OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Delònix

El delònix (Delonix regia) és un dels arbres més colorits del món. Té flors vermelloses i un fullatge verd brillant.
És originari del bosc West Malagasy a Madagascar, on està en perill d'extinció. Això no obstant, els seus semblants conreats estan estesos en diverses parts del món. A més del seu ús ornamental, també serveix per a fer ombra als llocs assolellats perquè el seu fullam s'estén àmpliament per les branques.

## Característiques

Els delònixs aconsegueixen una altura mitjana d'uns 5 metres, encara que poden arribar fins als 12 metres. El seu fullatge és dens i molt abundant. En zones amb temporades seques molt marcades perd les fulles; no obstant això, en condicions menys rigoroses és perennifoli.
Les flors en són grans, amb quatre pètals de fins a 8 cm de longitud i un cinquè pètal anomenat estendard, que és més llarg i tacat de groc i blanc; una varietat natural de delònix anomenada flavida té les flors grogues. Les beines madures del delònix són llenyoses, de color castany fosc, de 60 cm de longitud i 5 cm d'ample. Les llavors són petites i pesen al voltant de 0,4 g. Les fulles fan de 30 a 50 cm de llarg, cadascuna té de 20 a 40 parells de folíols primaris compostos, també pinnats i cadascun d'aquests està dividit al seu torn en 10 a 20 parells de folíols secundaris.

## Noms vulgars

El delònix també és conegut com a ponciana reial; a l'Índia, gulmohar; en anglès, flamboyant tree, peacock flower ('flor de paó'), flame of the forest ('flama del bosc') i flame tree ('arbre de foc'). A Amèrica Central se'l coneix també com malinche.

## Hàbitat

Els delònixs requereixen clima tropical o semblant al tropical per a sobreviure, tot i que poden tolerar la sequera i la salinitat. Estan estesos i naturalitzats al Carib, Mèxic i l'l'Índia. Als Estats Units creix únicament a Florida, Hawaii, Illes Verges i especialment a Puerto Rico. El delònix també s'ha naturalitzat en molts llocs d'Austràlia, i es considera una espècie invasora, perquè la seva densa i àmplia ombra impedeix el creixement d'altres espècies vegetals al seu voltant. També són molt comuns a les Illes Canàries (Espanya).
Les beines madures sense obrir són usades pels nadius caribenys com a instruments de percussió coneguts com a shak-shak o maraques.

## Referències

* ↑ «Gran Diccionari de la llengua catalana - delònix». Enciclopèdia Catalana, SLU. [Consulta: 10 maig 2019].
* 1 2 «Delonix regia - Árbol de la llama, Flamboyan, Árbol del fuego». [Consulta: 19 abril 2024].
* 1 2 Du Puy, David J.; Phillipson, Peter B.; Rabevohitra, Raymond «The Genus Delonix (Leguminosae: Caesalpinioideae: Caesalpinieae) in Madagascar». Kew Bulletin, 50, 3, 1995, pàg. 445–475. DOI: 10.2307/4110322. ISSN: 0075-5974.
Viccionari
# Agustí

Agustí és un nom propi masculí que prové del llatí Augustinus, que deriva d'Augustus, per tant, significaria "relatiu a August" o "pertanyent a August"; i també se li pot donar el mateix significat que August: "consagrat pels augurs". El nom va ser popularitzat per Sant Agustí d'Hipona. En femení és Agustina.

## Santoral

28 d'agost: Agustí d'Hipona.

## En altres llengües

El nom d'Agustí en altres llengües.
* Alemany: Augustinus
* Francès: Augustin
* Anglès: Augustine
* Espanyol: Agustín
* Llatí: Augustinus
* Portuguès: Agostinho

## Referències

* 1 2 3 Mike Campbell. «Agustí» (en anglès). behind the name. Mike Campbell. [Consulta: 15 octubre 2023].
* ↑ Maarten Janssen; Jenny Azarian i Elisabet Llopart. «agustí - nom masculí». LOFC Lèxic Obert Flexionat de Català. Universitat Pompeu Fabra, Institut Universitari de Lingüística Aplicada. [Consulta: 15 octubre 2023].
# Ahu Öztürk

Ahu Öztürk (Istanbul, 1976) és una directora de cinema i guionista turca. La seva pel·lícula Toz Bezi va guanyar la Tulipa d’Or a la millor pel·lícula i el premi al millor guió a la secció de Competició Nacional del 35è Festival Internacional de Cinema d'Istanbul. Toz Bezi també es va projectar al 66è Festival Internacional de Cinema de Berlín.

## Biografia

Es va graduar a la Facultat de Lletres de la Universitat de l'Egeu. El 2002, va completar el seu màster al departament de Cinema-TV de l'Institut de Belles Arts de la Universitat de Màrmara. Ha participat en diversos projectes cinematogràfics des de l'any 2000.
Öztürk va rodar el seu primer documental, Sandık, el 2004. L'any 2010 va participar en Kars Öyküleri’ne (Històries de Kars), que consta de 5 curtmetratges, amb la seva pel·lícula Açık Yara (Ferida oberta). La pel·lícula es va projectar en festivals internacionals a molts llocs com Rotterdam, Istanbul, Jerusalem, Sarajevo i Beirut. El seu primer llargmetratge, Toz Bezi'ni 2015 yılında gerçekleştirdi. va rebre premis en molts festivals. Mostra la història de dues assalariades kurdes la Nesrin i la Hatun, que intenten entendre la vida entre els diferents pols d'Istanbul i dibuixar nous camins. Mentre que l'únic somni de la Hatun és comprar una casa en un dels districtes on va a treballar, la Nesrin, que viu amb la seva filla petita, intenta entendre per què el seu marit va abandonar la casa. Va guanyar la Tulipa d’Or a la millor pel·lícula i el premi al millor guió a la secció de Competició Nacional del 35è Festival de Cinema d'Istanbul celebrat el 2016. També va guanyar el premi especial Mahmut Tali Öngören al Festival Internacional de Cinema d'Ankara. i es va projectar al 66è Festival Internacional de Cinema de Berlín.
En la seva entrevista a Deutsche Welle Turkish, Öztürk subratlla el silenci respecte a aquesta situació afirmant que la pel·lícula està relacionada amb els conflictes, operacions i tocs de queda a l'est de Turquia. Öztürk, que relaciona aquesta situació amb l'actitud discriminatòria que veuen els personatges de la pel·lícula, diu: "Estem tan callats com una sala de cinema, estem veient un infern. Si aquesta pel·lícula es rodés demà o demà passat, diria 'això és massa pesat' i ningú la miraria aquesta vegada.".

## Filmografia

* Toz Bezi
* Kars Öyküleri
* Sandık
* Açık Yara

## Referències

* 1 2 «Ahu Öztürk». Beyazperde, 24 Şubat 2021.
* ↑ «Ahu Öztürk». www.kameraarkasi.org, 24 Şubat 2021.
* ↑ «Homepage». www.toz-bezi.com, 24 Şubat 2021.
* ↑ «Arşivlenmiş kopya», 8 Aralık 2016. Arxivat de l'original el 2017-06-28. [Consulta: 25 octubre 2024].
* ↑ «'Toz Bezi'nin yönetmeni Ahu Öztürk: Barışı kadınlar kuracak». Evrensel.net, 24 Şubat 2021.
* ↑ «Arşivlenmiş kopya», 8 Aralık 2016.
* ↑ «Toz bezi | Dust Cloth». www.berlinale.de, 24 Şubat 2021.
* ↑ «Berlinale’de Türk kadın yönetmenler | DW | 14.02.2016». DW.COM, 24 Şubat 2021.
* ↑ Nick Vivarelli. «Antalya: Turkish Filmmakers Dazzle on the International Stage». Variety, 24 Şubat 2021.
# Ai sponge

Ai_sponge va ser un canal de Twitch i YouTube que feia servir intel·ligència artificial (IA) per generar contingut en directe i en format televisiu amb els personatges de la famosa franquícia animada de Bob Esponja. La transmissió en directe, que va començar el dia 5 de març de 2023, feia servir models 3D dels famosos personatges de Bob Esponja. Es completava la caracterització amb veus generades per la IA d'Unity i Uberduck basades en les actuacions originals del programa. Els espectadors podien demanar temes de conversa als personatges a través del servidor de Discord del canal, cosa que sovint portava a peticions polèmiques amb resultats inadequats. El 26 de juliol de 2023, ai_sponge es va suspendre oficialment degut a múltiples tocs d'atenció per drets d'autor de Paramount Global i la interrupció de les veus públiques d'Uberduck.

## Història

El canal es va crear en mig de l'èxit de Nothing, Forever, un canal de Twitch amb una sitcom generada per IA basada en Seinfeld que no s'acaba mai. El programa s'havia fet increïblement popular per la innovació que suposava i els seus clips polèmics. El canal ai_sponge també va guanyar popularitat ràpidament, aconseguint 48.000 seguidors en els seus primers 2 dies de durada abans de ser prohibit permanentment de Twitch per les situacions controversials dels personatges i les tocs d'atenció per drets d'autor. Després, el canal es va traslladar a diversos canals de YouTube durant el març i el juliol del 2023. Tot i que els canals es van prohibir repetidament, els clips de les retransmissions en directe s'han tornat virals a YouTube, Twitter i TikTok.
El dia 26 de juliol de 2023 es va anunciar al servidor de Discord ai_sponge que les retransmissions en directe oficials del programa arribarien a la seva fi i la série acabaria. UberDuck, el programari que proporcionava les veus d'ai_sponge, deixava d'oferir el servei de veu pública, cosa que va fer impossible continuar el projecte. A més, la popularitat del programa havia començat a davallar després de les interrupcions constants per problemes amb els drets d'autor i els tancaments dels canals on es retransmetia el programa.
* Nothing, Forever
* TrumporBiden2024
* Twitch juga Pokémon

## Referències

* 1 2 «AI SpongeBob: The Impact of AI Seinfeld». Global Village Space. Arxivat de l'original el 2023-04-01. [Consulta: 5 desembre 2023].
* 1 2 «AI SpongeBob Twitch Stream: AI Seinfeld». IndieWire.
* 1 2 «SpongeBob SquarePants is now on Twitch with AI-generated parody stream». Dexerto.
* 1 2 3 «Spongebob is the latest beloved franchise to get the Twitch AI treatment but it's all gone wrong». Dot Esports.
* 1 2 «AI SpongeBob: Absurdly hilarious or hilariously absurd?». Dataconomy.
* ↑ «AI SpongeBob Stream Derails, Characters Are Obsessed With Sex». TheGamer.
* 1 2 3 4 5 6 «What is AI SpongeBob?». Dot Esports.
* 1 2 3 4 5 «What is AI SpongeBob? Twitch parody stream explored». Sportskeeda.
* 1 2 , <https://www.youtube.com/watch?v=eNteXQOQZkM>. Consulta: 31 juliol 2023
* ↑ , <https://www.youtube.com/watch?v=LDPFhuUD6lM>. Consulta: 31 juliol 2023
# Ainhoa Alguacil Amores

Ainhoa Alguacil Amores (Burjassot, 8 de gener de 2006) és una jugadora de futbol valenciana. Juga com a migcampista al València CF, i té el rècord de ser la jugadores més jove en la història del club a debutar en la Primera Divisió després d'estrenar-se enfront del Llevant UE en un partit al maig de 2022. A més, es va proclamar Campiona del Món en vèncer amb Espanya en la Copa Mundial Femenina Sub-17 de 2022.

## Carrera futbolística

Ainhoa va començar a jugar amb una edat molt primerenca. Amb tot just tres anys, va començar jugant en el club de Burjassot de Los Silos CF, a l'escola homònima. Després dels seus inicis en el club del seu poble, el València CF la fitxa amb huit anys per a entrar a formar part del planter.
Després de tres anys en el planter merengot, en la qual es va assentar com una de les principals promeses, la Selecció Valenciana la convoca per primera vegada per a entrar en l'equip. Allà va començar a jugar i es va consolidar com a capitana i va continuar participant en multitud de tornejos, arribant fins a la sub-17.
Amb 15 anys debuta en Primera Divisió amb el València. Ho fa al maig de 2022 en un derbi contra el Llevant, sent la jugadora més jove a fer-lo en la història del club.

## Selecció

Al començament de 2022 es proclama campiona del Torneig de Desenvolupament de la UEFA Sub-16 en un torneig celebrat a Portugal i, a l'octubre d'aquell mateix any, es va fer amb el títol de Campiona del Món Sub-17 en vèncer en la final contra Colòmbia, en un torneig celebrat a l'Índia.

## Referències

* ↑ «Ainhoa Valencia».
* 1 2 «Ainhoa Debut».
* 1 2 «Ainhoa Campeona del Mundo».
# Al final del camino

Al final del camino és una pel·lícula espanyola dirigida per Roberto Santiago. És la quarta col·laboració amb els actors Fernando Tejero i Malena Alterio.

## Argument

Nacho (Fernando Tejero) i Pilar (Malena Alterio) són un fotògraf i una reportera que no se suporten, però es veuen obligats a fer-se passar per parella. Amb això s'introdueixen en el grup de pacients d'un psicoterapeuta que, realitzant el Camí de Santiago, ajuda a parelles en crisi.

## Comentaris del director

Roberto Santiago defineix Al final del camino com una comèdia romàntica divertida i optimista. Destaca la importància de l'entorn (el Camí de Sant Jaume) fins al punt de qualificar-la com una espècie de road movie. Sobretot, considera que es tracta una pel·lícula de personatges i, per tant, d'actors. Gràcies a ells, assegura Roberto Santiago, podem aproximar-nos al tema principal: és difícil estar sol, però ho és més encara compartir la vida. El director creu que amb la seva pel·lícula se sentiran reflectits tots aquells que hagin fet el Camí de Sant Jaume. D'altra banda, el film també servirà d'invitació per als que encara no l'hagin fet. Segons la seva opinió, aquest itinerari és una de les millors localitzacions naturals per rodar, tant és així que s'estranya que no s'hi hagin realitzat més pel·lícules.
Abans que res, Al final del camino és una comèdia optimista i esperançadora, que fa que l'espectador surti del cinema amb un somriure a la boca. Per a la preparació de la pel·lícula, el director es va inspirar en pel·lícules que tractaven amb humor l'àmbit rural, com Somni d'una nit d'estiu (Woody Allen), El bosque animado (José Luis Cuerda), La vaquilla (Luis Berlanga) i Partie de campagne (Jean Renoir).

## Crítiques

* Malgrat alguna troballa brillant, el costumisme acaba guanyant la partida a la comèdia negra [...]. Dona la impressió que cada seqüència dura molt més del que hauria de ser [...] i que alguns acudits s'expliquen.
* És aquest el camí per recuperar la fe en el cinema espanyol? [...] La comèdia més previsible i espanyolista que ni Pajares i Esteso haguessin fet mai [...].
* Una comèdia tan simpàtica com funcional i intranscendent, els seus cops d'enginy [...] estan sempre en funció de la innegable encara que insuficient química de la parella protagonista [...].

## Repartiment

| Actor/actriu original | Personatge fictici |
| Fernando Tejero | Nacho |
| Malena Alterio | Pilar |
| Javier Gutiérrez | José |
| Diego Peretti | Olmo |
| Javier Mora | Antonio |
| Cristina Alcázar | Bea |
| Jorge Monje | Fran |
| Luis Callejo | Arturo |
| Alberto Jo Lee | Kim |
| Ma-Anne Valmeo | Sum |
| Irene Escolar | Laura |
| Ana Milán | Laura |

## Referències

* ↑ «Malena Alterio y Fernando Tejero se reencuentran 'Al final del camino'» (en castellà). La Region, 02-04-2009. [Consulta: 8 novembre 2017].
* ↑ Ocaña, Javier «Al final del camino» (en anglès). . El País.
* ↑ Crespo, Irene. Cinemanía. Al final del camino (en anglès). Cinemanía.
* ↑ Fotogramas. Al final del camino (en anglès). Fotogramas.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial Arxivat 2018-12-22 a Wayback Machine.
* Perfil oficial a MySpace
# Ala delta

L'Ala delta és un aerodí d'ala fixa construït per poder planar i realitzar vols sense motor. L'enlairament i aterratge s'efectuen a baixa velocitat, així que és possible realitzar-los a peu. És similar al parapent, però l'aparell consisteix bàsicament en una ala en forma de delta de la qual es penja una persona, en posició horitzontal, mitjançant uns arnesos. El primer prototip va ser fet per la NASA: l'ala de Rogallo.

## Història

El primer vol reeixit -però sense control- fou fet per Abás Ibn Firnas en el segle ix, i fins a 1890 no fou quan l'enginyer Alemany Otto Lilienthal va realitzar més de 2000 vols controlats des d'un pujol artificial. Quan els germans Wright van inventar el vol motoritzat, l'interès en l'ala delta i el control pendular va desaparèixer. L'ala delta va ressorgir altra vegada en 1961 quan Francis Rogallo, enginyer de la NASA, va inventar l'ala flexible, també coneguda com l'ala Rogallo per a ser usada com paracaigudes controlable per al programa Apollo; En 1965 la NASA va descartar l'ús de l'ala Rogallo i pilots esportistes la van adaptar per a ús de planador esportiu. L'adaptació més reeixida fou realitzada per l'Australià John Dickenson en 1963. En la dècada de 1970 companyies per tot el món van començar a fer còpies de l'ala delta de Dickenson, i el vol lliure es va tornar popular com esport de diversió i de competició en moltes parts del món, especialment en Europa, Austràlia, Nova Zelanda i EUA Els primers campionats del món es van celebrar en 1976, en Àustria.
L'ala delta se serveix d'una superfície de tela molt àmplia, amb forma de delta, i parteix de llocs elevats per a planejar.

## Elements

El vol amb ala delta es basa en l'aprofitament de corrents ascendents d'aire o termals que amb una ala delta, volen pels principis que s'apliquen a qualsevol aeronau. Aprofitant els corrents d'aire ascendents, el pilot pot mantenir-se en vol durant llargs períodes i realitzar acrobàcies.
L'ala delta es compon d'una vela sustentada en una estructura triangular d'alumini en el centre del qual va suspès el pilot per mitjà d'un arnés de seguretat i normalment adopta una posició d'estesa, dirigint l'ala delta per mitjà de canvis de posició pendular amb la qual cosa desplaça el centre de gravetat. Les dues formes d'enlairament més utilitzades són remolcats, ja siga per un torn o mitjançant aero-towing, i l'enlairament a peu, el qual es realitza corrent per un pendent, fins que l'ala assoleix la sustentació necessària o despenjant-se en picada uns metres per a obtenir la velocitat necessària.

## Referències

* ↑ Notas históricas de la NASA sobre el ala de Rogallo (en inglés)
* ↑ Creus Sole, Antonio. Iniciación a la aeronáutica (en castellà). Ediciones Díaz de Santos, 2011, p. 297. ISBN 8499690173.
# Alain Calmat

Alain Calmat (París, França, 31 d'agost de 1940) és un patinador artístic sobre gel francès, ja retirat, que destacà entre les dècades del 1950 i 1960. A la dècada del 1980 es dedicà a la política. A part de la seva carrera esportiva va estudiar medicina, i va esdevenir cirurgià.

## Carrera esportiva

Des de ben petit es dedicà al patinatge artístic sobre gel, obté el seu primer èxit nacional, un segon lloc al Campionat de França de patinatge artístic, l'any 1954 amb només catorze anys.
Va ser campió mundial el 1965 a Colorado Spring; campío d'Europa el 1962, 1963 i 1964; campió de França el1958, 1962, 1963, 1964 i 1965. Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1964 a Innsbruck (Àustria), va obtenir una medalla de plata. En aquest any va retreure's de l'esport professional. Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1968 a Grenoble (França) va rebre l'honor de fer l'última encesa de la torxa olímpica.
El 1987 fou inclòs a l'International Jewish Sports Hall of Fame.

## Carrera política

Membre de la divers gauche, l'any 1984 fou escollit ministre d'esports i joventut en el govern de Laurent Fabius. Ocupà el càrrec fins al 1986 moment en el qual fou escollit diputat de l'Assemblea Nacional Francesa pel departament del Cher, escó que va mantenir fins al 1993. El 1997 novament fou elegit diputat, i va mantenir l'escó fins al 2002. El 1995 fou escollit alcalde de Livry-Gargan, i va ser reescollit el 2001 i el 2008.

## Referències

* 1 2 «Alain Calmat» (en francès). Base de données des députés français depuis 1789. Assemblée nationale. [Consulta: 9 desembre 2020].
* 1 2 «Olympedia – Alain Calmat». [Consulta: 15 febrer 2024].
* 1 2 Gardel, Benjamin «Portrait - Il a allumé la flamme des J.O de Grenoble 1968 : rencontre avec l'ex-député du Cher Alain Calmat» (en francès). Le Berry Républicain, 20-01-2018 [Consulta: 9 desembre 2020].
* ↑ «Elected members: Alain Calmat». Jewishsports.net. [Consulta: 7 gener 2013].

## Enllaços externs

* (anglès) PDF ISU Worlds Results: Men Arxivat 2012-11-06 a Wayback Machine.
* (anglès) PDF ISU European Results: Men Arxivat 2013-05-13 a Wayback Machine.
* (francès) Resultats del Campionat Nacional francès Arxivat 2008-06-20 a Wayback Machine.
# Alain Koffi

Alain Koffi (Abidjan, Costa d'Ivori 23 de novembre de 1983) és un jugador de bàsquet de Costa d'Ivori nacionalitzat francès, que juga com a pívot.
Va formar-se amb el Le Mans, on va jugar durant set temporades i va guanyar la Lliga francesa el 2006 i la Copa de França el 2004. La temporada 2009-2010 va ser fitxat pel Club Joventut Badalona. Posteriorment va tornar al Le Mans, però el 2014 va ser fitxat pel SPO Rouen, de Normandia, i el 2016 es va incorporar al Pau-Lacq-Orthez amb un contracte de dos anys.
El 2020, després d'un temps sense pertànyer a cap club, va tornar-se a preparar per incorporar-se de nou al Le Mans, fitxat per dos mesos per cobrir una baixa mèdica de Williams Narace. Malgrat que la recuperació va ser més ràpida del que s'esperava, finalment el club i Koffi van signar perquè s'estigués fins a final de temporada. El 2021, tanmateix, es va anunciar que estaria de baixa la resta de la temporada a causa d'una lesió. En el darrer partit de temporada, contra el Nanterre, va anunciar la seva retirada del bàsquet de competició.
Ha estat internacional amb l'equip francès al campionat europeu de bàsquet.

## Referències

* 1 2 «El Joventut ficha a Alain Koffi». La Vanguardia, 18-07-2009.
* ↑ «Alain Koffi reste en Pro A avec Rouen» (en francès). Ouest-France, 24-06-2014.
* ↑ «Alain Koffi a Pau-Lacq-Orthez» (en francès). L'Equipe, 28-07-2016.
* ↑ «Alain Koffi pigiste au Mans : «Je prends déjà ces deux mois avec beaucoup de plaisir»» (en francès). BeBasket, 2020.
* ↑ Cherbonnel, Thomas «MSB: Alain Koffi prolonge l'aventure jusqu'à la fin de saison» (en francès). Actu, 08-10-2020.
* ↑ Rutard, Sacha. «Alain Koffi out pour le reste de la saison, Le Mans engage Darel Poirier» (en francès). Basket Europe, 15-04-2021. [Consulta: 10 desembre 2023].
* ↑ Panighini, Philippe «Basket. Élite. Le Mans est venu à bout de Nanterre (95-86)» (en francès). Ouest-France, 13-06-2021.
# Alalcomenia

Alalcomenia (en grec antic: Ἀλαλκομενία) era un personatge de la mitologia grega, una de les tres filles del rei Ògig de Beòcia, un fill de Posidó. Ella i les seves germanes Àulida i Telquínia eren considerades sers sobrenaturals que vetllaven per la sinceritat en els juraments i miraven de que no es fessin de forma precipitada.
Tenien les tres un nom col·lectiu, Πραξιδίκαι ('Praxídiques'), i se les adorava en un temple comú als peus de la muntanya anomenada Telfusa, a Beòcia. Aquestes divinitats només es representaven amb la figura dels seus caps, i no se'ls sacrificaven ni animals ni les seves parts, excepte els caps segons diu Pausànias.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 395. ISBN 9788496061972.
* 1 2 Smith, William (ed.). «Alalcomenia». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 1r desembre 2023].
* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia, IX, 33, 3
# Alaska Airlines

Alaska Airlines és una de les grans companyies aèries dels Estats Units d'Amèrica. Des d'una petita aerolínia regional a fundat el 1932 Alaska coma McGee Airways. Després d'unes fusions i adquisicions el 1944 va prendre el nom actual. Amb els anys es va desenvolupar fins a transportar, el 2018 era la sisena companyia dels Estats Units que va transportar 26,2 milions de passatgers. El 2022 tenia gairebé 23.000 treballadors. El gener de 2024, la flota constava de 315 avions amb una edat mitjana de 8,7 anys.
La seu es troba a Seattle a l'Estat de Washington a l'Aeroport Internacional de Seattle-Tacoma. Altres grossos centres d'operacions són a l'Aeroport Internacional Ted Stevens d'Anchorage a l'estat d'Alaska, també té mantes operacions a l'Aeroport Internacional de Los Angeles i a l'Aeroport Internacional de Portland. Té dues unitats de negoci: Horizon Airlines i la mateixa Alaska Airlines.

## Referències

* 1 2 «Historical Overview». Alaska Airlines. [Consulta: 10 març 2024].
* ↑ Rodriguez, Christy. «Which U.S. Airlines Dominate Market Share in North America? [2018 Data Study]» (en anglès). Upgraded Points, 12-06-2023. [Consulta: 10 març 2024].
* ↑ «Alaska Airlines Fleet Details and History» (en anglès). Plane Spoters. [Consulta: 21 gener 2024].