OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Filothei-Psikhikó

Filothei-Psikhikó (Φιλοθέη-Ψυχικό) és un municipi de la unitat perifèrica d'Atenes Septentrional, a la perifèria de l'Àtica, Grècia. També forma part de l'àrea metropolitana d'Atenes. Segons el cens de l'any 2021 és el municipi menys populós d'Atenes Septentrional.

## Geografia

Administrativament, Filothei-Psikhikó té tres unitats municipals: Filothei, Neo Psikhikó i Psikhikó (el centre del municipi). El municipi es troba localitzat a vora 5 quilòmetres (km) de distància al nord-est del centre d'Atenes. Psikhikó és estrictament un suburbi residencial d'Atenes on només es permet el comerç en dues reduïdes zones designades: el Nou Mercat (Néa Agora) i l'Antic Mercat (Palaia Agora); l'ajuntament també regula la construcció, no permetent habitatges de més de 3 nivells. El terme municipal té una superfície total de 6,077 quilòmetres quadrats (km²).

## Història

El nom de Pshykhikó significa literalment "acte de caritat". Psikhikó fou històricament lloc de residència de l'aristocràcia, membres de la família reial grega i, generalment, població benestant tradicional. Psikhikó fou llar de personatges com ara la Reina dels Hel·lens Frederica de Hannover o Andreas Papandreu i senyora abans del cop d'estat de 1967; també fou el lloc de naixement de la futura reina consort d'Espanya, Sofia de Grècia i del futur Rei de Grècia, Constantí II. Antigament part de Khalandri, Neo Psikhikó fou reconeguda com a població separada l'any 1946 i esdevingué municipi el juliol de 1982.
Amb el programa Cal·lícrates de l'any 2011 es fusionaren els antics municipis de Filothei, Neo Psikhikó i Psikhikó per a crear l'actual de Filothei-Psikhikó. Actualment les tres poblacions mantenen una certa autonomia com a unitats municipals. El municipi és un dels més rics de l'àrea metropolitana d'Atenes, amb un alt preu del sól i un gran nombre d'ambaixades, especialment dels rics països de l'orient mitjà.

## Demografia

* Gràfica d'evolució de Filothei-Psikhikó entre 1981 i 2021

## Referències

* ↑ «Μόνιμος Πληθυσμός - ELSTAT». [Consulta: 13 agost 2023].
* 1 2 «ΦΕΚ A 87/2010, Kallikratis reform law text» (en grec). Government Gazette.
* ↑ «Population & housing census 2001 (incl. area and average elevation)» (en grec). National Statistical Service of Greece. Arxivat de l'original el 2015-09-21.
* ↑ "ψυχικό", Λεξικό της κοινής νεοελληνικής, ed. Institute of Manolis Triantafyllidis, 1998
* ↑ «EETAA local government changes». [Consulta: 28 juny 2020].

## Enllaços externs

* Filothei-Psikhikó - Lloc web oficial
# Glei

El glei, gleisòl o gleïficació és, en els àmbits de la pedologia i de l'edafologia, un tipus de sòl de composició argilosa i afectat per la saturació permanent o semipermanent d'aigua al llarg de tot el seu perfil vertical —fet que li atorga un color grisenc.
Quan el drenatge és pobre i la capa freàtica és alta es desenvolupen els sòls de glei, procés conegut com a estagnació. En aquest tipus de perfils, l'aportació d'oxigen queda restringida per la saturació aquosa. Això provoca el desenvolupament de condicions anaeròbiques, on els microorganismes anaeròbics del sol duen a terme processos de reducció de minerals com ara el ferro.
Els sòls de glei són difícils de conrear, especialment quan la gleïficació la produeix l'aigua de superfície. Aquesta situació és especialment ubíqua als gleisòls de la regió subàrtica.

## Referències

* 1 2 3 Bridges, Batjes i Nachtergaele, Eds., 1998, p. 40.
* 1 2 van Breemen i Buurman, 2002, p. 160.

## Bibliografia

* Bridges, E.M.; Batjes, N.H.; Nachtergaele, Eds.), F.O.. World Reference Base for Soil Resources: Atlas (en anglès). Lovaina: ISRIC-FAO-ISSS, 1998. ISBN 90-334-4125-X.
* van Breemen, Nico; Buurman, Peter. Soil Formation (en anglès). Springer Science & Business Media, 2002. ISBN 9781402007187.
# Qatabanita

El qatabanita és una de les quatre llengües principals del subgrup sud-aràbig o sayhàdic i es va parlar a part del Iemen de vers el 800 aC al 200 o 300 dC, principalment al regne de Qataban.
La llengua qatabanita és del grup meridional de les llengües semites, molt ben diferenciada de l'àrab encara que en era cristiana moltes paraules àrabs es van introduir al seu llenguatge. Les seves característiques principals són:
* el prefix de la forma verbal de causa i la base del pronom personal aïllat i agregat a la tercera persona són xiulants com en mineu i hadramitic, mentre el sabeu utilitza l'h per aquestes formes
* L'imperfecte d'indicatiu porta el prefix b, i no hi ha cap prefix en el subjuntiu. L'alfabet era el sudsemític ancestre directe de l'escripturěa etíop; té 29 símbols consonàntics que representen les 28 lletres de l'àrab més una xiulant sorda.

## Referències

* Leonid Kogan i Andrei Korotàiev, Sayhadic Languages (Epigraphic South Arabian), Semitic Languages. Londres: Routledge, 1997, p. 157-183.
* Llista de llengües Arxivat 2009-12-25 a Wayback Machine.
Llengües semítiques :
Llengües semítiques occidentals i centrals :
# Sydney Swans

El Sydney Swans Football Club és un club professional de futbol australià australià de la ciutat de Sydney que disputa l'Australian Football League.

## Història

El club va ser fundat l'any 1874 a la ciutat de Melbourne amb el nom de South Melbourne Football Club. L'any 1982 fou traslladat a la ciutat de Sydney, esdevenint Sydney Swans. Fou el primer club de l'Australian Football League de fora de l'estat de Victòria.

## Palmarès

* Victorian Football Association: 1881, 1885, 1888, 1889, 1890 (com a South Melbourne)
* Australian Football League: 1909, 1918, 1933 (aquests tres com a South Melbourne), 2005, 2012
* Campionat d'Austràlia: 1909 (com a South Melbourne)
* McClelland Trophy: 1996

## Enllaços externs

* Web oficial
* "Around the Grounds" - Web Documental - Lakeside Oval
* The Animal Enclosure fòrum Arxivat 2008-07-19 a Wayback Machine.
# Hermann Hänggi

Hermann Hänggi (Mümliswil-Ramiswil, Suïssa 1894 - Burgdorf 1978) fou un Gimnasta artístic suís, guanyador de quatre medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 15 d'octubre de 1894 a la ciutat de Mümliswil-Ramiswil, població situada al cantó de Solothurn. Va morir el 21 de novembre de 1978 a la ciutat de Burgdorf, població situada al cantó de Berna.

## Carrera esportiva

Va participar, als 33 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1928 realitzats a Amsterdam (Països Baixos), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en el concurs complet per equips i en la prova de cavall amb arcs, la medalla de plata en el concurs compet individual i la medalla de bronze en la prova de barres paral·leles. Així mateix finalitzà quart en la prova de barra fixa, divuitè en la prova de salt sobre cavall i trenta-sisè en la prova d'anelles.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Hermann Hänggi». [Consulta: 13 febrer 2024].
# Cuaenlairat rogenc

El cuaenlairat rogenc o, més popularment conegut com a cuenlairat, a Catalunya, rossarda, al País Valencià, o coadreta, a les Balears (Cercotrichas galactotes) és un moixó de camp, vagament similar al tord, però classificat a la família dels muscicàpids, dins de l'ordre dels passeriformes. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Morfologia

* Fa 15 cm de llargària.
* El mantell és vermellenc, mentre que per sota és de color bru pàl·lid.
* Té una banda crema sobre de l'ull.
* Cua molt llarga, en forma de ventall, de color vermellós, amb taques blanques i negres molt vistoses a l'extrem.

## Subespècies

* Cercotrichas galactotes familiaris
* Cercotrichas galactotes galactotes (Temminck, 1820)
* Cercotrichas galactotes minor
* Cercotrichas galactotes syriacus

## Reproducció

Només nidifica a la part més meridional d'Europa (a Grècia i a la península Ibèrica, però no arriba al Delta de l'Ebre). També cria al sud del Sàhara (des del Sahel fins a Somàlia).
Construeix el niu en un arbust i hi pon 3-5 ous.

## Alimentació

Menja insectes que atrapa a terra.

## Distribució geogràfica

Viu als ambients mediterranis del sud d'Europa, Àfrica del Nord i Pròxim Orient fins al Pakistan. Als Països Catalans és molt escàs, tant com a migrador com en qualitat d'ocell visitant i, si se'l veu, és sempre a les comarques litorals.

## Costums

Té una peculiar forma de posar-se, amb les ales penjants i la cua desplegada i aixecada. El seu cant és força harmoniós.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «cuaenlairat rogenc». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 21 desembre 2021].
* ↑ Estrada et al., Joan. Ocells de Catalunya, País Valencià i Balears: inclou també Catalunya Nord, Franja de Ponent i Andorra. 3ª. Lynx editions, 2018, p. 230. ISBN 978-84-16728-07-7.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 692. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Rufous-tailed Scrub-robin. Cercotrichas galactotes» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2019. [Consulta: 15 juliol 2022].
* ↑ Lalueza i Fox, Jordi: El llibre dels ocells de Catalunya. Editorial De Vecchi - Edicions Cap Roig. Barcelona, 1987, plana 87. ISBN 843150434X

## Enllaços externs

* Descripció i hàbitat d'aquesta espècie. (francès)
* Taxonomia d'aquesta espècie. (anglès)
# Hermes Lima

Hermes Lima (Livramento de Nossa Senhora, 22 de desembre de 1902 - Rio de Janeiro, 10 d'octubre de 1978) va ser un polític, jurista, periodista, professor i assagista brasiler.
Va ser diputat federal durant l'assemblea constituent del 1946, ministre del Gabinet Civil de la Presidència de la República (1961-1962), ministre de Treball (1962) i d'Afers Exteriors (1962-1963), el darrer president del Consell de Ministres (1962-1963) i jutge del Suprem Tribunal Federal (1963-1969), càrrec del que va ser cessat pel règim militar.
L'any 1968 va ser acceptat com a nou membre de l'Acadèmia Brasilera de Lletres, que li va concedir el Premi Machado de Assis el 1975.

## Obra publicada

Aquesta és una selecció dels llibres i assajos publicats per Hermes Lima:
* Introdução à ciência do Direito (1933)
* Problemas do nosso tempo (1935)
* Tobias Barreto, a época e o homem (1939)
* Notas à vida brasileira (1945)
* Variações críticas sobre o nacionalismo (1958)
* Travessia (memórias, 1974)

## Notes

* ↑ Quan Hermes Lima va néixer, Livramento de Nossa Senhora pertanyia al municipi de Livramento do Brumado (estat de Bahia).

## Referències

* ↑ Heller, Gabriel. «Hermes Lima: pragmatismo e inspiração democrática no Supremo Tribunal Federal» (en anglès americà). Estado da Arte. O Estado de S. Paulo, 29-05-2018. [Consulta: 9 octubre 2023].
* ↑ Heller, Gabriel; Godoy, Arnaldo Sampaio de Moraes «Hermes Lima e a construção de um pensamento jurídico brasileiro» (en portuguès). Revista Brasileira de Estudos Políticos, 118, 17-06-2019. DOI: 10.9732/rbep.v118i0.604. ISSN: 2359-5736.
* 1 2 «Hermes Lima» (en portuguès brasiler). UOL. [Consulta: 9 octubre 2023].
* ↑ «Aniversário da recepção de Hermes Lima» (en portuguès brasiler). ABL, 18-12-1997. Arxivat de l'original el 2023-10-09. [Consulta: 9 octubre 2023].

## Enllaços externs

* Perfil a l'Academia Brasileira de Letras
* Perfil a la Cambra de Diputats del Brasil
* Fitxa al Suprem Tribunal Federal del Brasil
# Morell de plomall

El morell de plomall, morell capellut, moretó de plomall, moretó de puput o boix i àneda de cresta o peixetera a les Balears (Aythya fuligula) és un ocell de l'ordre dels anseriformes.

## Descripció

Fa 43 cm, pesa 0,6-1 kg i té una envergadura alar de 67-72 cm. Ambdós sexes llueixen un plomall al cap. En el mascle, el blanc dels costats contrasta intensament amb el negre de la resta del cos. Tenen Ulls grocsi el bec blavenc curt amb la punta negra.
Fa el niu a terra, hi pon 8-10 ous entre els mesos de maig i agost, i els cova durant 24 dies. Els nounats volen al cap de 45-50 dies.
Es localitza més aviat en aigües fondes, de moviment lent i amb vegetació a les ribes, on pot cabussar-se fins a 3 m, per cercar plantes aquàtiques, crustacis, peixets, caragols, insectes i granotes. És un ocell gregari, forma grans estols a l'hivern i se'l veu barrejat amb el morell cap-roig, però és més escàs. Pot arribar a viure entre 15-18 anys

## Distribució geogràfica

No nidifica als Països Catalans i només se n'hi veuen alguns en migració. Viu a Europa i a l'oest d'Àsia. De vegades, i a l'hivern, visita les costes atlàntiques del Canadà i dels Estats Units.

## Referències

* 1 2 http://ibdigital.uib.es/greenstone/collect/monografiesHistoriaNaturalVolums/index/assoc/Monograf/ies_SHNB/_2016_vo/l024.dir/Monografies_SHNB_2016_vol024.pdf Arxivat 2018-02-01 a Wayback Machine.
* ↑ «Taxon: Species Aythya fuligula(C. Linnaeus, 1758) - tufted duckT» (en anglès). The Taxonomicon. [Consulta: 17 desembre 2015].
* ↑ Lalueza i Fox, Jordi: El llibre dels ocells de Catalunya. Editorial De Vecchi - Edicions Cap Roig. Barcelona, 1987, planes 30-31. ISBN 84-315-0434-X

## Enllaços externs

* «Morell de plomall (Aythya fuligula)». Servidor d'Informació Ornitològica de Catalunya. Institut Català d'Ornitologia (ICO).
* Informació sobre la població d'aquest ocell a Portugal. (portuguès)
* Descripció i hàbitat d'aquesta espècie. (francès)
* «Aythya fuligula» (en anglès).: Fotografies i enregistraments sonors
# Hesketh Motorcycles

Hesketh Motorcycles és un fabricant de motocicletes britànic, amb seu inicialment a Daventry i Easton Neston, Northamptonshire, Anglaterra.
L'empresa va ser formada per Alexander, 3r Lord Hesketh, per desenvolupar un prototip el 1980. Després de fracassar dues vegades intentant arrencar el negoci, a partir de 1984 la marca va ser mantinguda i millorada per Broom Engineering amb seu a Turweston Aerodrome, a la frontera de Northamptonshire amb Buckinghamshire, Anglaterra. L'intent més recent de fer ressorgir la marca va ser el 2013 amb la seu a Kingswood, Surrey, Anglaterra.

## Referències

* ↑ Motor Cycle News 22/9/1982, p.9 Advert. Astralite wheels, Dawson Harmsworth, 401-403 Penistone Road, Sheffield. Accessed and added 2015-03-07
* ↑ Astralite wheels by Rennstar Retrieved 2015-03-07
* ↑ Astralite wheels, Hesketh owners Club Retrieved 2015-03-07
* 1 2 Cloesen, Uli. British Custom Motorcycles: The Brit Chop - choppers, cruisers, bobbers & trikes (en anglès). Veloce Publishing Ltd, 2014-02-28, p. 26. ISBN 978-1-84584-621-3.
# Terrerola

La terrerola (Calandrella brachydactyla) és un ocell estival i migrador de l'ordre dels passeriformes. En alguns indrets també és coneguda com a terrerol, terrola, terrolot o calandreta.

## Morfologia

Fa 14 centímetre i és de color bru amb llistat més fosc per sobre i totalment blanca per sota. Mostra dues taques fosques a banda i banda del coll. Les terciàries són molt llargues i pràcticament tapen les primàries. Les potes són color carn i el bec, bastant gruixut i punxegut, color de vori. No presenta dimorfisme sexual.

## Reproducció

Els cants que anuncien l'etapa reproductiva comencen l'abril. Nien al terra i és pel maig-juny quan la femella pon entre 3 1 4 ous que, ella mateixa, haurà de covar durant 12-13 dies. Els petits seran alimentats per ambdós pares. El niu on ha tingut lloc tot aquest procés està bastant endreçat amb herbes seques, plomes, arrels, llana i pèls, i està situat en una petita depressió, de vegades al costat dels nius de la terrerola rogenca.

## Alimentació

Menja llavors i insectes i ho pot fer en comunitat, perquè, fora de l'estació reproductiva, és gregària.

## Hàbitat

Ocupa hàbitats una mica arreu de les zones càlides i seques del Principat de Catalunya; al País Valencià perviu a zones de l'Alt Vinalopó, l'Alacantí, la Plana d'Utiel, l'Horta Nord o el Camp de Morvedre. Si es tracta de l'interior viu en terrenys oberts amb poca vegetació, i si es tracta del litoral ho fa en platges i dunes, igualment amb vegetació esparsa. A les Balears està ben repartida encara que en densitats no molt altes. Canta sovint en sobrevolar el seu domini a molta altura, amb un cant característic.

## Distribució territorial

Es distribueix per la conca mediterrània i l'Àfrica del Nord (llevat de Líbia i Egipte). Cap a l'est arriba fins a Mongòlia, el Tibet i la Xina central al nord de l'Himàlaia. És un migrant transaharià que arriba als Països Catalans cap al final de març i se'n va a l'inici d'octubre. Hiverna al Sahel encara que n'hi ha poblacions magribines que són sedentàries.

## Subespècies

* Calandrella brachydactyla artemisiana
* Calandrella brachydactyla brachydactyla
* Calandrella brachydactyla cinerea
* Calandrella brachydactyla dukhunensis
* Calandrella brachydactyla eremica
* Calandrella brachydactyla hermonensis
* Calandrella brachydactyla hungarica
* Calandrella brachydactyla longipennis
* Calandrella brachydactyla orientalis
* Calandrella brachydactyla rubiginosa
* Calandrella brachydactyla woltersi

## Referències

* 1 2 3 Ferrer, Xavier; Martínez Vilalta, Albert; Muntaner, Jordi. «Terrerola vulgar». A: Història natural dels Països Catalans. Barcelona: Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Terrera común» (en castellà). SEO Birdlife. [Consulta: 8 juny 2023].
* ↑ El llibre dels ocells de Catalunya. Barcelona: Editorial De Vecchi - Edicions Cap Roig, 1987, plana 78. ISBN 84-315-0434-X.

## Enllaços externs

* Informació sobre la terrerola vulgar al Principat de Catalunya. (català)
* Fotografies i enregistraments sonors d'aquest ocell. (anglès)
* La terrerola vulgar a l'Encyclopedia of Life. (anglès)
# Joan Ferrer i Dòmenech

Joan Ferrer i Dòmenech (Alcover, Ordenat de sacerdot; 1867 - 1934) fou ordenat com a sacerdot i va exercir com a mestre de capella a la catedral d’Urgell.
Va servir a la infanta Isabel de Borbó al palau de La Granja, a Segòvia. Va tenir dos germans, Josep Ferrer i Domènech (Alcover 1880 — Toledo 1936) i Lluís Ferrer i Domènech (Alcover 1882 — Toledo 1936), que també eren sacerdots, organistes i compositors. Lluís, que havia estat alumne de Joan a la Seu d’Urgell, va ser mestre de capella a la catedral de Toledo entre 1929 i 1936. Tots dos germans van ser assassinats durant la guerra civil espanyola (1936 - 1939).

## Referències

* 1 2 BERNADÓ, Marius. «Ferrer i Dòmenech, Joan» Diccionario de la Música Española e Hispanoamericana. Madrid: SGAE, 1999-2002, p. 97.
# Partit Popular Liberal (Noruega, 1992)

El Partit Popular Liberal (Bokmål: Det Liberale Folkeparti, DLF) és un partit polític de Noruega fundat el 1992 per membres de l'antic Partit Popular Liberal i per alguns exmembres del Partit del Progrés que consideraven que el seu antic partit no era prou liberal. El DLF de llavors ençà ha esdevingut cada cop més liberalista en la majoria d'afers, i un promotor del liberalisme econòmic liberalism i del capitalisme salvatge, de tal manera que l'estat només s'hauria d'encarregar de protegir els drets d'individus a través de la policia, els tribunals i el servei militar.
El DLF no ha obtingut mai representació parlamentària. A les eleccions legislatives noruegues de 2005 va presentar llistes en només dos dels 19 comtats, i van aconseguir un total de 213 vots - 0,008% del vot nacional total. El seu millor resultat fou a Hordaland, on va obtenir 0,04% del vot.

## Objectius

* Abolir els impostos (mantenir només un mínim definitiu).
* Abolir totes les restriccions actuals pel que fa a comerç entre Noruega i les altres nacions. Tanmateix, no vol que Noruega s'uneixi a la UE, ja que veu la UE com a organització socialdemòcrata.
* Simplificar les lleis i la burocràcia final.
* Abolir les subvencions estatals a les empreses. Les Carreteres i les autopistes haurien de ser construïdes i mantingudes per un sistema de mercat lliure.
* Abolir les subvencions estatals a pagesos i aturats.
* Abolir restriccions en immigració.
* Abolir el servei militar obligatori.
* Completa separació d'església i estat.
* Legalitzar les drogues.

## Líders del partit

* 1992-95 Tor Ingar Østerud
* 1995-97 Runar Henriksen
* 1997-01 Trond Johansen
* 2001-03 Arne Lidwin
* 2003- Vegard Martinsen

## Enllaços externs

* (noruec) Det Liberale Folkepartiet Arxivat 2009-09-09 a Wayback Machine. web oficial
* (noruec) Liberalistisk Ungdom web oficial
# Joan Urpí i Boada

Joan Urpí i Boada va ser un ciclista de Sant Feliu de Llobregat, en actiu entre 1929 i 1936.
Urpí va participar en diverses edicions de la Volta Ciclista a Catalunya. En la de 1929 va acabar en 59a posició a la classificació general, posició que va millorar en la de 1933, quan va acabar 37è. En l’edició de 1936 va completar les tres primeres etapes, de les nou en total que tenia el recorregut. També es va inscriure en altres proves disputades a Catalunya, com el Gran Premi Exposició Internacional de Barcelona (1929), el Circuit del Penedès (1933), el Campionat de Barcelona (1934), en què va acabar en 20a posició, o la cursa de Sant Feliu de Llobregat (1934).
Urpí és citat com a membre de la Penya Ciclista de Veterans de Sant Feliu el 1931 i com a membre de l’Esport Ciclista Santfeliuenc el 1934.

## Referències

* ↑ «50 anys de ciclisme santfeliuenc». Esport Blanc i Blau. [Consulta: 2 juliol 2024].
* ↑ «Results Volta Ciclista a Catalunya 1929 - General Classification» (en anglès). CyclingRanking.com. [Consulta: 2 juliol 2024].
* ↑ «Results Volta Ciclista a Catalunya 1933 - General Classification» (en anglès). CyclingRanking.com. [Consulta: 2 juliol 2024].
* ↑ «Stage Overview Volta Ciclista a Catalunya - 1936» (en anglès). CyclingRanking.com. [Consulta: 2 juliol 1936].
* ↑ «Gran Premio Exposición Internacional de Barcelona». Gaceta Deportiva, 07-06-1929, pàg. 14.
* ↑ «Mañana se disputa el VI Circuito del Panadés». El Diluvio, 29-04-1933, pàg. 14.
* ↑ «9ème Campeonato de Barcelona - 1934» (en francès). Mémoire du cyclisme. [Consulta: 2 juliol 2024].
* 1 2 Capdevila «Los primeros inscritos para la carrera de San Feliu de Llobregat». El Mundo Deportivo, 09-08-1934.
* ↑ «La Volta Ciclista a Catalunya a Sant Feliu de Llobregat». Xarxa d'Arxius Comarcals. [Consulta: 2 juliol 2024].
# Nogat

El nogat és una llaminadura tova occitana que es fa amb una massa de sucre o glucosa, clara d'ou i nous (a l'origen, car noga vol dir 'nou' en occità) o ametlles, i que pot contenir mel, vainilla o altres productes per a aromatitzar-lo com aiguanaf, peles de llimona o encara trossets de fruits confits, etc.
Es considera parent del torró i de l'halva. De la mateixa manera que ha passat amb els torrons, amb el temps s'han creat també nogats de gustos diferents, de xocolata, de maduixa, etc. El nogat és un dels ingredients del Toblerone.
És una especialitat que es retroba en mants països de la mediterrània. A les terres de llenga catalana el seu equivalent és el torró, especialitat d'Agramunt i subretot de Xixona. Els parents italians es diuen mandorlato e torrone (sud d'Itàlia probablement per influència catalana).

## A Occitània

Actualment la capital incontestable d'aquesta especialitat occitana és la vila provençal de Montelaimar. Sembla que sigui a Provença que és nada la forma moderna d'aquest llamí a l'entorn del segle xvi.
A la començança del segle xvii, Olivier de Serres de la vila de Montelaimar decidí de canviar la nou per ametlles en la recepta del nogat.

## Fabricació industrial a Occitània i Catalunya del Nord

La seva fabricació és industrial (LOR, de Perpinyà; Gerbe d'Or, Chabert et Guillot, Delavant; Bor, Labadie i Pujola, de Limós, etc) o artesanal (Douce France, les Ruches Montiliennes, Suprem'Nougat, les 3 Abeilles, le Rucher de Provence, Arnaud Soubeyran, Diane de Poitiers, le Chaudron d'Or, le Gavial, Le Val Roubion...). Avui dia es fabriquen a gairebé tota Occitània, però els més coneguts són el nogat de Montelaimar i el nogat de Limós. Es fabrica i consumeix durant tot l'amy. A Provença (Occitània) dos tipus de nogat es consideren dos dels tretze dessèrts (que inclouen peces de fruita, fruits secs, etc.) tradicionals pel dia de Nadal.