# Fàbrica d'indianes Formentí-Ortells

La fàbrica d'indianes Formentí-Ortells era un conjunt d'edificis situats als carrers de Sant Pere més Alt, Victòria i Sant Pere Mitjà de Barcelona, actualment desaparegut.

## Història

El 1747 es va fundar la fàbrica d'indianes de Joan Pongem i Cia, sota el patrocini de Sant Vicenç Ferrer, formada pel comerciant Joan Pongem, el mitger Josep Sabater i Llopis, el paraire Francesc Just i Vallès i el veler Miquel Formentí. Després de la separació de Pongem, el 1759 la societat va canviar de nom a Miquel Formentí i Cia. El 1762, els tres socis van adquirir en emfiteusi a la Cartoixa d'Escaladei unes cases amb hort als carrers de Sant Pere Més Alt i Mitjà, amb l'obligació d'invertir-hi en millores 2.000 lliures en el termini d'un any, i també compraren per 900 lliures una casa contigua, subhastada per ordre judicial. Per a establir-hi el prat de blanqueig, adquiriren el mateix any una peça de terra de dues mujades a la Verneda de Sant Adrià del Besòs.
Sabater va morir a finals del 1771, i un any després, ja repartits els beneficis, la seva vídua Maria Anglada i Francesc Just van vendre la seva part del prat i la fàbrica a Miquel Formentí. Tot seguit, renovaren la societat amb un capital de 94.005 lliures, de les quals 41.780 corresponien a Formentí, 36.557 lliures i 10 sous a la vídua de Sabater, i 15.667 lliures i 10 sous a Just. Miquel Formentí i el seu fill Miquel Josep Formentí i Ferran tenien una casa de comerç sota la raó Miquel Formentí i Fill, la qual va fer fallida el 1777. Aleshores, els comerciants Fèlix Prat i Francesc Alsina, representants de la massa de creditors, van pactar la continuació de la fàbrica amb l'entrada de Manuel Ortells i Bas com a nou soci administrador en substitució de Formentí. La nova societat Manuel Ortells i Cia, amb un capital de 80.000 lliures, tindria com a socis, a més dels ja esmentats, Maria i Eulàlia Anglada (vídua de Francesc Just), el comerciant Magí Just i Anglada i Isidre Català i Vives (tutor del menor Josep Antoni Sabater i Anglada). El 1778, Ortells va demanar permís per a obrir una finestra a la fàbrica, i novament el 1790 per a fer-hi noves reformes.
Francesc Just va morir el 1778, i el 1779, la finca va ser venuda en subhasta pública juntament amb altres propietats dels Formentí, i va ser adquirida pel comerciant Ignasi Creus per 18.000 lliures, que en va fer agnició de bona fe a les vídues Anglada i els seus hereus. Poc després, Eulàlia Anglada i el seu fill Magí hi renunciaren a favor de la seva germana Maria i Isidre Català i Vives, tutors del menor Josep Antoni Sabater i Anglada. El 1789, els representats dels creditors abandonaren el negoci, i el 1791, la societat es va renovar amb un capital net de 80.000 lliures, i Magí Just, Josep Antoni Sabater i Manuel Ortells com a socis. Segons Molas, aquesta es va dissoldre el 1798, i el 1800 la fàbrica va passar a mans de la societat Arnau Sala i Cia, de la qual n'eren socis Miquel Dot i Josep Antoni Sabater, i que el 1805 la van traspassar a Jacint Martí i Cia.
Josep Antoni Sabater i Anglada, membre de la Reial Acadèmia de Ciències i Arts de Barcelona i professor del Real Colegio Militar de Caballeros Cadetes de Segòvia, va morir a l'Espluga de Francolí, i la seva vídua Manuela va haver d'afrontar una sèrie de litigis, que es resolgueren el 1838 amb l'establiment en emfiteusi de la propietat a Arnau Sala. Segons la Guía de Forasteros en Barcelona del 1842, hi havia la fàbrica de teixits de cotó d'Antoni Mas i Burgada.
El 1845, Cecília Sala, filla d'Arnau i vídua del capità de navili Jacinto Baldasano, va establir la finca en emfiteusi a l'advocat Manuel Gibert, que poc després en va fer agnició de bona fe a l'indià Francesc Sala i Pi, cosí de Cecília. El 1847, els Sala la van establir en emfiteusi als germans Josep, Francesc i Pere Molins i Huguet, que l'any següent van dividir el terreny en tres parcel·les individuals i una d'indivisa (Sant Pere Mitjà, 67 i 69), on estaven construint dos edificis «siamesos», projectats per l'arquitecte Joan Vilà i Geliu. El 1849, Josep Molins va encarregar al mateix arquitecte un altre edifici a la seva parcel·la (Sant Pere més Alt, 68), amb elements decoratius de terracota (per la qual cosa obtingué permís per a assolir 100 pams d'alçada), i que al llarg del temps va acollir els despatxos de diverses fàbriques tèxtils.

## Referències

* ↑ AHPB, notari Joan Olzina i Cabanes, 31-10-1747.
* 1 2 3 4 5 Artigues i Vidal i Mas i Palahí, 2019.
* 1 2 Grau i López, 1974, p. 49.
* ↑ AHPB, notari Antoni Serras, 28-04-1759.
* ↑ AHPB, notari Josep Serch i de Boquet, manual 1.035/12, f. 82v-85v, 19-04-1762.
* ↑ AHPB, notari Gabriel Gener, manual 1.045/12, f. 130-142v, 21-06-1762.
* ↑ AHPB, notari Antoni Serras, 18-8-1762.
* ↑ AHPB, notari Francesc Mas i Güell, manual 1.205/26, f. 385-295, 21-11-1772.
* ↑ AHPB, notari Francesc Mas i Güell, manual 1.205/26, f. 401-406v, 21-11-1771.
* ↑ Grau i López, 1974, p. 50.
* 1 2 AHPB, notari Ramon Font i Alier, manual 1.052/20, f. 288-314v, 16-8-1779.
* ↑ AHPB, notari Josep Ponsico, manual 1.036/26, f. 435-464, 17-4-1777.
* ↑ Grau i López, 1974, p. 51.
* ↑ Valls Junyent, p. 247.
* ↑ «Manel Ortells. Fabricant d'Indianes. Sant Pere més Alt. Victòria. Obrir una finestra». C.XIV Obreria C-18/1778-250. AHCB, 21-12-1778.
* ↑ «Manuel Ortells. Fabricant d'Indianes. Victòria i Sant Pere més Alt. Casa. Engrandir i eixamplar finestres amb reixes». C.XIV Obreria C-57/1790-280. AHCB, 03-12-1790.
* 1 2 Molas, 1970, p. 405.
* ↑ «agnició a bona fe». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ AHPB, notari Ramon Font i Alier, manual 1.052/20, f. 364-366, 05-09-1779.
* ↑ AHPB, Josep Ponsico, 13-08-1780.
* ↑ AHPB, notari Francesc Portell, manual 1.142/2, f. 483-491v, 22-11-1791.
* ↑ Grau i López, 1974, p. 55.
* ↑ AHCB, Allotjament i utensilis, I-15.15, Quarter 14 Barri 16.
* 1 2 AHPB, notari Manuel Catalan i Roquer, manual 1.200/17 (2a part), f. 30-40, 24-03-1838.
* ↑ «Josep Antoni SABATER i ANGLADA». Reial Acadèmia de Ciències i Arts de Barcelona.
* ↑ Diario de Barcelona, 03-10-1819, p. 2209.
* ↑ Guía de forasteros en Barcelona, 2a parte, 1842, p. 54.
* ↑ Guía general de Barcelona, 1849, p. 384.
* ↑ Guía de forasteros en Madrid, 1844, p. 142.
* ↑ AHPB, notari Ramon Torras, 4-5-1845.
* ↑ Rodrigo y Alharilla, 2007, p. 202.
* ↑ AHPB, notari Ramon Torras, 19-7-1845.
* ↑ Diario de Barcelona (edición mañana), 17-02-1871, p. 1794.
* ↑ AHPB, notari Joan Prats, manual 1.126/52 (1a part), f. 150-153v, 19-5-1847.
* ↑ Diario de Barcelona, 23-04-1849, p. 1911.
* ↑ AHPB, notari Joan Prats, manual 1.216/53 (2a part), f.25-27, 15-7-1848.
* ↑ «Jose Molins. Sant Pere Mitjà 69. Construir casa». Q127 Foment 291 bis C. AMCB.
* ↑ AMCB, Q127 Foment 418 C.
* ↑ García Fortes, Salvador. Evolución del uso de la terracota en la arquitectura de Barcelona. Siglos XIX y XX». La Terracota como elemento ornamental en la arquitectura de Barcelona. Técnicas de fabricación, conservación y restauración (tesi doctoral). Departament de Pintura. Universitat de Barcelona, 10-05-2001, p. 22.
* ↑ El Consultor. Nueva guía de Barcelona, 1863, p. 139, 140, 211, 216.
* ↑ Anuario general del comercio, de la industria y de las profesiones; de la magistratura y de la administracion, 1863, p. 50, 51, 227, 348, 352, 353, 392, 448, 451, 718, 722, 786, 867, 875, 929, 1003, 1013, 1052, 1058, 1061.
* ↑ Anuario del comercio, de la industria, de la magistratura y de la administración, 1888, p. 728.
* ↑ «COLECCIÓN DE 12 HOJAS DE PAPEL SECANTE. FABRICA DE TEJIDOS ANGEL BABRA. SIGLO XX». todocoleccion.net.

## Vegeu també

* Casa Sampere
* Casa-fàbrica Bonaplata
* Casa-fàbrica Escuder

## Bibliografia

* Artigues i Vidal, Jaume; Mas i Palahí, Francesc. El model de casa fàbrica als inicis de la industrialització. Registre de fàbriques de Ciutat Vella de Barcelona 1738-1807/1808-1856, 2019, p. 223-225. ISBN 9788491562160.
* Grau, Ramon; López, Marina «Empresari i capitalista a la manufactura catalana del segle xviii. Introducció a l'estudi de les fàbriques d'indianes». Recerques: història, economia, cultura, 4, 1974, pàg. 19-57.
* Molas i Ribalta, Pere. Los gremios barceloneses del siglo XVIII. La estructura corporativa ante el comienzo de la Revolución Industrial. Madrid: Confederación Española de Cajas de Ahorros, 1970.
* Rodrigo y Alharilla, Martín. Indians a Catalunya: Capitals cubans en l'economia catalana. Barcelona: Fundació Noguera, juny 2007. ISBN 978-84-9779-529-6.
* Valls Junyent, Francesc. Eumo Editorial. Universitat de Vic. La Catalunya atlàntica. Aiguardent i teixits a l'arrencada industrial catalana, febrer 2004. ISBN 84-9766-044-7.