# Aleksandr Harutiunian

Aleksandr Grigorí Harutiunian (armeni: Ալեքսանդր Գրիգորի Հարությունյան), de vegades conegut per la versió russa del seu nom, Aleksandr Grigórievitx Arutiunian (rus: Александр Григорьевич Арутюнян; (Erevan (Armènia), 23 de setembre, 1920 - Idem. 28 de març, 2012), va ser un pianista i compositor armeni a l'URSS.

## Carrera

Harutiunian va rebre les seves primeres lliçons de piano quan era nen i va començar a estudiar composició i piano al Conservatori d'Erevan el 1934. El 1941 va interrompre els seus estudis i només els va continuar el 1944 al Conservatori de Moscou (amb Konstantín Igúmnov i Nikolai Peikó, entre d'altres). Va acabar els seus estudis el 1946 i va tornar a Erevan l'any següent. En els anys següents es va fer un nom com a compositor, sobretot a través de la seva cantata sobre la seva terra natal i el seu concert de trompeta. El concert de trompeta en particular el va donar a conèixer internacionalment. El 1954 Harutiunian va ser nomenat professor de composició al Conservatori d'Erevan; L'any 1977 va ser nomenat professor. També va destacar com a pianista. Harutiunian ha rebut molts premis al llarg de la seva carrera. Va rebre el premi Stalin el 1949 i més tard va ser nomenat Artista del Poble de l'URSS i Armènia. També va rebre, per exemple, el premi Orpheus (Kentucky) i una ordre estatal armenia el 2001.
El 1987 se li va concedir la ciutadania honorífica de la ciutat d'Erevan, el 2005 la de la ciutat de Gyumri.

## Estil

Tot i que l'estil de Harutiunian és en general força coherent, en la seva obra es poden reconèixer tres períodes: en primer lloc, una fase en la qual la música popular armènia va tenir un paper important juntament amb un cert pathos, cap als anys seixanta un augment del gir cap al neoclassicisme i les característiques del barroc. Finalment una síntesi d'aquestes dues direccions. Harutiunian va escriure una música molt única que revela arrels i influències diverses. El folklore de la seva terra sempre va ser important per a ell. Al mateix temps, però, va estar fortament vinculat a la tradició d'Europa occidental incorporant elements de l'època barroca i romàntica al seu llenguatge musical. Un focus particular es posa en l'element concert; Sabia mostrar certs instruments amb molta habilitat. La música de Harutiunian també és extremadament vital, de vegades gairebé "musical" i també molt emotiva: el ventall d'emocions expressades és molt gran. El seu estil també es caracteritza per una polifonia pronunciada i melodies enganxoses, semblants al folk. Harutiunian sempre va mantenir el marc d'una tonalitat ampliada, principalment modal. La seva música no causa cap problema per a l'oient. És difícil identificar models directes perquè tenia un estil personal distintiu; En tota la seva obra és el més proper a Aram Khatxaturian i Dmitri Kabalevski. Després de Khachaturian, Harutiunian és el compositor armeni més important. A Alemanya, els seus concerts de metall (especialment el concert de trompeta) són coneguts principalment.

## Referències

* ↑ Armenian composer Alexander Harutyunyan dies at 92
* ↑ Liste der Ehrenbürger von Jerewan, Internetseite der Stadt Jerewan
* ↑ Liste der Ehrenbürger von Gjumri (Memento des Originals vom 3. August 2019 im Internet Archive) Info: Der Archivlink wurde automatisch eingesetzt und noch nicht geprüft. Bitte prüfe Original- und Archivlink gemäß Anleitung und entferne dann diesen Hinweis., Internetseite der Stadt Gjumri

## Bibliografia

* Svetlana Sarkisyan: Harutyunyan, Aleksandr. A: Ludwig Finscher (ed.): Die Musik in Geschichte und Gegenwart.. Segona edició, secció personal, volum 8 (Gribenski - Hilverding). Bärenreiter/Metzler, Kassel i altres. 2002, ISBN 3-7618-1118-7, col. 763 (edició en línia, cal subscripció per accedir-hi)