vaticano» (en castellà), 07-11-2017. [Consulta: 20 febrer 2019].
* ↑ «Rinunce e nomine». [Consulta: 20 febrer 2019].
* ↑ «Professorin Gabriella Gambino Archive > Vaticanhistory-News-Blog» (en alemany). [Consulta: 20 febrer 2019].
# Disfrutar

Disfrutar és un restaurant situat al carrer de Villarroel al barri de l'Antiga Esquerra de l'Eixample, a Barcelona. Fundat el desembre de 2014, i dirigit per Oriol Castro, Eduard Xatruch i Mateu Casañas, tots tres excaps de cuina d'El Bulli, compta amb tres estrelles Michelin. El 2024 va ser premiat com a millor restaurant del món.
Els tres cuiners, a més a més, compten amb un segon restaurant anomenat Compartir situat a Cadaqués.

## Premis

El 2015 el restaurant Disfrutar va aconseguir la seva primer estrella Michelin, i va aconseguir afegir-hi la segona en la revisió de l'any 2017. També va aconseguir assolir tres sols a la guia Repsol. En el 2023 van aconseguir guanyar les tres estrelles Michelin.
El juliol de 2022 va ser escollit com el tercer millor restaurant del món, per part del rànquing britànic The World's 50 Best Restaurants durant una gala celebrada a Londres. L'any següent va ser premiat amb la segona posició i, finalment, el 2024 com el millor restaurant del món, en la 22a gala del certamen, celebrada a Las Vegas, imposant-se a l'Asador Etxebarri basc i al Table parisenc.

## Referències

* 1 2 3 «El català Disfrutar es converteix en el nou millor restaurant del món». El Nacional, 06-06-2024. [Consulta: 6 juny 2024].
* ↑ «Disfrutar, millor restaurant d'Europa i segon millor del món». Betevé, 20-06-2023. [Consulta: 6 juny 2024].
* 1 2 «Qué se come en Disfrutar, el mejor restaurante de España que ha superado a DiverXO de Dabiz Muñoz» (en castellà). 20minutos.es, 19-07-2022 [Consulta: 20 juliol 2022].
* ↑ Girona, Lluís. «El barceloní Disfrutar, tercer millor restaurant del món». Nació Digital, 18-07-2022. Arxivat de l'original el 20-7-2022. [Consulta: 6 juny 2024].
* ↑ «El Disfrutar, nou restaurant català amb tres estrelles Michelin». RAC1, 28-11-2023. [Consulta: 6 juny 2024].
* ↑ «El restaurant Disfrutar, escollit el tercer millor del món». 324.cat, 19-07-2022 [Consulta: 20 juliol 2022].

## Enllaços externs

* Disfrutar - Lloc web oficial
# Jacquelyn Young

Jacquelyn "Jackie" Young (Princeton (Indiana), Estats Units, 17 de setembre de 1997) és una jugadora de bàsquet d'Estats Units, campiona olímpica a Tòquio 2020 en la modalitat de Bàsquet 3x3 conjuntament amb Kelsey Plum, Stefanie Dolson i Allisha Gray.
És jugadora dels Las Vegas Aces de la WNBA, que la va seleccionar amb el número 1 del draft l'any 2019.

## Palmarès olímpic

Jocs Olímpics :
| Any | Lloc | Medalla | Prova |
| 2021 | Tòquio ( Japó) | 1 | Bàsquet 3x3 |

## Referències

* ↑ As. «Estados Unidos gana el oro de Tokio 2020 en baloncesto 3x3», 28-07-2021. [Consulta: 8 agost 2021].
* ↑ The Guardian. «Jackie Young chosen by Las Vegas Aces with No 1 pick in WNBA draft» (en anglès), 11-04-2019. [Consulta: 8 agost 2021].
* ↑ Marca. «Jackie Young (Las Vegas Aces). Elegida como número 1 del draft llega a una franquicia con un potencial tremendo que puede descargarla de responsabilidad en su primer año.», 24-05-2019. [Consulta: 8 agost 2021].
# Llepassa

La llapassa, repalassa borda o bardana borda (Xanthium strumarium) és una planta del gènere Xanthium de la família Asteraceae. Les llepasses són plantes teròfites. La mata recorda a la mata de l'albergínia per les seves dimensions i aspecte general. La tija no presenta espines i les fulles són glauques, amples, grans i amb llargs pecíols. Els fruits són espinosos i tenen petits ganxos molt durs a la punta de les punxes. Aquests fan que s'enganxin a la roba, els cabells o la pell, fet que ha causat que s'hagin estès arreu del món portades per viatgers o animals. Aquestes plantes només es poden propagar a través de llavors. Els herbicides aconsegueixen matar la planta però no eliminen la viabilitat de les llavors. L'inventor del velcro es va inspirar en les llavors de les plantes del gènere Xanthium per fabricar el seu producte. El velcro reprodueix el sistema d'adherència de les llavors d'aquestes plantes.

## Distribució

Les llepasses varen ser introduïdes d'Amèrica del Nord a Europa i en general a gran part del món. Als Països Catalans és present a tot el territori fins als 1.300 metres d'altitud, preferint en general sòls secs. Sovint envaeixen els camps de conreu com a mala herba i També poden formar part d'herbassars ruderals.

## Usos

La llepassa té valor medicinal i certes parts de la planta s'empraven a la medicina tradicional casolana. Hi ha llocs al món a on es mengen les fulles tendres bullides, car crues serien verinoses. Les llavors contenen olis essencials. De les fulles seques es pot obtenir taní. També es pot obtenir un colorant groc.

## Referències

* ↑ https://dcvb.iec.cat/results.asp?word=llapassa&re=true&msg=
* ↑ Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases Arxivat 2009-05-11 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Xanthium strumarium - Plants for a Future (anglès)

## Bibliografia

* Everitt, J.H.; Lonard, R.L., Little, C.R. Weeds in South Texas and Northern Mexico. Lubbock: Texas Tech University Press. (2007). ISBN 0-89672-614-2

## Enllaços externs

* Xanthium
* UIB - Herbari virtual - Xanthium
# Cervins

Els cervins (Cervinae) són una subfamília de cèrvids. Conté disset espècies vivents repartides en cinc gèneres vivents. El gènere extint Megaloceros inclou l'espècie de cérvol amb les banyes més grosses que es coneixen, Megaloceros giganteus.

## Referències

* ↑ Entrada «Cervinae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 21 agost 2023].
Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :