OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gau ngao gau

Gau ngao gau (狗咬狗), comercialitzada internacionalment com Dog Bite Dog és una pel·lícula d'acció de thriller criminal de Hong Jong del 2006 dirigida per Cheang Pou-soi i protagonitzada per Edison Chen com un brutal assassí de Cambodja que intenta desesperadament escapar de la policia, interpretat per Sam Lee, després de completar una tasca a Hong Kong. La pel·lícula es va estrenar als cinemes de Hong Kong el 17 d'agost de 2006.

## Argument

Un jove cambodjà que ha estat entrenat per lluitar per diners al seu país és contractat per matar algú a Hong Kong. Realitza l'impacte i després fuig de la policia de Hong Kong, que lluita amb problemes interns d'un policia model i del seu fill, que també està a la força i a qui el seu pare li va dir que no es convertís en policia. El pare entra en coma després d'haver rebut un tret, i els afers interns sospiten que tracta amb drogues clandestinament.
L'assassí fa amistat amb una noia que és violada i maltractada pel seu pare. Tots dos planegen tornar en un vaixell a Cambodja, però han de superar la policia de Hong Kong, que fa tot el possible per atrapar-lo.

## Recepció

G4s Asian Underground va anomenar Dog Bite Dog un drama d'acció amarg i dolç que va tocar molts nivells emocionals, però no és per a tothom.

### Festivals

La pel·lícula es va jugar més tard aquell any al Festival Internacional de Cinema de Tòquio. El 2007, la pel·lícula es va presentar al Festival de Cinema Asiàtic de Deauville, al Festival de cinema fantàstic d'Amsterdam, al Festival de Cinema Asiàtic de Nova York, al Fantasy Film Fest (Alemanya) i al FanTasia a Montreal.

### Distribució

Els drets nord-americans de la pel·lícula van ser comprats per The Weinstein Company per a la seva línia de DVD Dragon Dynasty, que va llançar la pel·lícula en DVD el 23 d'octubre de 2007.

## Premis i nominacions

Premis i nominacions :
| Cerimònia | Categoria | Receptor | Resultat |
| 26ns Premis del Cinema de Hong Kong | Millor director novell | Pei Pei | Nominat |
| 43ns Premis de Cinema Cavall d'Or | millor actor | Sam Lee | Nominat |
| 1rs Premis del Cinema Asiàtic | Millor muntatge | Angie Lam | Nominat |
| 8è Festival de Cinema Asiàtic de Deauville | Acció Lotus Àsia | Soi Cheang | Guanyador |
| 9ns Premis Golden Traile | Millor tràiler d'acció exterior | Dog Bite Dog | Nominat |
| 19è Festival Internacional de Cinema de Tòquio | Gran Premi de Tòquio | Soi Cheang | Nominat |

## Referències

* ↑ Dog Bite Dog a fareastfilm.com
* ↑ Dog Bite Dog, crítica a Variety
* ↑ «Ubisoft Presents Fantasia 2007 | Films + Schedule | Dog Bite Dog». Arxivat de l'original el 13 October 2007. [Consulta: 4 juliol 2007].
* ↑ «Dog Bite Dog (Gau Ngao Gau) by Pou-Soi Cheang on DVD starring Suet Lam, Sam Lee, Yiu-Cheung Lai at Movies Unlimited». Arxivat de l'original el 18 September 2014. [Consulta: 4 juliol 2007].

## Enllaços externs

* HK cinemagic entry Arxivat 2022-08-27 a Wayback Machine.
* Dog Bite Dog a Dailymotion
# Vatakara

Vadakara (വടകര) o Badagara o Badaggara o Vadaka-Rara o Vedakkekara (la Riba Nord o Vatakara Wudda-kurray o Baddgara) és una ciutat al districte de Kozhikode de Kerala, a l'Índia; és una municipalitat i una taluka. El seu nom alternatiu és Kadathanadu de l'antic estat tributari de la zona. La població (cens del 2001) és de 75.740 habitants (el 1881 eren 8.336 i el 1901 eren 11.319). Es tracta d'un poble de pescadors també dedicat al comerç de peix.
Està situada a 11° 36′ N, 75° 35′ E﻿ / ﻿11.60°N,75.58°E﻿ / 11.60; 75.58 a uns 48 km al nord de Kozhikode i a la vora del riu Moorad (o Kuttiadi o Kotakkal) la desembocadura del qual és al costat de la ciutat; a la desembocadura hi ha un lloc de vacances per turistes anomenat Sand Banks.

## Història

Fou habitada per la tribu coneguda com a kurumbrar i la comarca va agafar el nom de Kurumbranadu. Els caps locals eren coneguts com a "Vadakara Vazhunore". La ciutat fou el lloc de naixement de Kujali Marakar (els marakars eren els almiralls del zamorins, que van resistir als portuguesos). La fortalesa del marakars fou destruïda pels portuguesos; al seu lloc hi ha avui dia Kottakkal. La fortalesa de Vatakara va pertànyer als rages de Kolattiri (Chirakkal) als que segurament el va concedir com a donació la família Kadattanad el 1564. Al final del segle xviii va passar a mans de Tipu Sultan de Mysore que la va perdre el 1790 i retornada al raja de Kadattanad. Fou part del districte de Malabar sota domini britànic.

## Llocs interessants

A 5 km de Vatakara hi ha Lokanarkavu (ലോകനാര്‍ കാവ് ക്ഷേത്രം) amb un temple destacat i unes coves excavades a la roca, i dos temples més a la rodalia. Altres llocs són Siddasramam (centre espiritual), el temple de Memunda Madham Shiva (മേമുണ്ട മഠം ക്ഷേത്രം), el temple de Shivapuram, el temple de Kottakal Bhagavathy, el temple de Thacholi Manikkoth, el temple de Kuriyadi Sree Kurumba Bhagavathi Kshetram, el temple de Vengoli Sree Maha Ganapathy Ayyappa, el temple de Chendamangalam Theru Mahaganapathy i la gran roca de Velliyamkallu. La platja de Sand Banks i la de Silent Beach (una mica al sud de la primera)

## Bibliografia

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Osmolalitat

L'osmolalitat és la mesura de la concentració d'una dissolució aquosa osmòticament activa, expressada en mols de partícules per quilogram de dissolvent. En substàncies no electrolítiques equival a la molaritat, però en els electròlits hom obté el valor de l'osmolalitat multiplicant la molalitat pel nombre d'ions que es formen en cada dissociació electrolítica.
L'osmolalitat no s'ha de confondre amb l'osmolaritat. Aquesta és la mesura de la concentració d'una dissolució aquosa osmòticament activa, expressada en mols de partícules per litre de dissolució. En les dissolucions aquoses diluïdes pràcticament coincideixen, ja que en un litre de dissolució hi ha una massa d'aproximadament un quilogram d'aigua, ja que la densitat de l'aigua és 1 kg/l. Però no passa el mateix quan la dissolució és el plasma sanguini; les proteïnes dissoltes dins del plasma fan que la seva densitat no sigui 1 kg/l i deixa de complir-se l'equivalència osmolaritat-osmolalitat.

## Determinació teòrica

L'osmolalitat d'una dissolució es pot calcular teòricament mitjançant la fórmula:
$\mathrm {osmol/kg} =\sum _{i}\varphi _{i}\cdot i_{i}\cdot m_{i}$
on:
* m$_i$ és la molalitat del solut i de la dissolució, és a dir, el nombre de mols del solut i dissolts dins d'un quilogram de dissolvent. Per exemple si es dissolen 0,001 mol de clorur de sodi, NaCl, dins d'un quilogram d'aigua, la concentració serà 0,001 mol/kg de NaCl.
* i$_i$ és el coeficient de van't Hoff del solut i, que ens indica el nombre de partícules dissociades en dissolució. Així quan el clorur de sodi, NaCl, es dissol es dissocia en cations Na$^+$ i anions Cl$^-$. Per tant, per cada mol de NaCl que s'ha dissolt hi ha 2 mols de partícules (1 mol de Na$^+$ i 1 mol de Cl$^-$) i serà i = 2. Les substàncies moleculars no es dissocien quan es dissolen i tenen un valori = 1. Només els electròlits es dissocien, però no necessàriament de forma completa, generalment la dissociació és parcial i aquesta dissociació es mesura amb l'anomenat grau de dissociació (fracció de partícules dissociades). En aquest cas el valor de i no és sencer.
* φ és el coeficient osmòtic del solut i, un factor que corregeix la molalitat i el coeficient de van't Hoff, ja que a les dissolucions concentrades es formen parelles de molècules o d'ions que disminueixen el nombre de partícules individuals dins de les dissolucions reals. Aquest efecte és tant més elevat com més alta sigui la concentració de la dissolució i és negligible per a dissolucions diluïdes.

## Determinació experimental

La determinació experimental de l'osmolalitat es realitza mitjançant mesures de propietats col·ligatives. En concret a partir de mesures del descens crioscòpic i, en menor mesura, del descens de la pressió de vapor i de la pressió osmòtica.
Els aparells utilitzats actualment, els osmòmetres, estan automatitzats i requereixen quantitats molt petites de mostra, desenes de microlitres, per efectuar les mesures en temps al voltant d'un minut.
# Creu del Collell

La Creu del Collell és una creu de terme de Sant Miquel de Campmajor (Garrotxa) situada al costat de la carretera GIP-5244, prop del límit del terme de Sant Ferriol i del Santuari de Santa Maria de Collell.
La creu original fou erigida el 1718, destruïda el 1936 i reconstruïda el 1942. És una creu de pedra amb: un basament esglaonat en quatre graons octogonals; un peu en forma de creu, decorat amb uns motius en forma de creus en relleu col·locades dins un cercle; un fust circular; un nus circular, decorat amb estries inclinades; i la creu, que és de braços rectes. A l'anvers hi ha la crucifixió i al revers la mare de Déu, que reposa sobre una espècie de mènsula, amb el Nen. Els braços de la creu estan units per una motllura circular, a la qual li falta una de les quatre parts. Les figures sembles fetes de metall i són de factura moderna.
Entre el nus i la creu hi ha una motllura quadrangular amb quatre inscripcions: en un cantó hi diu 'Destruïda el 1936'; a un altre 'Reconstruïda el 1942'; a un tercer cantó posa 'Construïda el 1718; i al quart hi diu 'Donum Selles'.

## Referències

* 1 2 Pujol Vila, Josep Narcís. Les creus de terme historiades del bisbat de Girona (tesi). Institut Superior de Ciències Religioses de Barcelona, 2017, p. 30.
# Saccharomyces

Saccharomyces es un gènere de fongs de l'ordre dels sacaromicetals (Saccharomycetales) que inclou diverses espècies diferents de llevat. La incapacitat per utilitzar nitrats i la capacitat de fermentar diversos carbohidrats són les característiques típiques dels Saccharomyces. Les seves colònies poden créixer i madurar en 3 dies i mostren un color groc fosc.

## Característiques

En general, les cèl·lules de Saccharomyces tenen un diàmetre de 2-8 μm i una longitud de 3-25 μm. S'observen blastoconidis (brots cel·lulars). Són globoses i el·lipsoides de forma allargada. La gemmació multilateral (multipolar) és típica. Les pseudohifes, si estan presents, són rudimentàries. Hifes absents.
Saccharomyces produeix ascòspores globoses que es troben en ascs. Cada asc conté d'1 a 4 ascòspores. Els ascs no es trenquen a la maduresa. Quan es tenyeixen amb tinció de Gram, les ascòspores són gramnegatives, mentre que les cèl·lules vegetatives són grampositives.

## Paper en la fabricació d'aliments fermentats

Molts membres d'aquest gènere es consideren molt importants en la producció d'aliments. Un exemple és Saccharomyces cerevisiae, que s'usa en la producció de vi, pa i cervesa.
Els llevats de cervesa són poliploides. Les varietats de llevats de cervesa es poden classificar en dos grups; les soques "ale" (Saccharomyces cerevisiae) i les soques "lager" (Saccharomyces pastorianus o Saccharomyces carlsbergensis a l'antiga taxonomia). Les soques "lager" són una soca híbrida de S. cerevisiae i S. eubayanus i sovint s'anomena fermentació inferior. En canvi, les soques "ale" es coneixen com a soques de fermentació alta, cosa que reflecteixen les seves característiques de separació en fermentadors quadrats oberts. Tot i que les dues espècies difereixen en diverses maneres, com ara la seva resposta a la temperatura, el transport i l'ús del sucre. Les espècies de S. pastorianus i S. cerevisiae estan estretament relacionades dins del gènere Saccharomyces.
Altres membres d'aquest gènere són S. bayanus, utilitzat per a la producció de vi i S. boulardii, usat en medicina. Més recentment, s'ha demostrat que S. boulardii és una subespècie del S. cerevisiae.
Saccharomyces Kefir és producte de l'associació d'un bacteri, Lactobacillus acidophylus i el llevat Saccharomyces, que causa la fermentació làctica de la llet, transformant-la en àcid làctic i en fermentació hidroalcohòlica, per la qual cosa produeix gas a temperatura ambient, en quantitat ínfima; l'aspecte extern s'assembla a una coliflor, per dins és buit i segrega una substància filosa.

## Referències

* ↑ Hyde, K.D. 2024. The 2024 Outline of Fungi and fungus-like taxa. Mycosphere, 15(1): 5146–6239, Doi 10.5943/mycosphere/15/1/25, ISSN 2077 7019. Versió web.
# Circ de Gavarnia

El circ de Gavarnia (en occità: circ de Gavarnia, en francès: cirque de Gavarnie) forma part del massís de mont Perdut, que va ser declarat el 1997 Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO. La cascada de Gavarnia és una de les més altes d'Europa, amb més de 400 m de caiguda vertical. El circ de Gavarnia està situat als Pirineus, al comú de Gavarnia (Gascunya), dins del Parc Nacional dels Pirineus.
D'un diàmetre de sis quilòmetres, aquesta muralla rocosa, meravella de la natura, és un dels llocs més visitats de tots els Pirineus. El terreny calcari, gris, ocre o rosa, ha estat retorçat i elevat fins a més de 3.000 m d'altitud.
La paret arriba a 1.500 m d'altitud des del fons de la vall fins a alguns dels cims més alts del Pirineus, com el pic Gran Astazu, el pic de Marboré, la torre de Marboré, el pic Casc de Marboré i el pic Taillón. La bretxa de Rotllan és una curiositat geològica, una porta en la cresta rocosa, accessible des del port de Bujaruelo, al qual s'arriba fàcilment per l'estació d'esquí de Gavarnia-Gèdra.

## Referències

* ↑ «Pyrénées - Mont Perdu» (en anglès). UNESCO World Heritage Centre. [Consulta: 5 novembre 2023].
* ↑ Huggett, Richard J.; Cheesman, Jo. Topography and the Environment (en anglès). Prentice Hall, 2002, p. 11. ISBN 978-0-582-41857-8.
* ↑ Dubin, Marc. The Rough Guide to the Pyrenees (en anglès). Rough Guides, 2004, p. 388. ISBN 978-1-84353-196-8.
* ↑ Tomeo, Javier «El increíble salto de Roldán y su caballo» (en castellà). El País [Madrid], 04-05-2002. ISSN: 1134-6582.
# Toralf Engan

Toralf Engan (Meldal, 1 d'octubre de 1936) és un saltador d'esquí noruec, ja retirat, que destacà a la dècada del 1960.
Destacà mundialment en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1964 realitzats a Innsbruck (Àustria) on aconseguí guanyar la medalla d'or en la prova de salt llarg des d'un trampolí de 120 metres d'alçada, i la medalla de plata en la prova de salt normal des del trampolí de 90 metres. Anteriorment, però, havia aconseguit la victòria en el Campionat del Món d'esquí nòrdic amb la seva victòria en el salt d'esquí des del trampolí normal l'any 1962, en la primera edició d'aquesta prova, i la victòria en el Torneig dels Quatre Trampolins en l'edició de 1962-1963.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Toralf Engan». [Consulta: 6 març 2022].
* ↑ «ENGAN Toralf - Athlete Information». [Consulta: 6 març 2022].

## Enllaços externs

* (anglès) www.fis-ski.com - Toralf Engan Arxivat 2011-05-25 a Wayback Machine.
# Ramstedt

Ramstedt (danès Ramsted) és una ciutat del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Nordsee-Treene, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein. Es troba a 12 kilòmetres de Husum i a 5 kilòmetre de Friedrichstadt. El 31 de desembre del 2023 tenia 432 habitants.

## Referències

* ↑ «Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2023» (en alemany), 28-10-2024. [Consulta: 16 març 2025].
# Manuel Antonio

Manuel Antonio Pérez Sánchez (Rianxo, la Corunya, 1900-1930), més conegut com a Manoel Antonio o Manuel Antonio, fou un poeta avantguardista gallec que va escriure en llengua gallega.
Va estudiar a l'Escola de Nàutica de Vigo i als 25 anys començà la seva vida professional com a mariner mercant. Malalt de tuberculosi, va haver de desembarcar l'any 1929 i morí a la seva vila natal quan encara no fet els 30 anys.
És el representant més important de l'avantguarda històrica d'entreguerres a Galícia. Juntament amb el pintor Álvaro Cebreiro va ser el signant de l'únic manifest avantguardista gallec denominat ¡Máis alá! (1922).
La seva obra més destacada és De catro a catro (1928), conjunt de 19 poemes que sembla que van ser escrits al llarg d'una travessia pel Mediterrani i l'Atlàntic feta entre els anys 1926 i 1927 a bord d'un pailebot o petita goleta on treballava com a pilot de navili en pràctiques. A més d'aquest llibre fonamental en la lírica gallega del segle xx i en la poesia europea, Manuel Antonio va escriure uns altres poemaris que no foren coneguts fins després de la mort del poeta: Con anacos do meu interior (escrit entre 1920 i 1922), Foulas (1922-1925), Sempre e mais despois (1923-1925) i Viladomar (1928). El 1972, va aparèixer Poesías, edició que va realitzar Domingo García Sabell.
El poeta, sota tota una aparença de modernitat, filosofa amb l'home primitiu i ho fa fixant-se en les diferents manifestacions de la naturalesa expressada, sobretot, per un llenguatge celeste, nocturn i estelat. En De catro a catro hi ha moltes referències a tots els -ismes, però adquireix per moments una inusitada preponderància el creacionisme, i aquest mitjançant les lectures del poeta xilè Vicente Huidobro i de l'espanyol Gerardo Diego, però també cal tenir en compte altres presències com les dels poetes francesos Rimbaud, Supervielle i Apollinaire.

## Versions en català

Als 1950s van aparèixer versions en català d'alguns poemes de Manoel Antonio en antologies de poesia gallega de la mà de Tomàs Garcés, interlocutor de Vicente Risco en els intercanvis culturals d’abans de la guerra civil, i de Josep Maria Llompart el 1976, a partir de la ‘redescoberta’ de Manoel Antonio propiciada per l’edició i publicació del material existent original que va fer Domingo García-Sabell.
El 1979 Joan Barceló i Cullerés va publicar la primera versió completa en català de De catro a catro, que avui és gairebé introbable.
L’editorial Lleonard Muntaner va publicar el 2020 en versió catalana del poeta Joan Puigdefàbrega el llibre De quatre a quatre i altres textos, aplegant l’únic recull de poemes de Manoel Antonio publicat en vida De catro a catro (1928), més una dotzena de poemes editats pòstumament i una prosa titulada Prólogo de un libro de poemas que ninguén escribeu.

## Referències

* 1 2 Puigdefàbrega, Joan. Nota del traductor a “De quatre a quatre i altres textos” (en català). Palma (Mallorca): Lleonard Muntaner, 2020. ISBN 978-84-17833-66-4.
# Uelvesbüll

Uelvesbüll (danès Ylvesbøl) és una ciutat del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Nordsee-Treene, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein. Es troba a 10 kilòmetres de Husum. El 31 de desembre del 2023 tenia 294 habitants.

## Referències

* ↑ «Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2023» (en alemany), 28-10-2024. [Consulta: 16 març 2025].
# Winnert

Winnert (danès Vinnert) és una ciutat del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Nordsee-Treene, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein. Es troba a 10 kilòmetres de Husum, als marges del riu Treene. El 31 de desembre del 2023 tenia 697 habitants.

## Referències

* ↑ «Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2023» (en alemany), 28-10-2024. [Consulta: 16 març 2025].
# Handbol als Jocs Olímpics d'Estiu de 2024

Els tornejos d'Handbol als Jocs Olímpics de París 2024 es van disputar entre el 25 de juliol i l'11 d'agost de 2024. La fase preliminar es va jugar al complex del Paris Expo Port de Versailles, mentre que la fase final va ser a l'estadi Pierre-Mauroy situat al municipi francès de Villeneuve-d'Ascq.
El torneig masculí d'Handbol va aparèixer per primera vegada en les Olimpíades de Berlín 1936, tot i que després no es va tornar a incorporar fins als Jocs Olímpics de Múnic 1972 i des d'aleshores s'ha mantingut ininterrompudament en el programa olímpic. El torneig femení no es va incorporar fins als Jocs Olímpics de Mont-real 1976. En aquesta edició no hi ha canvis respecte a els passats jocs olímpics.

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Dinamarca | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 2 | Noruega | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | França | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 3 | Alemanya | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 5 | Espanya | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Calendari de competició

Calendari :
| | Dj 25 | Ds 27 | Dg 28 | Dl 29 | Dm 30 | Dx 31 | Dj 1 | Dv 2 | Ds 3 | Dg 4 | Dm 6 | Dx 7 | Dj 8 | Dv 9 | Ds 10 | Dg 11 |
| Masculí | | FP | | FP | | FP | | FP | | FP | | 1/4 | | 1/2 | | F i B |
| Femení | FP | | FP | | FP | | FP | | FP | | 1/4 | | 1/2 | | F i B | |
FP: Fase Preliminar; 1/4: Partits de quarts de final; 1/2: Partits de semifinals; F: Final; B: Partit per la medalla de bronze

## Esdeveniments

| Esdeveniment | Or | Plata | Bronze |
| Masculí detalls | Dinamarca | Alemanya | Espanya |
| Femení detalls | Noruega | França | Dinamarca |

## Referències

* ↑ «Pàgina oficial» (en anglès). Paris 2024. [Consulta: 6 octubre 2024].
* ↑ «Calendari oficial olímpic» (en anglès). Paris 2024. [Consulta: 20 juliol 2024].
# Escut del Txad

L'escut del Txad fou adoptat l'11 d'agost del 1970, segons el disseny d'Hervé Pinoteau, secretari de l'Acadèmia Internacional d'Heràldica. Té els colors de la bandera estatal.
És un escut faixat dentat de vuit peces, d'or i atzur, timbrat per un sol ixent radiant de gules. Com a suports, a la destra un mufló rampant d'or mirant de cara, i a la sinistra un lleó d'or linguat de gules, tots dos carregats damunt la crinera d'una fletxa de gules apuntant amunt. De l'escut penja la medalla de l'Orde Nacional del Txad i a la base hi ha una cinta d'or amb el lema nacional en francès: UNITÉ – TRAVAIL – PROGRÈS ('Unitat – Treball – Progrés'), amb les paraules acostades a banda i banda per una fletxa de gules.
Les faixes d'atzur representen el llac Txad, amb el sol ixent que simbolitza un nou començament. Els dos animals de suport fan referència a les dues parts en què es divideix el territori, el Nord (el mufló) i el Sud (el lleó), cadascun dels quals porta una fletxa, símbol de la sal que s'extreu del llac. L'Orde Nacional del Txad és la màxima condecoració d'aquest estat africà.
També hi ha un segell oficial, de forma circular, adoptat el 1959. Conté la representació del bust d'una dona i porta inscrits el nom de l'estat i el lema nacional, tot en blanc i negre.

## Vegeu també

* Bandera del Txad

## Enllaços externs

* Flags of the World – Escut del Txad (anglès)
* Heraldry of the World – Escut del Txad (anglès)
* Hubert Herald – Escut del Txad (anglès)
# Gaudí a la millor interpretació revelació

La següent llista és una dels intèrprets i les pel·lícules nominats i guanyadors del Premi Gaudí a la millor interpretació revelació, des de l'any 2013, quan es van crear. Es tracta d'una categoria mixta en què competeixen tant actors com actrius.

## Palmarès

| Any | Actor/actriu | Pel·lícula |
| 2023 | Carla Quilez | La maternal |
| 2023 | Albert Bosch | Alcarràs |
| 2023 | Xènia Roset | Alcarràs |
| 2023 | Zoe Stein | Mantícora |
| 2024 | Clàudia Malagelada | Creatura |
| 2024 | Ainara Elejalde | Els encantats |
| 2024 | Alícia Falcó | Las buenas compañías |
| 2024 | La Dani | Te estoy amando locamente |
| 2025 | Aimar Vega | Los pequeños amores |
| 2025 | Laura Weissmahr | Salve Maria |
| 2025 | Mireia Vilapuig | Escanyapobres |
| 2025 | Zoe Bonafonte | El 47 |

## Referències

* ↑ «Quins són els nominats dels premis Gaudí 2023? Tots els detalls de la gala». [Consulta: 18 gener 2025].
* ↑ 324cat. «"Alcarràs" i "Un año, una noche", favorites als Premis Gaudí: consulta totes les nominacions», 14-12-2022. [Consulta: 15 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Acadèmia del Cinema Català