OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Parenteral

Parenteral és un tipus de via d'entrada de substàncies a l'organisme, per un via alternativa a la digestiva, que s'aplica mitjançant una agulla. Depenent de la profunditat de la punció la via pot ser intramuscular, subcutània, intravenosa, intraespinal, intraarticular, intraòsea, etc.

## Usos

* Administració de medicació.
* Nutrició.
* Serumteràpia.

## Avantatges

* Dosis exactes.
* Biodisponibilitat del 100%.
* Varietat de volums infosos.

## Inconvenients

* Augmenta el risc d'infecció.
* És necessari material específic.
* Requereix entrenament per administrar-ho.
* Dolor.
* Menys capacitat de reacció si hi ha una reacció adversa o s'ha d'interrompre l'administració.

## Referències

* «GDLC - parenteral». [Consulta: 20 novembre 2013].
# Simfonia núm. 17 (Mozart)

La Simfonia núm. 17 en sol major, K. 129, és una composició de Wolfgang Amadeus Mozart acabada el maig de 1772. Va ser la segona d'una sèrie de tres simfonies completada quan tenia setze anys. Tot i així, algunes de les seves seccions podrien haver estat escrites abans.
La simfonia consta de tres moviments:
* Allegro, en compàs 4/4.
* Andante, en compàs 2/4.
* Allegro, en compàs 3/8.
Està instrumentada per a dos oboès, dues trompes i corda.

## Audició

* Interpretació de la Tsumugi Orchestra dirigida per Takashi Inoue (2013)
* Simfonia núm. 17 (Mozart)
* 00′ 00″ Allegro, 4/4
* 04′ 50″ Andante, 2/4
* 10′ 10″ Allegro, 3/8

## Referències

* 1 2 Mozart, Wolfgang Amadeus; Giglberger, Veronika (preface), Robinson, J. Branford (transl.). Die Sinfonien III.. Kassel: Bärenreiter-Verlag, 2005, p. X. ISMN M-006-20466-3

## Enllaços externs

* Simfonia núm. 17, K. 129: Partitura i Informe crític (alemany) al Neue Mozart-Ausgabe
* Simfonia núm. 17: Partitura lliure a l'IMSLP.
# Simfonia núm. 6 (Schubert)

La Simfonia núm. 6 en do major, D. 589, és una simfonia de Franz Schubert composta entre octubre de 1817 i febrer de 1818. La seva estrena pública es realitzà a Viena el 1828. És anomenada la "Petita en do major" per distingir-la de la Novena Simfonia més tardana, en la mateixa tonalitat, coneguda com la "Gran en do major".

## Instrumentació

La simfonia té la següent instrumentació: 2 flautes, 2 oboès, 2 clarinets (en do), 2 fagots, 2 trompes (en do), dos trompetes (en do), timbales (en do i sol) i corda.
Una interpretació habitual dura al voltant d'uns 32 minuts.

## Moviments

Consta de quatre moviments:
* Adagio, 3/4 — Allegro, 2/2
* Andante, 2/4 en fa major
* Scherzo: Presto; Trio: Piu lento (Trio en mi major), 3/4
* Allegro moderato, 2/4
(La indicació de dinàmica és fzp més que fp, però no està disponible a LilyPond per afegir-ho a la Viquipèdia.)

## Referències

* ↑ http://www.trovar.com/Deutsch.html
* ↑ Brown, A. Peter, The Symphonic Repertoire (Volume 2). Indiana University Press (ISBN 025333487X), pp. 609–615 (2002).
# Peixitta

La Peixitta és una versió cristiana de la Bíblia en idioma siríac.

## El nom Peixitta

Peixitta es deriva del siríac (dialecte de l'arameu tardà) mappaqtâ pšîṭtâ (ܡܦܩܬܐ ܦܫܝܛܬܐ), literalment "versió simple" o pšîṭtâ "comú" (popular) o també, "íntegra". Fou escrita en alfabet siríac i ha estat transliterada a l'alfabet llatí en diferents formes: Peixitta, Peixittâ, Pxitta, Pšittâ, Pxitto, Fxitto.

## Antic Testament

L'Antic Testament de la Peixitta és una traducció directa de l'hebreu, que probablement data del segle ii. La majoria de les obres cristianes de l'època foren escrites en grec o són traduccions del grec, però l'Antic Testament de la Peshitta fou traduït de l'hebreu, de manuscrits afins al que posteriorment seria el Text Masorètic de les Bíblies hebrees medievals i modernes. Malgrat alguns experts suggereixen que podria haver estat traduït de l'arameu des dels Tàrgums, aquesta opinió és ara descartada, però s'accepta que hi ha influència interpretativa de les versions dels Targums en el Pentateuc i els llibres de Cròniques, així com alguns passatges derivats de la Septuaginta, especialment el Llibre d'Isaïes i el Llibre dels Salms, probablement per facilitar el seu ús litúrgic. Els Deuterocanònics foren traduïts de la Septuaginta, excepte la Siràcida, que fou traduït de l'hebreu, i el Llibre de Tobies, que falta en les versions antigues de la Peixitta que, a canvi, sí que inclouen l'Apocalipsi de Baruc.

## Nou Testament

En el Nou Testament foren originalment exclosos alguns llibres de canonicitat que per aquell temps era discutida. Des del segle v es convertí en la versió model de la Bíblia, substituint versions anteriors dels Evangelis. De fet, l'Antic i el Nou Testament corresponen a treballs separats de traducció.
Aquesta versió, omet de l'Evangeli segons Lluc (versicles 17 a 18 del capítol 22) i en Fets dels Apòstols (capítol 8, verset 37, capítol 15, versicle 34, verset 29 Capítol 28).
Existeix una controvèrsia sobre l'idioma original del Nou Testament. Part dels analistes creuen que la Bíblia prové de la traducció grega dels textos anteriorment en siríac. La majoria dels analistes creuen que la primera versió escrita del Nou Testament ha estat escrit directament en grec. Tingueu en compte que en l'Evangeli segons Marc, les paraules i les frases pronunciades per Jesús en arameu. Jesús, fent ús de la paraula en arameu als galileus, que, això no obstant, s'impartiran en l'idioma hebreu de la Bíblia que es parla a la sinagoga i el temple de Jerusalem.
En grec, el llatí, el copte i el siríac són llenguatges mitjançant els quals el cristianisme es propaga per l'Orient Mitjà.

## Descobriment

Dues versions de la Peixitta foren descobertes en el segle xix:
* La Siríaca curetonienne trobada per William Cureton el 1842 a Egipte i que data dels primers segles.
* La Palestina Siríaca en la forma d'un palimpsest, descobert el 1892 a la Biblioteca del Monestir de Santa Caterina del Sinaí, que data del segle iv.

## Enllaços externs

* The Peshitta Institute Leiden(anglès)
* The Development of the Canon of the New Testament (anglès)
* Jewish Encyclopedia: Bible Translations (anglès)
# Israelitats

Israelitats (títol original en anglès, Israelism) és un documental estatunidenc de 2023 sobre la representació del conflicte israelianopalestí a les institucions jueves americanes. Dirigit per Erin Axelman i Sam Eilertsen, s'ha projectat a diversos festivals de cinema dels Estats Units i ha guanyat un premi Spirit del Festival de Cinema de Brooklyn. S'ha doblat al català per al programa Sense ficció de TV3, que el va emetre l'1 d'octubre de 2024.
La pel·lícula critica el tracte que Israel fa als palestins i l'educació de la comunitat jueva estatunidenca sobre el conflicte israelianopalestí. Segueix dos jueus americans mentre aprenen sobre el conflicte i contrasten les seves opinions. La pel·lícula també inclou entrevistes a acadèmics i activistes polítics.
Algunes projeccions de la pel·lícula a finals de 2023 a universitats i altres institucions dels Estats Units i el Canadà es van cancel·lar, després d'una campanya en línia que acusava la pel·lícula d'antisemitisme. Les projeccions es van reprendre després de les crítiques d'organitzacions acadèmiques i de llibertats civils.

## Referències

* ↑ "Israelism". Brooklyn Film Festival. 2023.
* ↑ "Israelism". San Francisco Jewish Film Festival. 2023.
* ↑ «Festival Winners @ Brooklyn Film Festival» (en anglès americà). [Consulta: 22 novembre 2023].
* ↑ «"Israelitats": La mirada crítica de la comunitat jueva cap a Israel». CCMA. [Consulta: 29 setembre 2024].
* ↑ Fox, Mira. «Cancel culture comes for a documentary about Jews critical of Israel» (en anglès). The Forward, 17-11-2023. [Consulta: 21 novembre 2023].
# Dia de Canàries

El 30 de maig és reconegut com el Dia de Canàries. Aquest és un dia festiu en totes les illes de Canàries, en el qual se celebren tot tipus d'activitats culturals i d'oci, així com diversos actes del Govern de Canàries i dels Cabildos insulars de cada illa; així mateix, el President de Canàries lliura en una gal·la institucional els Premis Canàries i les Medalles d'Or com colofó de les activitats que s'han desenvolupat en totes les illes.
Es commemora amb aquest dia, l'aniversari de la primera sessió del Parlament de Canàries, portada a terme el 30 de maig de 1983, uns deu mesos després de publicar-se l'Estatut d'Autonomia de Canàries pel Butlletí Oficial de l'Estat. Aquest primer parlament va ser presidit per Pedro Guerra Cabrera.
L'Estatut de Canàries es va publicar el 10 d'agost de 1982, i, a semblança d'altres estatuts de les altres comunitats autònomes d'Espanya, reconeixia una major autogestió de l'arxipèlag canari dins d'Espanya.
Com antecedents, l'intent de dotar a Canàries d'un Govern autònom es remunta a la Segona República, no obstant això es va posposar per la Guerra Civil i la dictadura franquista; passats 46 anys, Canàries va poder comptar amb un Govern de Canàries el 10 d'agost de 1982 després de la reinstauració de la Democràcia a l'Estat espanyol.

## Referències

* ↑ Pérez de Lama, Ernesto (dir.). Manual del Estado Español 1999. Madrid: LAMA, 1998, p. 370. ISBN 84-930048-0-4.
* ↑ El Día de Canarias y su identidad, la Opinión de Tenerife, 29 de maig de 2016
* ↑ laopinion.es. «Los isleños celebramos el Día de Canarias el 30 de mayo. El Estatuto de Autonomía fue aprobado en 1982 y reformado en 1996», 30-05-2012.
* ↑ Día de Canarias al web del govern de Canàries
# Iuri Sissikin

Iuri Sissikin (Saràtov, 15 de maig de 1937) és un tirador d'esgrima rus, ja retirat, especialista en floret, que va competir sota bandera de la Unió Soviètica durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on va disputar dues proves del programa d'esgrima. En la prova del floret per equips guanyà la medalla d'or, mentre en al del floret individual guanyà la de plata. Quatre anys més tard, als Jocs de Tòquio, guanyà la medalla d'or en la prova de floret per equips. El 1968, a Ciutat de Mèxic, va disputar els seus tercers, i darrers, Jocs Olímpics, on guanyà la medalla de plata en la prova de floret per equips.
En el seu palmarès també destaquen sis medalles al Campionat del Món d'esgrima, cinc d'or i una de plata, entre les edicions de 1958 i 1966. També guanyà les Copes d'Europa de 1962, 1963 i 1965 i quatre medalles a les Universíades.
Una vegada retirat va exercir de jutge internacional, prenent part en dues edicions més dels Jocs Olímpics, el 1980 i 1988.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Yuri Sisikin». [Consulta: 1r agost 2023].
* 1 2 «Сисикин Юрий Федорович». Arxivat de l'original el 2022-09-07. [Consulta: 1r agost 2023].
* 1 2 «Олимпийский чемпион Юрий Сисикин отмечает день рождения». [Consulta: 1r agost 2023].
# Iuri Starunski

Iuri Starunski (Kíiv, 17 d'abril de 1945 - Moscou, 24 de desembre de 2010) fou un jugador de voleibol rus que va competir sota bandera de la Unió Soviètica durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1972 va prendre part en els Jocs Olímpics de Múnic, on guanyà la medalla de bronze en la competició de voleibol. Quatre anys més tard, als Jocs de Mont-real, guanyà la medalla de plata en la mateixa competició.
En el seu palmarès també destaca una medalla de plata al Campionat del Món de voleibol de 1974, així com dues medalles d'or al Campionat d'Europa de voleibol, el 1971 i 1975.
A nivell de clubs jugà al SKA de Kíiv (fins al 1970) i al CSKA de Moscou (1970-1982), amb qui guanyà tretze lligues soviètiques (1970-1982) i cinc edicions de la Copa d'Europa (1973, 1974, 1975, 1977 i 1982). Un cop retirat passà a exercir d'entrenador en diferents equips soviètics.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Yury Starunsky». [Consulta: 23 agost 2023].
* ↑ «СТАРУНСКИЙ Юрий Васильевич | Российские спортсмены | Спортивная Россия» (en rus). [Consulta: 22 agost 2023].
# Ivan Patzaichin

Ivan Patzaichin (Mila 23, 26 de novembre de 1949 - Emergency University Hospital Elias, 5 de setembre de 2021) va ser un piragüista romanès, guanyador de set medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 26 de novembre de 1949 a la ciutat de Mila 23, població situada la comuna de Crişan, situada al seu torn a la província de Tulcea, que en aquells moments formava part de la República Popular de Romania i que avui en dia forma part de Romania, fill d'immigrants russos.
Va morir el 5 de setembre de 2021 a Bucarest, després d'haver estat hospitalitzat durant tres mesos per un càncer de pulmó.

## Carrera esportiva

Membre de la secció piragüista del Dinamo de Bucarest i especialista en canoa, als 18 anys va participar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1968 celebrats a Ciutat de Mèxic (Mèxic), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en la prova masculina del C-2 1000 metres, a més de finalitzar setè en el C-1 1000 metres. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1972 realitzats a Múnic (Alemanya Occidental) va aconseguir guanyar la medalla d'or en la prova de C-1 1000 metres i la medalla de plata en la de C-2 1000 metres. Gran favorit en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1976 realitzats a Mont-real (Canadà) no tingué èxit i es conformà amb un cinquè lloc en la prova de C-1 1000 m. i un setè lloc en el C-1 500 metres. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1980 realitzats a Moscou (Unió Soviètica) aconseguí guanyar la medalla d'or en la prova de C-2 1000 m. i la medalla de plata en el C-2 500 metres, uns metalls que repetí en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1984 realitzats a Los Angeles (Estats Units).
Al llarg de la seva carrera va guanyar 22 medalles en el Campionat del Món de piragüisme, entre elles nou medalles d'or, quatre medalles de plata i nou medalles de bronze.
En retirar-se de la competició activa passà a ser entrenador de piragüisme prenent part en cinc Jocs Olímpics com a tal. Entre els seus alumnes destaca el també medallista olímpic Florin Popescu. El 1990 va rebre l'Ordre Olímpica, i el 2006 fou inclòs en la llista dels 100 romanesos més grans de tots els temps.

## Referències

* ↑ «UPDATE - Ivan Patzaichin a încetat din viaţă / Mesajul familiei: Ivan a plecat. Şi nu se mai întoarce / COSR: Un campiOM s-a transformat în stea / Trupul neînsufleţit al lui Ivan Patzaichin va fi depus la sediul CS Dinamo/ Reacţiile politicienilor».
* ↑ «Ivan Potzaichin - Comitetul Olimpic si Sportiv Roman». [Consulta: 31 març 2024].
* ↑ Lavinia Popa. «A murit Ivan Patzaichin. De trei luni era internat la spital, campionul avea varsta de 71 de ani» (en romanès), 05-09-2021. [Consulta: 5 setembre 2021].
* 1 2 «Olympedia – Ivan Patzaichin». [Consulta: 31 març 2024].
* ↑ Ivan Patzaichin, viața în cuvinte. oamenidepoveste.ro (23 July 2015)
* ↑ «Top athletes whose results put Romania on the international sports map» (en anglès). Romania Insider. [Consulta: 5 setembre 2021].
* ↑ «Cei mai mari Români», 17-07-2006. Arxivat de l'original el 17 July 2006. [Consulta: 5 setembre 2021].
* ↑ «Mari Români», 05-10-2006. Arxivat de l'original el 5 October 2006. [Consulta: 5 setembre 2021].
# Ivan Tsonov

Ivan Tsonov (búlgar: Иван Николов Цонов) (pronunciació en : //i'van ʦo'nov//) (província de Plòvdiv, 31 de juliol de 1966) és un lluitador búlgar, ja retirat, especialista en lluita lliure, que va competir durant les dècades de 1980 i 1990.
El 1988 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Seül, on guanyà la medalla de plata en la competició del pes mini mosca del programa lluita lliure. El 2000, als Jocs de Sydney, fou dinovè en la competició del pes gall del programa lluita lliure.
En el seu palmarès també destaquen sis medalles al Campionat d'Europa de lluita, una d'or, tres de plata i dues de bronze, entre el 1990 i 1999.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Ivan Tsonov». [Consulta: 3 març 2025].
* ↑ «International Wrestling Database». [Consulta: 3 març 2025].
# Chōjū-jinbutsu-giga

Els Chōjū-jinbutsu-giga són una crítica satírica en forma de caricatura que van ser dibuixats a mitjans del segle xiii al Japó sobre la societat en aquell temps. Es tracta de quatre pergamins (alguns dels quals arriben a mesurar fins a 25 metres) pintats amb pinzells en els quals mostren animals antropomorfs realitzant activitats pròpies de persones, a més de mostrar a sacerdots lliurats a baralles de galls o a les apostes. Entre això últim tanca temes des demoníac fins escatològic.

## Enllaços externs

* Masakazu Yoshizawa's rendition of the first Chōjū-giga scroll (anglès)
* Miho Museum page for Chōjū-giga (japonès) (anglès)
* Tokyo National Museum page for Chōjū-giga (japonès)
# Unió Vegetariana Internacional

La Unió Vegetariana Internacional (IVU) és una organització no lucrativa que té com a propòsit promoure el vegetarianisme. Va ser fundada el 1908 a Dresden, Alemanya.
És considerada una organització paraigües, ja que sota aquesta organització hi ha incloses organitzacions de molts països, i organitza sovint Congressos Vegetarians Mundials i Regionals.
El cos governamental de la IVU és el Consell Internacional, i els membres que el formen són voluntaris sense sou electes pels Membres de les Societats a cada Congrés Vegetarià Mundial.

## Referències

* ↑ Vegetarianism The 17th through 19th centuries Encyclopædia Britannica (anglès)
* ↑ IVU Welt-Vegetarier-Kongress 1908 IVU (alemany)
* ↑ Dia mundial dels veganisme 01/11/2005 VilaWeb
* ↑ Monday 8 UK 08/11/2004 Financial Times (anglès)

## Enllaços externs

* (anglès) Pàgina oficial
# Querubí

El querubí és un àngel d'alta jerarquia, usualment representat en art com un cap alat infantil sense cos, per indicar la poca vinculació amb el món terrenal, només la ment s'eleva cap al cel (el seu nom ve d'una arrel hebrea que vol dir 'saviesa').Apareixen a la Bíblia com a guardians del Paradís. Una altra tradició els representa com a éssers alats que barregen els trets d'un lleó, home, bou i àliga (els mateixos símbols que el tetramorf dels evangelistes), basant-se en l'Apocalipsi. A l'Edat Mitjana tenien tres parells d'ales. Alguns noms que la tradició atribueix als querubins són: Joziel, Ariel, Aladaià, Lauvià i Mebahel.

## Referències

* ↑ «Representació dels àngels en l'art cristià» (en anglès). [Consulta: 30 novembre 2024].
* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.198. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 7 desembre 2014].
# Banu Hina

Els Banu Hina són una tribu de l'interior d'Oman, majoritàriament ibadita. Foren una de les parts en el conflicte civil del començament del segle xviii sota la direcció de Khàlaf ibn Mubarak, conegut com al-Qussàyyir, ‘el Nan’, i amb els seus aliats van lluitar contra els Banu Ghafir, sunnites, i els seus aliats; fou llavors quan es van formar les dues faccions dels país, els hinawis i els ghafiris, que marcava tant una divisió política i religiosa com geogràfica, ja que els primers eren generalment les tribus del sud i els segons les del nord.
Un notable de la tribu, Ghàlib ibn Alí ibn Hilal fou designat imam ibadita el maig de 1954. Derrotats el 1957 pels britànics, la major part de la tribu que vivia a la zona de Nazwa es va establir a al-Ghafat. El 1965 el xeic suprem de la tribu, Alí ibn Dhàhir ibn Ghusn va establir la residència a Mudaybi, vila principal se la fracció dels al-Habus, com a wali del sultà de Mascat.

## Vegeu també

* Ifar
* Llista de governants d'Oman

## Bibliografia

* J. B. Kellu, Eastern Arabian frontier, Londres 1964
* G. P. Badger, History of imams and seyyids of Oman, Londres 1871
# Tapenada

La tapenada (en occità) és una mena de salsa o pasta d'olives aixafades, que poden ser verdes, si és la tapenada verda, o negres, per a la tapenada negra. Se sol servir sobre llesques de pa torrat a l'estil del català pa amb tomàquet, però també es pot utilitzar com a salsa per a carns, per farcir, o fins i tot, dissolta en oli d'oliva, per a amanir enciam, cogombre, tomata, etc. Les tàperes, encara que no en són l'ingredient principal, no hi poden mancar pas, ja que el mot tapenada ve precisament de l'occità tapena (tàpera o tàpena en català).
És una preparació que es fa a la costa mediterrània d'Occitània i al Rosselló. A Catalunya i a la resta de Països Catalans es fa una preparació molt semblant, que no conté tàperes i es diu olivada.

## Ingredients

* 130g d'olives sense pinyol
* 50ml d'oli d'oliva
* 4-5 tàperes
* 4 anxoves conservades en oli
* 1 gra d'all

## Preparació

Cal picar les olives, les tàperes, les anxoves i l'all en un morter, i després anar afegint l'oli a poc a poc integrant-lo a la pasta fins a obtenir la textura que es desitgi.
Es conserva fàcilment cobrint-la amb oli.

## Vegeu també

* Anxovada
# Ualabi de Parry

El ualabi de Parry (Notamacropus parryi) és una espècie de ualabi que viu a l'est d'Austràlia. És localment comú entre Cooktown (Queensland) i Grafton (Nova Gal·les del Sud).

## Referències

* ↑ Groves, Colin. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, pàg. 65. ISBN 0-801-88221-4. (anglès)
* ↑ Menkhorst, Peter. A Field Guide to the Mammals of Australia. Oxford University Press, 2001, p. 110.
Espècies vivents de diprotodonts :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subordre Vombatiformes :
Subordre Phalangeriformes (continua més avall) :
Subordre Phalangeriformes (continua més amunt) :
Subordre Macropodiformes (continua més avall) :
Subordre Macropodiformes (continua més amunt) :
# JA21

Het Juiste Antwoord21 (en català: La Resposta Correcta 21), abreujat com JA21, és un partit liberal conservador neerlandès fundat el desembre de 2020 per Joost Eerdmans i Annabel Nanninga.
Els fundadors van ser membres del Fòrum per la Democràcia (en neerlandès: Forum voor Democratie), partit populista de dretes neerlandès, fins a finals de novembre d'aquell any, però van abandonar el partit per desavinences internes. Des dels seus inicis, JA21 ha aconseguit atraure desenes d’antics representants del Fòrum: tres al Parlament Europeu, vuit al Senat, 32 al Consell Provincial i dos a l'ajuntament d’Amsterdam. A més, un comissari a Brabant del Nord i un a Limburg també són membres de JA21.

## Ideologia

En el seu lloc web, JA21 enumera les seves creences de la següent manera:
* Immigració: restriccions importants a la immigració, estricte control de l'asil, acollida de refugiats a la regió extremadament regulat.
* Democràcia: més poder per als votants mitjançant referèndums vinculants.
* Pensions: cap control de Brussel·les sobre les pensions dels neerlandesos.
* Seguretat: exèrcit i policia amb plenes competències. Tolerància zero a l'extremisme.
* Unió Europea: interessos neerlandesos primer, fi de la unió de transferències econòmiques de nord a sud. En contra del federalisme europeu.
* Salut: el pacient és el més important que els interessos de les asseguradores.
* Ingressos: a favor de modificar impostos i sistemes de sous per a incrementar els llocs de feina i el beneficis tant de treballadors com d'empresaris.
* Mitjans de comunicació i cultura: a favor de despolititzar l'NPO (mitjà de comunicació públic neerlandès) i més diners per al patrimoni cultural.
* Ensenyament: en contra de l'homogenització del contingut educatiu, en contra de les polítiques d’identitat.
* Emprenedors: suport a emprenedors i treballadors flexibles, en contra de pactes governamentals amb multinacionals.
* Clima: en contra d'acords per aturar el canvi climàtic que suposin un cos econòmic inasumible per a la administració. A favor de construir centrals nuclears per a frenar l'ús de combustibles fòssils.
* Pandèmia COVID-19: política basada en la ciència, per a la salut pública i l'economia.

## Resultats electorals
### Cambra de representants

| Any | Lider | Vots | % | Escons | +/– | Govern |
| 2021 | Joost Eerdmans | 245,859 | 2.4 (#12) | 3 / 150 | Nou | Oposició |
| 2023 | Joost Eerdmans | 70,621 | 0.68 (#15) | 1 / 150 | 2 | Oposició |

### Senat

| Any | Vots | Pes | % | Escons | +/– |
| 2023 | 24 | 8,289 | 4.63 (#9) | 3 / 75 | Nou |

### Parlament Europeu

| Any | Vots | % | Escons | +/- |
| 2024 | 40,652 | 0.65 | 0 / 31 | Nou |

## Referències

* ↑ «DPG Media Privacy Gate». [Consulta: 18 març 2021].
* ↑ «Standpunten» (en neerlandès). [Consulta: 12 gener 2021].
* ↑ Boersema, Wendelmoet. «Waarom trokken Baudets partijgenoten niet veel eerder een grens?» (en neerlandès), 27-11-2020. [Consulta: 18 març 2021].
* ↑ «LIJST 15 - JA21: het juiste antwoord voor zoekende conservatieven en liberalen. Welkom thuis!». [Consulta: 18 març 2021].