OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Googolplex

Un googolplex és un nombre natural qualificat d'inimaginablement gran. Pren el valor a partir del googol, sent 1 googolplex = 10$^{googol}$ = 10$^{10100}$.
Va ser inventat per Milton Sirotta (nebot del matemàtic nord-americà Edward Kasner) quan tenia 9 anys, el 1938. Kasner va anunciar el concepte en el seu llibre Les matemàtiques i la imaginació. Un googol és un u seguit de cent zeros o, cosa que és el mateix, en notació científica, un per deu a la cent:
1 googol = 10$^{100}$ = = 10 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000.
Un gúgol és aproximadament igual al factorial de 70, i els seus unics factors primers són 2 i 5 (cent vegades cadascun). Escrit en el sistema binari ocupa 333 bits.

## Notes

* ↑ El factorial de 70 te 101 xifres.70! = 11978571669969891796072783721689098736458938142546425857555362864628009582789845319680000000000000000
# Baldriga capnegra

La baldriga capnegra o virot capnegre (Puffinus gravis) és una au del gènere Puffinus àmpliament distribuïda per l'oceà Atlàntic.

## Referències

* Austin, Jeremy J. (1996): Molecular Phylogenetics of Puffinus Shearwaters: Preliminary Evidence from Mitochondrial Cytochrome b Gene Sequences. Molecular Phylogenetics and Evolution 6(1): 77–88.
* Austin, Jeremy J.; Bretagnolle, Vincent & Pasquet, Eric (2004): A global molecular phylogeny of the small Puffinus shearwaters and implications for systematics of the Little-Audubon's Shearwater complex. Auk 121(3): 847–864. DOI: 10.1642/0004-8038(2004)121[0847:AGMPOT]2.0.CO;2 HTML abstract.
* Bull, John L.; Farrand, John Jr.; Rayfield, Susan & National Audubon Society (1977): The Audubon Society field guide to North American birds, Eastern Region. Alfred A. Knopf, New York. ISBN 0-394-41405-5
* Harrison, Peter (1987): Seabirds of the world : a photographic guide. Princeton University Press, Princeton. ISBN 0-691-01551-1
# Armanyac (beguda)

L'armanyac és un aiguardent de vi elaborat a la Gascunya, on es distingeixen tres regions: Baix Armanyac, Alt Armanyac i Ténarèze.
El que és elaborat sense cupatges es pot comercialitzar com a armanyac d'anyada.
Tant el conyac com l'armanyac són begudes alcohòliques derivades de la destil·lació del raïm es fa a través d'una doble destil·lació.
Actualment l'armanyac és el més antic dels licors (ja s'esmenta des de 1400) però no fou fins al segle xix quan aconseguí ser considerat com un producte de qualitat.
La regulació i promoció de l'armanyac la fa el BNIA - Bureau National Interprofessionnel de l'Armagnac .
Hi ha quatre varietats de raïm que es poden utilitzar per a fer l'armanyac; Ugni Blanc, Baco 22, Folla Blanche (anomenat també "picquepol") i Colombard.
Són de 10 a 15 els anys en què ha d'estar emmagatzemat abans de la venda.

## Principals productors d'armanyac

* La Martiniquaise
* Cave des producteurs Réunis
* Sempé/Chabot
* Clés Des Ducs
* Janneau
* Larressingle
* Laubade
* Samalens
* Delord
* Laberdolive
* Gelas
* Armagnac Baron de Sigognac
* Marquis de Caussade
* Domaine de Pellehaut
* Ryst-Dupeyron
* Marcel Trépout (Marques & Domaines de Gascogne)
* Château de Briat
* Château Lacquy
* Darroze
* Domaine de Bordeneuve
* De Montal
* Cerbois

## Referències

* ↑ Romaní i Olivé, Joan Maria: Diccionari del vi i del beure. Edicions de La Magrana, col·lecció Pèl i Ploma, núm. 21. Barcelona, desembre del 1998. ISBN 84-8264-131-X, plana 37.

## Enllaços externs

* Web oficial de l'Associació de productors d'armanyac. Arxivat 2007-08-07 a Wayback Machine. (francès), (castellà), (anglès), (alemany), (japonès) i (rus)
# Vinho verde

El vinho verde (vi verd en portuguès) és un vi jove, lleuger, fresc i refrescant, de baixa graduació, el blanc amb matisos de color verd, elaborat a Portugal, a la zona compresa entre el Douro i la frontera espanyola.
S'elabora amb raïm poc madur (alvarinho, loureiro i trajadura) i passa per una segona fermentació que el fa lleugerament escumós.
Es pot beure la primavera següent a la seva elaboració.
Tot i el nom, n'hi ha de negre (elaborat amb vinhao).
Des del febrer del 1992 és reconegut com a VQPRD («vins de qualitat produïts en una regió determinada»).

## Referències

* ↑ Romaní i Olivé, Joan Maria: Diccionari del vi i del beure. Edicions de La Magrana, col·lecció Pèl i Ploma, núm. 21. Barcelona, desembre del 1998. ISBN 84-8264-131-X, plana 247.
* ↑ Per veure el terme en català, vegeu: VadeVi. «30: L’article de la discòrdia». VadeVi, El Món, 15-05-2015. [Consulta: 10 juny 2023].
* ↑ Per veure el terme en català, vegeu: GenCat. «ORDRE de 14 de juny de 1999, per la qual es modifica el Reglament de la Denominació d'Origen Penedès i del seu Consell Regulador.». Portal Jurídic GenCat. GenCat, 14-06-1999. [Consulta: 10 juny 2023].

## Enllaços externs

* Àmplia informació sobre aquest vi. (portuguès)
# Günther Rittau

Günther Rittau (Chorzów, 7 d'agost de 1893 - Múnic, 6 d'agost de 1971) fou un director de cinema i operador de càmera alemany.

## Biografia

Després d'estudiar ciències i química a la Politècnica de Berlín, realitzats juntament amb estudis d'arquitectura i història de l'art, Günther Rittau va treballar com a fotògraf durant la Primera Guerra Mundial. Després va començar a treballar per la productora Decla-Bioscop el 1919, on va rodar diverses pel·lícules documentals com a director tècnic del departament científic.
A la dècada del 1920 es va traslladar al cinema de ficció com a director de fotografia, on destaca el seu treball amb Fritz Lang a Els Nibelungs (en col·laboració amb Carl Hoffmann) i a Metropolis (amb Karl Freund). Lang deia de Rittau que "aborda la composició de la imatge a través de les matemàtiques".
A la dècada del 1930, a més de diverses coproduccions francoalemanyes (de vegades donant lloc a pel·lícules en versió doble en francès i alemany), Rittau va treballar amb Joseph von Sternberg (Der blaue Engel, amb Hans Schneeberger), Robert Siodmak (Tumultes i Quick) i el director francès Jean Grémillon a Gueule d'amour el 1937.
Sota el Tercer Reich, va continuar la seva activitat com a operador de càmera i després, el 1939, va passar a fer de director, dirigint algunes pel·lícules propagandístiques durant la Segona Guerra Mundial. Va continuar aquesta carrera com a director fins al 1948, quan va tornar a exercir de director de fotografia, principalment en comèdies i Heimatfilmen (pel·lícules bucòliques rurals). El final de la seva carrera també va estar marcat per la producció de nombrosos anuncis publicitaris.

## Referències

* 1 2 3 Marc Salomon. «Günther Rittau (1893 – 1971) : De "L’Ange bleu" aux boîtes de lait concentré». afcinema.com, 16-05-2016. [Consulta: 26 juin 2022].
* 1 2 Prédal, René. La Photo de cinéma: suivi d'un dictionnaire de cent chefs opérateurs. París: Éd. du Cerf, 1985, p. 382-383. ISBN 978-2-204-02329-0.
# H4Z4RD

H4Z4RD és una pel·lícula de comèdia d'acció en neerlandès del 2022 escrita per Trent Haaga i dirigida per Jonas Govaerts. És protagonitzada per Dimitri Vegas, Jennifer Heylen i Jeroen Perceval, amb l'estrella convidada Frank Lammers.
H4Z4RD es va estrenar el 20 de juliol a Bèlgica i va rebre projeccions limitades als Estats Units durant tot l'any. Va rebre crítiques majoritàriament positives de la crítica. Ha estat subtitulada al català.

## Sinopsi

La pel·lícula segueix Noah Hazard i el seu germà Carlos, que accepten una feina per diners, només per trobar-se en problemes més profunds del que esperaven.

## Estrena

La pel·lícula es va estrenar el 20 de juliol a Bèlgica. Als Estats Units, es va estrenar al festival de cinema Fantastic Fest. Al Canadà, es va projectar el 19 d'octubre a Toronto After Dark.

## Referències

* ↑ «H4Z4RD — 2022». The A.V. Club.
* ↑ «H4Z4RD». Goita què fan, ara!. [Consulta: 16 agost 2023].
* ↑ «H4Z4RD Review: Dimitri Vegas Has A Very Bad Day Behind The Wheel [Fantastic Fest]». /Film.
* ↑ «Film Schedule for Toronto After Dark, Oct 19–23, 2022». Toronto After Dark.
# Land der Berge, Land am Strome

Land der Berge, Land am Strome (Terra de Muntanyes, Terra de Rius) és l'himne nacional d'Àustria. Va ser escrit per Paula von Preradovic, adaptant la melodia de la KV 623 "Eine Kleine Freimaurer Kantata" (Petita cantata masònica) composta per Wolfgang Amadeus Mozart el 17 de novembre de 1791. Va ser declarat oficial el 1947.

## Himne

Land der Berge, Land am Strome (alemany)
    Land der Berge, Land am Strome,
    Land der Äcker, Land der Dome,
    Land der Hämmer zukunftsreich!
    Heimat bist du großer Söhne,
    Volk begnadet für das Schöne,
    Vielgerühmtes Österreich,
    Vielgerühmtes Österreich!
    Heiß umfehdet, wild umstritten,
    Liegst dem Erdteil du inmitten
    Einem starken Herzen gleich.
    Hast seit frühen Ahnentagen
    Hoher Sendung Last getragen,
    Vielgeprüftes Österreich,
    Vielgeprüftes Österreich.
    Mutig in die neuen Zeiten,
    Frei und gläubig sieh uns schreiten,
    Arbeitsfroh und hoffnungsreich.
    Einig laß in Bruderchören,
    Vaterland, dir Treue schwören.
    Vielgeliebtes Österreich,
    Vielgeliebtes Österreich.

## Referències

* ↑ Graf, Franz; Streihammer, Rudolf; Neidl, Lisa. Bausteine: politische Bildung ; Wirtschaftskunde. Arbeitsheft (en alemany). Viena: öbv, 2014, p. [7]. ISBN 978-3-209-07589-5.
# John Leslie

John Leslie (1766-1832) fou un físic i matemàtic escocès. Fill d'un fuster i ebenista de Fife, Leslie va estudiar a les universitats de St Andrews i Edimburg, sota els professors Nicolas Vilant i John West a la primera i John Playfair a la segona.
Durant uns anys va fer de tutor privat de famílies aristocràtiques com els Randolph o els Wedgwood, havent-se de desplaçar, fins i tot, a Virginia (Estats Units).
El 1804 va publicar An experimental inquiry into the Nature and Propagation of Head, llibre pel que va ser considerat un seguidor de David Hume. Malgrat això i les acusacions d'ateisme, l'any següent va aconseguir, de forma molt controvertida, la càtedra de matemàtiques de la universitat d'Edimburg. En aquesta universitat va ser professor de Thomas Carlyle a qui inspiraria els seus mètodes pedagògics.
El 1819, en morir Playfair, va passar a ocupar la càtedra de filosofia natural. Durant els seus anys a Edimburg va ser un exponent notable del mètode de Laplace i Joseph Louis Lagrange (poc conegut a la Gran Bretanya), aplicant-lo a tota mena de problemes físics com la forma de la Terra, la geodèsia, la refracció atmosfèrica, les propietats termodinàmiques, etc.

## Referències

* 1 2 Cumming, pàgina 279.
* ↑ Craik, pàgina 134.
* ↑ Craik, pàgines 134-135.
* ↑ Craik, pàgina 136.

## Bibliografia

* Craik, Alex D.D. «Geometry versus Analysis in Early 19th-Century Scotland: John Leslie, William Wallace, and Thomas Carlyle» (en anglès). Historia Mathematica, Vol. 27, Num. 2, 2000, pàg. 133-163. DOI: 10.1006/hmat.1999.2264. ISSN: 0315-0860.
* Jessop, Ralph. «Leslie, John». A: Mark Cumming (ed.). The Carlyle Encyclopedia (en anglès). Rosemont Publishimg and Printing Co., 2004, p. 279. ISBN 0-8386-3792-2.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «John Leslie» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Olson, Richard G. «Leslie, John» (en anglès). Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 24 gener 2016].
* «Sir John Leslie. Scottish physicist and mathematician» (en anglès). Encyclopædia Britannica. [Consulta: 24 gener 2016].
* Morrell, Jack. «Leslie, Sir John» (en anglès). Oxford Encyclopedia of National Biography. [Consulta: 15 març 2025].
# HMS Unswerving (P63)

L'HMS Unswerving (nº de gallardet: P59) va ser un submarí de classe U (tercer grup) construit per Vickers-Armstrongs per la Royal Navy. Fins ara ha estat l'únic vaixell de l'armada britànica que ha portat el nom Unswerving (infrangible, irrompible).

## Carrera

L'Unswerving va realitzar les seves primeres patrulles a finals de 1943, setmanes més tard es va incorporar a la 1a Flotilla del Mediterrani, on va continuar patrullant al mar Egeu. Va passar la major part de la seva carrera militar al Mediterrani, on va enfonsar els vaixells de guàrdia alemanys GN 61 i GN 62, el petroler alemany Bertha (l'antic Bacchus francès) i sis vaixells de vela, i va afirmar haver-ne danyat un setè. Però tot i els atacs exitosos també va tenir mala sort en diverses ocasions atacant sense èxit: el mercant alemany Toni (l'antiga Thalia grega), el minador auxiliar alemany Zeus, el vaixell de transport alemany Pelikan i la seva escorta, el vaixell torpeder alemany TA19 i el mercant alemany Gertrud en dos ocasions separades.
Destaca la particularitat que sota la comandància del tinent MD "Mick" Tattershall, l'Unswerving va ser el primer submarí britànic on tots els oficials abord eren membres de la Royal Naval Volunteer Reserve, elloc de ser oficials de la marina regular.
L'Unswerving va sobreviure a la guerra i va ser posat en dic sec. Finalment va arribar a Newport el 10 de juliol de 1949 per ser desballestat.

## Llista de comandants

En temps de guerra la nau va ser capitanejada per un total de quatre comandants:
| | Comandant | Des de | Fins |
| 1 | Tinent Michael Dent Tattersall, RNVR | 21 juliol 1943 | Maig 1945 |
| 2 | Tinent Norman Douglas Piper, RNVR | Maig 1945 | 1 juliol 1945 |
| 3 | Tinent Especial James Nehemiah McCaughan, RNR | 1 juliol 1945 | 12 juliol 1945 |
| 4 | Tinent Kenneth James Clark, RN | 1 agost 1945 | inici 1946 |
RNVR: Royal Naval Volunteer Reserve / RNR: Royal Navy Reserve / RN: Royal Navy

## Referències

* 1 2 3 «HMS Unswerving (P 63) of the Royal Navy - British Submarine of the U class - Allied Warships of WWII - uboat.net». [Consulta: 28 juliol 2024].
* 1 2 «British Submarines of World War Two - Part 28 - Universal to Untamed», 11-07-2007. Arxivat de l'original el 2007-07-11. [Consulta: 28 juliol 2024].
# Ha (kana)

En l'escriptura japonesa, els caràcters は (hiragana) i ハ (katakana) són dues mores o kanes que ocupen la 26a posició en el sistema modern d'ordenació alfabètica gojūon (五十音), entre の i ひ; i el tercer en el poema iroha, entre ろ i に. En la taula que segueix l'ordre gojūon (per columnes, i de dreta a esquerra), es troba en la sisena columna (a la qual dona el nom: は行, «columna HA») i la primera fila (あ段, «fila A»). En fonologia, una mora és la unitat superior al segment i inferior a la síl·laba.
El caràcter は prové del kanji 波, mentre que ハ prové de 八. Poden dur l'accent dakuten: ば, バ; així com el handakuten: ぱ, パ. Existeix una versió hentaigana de は, , que prové del kanji 者.

## Romanització

Segons els sistemes de romanització Hepburn modificat, Kunrei-shiki i Nihon-shiki:
* は, ハ es romanitzen com a «ha»
* ば, バ es romanitzen com a «ba»
* ぱ, パ es romanitzen com a «pa»
La partícula は no es pronuncia ha sinó wa (que la resta de casos correspondria al caràcter わ), per tant, se sol romanitzar wa.

## Escriptura

* El caràcter は s'escriu amb tres traços:
* Traç vertical de dalt avall i lleugerament corbilini que acaba torçant-se cap amunt.
* Traç horitzontal a la dreta del primer.
* Traç que comença vertical de dalt avall, talla el segon traç i acaba girant a l'esquerra i formant un bucle.
* El caràcter ハ s'escriu en dos traços:
* Traç diagonal cap avall a l'esquerra.
* A la dreta del primer traç, un nou traç diagonal cap avall a la dreta.

## Altres escriptures

は / ハ en braille japonès :
| は / ハ ha | ば / バ ba | ぱ / パ pa | はあ / ハー hā | ばあ / バー bā | ぱあ / パー pā |
| Altres kanes en braille basades en は ||||||
| ひゃ / ヒャ hya | びゃ / ビャ bya | ぴゃ / ピャ pya | ひゃあ / ヒャー hyā | びゃあ / ビャー byā | ぴゃあ / ピャー pyā |
* Alfabet fonètic: 「はがきのハ」 (la «ha de hagaki», on hagaki significa targeta postal)
* Codi Morse: −・・・

## Referències

* ↑ «escriptura japonesa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Bernabé, Marc. Japonès en vinyetes. Norma editorail, maig del 2005, p. 17-19 i 26-28. ISBN 84-9814-162-1.
* ↑ Gilhooly, Helen. Beginner's Japanese Script (en anglès). Teach Yourself, 2003. ISBN 978-0-340-86024-3.
* ↑ «mora». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Romanization of Japanese Kana – Modified Hepburn System» (pdf) (en anglès) p. 2. Government Digital Service (GDS) – The National Archives (Regne Unit), 01-10-2016.
* ↑ «Japanese Braille» (en anglès). Accessible Japan, 12-10-2015. [Consulta: 4 febrer 2024].
* ↑ Ohta, Satoru. «The Earliest Japanese Telecommunication Technology» (en anglès). IEEE Conference Publication. Institute of Electrical and Electronics Engineers (IEEE), 01-08-2017. DOI: 10.1109/histelcon.2017.8535723. [Consulta: 4 febrer 2024].

## Bibliografia

* López i Vidal, Lluc López i. L'escriptura japonesa. Editorial UOC, 2008. ISBN 978-84-9788-772-4.
* Nolla i Cabellos, Albert. L'escriptura en kanji (pdf). Barcelona: Universitat Oberta de Catalunya, p. 40.
# Esta é a Nossa Pátria Bem Amada

Esta é a Nossa Pátria Bem Amada (Aquesta és la nostra benvolguda Pàtria) és l'himne nacional de Guinea Bissau. Escrit i compost per Amílcar Cabral, va ser adoptat amb la independència el 1974.
Quan Amílcar Cabral (1924–1973) va visitar la República Popular de la Xina en 1963 va sentir cançons del músic local Xiao He (1918-?). Aleshores li va demanar que compongués un himne amb inspiració africana i ell li va posar la lletra. L'himne va ser adoptat quan es va proclamar la independència en 1974. També fou l'himne nacional de Cap Verd fins 1996, quan els capverdians van adoptar el nou himne Cântico da Liberdade.

## Lletra

Esta é a nossa Pátria amada
Sol, suor e o verde mar, Séculos de dor e esperança Esta é a terra dos nossos avós! Fruto das nossas mãos, Da flor do nosso sangue: Esta é a nossa pátria amada
Refrão Viva a pátria gloriosa! Floriu nos céus a bandeira da luta. Avante, contra o jugo estrangeiro! Nós vamos construir Na pátria imortal A paz e o progresso! (repete as três linhas anteriores) A Paz e o progresso!
Ramos do mesmo tronco, Olhos na mesma luz: Esta é a força da nossa união! Cantem o mar e a terra
A madrugada e o sol Que a nossa luta fecundou!

### Traducció al català

Aquesta és la nostra estimada pàtria
Sol, suor i mar verd
Segles de dolor i esperança
Aquesta és la terra dels nostres avantpassats!
Fruit de les nostres mans,
La flor de la nostra sang:
Aquest és el nostre estimat país
(Cor)
Visca el nostre país gloriós!
Onegi al cel la bandera de la lluita.
Endavant, contra el jou estranger!
Anem a construir
A la llar immortal
La pau i el progrés!
(Repetició de les tres últimes línies)
La pau i el progrés!
Branques del mateix tronc,
Ulls de la mateixa llum;
Aquesta és la força de la nostra unió!
Canta el mar i la terra
L'alba i el sol
Que la nostra lluita ha donat els seus fruits!

## Referències

* ↑ Berg, Tiago José. Hinos de todos os países do mundo (en anglès). Panda Books, 2012-11-26, p. 178. ISBN 9788578881917.

## Enllaços externs

* Guinea-Bissau: Esta É a Nossa Pátria Bem Amada - Àudio de l'himne nacional de Guinea-Bissau, amb informació i lletra
# Hagor

Hagor (hebreu: חָגוֹר‎) és un moixav del districte central d'Israel. Situat entre Roix Ha-àyin i Kfar Saba, està sota la jurisdicció del Consell Regional de Drom ha-Xaron. L'any 2022 tenia una població de 1.146 habitants.

## Descripció

El territori administratiu del municipi arriba als 3000 dúnams (3 quilòmetres quadrats). L'economia local es basa només en petita part en l'agricultura (horts, avicultura). El poble té un centre social, una sinagoga, una botiga, una llar d'infants, una clínica mèdica i una biblioteca.

## Història

El moixav Hagor va ser fundat el 1949 per veterans del novè batalló del Palmah. Es va convertir en un assentament agrícola cooperatiu poblat per nous immigrants, majoritàriament de països de l'Orient Mitjà i del nord d'Àfrica. El nom prové d'un vers del Llibre dels Salms, "Cenyeix-te (en hebreu, hagor) l'espasa, valent, vesteix-te d'honor i majestat." (Salms 45:3).
Els nens d'Hagor assisteixen a l'escola primària de Tzofit, un moixav proper, i les escoles de secundària són al moixav Neve Yerek i a Beit Berl.

## Demorafia

Segons dades de 2014, els jueus constituïen la gran majoria de la població a Hagor (incloent-hi la categoria estadística "altres", que inclou residents no àrabs d'origen jueu però sense afiliació formal a la religió jueva).
Es tracta d'un poble tipus poble més petit amb una població en creixement important a llarg termini. El 31 de desembre de 2014 hi vivien 1.097 persones. Durant el 2014, la població va augmentar un 0,2%.

### Desenvolupament de la polació a Hagor

| Any | 1961 | 1972 | 1983 | 1995 | 2001 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 |
| Nombre d'habitants | 334 | 303 | 381 | 400 | 554 | 595 | 615 | 645 | 695 | 731 | 795 | 1001 | 1036 | 1057 | 1068 | 1095 | 1097 |

## Personatges il·lustres

* Gabi Ashkenazi (1954), militar i polític. Ramatcal de 2007 a 2011.

## Referències

* ↑ «Regional Statistics» (en anglès). Oficina Central d'Estadistica d'Israel. [Consulta: 16 octubre 2024].
* ↑ «Up the Down Escalator» (en anglès). Haaretz, 25-06-2007. [Consulta: 16 octubre 2024].
* ↑ «Salms 45,1-18». biblija.net. [Consulta: 16 octubre 2024].
* 1 2 «יישובים 2014» (en hebreu). Oficina Central d'Estadística d'Israel. Arxivat de l'original el 2015-11-17. [Consulta: 16 gener 2024].
# Odds Ballklubb

L'Odds Ballklubb és un club noruec de futbol de la ciutat de Skien.

## Història

El club va ser fundat el 31 de març de 1894. És el club que més cops ha guanyat la Copa noruega de futbol. El club destacà principalment entre els anys 1900 i 1930, on fou un dels clubs més importants del país, amb 11 campionats noruecs fins al 1931. Fou anomenat Odd Grenland entre 1994 i 2012.

## Palmarès

* Copa noruega de futbol (12): 1903, 1904, 1905, 1906, 1913, 1915, 1919, 1922, 1924, 1926, 1931, 2000

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2010-12-23 a Wayback Machine.
* Web de seguidors
# Cristalleria Buxeres

La Cristalleria Buxeres era una fàbrica modernista de vidres, actualment desapareguda, situada entre els carrers de la Paloma i d'en Ferlandina, a l'actual plaça del Pes de la Palla del Raval de Barcelona.

## Història i descripció

El seu origen es troba en l'antiga vidrieria d'A. Bordalba i Cia, on s'havien realitzat els vitralls de Can Buxeres a l'Hospitalet (1901-1903). Aquesta societat va esdevenir Buxeres i Codorniu, realitzadora de vitralls modernistes per a alguns dels edificis de l'època. Instal·lada primerament a la Ronda de Sant Antoni, 66, el 1909, Emili Buxeres i Bultó va encarregar el projecte de la nova fàbrica a l'arquitecte Antoni Serrallach.
Posteriorment, es va associar amb seu germà Joan en la societat E. i J. Buxeres, i el 14 de desembre del 1925 va constituir la societat Buxeres i Abella amb Marc Abella i March, amb un capital de 200.000 pessetes. El 1930, va vendre la fàbrica a la societat Cristalería Catalana SA.
Finalment, el 1975 va ser enderrocada per la immobiliària Núñez i Navarro, que va construir-hi un edifici d'habitatges. Tanmateix, durant molts anys va persistir l'anunci de la mitgera del carrer de Ferlandina: «Cristales y vidrios planos de todas clases. Espejos plateados y azogados. Biselados de todas clases. Cristales grabados y curvados de gran tamaño. Vidrieras artísticas. Sociedad de Seguros La Barcelonesa contra la rotura de vidrios y cristales».

## Referències

* 1 2 3 Lacuesta Contreras i González Torán, 2013.
* ↑ Anuario-Riera, 1908, p. 563.
* ↑ «Emilio Buxeres. Pes de la Palla (actual plaça Pes de la Palla 1), Ferlandina (34-40), Paloma (17-23) i Nueva de Dulce (actual Nou de Dulce). Permís per construir uns tallers i magatzems». Q101 Urbanització i Reforma 20/15. AMCB, 1908-1909.
* ↑ La Veu de Catalunya, 21-05-1926, p. 2.
* ↑ Barcelona artística e industrial, 1917, reproduït a Barey, André «Barcelona: de la ciutat pre-industrial al fenomen modernista». Quaderns d'Arquitectura i Urbanisme, 138, 1980, pàg. 69. ISSN: 1133-8857.

## Vegeu també

* Casa-fàbrica Tey
* Casa Buxeres
* Can Boixeres (Viladecavalls)

## Bibliografia

* Lacuesta Contreras, Raquel; González Torán, Xavier. El modernisme perdut. La Barcelona antiga, 2013, p. 171.

## Enllaços externs

* «Cristalleria Emili i Joan Buxeres Bultó». Arquitectura Modernista. Valentí Pons Toujouse.