OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fundació Akwaba

La Fundació Akwaba és una organització sense afany de lucre, fundada l'any 1992 al barri de la Torrassa de la ciutat de l'Hospitalet de Llobregat, que vetlla per la diversitat d'origen i dona a conèixer diferents cultures que conviuen en el seu entorn urbà. Es va implicar des dels seus inicis en denúncies globals contra situacions que, en la seva arrel, acaben provocant desigualtats al quart món, com les secundades a través del Fòrum Social Europeu per la condonació del deute exterior.
Algunes de les seves iniciatives s'emmarquen en la integració social de la població immigrant, sent un dels punts de la xarxa del projecte Òmnia, que permet a col·lectius amb risc d'exclusió accedir a la informàtica per reforçar els seus estudis o trobar feina, un projecte promogut i finançat per la Generalitat de Catalunya. És part de la xarxa local Anadromes per a la inclusió social i laboral, junt amb onze entitats més.
Ha fet cursos de llengua i cultura àrabs per facilitar la trobada de cultures com a forma de lluitar contra el racisme i la xenofòbia. El 1999 ja portava també cinc edicions col·laborant en l'organització de la Festa de la Diversitat al barri de la Torrassa de l'Hospitalet de Llobregat, en la que participaven més de 50 ONG i per la que hi passaven milers de persones. També ha col·laborat amb instituts de secundària fomentant activitats com Ni uniformes ni etiquetes: per una escola i un món intercultural i amb equitat de gènere. Ha publicat diverses eines i recursos educatius com #desfemlesdesigualtats: aprenentatge creatiu per una ciutadania global (2016), Com vivim? Convivint: per una escola i un món sostenible i de pau (Barcelona, 2019), FEM ECO: connectem el gènere i el medi ambient a l’escola i al món (2021).

## Referències

* 1 2 «Akwaba organiza un curso sobre la lengua y la cultura árabe» (en castellà) p. 4. La Vanguardia, 18-09-1999. [Consulta: 25 desembre 2023].
* ↑ Santacana, Carles. «Solidaridad real» (en castellà). Vivir en Barcelona p. 2. La Vanguardia, 21-12-2002. [Consulta: 25 desembre 2023].
* ↑ «Un proyecto pone ordenadores al servicio de personas con riesgo de exclusión social» (en castellà) p. 42. La Vanguardia, 22-11-1999. [Consulta: 25 desembre 2023].
* ↑ «El Ayuntamiento de L'Hospitalet firma un convenio con la red local de inclusión social» (en castellà). La Vanguardia, 22-06-2017. [Consulta: 26 desembre 2023].
* ↑ «Nueva edición de la Festa de la Diversitat» (en castellà) p. 14. La Vanguardia, 22-05-1999. [Consulta: 26 desembre 2023].
* ↑ Poyatos, Cristina. «Pensament crític contra el racisme i el sexisme: l’Institut Dolors Mallafrè no vol "etiquetes ni uniformes"». Eix Diari, 20-12-2018. [Consulta: 26 desembre 2023].
* ↑ «La Fundació Akwaba presenta un recull d'experiències educatives». Xarxanet, 12-09-2016. [Consulta: 26 desembre 2023].
* ↑ «Com vivim? Convivint: per una escola i un món sostenible i de pau». Xarxanet, 05-05-2020. [Consulta: 26 desembre 2023].
* ↑ «FEM ECO: connectem el gènere i el medi ambient a l’escola i al món.». GUIA PEDAGÒGICA, 2021, pàg. 244.

## Enllaços externs

* Fundació Akwaba - Lloc web oficial
# Marsopa d'ulleres

La marsopa d'ulleres (Phocoena dioptrica) és una espècie de marsopa rarament vista. L'espècie es distingeix fàcilment de la resta de marsopes pels anells negres característics que té al voltant dels ulls, que semblen ulleres i que donen a l'animal el seu nom. Aquests anells solen estar envoltats per un altre anell molt més clar.

## Referències

* ↑ Entrada «Phocoena dioptrica» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
Espècies vivents de cetacis :
Regne Animalia  · Embrancament Chordata  · Classe Mammalia  · Infraclasse Eutheria  · Superordre Laurasiatheria  · (sense categoria) Artiodactyla  · (sense categoria) Whippomorpha :
Subordre Mysticeti :
Subordre Odontoceti (continua més avall) :
Subordre Odontoceti (contina més amunt) :
# Zífid cap d'olla

Els zífids cap d'olla (Hyperoodon) són un gènere de dues espècies de zífid, el zífid cap d'olla boreal o balena becuda boreal (Hyperoodon ampullatus) i el zífid cap d'olla austral (Hyperoodon planifrons). Les dues espècies són físicament similars però la seva història al llarg dels dos últim segles ha estat bastant diferent. L'espècie austral ha estat rarament observada i caçada i és probablement el cetaci més abundant a les aigües antàrtiques. L'espècie boreal, en canvi, fou intensament caçada per Noruega i el Regne Unit al segle xix i principis del segle xx. Noruega deixà de caçar aquest zífid el 1973.
El nom genèric Hyperoodon significa 'dent superior' en llatí.

## Referències

* ↑ Entrada «Hyperoodon» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Entrada «Hyperoodon» d'Animalia (en anglès).
Espècies vivents de cetacis :
Regne Animalia  · Embrancament Chordata  · Classe Mammalia  · Infraclasse Eutheria  · Superordre Laurasiatheria  · (sense categoria) Artiodactyla  · (sense categoria) Whippomorpha :
Subordre Mysticeti :
Subordre Odontoceti (continua més avall) :
Subordre Odontoceti (contina més amunt) :
# Balena amb bec de Layard

La balena amb bec de Layard o zífid de Layard (Mesoplodon layardii) és un gran cetaci del gènere Mesoplodon que té unes de les dents més estranyes de tots els mamífers. Aquesta espècie fou anomenada en honor d'Edgar Leopold Layard, conservador del Museu Sud-africà.

## Referències

* ↑ Entrada «Mesoplodon layardii» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ «balena amb bec de Layard». Diccionari dels mamífers del món. Fundació Barcelona Zoo i TERMCAT, 2023 i 2024. [Consulta: 15 març 2025].
* ↑ Beolens, Watkins i Grayson, 2009, «Layard».

## Bibliografia

* Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009. ISBN 978-0801893049.
Espècies vivents de cetacis :
Regne Animalia  · Embrancament Chordata  · Classe Mammalia  · Infraclasse Eutheria  · Superordre Laurasiatheria  · (sense categoria) Artiodactyla  · (sense categoria) Whippomorpha :
Subordre Mysticeti :
Subordre Odontoceti (continua més avall) :
Subordre Odontoceti (contina més amunt) :
# Opòssum llanós d'espatlles negres

L'opòssum llanós d'espatlles negres (Caluromysiops irrupta) és una espècie d'opòssum de Sud-amèrica. Viu als boscos amazònics perennes multiestrats de Bolívia, el Brasil, Colòmbia i el Perú.
És una espècie d'animal rara i probablement és altament arborícola. En captivitat, s'alimenta de fruits i petits rosegadors. En estat salvatge, també s'alimenten de nèctar, fent de pol·linitzadors.
És considerat un dels opòssums grans, amb una longitud de cap i cos d'uns 28 cm i una cua d'uns 30 cm. Es caracteritza per dues ratlles que van des de les potes anteriors fins a les posteriors.

## Referències

Espècies vivents d'opòssums :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subfamília Caluromyinae :
Subfamília Didelphinae (continua més avall) :
Subfamília Didelphinae (continua més amunt) :
# Opòssum cuaespès

L'opòssum cuaespès (Glironia venusta) és una espècie d'opòssum de Sud-amèrica. Viu a Bolívia, el Brasil, l'Equador i el Perú.
És un animal nocturn i arborícola que viu a les jungles de les planes. Se'l distingeix d'altres opòssums per la cua, coberta gairebé totalment de pèl.

## Referències

Espècies vivents d'opòssums :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subfamília Caluromyinae :
Subfamília Didelphinae (continua més avall) :
Subfamília Didelphinae (continua més amunt) :
# Clorocromat de piridini

El clorocromat de piridini, també conegut pel seu acrònim anglès PCC, és un sòlid taronja que s'utilitza per oxidar alcohols primaris a aldehids i alcohols secundaris a cetones. Aquest oxidant suau permet evitar l'oxidació completa de l'alcohol fins a l'àcid carboxílic, contràriament al que succeeix amb agents oxidants més potents com el permanganat de potassi KMnO$_4$ o el reactiu de Jones. La utilització del PCC va ser descrita per primera vegada per Corey i Suggs l'any 1975.

## Referències

* ↑ Corey, E. J.; Suggs, J. W. Tet. Lett., 1975, 2647-2650.doi:10.1016/S0040-4039(00)75204-X
# Félicien Vervaecke

Félicien Vervaecke (Dadizele, Moorslede, 11 de març de 1907 - Brussel·les, 31 d'octubre de 1986) era un ciclista belga que fou professional entre 1928 i 1941, aconseguint 27 victòries.
Fou vencedor del Gran Premi de la Muntanya del Tour de França el 1935, així com de sis etapes. Pensava que hauria pogut guanyar aquest tour, però el director de l'èquip, Karel van Wijnendaele no el va autoritzar i va escollir Sylvère Maes.
Amb son germà Julien i el capital que va estalviar de les seves victòries va crear el el 1937 el bar «Au Balon d'Alsace» a la ciutat de Menen. Quan va esclatar la Segona Guerra Mundial, Menen es trobava enmig d'una zona de guerra. El maig de 1940, soldats anglesos i polonesos van decidir fer barricades al pont del riu Leie per aturar l'avanç alemany. Per fer-ho, van arrossegar al carrer tots els mobles del cafè dels Vervaecke. Julien s'hi va oposor i va ser pres pels soldats i afusellat.
Félicien es va traslladar a Brussel·les després de la guerra i hi va crear amb molt de succés una botiga de bicicletes. Hi va conèixer el jove Eddy Merckx als anys seixanta i va ajudar Merckx durant el seu període d'aficionat com a entrenador-assessor.

## Palmarès

* 1929
** 1r de la Tourcoing-Duinkerke-Tourcoing
** 1r de la Lilla-Calais
** 1r de la Lilla-Duinkerke
** 1r de la Lilla-Abbeville
** 1r de la París-Lens
** 1r del Premi de Ronse
* 1930
** 1r del Circuit del Jura
* 1932
** 1r del Tour de Corrèze
** 1r del del Gran Premi de Nantes
** Vencedor d'una etapa al Circuit de l'Oest
* 1934
** 1r del Circuit de Flandes Oriental
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
** 1r del Premi de Tournai
** 1r del Critèrium de Barcelona
* 1935
** 1r del Gran Premi de la Muntanya del Tour de França
** Vencedor d'una etapa de la París-Niça
** Vencedor d'una etapa del Derby del Nord
** 1r del Premi de Troyes
* 1936
** 1r del Gran Premi del Progrès del Somme
** Vencedor d'una etapa del Tour de França
** Vencedor d'una etapa de la París-Niça
* 1937
** 1r del Gran Premi de la Muntanya del Tour de França
** Vencedor d'una etapa de la París-Niça
* 1938
** Vencedor de quatre etapes del Tour de França
* 1939
** 1r del Gran Premi de l'Exposició de Lieja

### Tour de França

* 1932. Abandona (7a etapa)
* 1934. 4t de la classificació general
* 1935. 3r de la classificació general i vencedor del Gran Premi de la Muntanya
* 1936. 3r de la classificació general i vencedor d'una etapa
* 1937. Abandona (17a etapa) vencedor d'una etapa i vencedor del Gran Premi de la Muntanya
* 1938. 2n de la classificació general i vencedor de 4 etapes
* 1939. Abandona (9a etapa)

### Giro d'Itàlia

* 1934. 30è de la classificació general i vencedor d'una etapa

## Referències

* 1 2 3 Braems, Wannes. «Tourhelden achter de toog» (en neerlandès). Service Koers, 15-06-2022. [Consulta: 30 juny 2024].
* ↑ «Félicien Vervaecke (Wielrennen) : Palmares en uitslagen». Sportuitslagen. [Consulta: 30 juny 2024].
* ↑ Chevrolet, Herman. De Flandriens: opkomst en ondergang van een wielersoort (en neerlandès). Singel Uitgeverijen, 2013-09-09. ISBN 978-90-295-9247-5.

## Enllaços externs

* Palmarès de Félicien Vervaecke (francès)
* Félicien Vervaecke a ProCyclingStats
# Félix del Blanco Prieto

Félix del Blanco Prieto (Morgovejo, 15 de juny de 1937 - Policlínica Agostino Gemelli, 10 d'abril de 2021) fou un arquebisbe catòlic espanyol, fins a 2012 Almoiner Apostòlic.

## Biografia

Fou ordenat prevere el 27 de maig de 1961. Va freqüentar l'Acadèmia Pontifícia Eclesiàstica i el 1968 entrà al servei diplomàtic de la Santa Seu. Va ocupar diversos càrrecs a les nunciatures de Mèxic, Argentina i Àustria. En 1988 va anar a Roma de la mà del cardenal Agostino Casaroli, secretari d'Estat del Vaticà.
El 31 de maig de 1991 el papa Joan Pau II el nomenà nunci apostòlic a Angola i a São Tomé i Príncipe elevant-lo a arquebisbe titular de Vannida.
Va rebre la consagració episcopal el 6 de juliol 1991 del cardenal Agostino Casaroli, co-consacragrants Ángel Suquía Goicoechea i Antonio Vilaplana Molina.
El 4 de maig de 1996 és nomenat nunci apostòlic a Camerun i el 28 de juny de 1996 a Guinea Equatorial. El 5 de juny de 2003 fou nomenat nunci apostòlic a Malta i el 24 de juny de 2003 de Líbia. El 28 de juliol de 2007 és nomenat almoiner de Sa Santedat.
El 3 de novembre de 2012 el papa Benet XVI acceptà la seva renúncia presentada per arribar al límit d'edat.

## Referències

* ↑ «Archbishop Félix del Blanco Prieto [Catholic-Hierarchy]». [Consulta: 29 maig 2020].
* ↑ El limosnero del Papa es de León, EL Mundo, 5 d'agost de 2007
* ↑ ORDINAZIONE EPISCOPALE DI MONS. FELIX DEL BLANCO PRIETO a vatican.va
* ↑ «Afronto con esperanza ser el limosnero del Papa, un cargo que existe desde el siglo XV» Arxivat 2016-03-29 a Wayback Machine., Diario de León, 28 de juliol de 2007
* ↑ El español Félix del Blanco dimite como limosnero del papa por motivo de edad Arxivat 2016-09-17 a Wayback Machine., El Correo, 3 de novembre de 2012
# Pleroma

Pleroma (grec: πλήρωμα, pléroma) generalment es refereix a la totalitat dels poders divins. La paraula significa 'plenitud' i es fa servir en contextos teològics cristians tant en el gnosticisme en general com per Pau de Tars a l'Epístola als Colossencs 2,9.
El gnosticisme sosté que el món està controlat per arconts, en algunes versions hi ha la divinitat de l'Antic Testament. El celestial pleroma és la totalitat de tot el que es considera en la nostra comprensió d'allò «diví». S'anomena sovint Pleroma a la llum existent «per sobre» del nostre món, ocupat per éssers espirituals que autoemanen del pleroma. Aquests éssers són descrits com a Eons (éssers eterns) i, a vegades, com arconts. Jesús s'interpreta com un intermediari Eon que va ser enviat, juntament amb el seu homòleg Sophia, a partir de la pleroma. Amb la seva ajuda, la humanitat pot recuperar la pèrdua de coneixement dels orígens divins i d'aquesta manera poder ser retornats a la unitat amb el Pleroma. El terme és, doncs, un element central de cosmologia religiosa gnòstica.

## Neoplatonisme i gnosticisme

John M. Dillon en la seva obra Pleroma and Noetic Cosmos: A Comparative Study indica que el gnosticisme va importar el seu concepte del pleroma de Plató, com el concepte del cosmos demiürg fou copiat de Filó d'Alexandria. Dillon expressa el concepte que el pleroma gnòstic és una adaptació del pensament grec ja existent des d'abans de Filó. No existeix en la tradició jueva la idea que accepti que el món material o el cosmos es basava en un món ideal.

## Referències

* ↑ John M. Dillon, "Pleroma i Noetic Cosmos: Estudi comparatiu" (1992), RT Wallis, ed., State Univ. Premsa de Nova York, ISBN 0-7914-1337-3, edició 2006: ISBN 0-7914-1338-1

## Vegeu també

* Sefirot
# Lulu (Kuhlau)

Lulu, op. 65, és una òpera en tres actes composta per Friedrich Kuhlau sobre un llibret en danès de Carl Christian Frederik Güntelberg, basat en Lulu, oder die Zauberflöte de Christoph Martin Wieland. S'estrenà al Teatre Königliches de Copenhaguen el 29 d'octubre de 1824.

## Origen i context

La meitat de la considerable producció de Kuhlau (els seus números d'obra arriben a 127) és per a piano, i també va contribuir prolíficament al repertori de flauta. A Dinamarca la seva música vocal es veu enfosquida per la del seu contemporani, Weyse. No obstant això, Kuhlau va fer una important contribució a l'òpera o, més particularment, singspiel, encara que des que va abandonar Alemanya el 1810 quan tenia 24 anys per establir-se a Copenhaguen, potser caldria dir, syngespiel. Per al llibret, Kuhlau es va fixar en un poeta danès poc conegut, l'adaptació de Guntelberg de la Lulu, oder die Zauberflöte, de Christoph Martin Wieland i, per tant, no hi ha cap possibilitat de confondre amb les versions que porten el mateix nom d'Alban Berg o Mozart.
Lulu és del 1824 i, per tant, precedeix a El turó de les fades (Elverhøi) pel qual Kuhlau és probablement sobretot recordat com a compositor d'òpera. Les dues òperes van obtenir èxits de la mateixa manera que El castell dels lladres (Roverborgen), encara que altres, incloent L'arpa màgica (Trylleharpen, 1817) i la curiosament anomenada Trilling-bodrene de Damasc (Trilling-bodrene fra Damask, 1830) van ser fracassos.
El llibret de Güntelbergs va ser ofert primer a Weyse, però va declinar l'oferta. Per Kuhlau, la tasca significava una interrupció del seu treball normal i, per tant, una pèrdua d'ingressos dels editors. En una petició al rei li demanava una ampliació dels seus honoraris de 300 a 600 rigsdaler, "perquè la composició difícilment tindrà èxit si em veig obligat a bregar amb amargues dificultats financeres al mateix temps". Pel que sabem, la sol·licitud va ser acceptada, però al final Kuhlau va perdre diners en prendre a la feina, i va haver de pagar una traducció del llibret en alemany de la seva butxaca.
Després de l'estrena de Lulu, el públic es va dividir en els partidaris de Kuhlau i els de Weyse (l'òpera de Weyse Floribella es va estrenar a la mateixa època). Kuhlau va ser acusat pel seu col·lega de jugar el joc de Rossini -irònicament, perquè el mateix Kuhlau només uns anys abans havia comentat que Rossini "s'havia deixat anar en l'esperit impur i maligne".

## Referències

* ↑ Dades a operone.de
* 1 2 Layton, Robert. Ressenya del disc dirigit per Michael Schønwandt per al segell Kontrapunkt. Gramophone.
* 1 2 Erichsen, Jørgen. – ein deutscher Musiker in Kopenhagen. Eine Biographie nach zeitgenössischen Dokumenten. Georg Olms Verlag.
# Anèmia hemolítica

L'anèmia hemolítica és un grup de trastorns hemolítics (ja siguin tant intra com extravascular), que causen la disminució de la massa de glòbuls vermells (una anèmia). A diferència d'anèmies no hemolítiques (per dèficit de ferro per exemple), en les anèmies hemolítiques la sobrevida dels glòbuls vermells en sang perifèrica està retallada (la vida normal d'un glòbul vermell són d'uns 120 dies), es dona una anèmia hemolítica quan la medul·la òssia no pot regenerar noves cèl·lules.

## Causes

Es poden dividir en dos grans grups:
* Anèmies hemolítiques hereditàries.
** Per trastorn de la membrana:
*** Esferocitosi hereditària.
*** El·liptocitosi hereditària.
** Per dèficit enzimàtic:
*** Deficiència de glucosa-6-fosfat-deshidrogenasa (G-6-PD)
*** Deficiència de piruvat-cinasa (PK)
** Hemoglobinopaties:
*** Talassèmies.
*** Malaltia drepanocítica o Anèmia de cèl·lules falciformes.
* Anèmies hemolítiques adquirides.
** Autoimmunitàries.
** No autoimmunitàries:
*** Per tòxics: plom, el benzol i molts més.
*** Per infeccions: microorganismes com és el cas del plasmodium o l'estreptococ hemolític.
*** Per trauma, o mecàniques: per presència de vàlvula cardíaca artificial.

## Manifestacions clíniques

A més a més de les manifestacions clíniques que hi ha en una anèmia, hi ha punts característics de les anèmies hemolítiques:
* Esplenomegàlia, un augment de la funció destructiva de la melsa.
* Icterícia (engrogiment de la pell i les mucoses).
* Hemoglobinúria (presència d'hemoglobina en l'orina).
* En les hereditàries: trastorn del creixement i deformacions esquelètiques.

## Referències

* ↑ Capriotti, Theresa. Pathophysiology : introductory concepts and clinical perspectives. Frizzell, Joan Parker, 2016. ISBN 978-0-8036-1571-7. OCLC 900626405.

## Enllaços externs

* Manual Merck Arxivat 2007-05-20 a Wayback Machine. Capítol 154: Anèmies
* Manual Merck Arxivat 2007-05-09 a Wayback Machine. Capítol 155: Trastorns Hemorràgics
* MedlinePlus Enciclopèdia mèdica en castellà.
# Prat alpí

El prat alpí és el tipus de vegetació que es desenvolupa en l'estatge alpí (o subalpí).
Als Pirineus l'estatge alpí amb la corresponent vegetació de prat alpí es troba entre els 2.300 i 3.400 metres d'altitud. Dins de la vegetació dels Països Catalans només hi ha vegetació de prat alpí a Catalunya, Andorra i la part nord de la Franja de Ponent.
La flora característica és la flora alpina i la part no arbòria de la subalpina.

## Diferències i semblances entre prats alpins i tundra àrtica

Hi ha semblances i diferències amb la vegetació del bioma de la tundra àrtica, una diferència notable és que a l'alta muntanya no hi ha permagel, el sòl permanentment gelat que domina la tundra, l'altra diferència important és l'existència de pendents, solanes i obagues a la muntanya que creen un topoclima especial. A l'alta muntanya no hi ha els mesos de foscor absoluta ni els de llum continuada de la tundra. Com a similituds destaquen l'absència d'arbres i el domini de vegetació baixa i herbàcia que algunes espècies es troben en els dos biomes com per exemple el bedoll nan. En els dos biomes hi ha l'acció del gel i el desgel (criopertorbació) també en els dos casos el sòl és prim i en la muntanya sovint és rocallós.

## Importància econòmica

La cobertura de la vegetació del prat alpí acostuma a ser contínua i sovint és aprofitada pels animals silvestres i els ramats dels humans encara que la pressió de la ramaderia ha disminuït al llarg dels darrers anys per resultar antieconòmic el transport dels animals (transhumància o transtermitància). Els prats alpins de les parts més baixes, de fet ja en l'estatge subalpí si s'abandona el pasturatge són envaíts per progressivament per arbusts i finalment s'hi farien els arbres. En la política agrària comuna de la Unió Europea com que molts d'aquests prats són dels ajuntaments es lloguen aquestes superfícies, a ramaders de la plana per a justificar documentalment el consum farratger.

## Biodiversitat en els prats alpins dels Pirineus

A continuació es fa esment d'algunes característiques adaptatives de la flora alpina
* Juniperus communis var nana, ginebró, planta llenyosa nana que gràcies a la seva resistència viu fins als 3.000 m d'altitud.
* Androsace vandellii, l'andròsace imbricada, fa un coixinet, té les fulles blanquinoses i plenes de petits pèls per a protegir-se de la insolació i no cremar-se.
* Sempervivum arachnoideum, fa un coixí carnós amb fins pèls blancs com una teranyina per protegir-se de la llum excessiva.
* Festuca gautieri, herba que habita en llocs rocosos i forma sòl amb les seves arrels subjecta el sòl
* Festuca eskia, herba i Nardus stricta, planta bulbosa de llocs molt humits com torberes.
* Dryas octopetala, planta rosàcia que també es troba als Alps.
* Saxifraga oppositifolia que es troba a l'Aneto.
* Un lligabosc de muntanya (Lonicera pyrenaica).
* Caltha palustris que viu al costat de les fonts.
* Salzes nans de muntanya: Salix pyrenaica, Salix herbacea o Salix reticulata, també protegeixen el sòl de les avingudes.

## Referències

Pirineu aragonès
# Abu-Yaqub Yússuf

Abu-Yaqub Yússuf an-Nàssir ibn Yaqub fou sultà del Marroc de la dinastia marínida (1286-1307). Durant el seu govern, en 1290 es va acabar la treva amb la Corona de Castella, reiniciant-se la guerra de l'Estret.

## Referències

* ↑ Thacker, Shelby; Escobar, Jose. Chronicle of Alfonso X (en anglès). University Press of Kentucky, 2015, p. 17. ISBN 0813158885.