OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bactris

Bactris és un gènere de prop de 240 espècies de la família de les palmeres, Arecaceae, nativa d'Amèrica Central i del Sud, i el Carib. És un del grups més divers de les palmeres a la zona neotropical. El 1995 ja se'n coneixien 64 espècies. Des d'aleshores encara s'han desobert de noves.
Són arbres que creixen a 4-20 m d'alçada. Les fulles mesuren fins a 5 m de llarg, pinnades amb folíols i nombroses. El fruit és una drupa de 2-6 cm de llarg, comestible en algunes espècies.

## Selecció d'espècies

* Bactris acanthocarpa
* Bactris ana-juliæ
* Bactris bifida
* Bactris brogniartii
* Bactris coloniata
* Bactris constanciae
* Bactris cruegeriana
* Bactris cubensis
* Bactris ferruginea
* Bactris gasipaes (Pupunha, Pejibaye)
* Bactris guineensis
* Bactris glandulosa
* Bactris glaucescens
* Bactris gracilior
* Bactris grayumi
* Bactris herrerana
* Bactris hirta
* Bactris jamaicana
* Bactris longiseta (Huiscoyol)
* Bactris major
* Bactris mexicana
* Bactris militaris
* Bactris nancibensis
* Bactris pickelii
* Bactris pilosa
* Bactris plumeriana
* Bactris setiflora
* Bactris setosa
* Bactris simplicifrons
* Bactris wendlandiana

## Referències

* 1 2 3 4 Cascante, Alfredo «Additions to the Genus Bactris (Arecaceae) of Mesoamerica» (en anglès). Palms, 2000, pàg. 146-150.
* ↑ Henderson, Andrew. Field guide to the palms of the Americas. Princeton, N.J.: Princeton University Press, 1995. ISBN 0-691-08537-4.
* ↑ de Granville, Jean-Jacques. «The genus Bactris (Areaceae), taxonomny and distribution in the Guianas». A: Workshop Flora of the Guianas (pdf) (en anglès). Georgetown: Universitat de Guiana - Orstom, 9 de novembre de 1992.
Gèneres d'Arecàcies :
Regne: Plantae  • Divisió: Magnoliophyta  • Classe: Liliopsida  • Ordre: Arecales :
Subfamília Arecoideae :
Subfamilia Calamoideae :
Subfamilia Ceroxyloideae :
Subfamilia Coryphoideae :
Subfamilies Nypoideae i Phytelephantoideae :
# Clarias batrachus

Clarias batrachus és una espècie de peix de la família dels clàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 47 cm de llargària total.
Les varietats albines són comunes i abans es venien a les botiques d'aquaris.

## Distribució geogràfica

El Clarias batrachus es troba a Sri Lanka, Sumatra, Java, Borneo i a les conques dels rius Mekong i Chao Phraya. Aquest peix gat, conegut en anglès amb el nom de "walking catfish" (peix gat que camina), ha estat catalogat en alguns llocs com a espècie invasora que competeix fortament amb les espècies autòctones.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ IGFA 2001. Database of IGFA angling records until 2001. IGFA, Fort Lauderdale, Estats Units.
* ↑ issg Database: Ecology of Clarias batrachus Arxivat 2008-10-14 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* Walking catfish: Clarias batrachus - Everglades Invasive Species Arxivat 2012-01-25 a Wayback Machine. (anglès)
# Partit Catòlic (Bèlgica)

Partit Catòlic fou un partit polític belga constituït el 1869 com a Partit Catòlic Confessional (neerlandès Confessionele Katholieke Partij).

## Història

El 1852 es va fundar a Gant la Union Constitutionelle et Conservatrice, que es va crear a Leuven el 1854, i a Antwerpen i Brussel·les el 1858. Era una associació que només era activa durant les eleccions. L'11 de juliol de 1864 es va crear la Fédération des Cercles catholiques et des Associations conservatrices (neerlandès Verbond van Katholieke Kringen en der Conservatieve Verenigingen).
L'altre grup que va contribuir a la fundació cel partit eren els Cercles Catòlics, el més antic dels quals havia estat fundat a Bruges. Les conferències catòliques de Mechelen de 1863, 1864 i 1867 aplegaren els ultramontans o confessionals i els liberal-catòlics o constitucionals. Al Congrés de 1867 es va decidir crear una Lliga de Cercles Catòlics, que es va fundar el 22 d'octubre de 1868.
El Partit Catòlic, sota el lideratge de Charles Woeste, va guanyar per majoria absoluta les eleccions a la Cambra de Representants de Bèlgica de 1884 al Partit Liberal arran de la Schoolstrijd. Va mantenir la majoria absoluta fins a les eleccions de 1919. A les eleccions de 1921 es va presentar com a Union Catholique, i a les de 1936 com a Bloc Catholique. Després de la Segona Guerra Mundial el seu rol fou assumit pel seu successor, el Partit Social Cristià-Christelijke Volkspartij, que en la dècada de 1960 no va poder resistir la tendència cap a la federalització de les estructures de l'estat i del partit, i després de 1968 es va escindir en dues ales, el Partit Social Cristià (de parla francesa) i la Christen-Democratisch en Vlaams (CVP, de parla neerlandesa).

## Membres destacats

* Auguste Beernaert, Premi Nobel de la Pau el 1909.
* Alexandre de Browne de Tiège
* Jules de Burlet
* Paul de Smet de Naeyer
* Jules Vandenpeereboom
* Jules de Trooz
* Gustaaf Sap
* Frans Schollaert
* Charles de Broqueville
* Gérard Cooreman
* Henri Baels

## Referències

* ↑ De Groof, Jan «Over de wording van de CVP -PSC : Enkele krachtlijnen, gegevens en bedenkingen bij de wording van de Christelijke Volkspartij [Sobre la formació del partit CVP-PSC: Algunes línes directrius, dades i reflexions sobre la formació del Partit Popular Cristià]». Res Publica, 19, 1, 1977, pàg. 83–98. DOI: 10.21825/rp.v19i1.19488. ISSN: 0486-4700.
* ↑ De Groof, 1977, p. 85.
* ↑ «634.0307: Briefwisseling betreffende dienstbetoon. Alfabetisch klassement. Foret - Furnelle.» (en neerlandès). AMBSAB-ISG, 1971-1972. [Consulta: 16 febrer 2025].

## Bibliografia

* Luykx, Th.; Platel, Marc. Politieke geschiedenis van België [Història política de Bèlgica] (en neerlandès). 2 volums. Kluwer, 1985.
* Witte, Els; Craeybeckx, J.; Meynen, A. Politieke geschiedenis van België [Història política de Bèlgica] (en neerlandès). Antwerpen: Standaard, 1997.
# SoHo (Manhattan)

SoHo és un barri de Manhattan a New York, delimitat per Houston Street al nord, Bowery a l'est, Canal Street al sud i la Sisena Avinguda a l'oest.
El barri ha esdevingut cèlebre durant els anys 1960 i els anys 1970, mentre que les fàbriques abandonades, instal·lades als famosos Iron Buildings, oferien un espai immobiliari barat per als artistes. El barri va ser classificat districte històric el 1973. Molts edificis industrials antics van ser aleshores transformats en estudis o en lofts. Als anys 1990, SoHo comptava aproximadament 300 galeries d'art i era cèlebre per les seves creacions contemporànies (grafits, happening, fotorrealisme, etc.)
En resposta a aquesta reapropiació per una nova població, el preu del metre quadrat va augmentar altre cop, el que va arrossegar finalment un nou èxode dels artistes cap a llocs més accessibles. S'hi troben encara galeries, però sobretot botigues de moda luxoses. Ha esdevingut probablement un dels barris de New York més turístics, sobretot durant el cap de setmana.
El nom SoHo prové de South of Houston Street, però no té res a veure amb el barri de Soho a Londres. SoHo és vorejat per:
* Greenwich Village i NoHo al nord (North of Houston Street)
* Little Italy a l'est
* Chinatown al sud

## Referències

* ↑ François Weil, Histoire de New York, Paris, Fayard, 2005 ISBN 2213618569, p.283
* ↑ François Weil, Histoire de New York, Paris, Fayard, 2005 ISBN 2213618569, p.313

## Enllaços externs

* Fotos i vídeos del barri de SoHo a New-York-Photos.net
# Salamandroïdeus

Els salamandroïdeus (Salamandroidea) són un subordre d'amfibis urodels, coneguts com a "salamandres avançades". Els membres d'aquest subordre es troben arreu del món tret de l'Antàrtida, Àfrica al sud del Sàhara i Oceania. Difereixen del subordre dels criptobrancoïdeus, car els ossos angular i prearticular del maxil·lar inferior estan fusionats i tots els membres presenten fertilització interna.

## Referències

* ↑ Miller, Jessica J. «Caudate Families (Newts & Salamanders)». ivingunderworld.org. [Consulta: 9 novembre 2007].
# Evernia prunastri

Evernia prunastri és una espècie de liquen que actualment s'utilitza en perfumeria.
Es troba a molts boscos de clima temperat de l'hemisferi nord, incloent part de França, Portugal, Espanya, Amèrica del Nord i gran part d'Europa central.
Creix principalment sobre el tronc i branques dels roures, però també en altres arbres caducifolis i coníferes com els pins.
El tal·lus és curt (3-4 cm de llarg) i arbustiu. El color va de verd fins a blanc verdós.
Aquest liquen es cull al centre-sud d'Europa i es porta al centre perfumer occità de Grassa, on el processen.
S'ha d'evitar l'ús de perfums amb aquest liquen en persones que hi tinguin al·lèrgia.

## Referències

* ↑ Survey and health assessment of chemical substances in massage oils
# Socrate

Socrate és un drama simfònic compost per Erik Satie el 1918. Era un encàrrec de Winnaretta Singer que cercava una obra musical per acompanyar la lectura de texts filosòfiques. En va fer dues versions: una per piano i veu i el 1920 va seguir una versió per petita orquestra.
A l'estrena al saló de Singer el públic era molt emocionat i molts haurien plorat. A l'estrena de la versió per orquestra el 1920 al conservatori, el públic va riure molt i Satie n'era molt ofès. El malentès rau en el fet que l'obra no s'assemblava a cap altra, ni tan sols a les pròpies de Satie, que va abandonar la ironia per fer una obra profunda, encara que sense patetisme, i que va desconcertar tot el món.
Socrate requereix tres sopranos, una mezzosoprano i una orquestra de cambra. El text és una traducció dels diàlegs platònics entorn de Sòcrates que el mateix Satie va adaptar per a les seves necessitats musicals, ja que no confiava que ningú pogués escriure el text que ell desitjava. A través d'ell, i amb el suport de la seva música, va intentar reproduir l'ambient de serenitat que va envoltar la mort de Sòcrates i evocar, a la seva manera, el món grec.
Aquesta peça és sense cap dubte una de les més singulars de Satie, i, malgrat la seva senzillesa, una de les més difícils de comprendre, ja que inclou un autèntic tresor musical.

## Referències

* ↑ Dossena, Pietro «À la recherche du vrai Socrate». Journal of the Royal Musical Association, 133, 1, 2008, pàg. 1–31. ISSN: 0269-0403.
* 1 2 Lengagne, Clémence. «Erik Satie, Socrate ou la transmission du souvenir» (en francès). Musique classique. France Musique, 31-01-2020. [Consulta: 28 juliol 2022].
* 1 2 Enciclopedia Salvat de los grandes compositores.. Pamplona: Salvat, ©1981-. ISBN 84-7137-457-9.
# Göklan

Els göklan són una tribu turcmana de l'Iran, a la regió entorn de Bojnurd amb part dels membres a Turkmenistan i a la República Autònoma de Karakalpakistan. Foren generalment sedentaris, treballant al cotó i el comerç de la seda. A la meitat del segle xx eren uns 60.000 només a l'Iran, uns 50.000 a Karakalpakistan i uns 20.000 a Turkmenistan. La tribu estava dividida en clans, però avui dia aquestes distincions han desaparegut. Al segle xix foren considerats una tribu pro russa, actitud motivada per la seva enemistat amb els teke i els yomud.

## Referències

* ↑ Oberling, Pierre. «Cuklān». A: Encyclopædia Iranica. XI, fasc.4, 24-02-2012, p. 392-393.
# Dia Mundial de la Salut

El Dia mundial de la salut, té lloc, des de 1950, cada 7 d'abril sota l'esponsorització de l'OMS. per sensibilitzar a la població de la importància d'aconseguir i mantenir un benestar físic, mental i social.
Constitueixen una crida a l'atenció de la gent en un tema de gran importància mundial sobre la salut. Anualment s'organitza una assemblea a Ginebra (Suïssa) i tracta temes de gran interès mundial, cada any s'escull un tema de salut específic amb la finalitat de destacar una àrea prioritària de l'OMS. Va ser escollit aquest dia, perquè commemora la creació de l'OMS (Organització Mundial de la Salut) el 1948.

## Temes del dia mundial de la salut

* 2020: Professions d'infermeria i de llevadora.
* 2019: Cobertura sanitària universal per a tothom, arreu
* 2018: Cobertura sanitària universal per a tothom, arreu
* 2017: La salut mental al lloc de feina
* 2016: Guanyem la diabetis
* 2015: Innocuïtat dels aliments
* 2014: Petites picades: grans amenaces
* 2013: Control de la pressió arterial
* 2012: La bona salut afegeix vida als anys
* 2011: Resistència als antimicrobians
* 2010: Ser part d'un moviment global per a fer les ciutats més saludables
* 2009: Salvar vides, fer els hospitals segurs en cas d'emergències
* 2008: Protegir la salut envers el canvi climàtic
* 2007: Seguretat sanitària internacional
* 2006: Col·laborem per la salut
* 2005: Cada mare i cada fill valdran!
* 2004: Seguretat viària
* 2003: Formar el futur dels infants: Ambients saludables pels infants
* 2002: Moure's per la salut
* 2001: Salut mental: aturar l'exclusió.
* 2000: Sang segura, comença amb mi
* 1999: Activitat en la vellesa
* 1998: Maternitat segura
* 1997: Malalties infeccioses emergents
* 1996: Ciutats saludables
* 1995: Erradicació global de la poliomielitis

## Referències

* ↑ «WHO | World Health Day - 7 April 2018». [Consulta: 28 gener 2019].
* ↑ «Los objetivos del Día Mundial de la Salud». La Vanguardia, 07-04-2019. [Consulta: 1r maig 2020].
* ↑ OMS. Los Diez primeros años de la Organizacion Mundial de la Salud (en castellà). Ginebra: Organització Mundial de la Salut, Palais des Nations, 1958, p. 538.
* ↑ «World Health Day 2020» (en anglès). [Consulta: 18 febrer 2020].

## Enllaços externs

* Web oficial de l'OMS.
# Gecinulus

Gecinulus és un gènere d'ocells de la família dels pícids (Picidae ).

## Taxonomia

El gènere Gecinulus va ser introduït pel zoòleg anglès Edward Blyth el 1840 per donar cabuda al Picot dels bambús septentrional (Gecinulus grantia). El nom del gènere és un diminutiu del nom del gènere Gecinus que havia estat introduït per l'ornitòleg alemany Friedrich Boie el 1831. Gecinus combina el grec clàssic gē que significa "terra" o "terra" amb "kineō" que significa "moure".
El gènere conté tres espècies:
| Nom científic | Nom comú | Distribució |
| Gecinulus rafflesii | Picot ardent d'Indonèsia | Myanmar, Tailàndia, Malàisia, Singapur, Brunei i Indonèsia |
| Gecinulus grantia | Picot dels bambús septentrional | Bangla Desh, Bhutan, Xina, Índia, Laos, Myanmar, Nepal, Tailàndia i Vietnam |
| Gecinulus viridis | Picot dels bambús meridional | Myanmar, Laos, Tailàndia i la península Malaia |

## Referències

* ↑ Blyth, Edward «Notices and descriptions of various new or little known species of birds». Journal of the Asiatic Society of Bengal, vol. 14, Part 1, 159, 1845, pàg. 173–220 [192].
* ↑ Jobling, James A. The Helm Dictionary of Scientific Bird Names. London: Christopher Helm, 2010, p. 171. ISBN 978-1-4081-2501-4.
* ↑ «Woodpeckers». IOC World Bird List Version 10.1. International Ornithologists' Union, 2020. [Consulta: 17 maig 2020].
# Bishnupur (ciutat)

Bishnupur (bengali বিষ্ণুপুর) és una ciutat i municipalitat de Bengala Occidental, districte de Bankura, Índia. És capital d'una subdisió del districte. Es troba a 23° 05′ N, 87° 19′ E﻿ / ﻿23.08°N,87.32°E﻿ / 23.08; 87.32 i té una població de 61.943 habitants (2001).

## Història

Del segle viii al començament del segle xviii fou un regne regit per un raja. Després va esdevenir zamindari; va passar als britànics el 1760 i el 1835 les terres s'havien venut en la seva major part. Els famosos temples de terracota de la ciutat es van construir durant el regne de Malla o Mallabhum. El 1863 fou declarada municipalitat.

## Temples i altres llocs

Els temples estan coberts de rajoles amb escenes epiques del Mahabharata. Els principals tant a Bishnupur com a la rodalia són
[[Fitxer:Rasmancha, Bishnupur,Bankura,West Bengal,India.jpg|miniatura|Rasmancha, Bishnupur,Bankura,West Bengal,India]]
* Rasmancha: el més vell (segle xvi)
* Jorebangla, Temple de Keshta Rai (segle xvii)
* Nandalal
* Radhamadhab
* Kalachand
* Radhagovinda
* Sarbamangala
* Pancha Ratna, Temple de Shyam Rai (1643)
* Krishna-Valaram
* Mrinmayee
* Radhashyam
* Jor Bangla
* Radha Laljiu
* Madanmohan
* Madanmohan
* Malleswar
* Sanreswar
* Radhalaljiu
* Madangopal
* Chhinnamasta
* Dalmadal Caman
* Lalgarh
* Lalbandh
* Museu d'Acharya Jogeshchandra
* Gumgarh
* Pathar Darwaja
* Garh Darwaja
* Stone Chariot
* Nutan Mahal
* Lloc de naixement de Shrinibas Acharya
* Escola de música Bishnupur Gharana (establerta el 1730)

## Enllaços externs

* Nadal a Bishnupur Arxivat 2009-01-05 a Wayback Machine.
* Turisme a West Bengal
* Bishnupur Arxivat 2009-04-06 a Wayback Machine.
* Bishnupur Arxivat 2008-03-29 a Wayback Machine.
# Gaudí a la millor protagonista femenina

La següent llista és la de les actrius nominades i guanyadores del Premi Gaudí a la Millor protagonista femenina, des de l'any 2009, quan es van crear.

## Palmarès

| Any | Actriu | Pel·lícula |
| 2009 | Anna Lizaran | Forasters |
| 2009 | Ana Fernández | Benvingut a Farewell-Gutmann |
| 2009 | Belén Fabra | Diari d'una nimfòmana |
| 2009 | Sílvia Munt | Pretextos |
| 2010 | Nausicaa Bonnín | Tres dies amb la família |
| 2010 | Judit Uriach | Trash |
| 2010 | Maria Molins | A la deriva |
| 2010 | Sílvia Munt | Xtrems |
| 2011 | Nora Navas | Pa negre |
| 2011 | Aina Clotet | Elisa K |
| 2011 | Clara Galí | La llegenda de l'innombrable |
| 2011 | Emma Suárez | La mosquitera |
| 2012 | Verónica Echegui | Katmandú, un mirall al cel |
| 2012 | Àstrid Bergès-Frisbey | Bruc. La llegenda |
| 2012 | Marta Etura | Mentre dorms |
| 2012 | Claudia Vega | Eva |
| 2013 | Maria Molins | El bosc |
| 2013 | Ángela Molina | Blancaneu |
| 2013 | Marina Comas | Els nens salvatges |
| 2013 | Maribel Verdú | Blancaneu |
| 2014 | Nora Navas | Tots volem el millor per a ella |
| 2014 | Candela Peña | Ayer no termina nunca |
| 2014 | Vicky Peña | Un berenar a Ginebra |
| 2014 | Ingrid Rubio | L'Estrella |
| 2015 | Natalia Tena | 10.000 km |
| 2015 | Aina Clotet | Rastres de sàndal |
| 2015 | Bárbara Lennie | Stella Cadente |
| 2015 | Ingrid García-Jonsson | Bella joventut |
| 2016 | Laia Costa | Victoria |
| 2016 | Inma Cuesta | La novia |
| 2016 | Natalia de Molina | Techo y comida |
| 2016 | Nora Navas | L'adopció |
| 2017 | Emma Suárez | La propera pell |
| 2017 | Betsy Túrnez | El rei borni |
| 2017 | Ruth Llopis | El rei borni |
| 2017 | Sílvia Pérez Cruz | Cerca de tu casa |
| 2018 | Núria Prims | Incerta glòria |
| 2018 | Laia Artigas | Estiu 1993 |
| 2018 | Laia Marull | Brava |
| 2018 | Oona Chaplin | Anchor and Hope |
| 2019 | Lola Dueñas | Viaje al cuarto de una madre |
| 2019 | Alexandra Jiménez | Les distàncies |
| 2019 | Bárbara Lennie | Petra |
| 2019 | Carme Elías | Quién te cantará |
| 2020 | María Rodríguez | Els dies que vindran |
| 2020 | Aina Clotet | La filla d'algú |
| 2020 | Carmen Arrufat | La innocència |
| 2020 | Greta Fernández | La hija de un ladrón |
| 2021 | Candela Peña | La boda de Rosa |
| 2021 | Andrea Fandos | Las niñas |
| 2021 | Anna Alarcón | L'ofrena |
| 2021 | Nora Navas | La vampira de Barcelona |
| 2022 | Maria Morera | Libertad |
| 2022 | Vicky Luengo | Chavalas |
| 2022 | Begoña Vargas | Las leyes de la frontera |
| 2022 | Marta Nieto | Tres |
| 2023 | Vicky Luengo | Suro |
| 2023 | Anna Castillo | Girasoles silvestres |
| 2023 | Bárbara Lennie | Los renglones torcidos de Dios |
| 2023 | Noémie Merlant | Un año, una noche |
| 2024 | Carolina Yuste | Saben aquell |
| 2024 | Bruna Cusí | Upon Entry |
| 2024 | Laia Costa | Un amor |
| 2024 | Patricia López Arnaiz | 20.000 especies de abejas |
| 2025 |
| 2025 | Ángela Molina | Polvo serán |
| 2025 | Emma Vilarasau | Casa en flames |
| 2025 | Maria Rodríguez Soto | Mamífera |
| 2025 | Patricia López Arnaiz | Los destellos |

## Enllaços externs

* Acadèmia del Cinema Català
# Baramulla

Baramulla o Baramula — बारामुल en hindi— és una ciutat capital del districte de Baramulla (el més gran de la vall en superfície i població) a la part administrada per l'Índia del Caixmir. Té una població de 61.941 habitants (2001) que eren 5.866 habitants el 1901. El nom deriva del sànscrit Varahamula (वराहमूल). És a la riba del riu Jhelum que forma un delta a la sortida de la ciutat. La ciutat fou destruïda per un terratrèmol el 1885. A l'altre costat de la ciutat a uns 3 km al sud-est hi ha les ruïnes de l'antiga ciutat de Hushkapura, fundada pel rei kushan Huvishka, successor de Kanishka.
# Gemma Fargas Ribas

Gemma Fargas Ribas (Manresa, 1973) és una química catalana, professora i investigadora de la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC) i directora del Centre de Cooperació per al Desenvolupament de la mateixa universitat.
És doctora en Ciència i Enginyeria dels Materials per la UPC i llicenciada en Química per la Universitat de Barcelona. Dirigeix el Centre de Cooperació per al Desenvolupament de la UPC, i és professora agregada del Departament de Ciència dels Materials i Enginyeria Metal·lúrgica del Campus Diagonal-Besòs i investigadora al centre CIEFMA-UPC i al Centre de Recerca en Ciència i Enginyeria Multiescala.
Des de l‘any 2017 fins al febrer de 2019 fou sotsdirectora de Mobilitat, Empresa i Promoció de l'Escola d’Enginyeria de Barcelona Est (EEBE) i, anteriorment, durant el període 2015-2017, sotsdirectora de Recerca, Empresa, Transferència i Mobilitat a l’anterior Escola Universitària d’Enginyeria Tècnica Industrial de Barcelona (EUETIB, actualment EEBE). Posteriorment l'any 2021 va ser nomenada vicerectora de Responsabilitat Social i Igualtat de la UPC per a treballar dins la universitat els objectius de desenvolupament sostenible i també per atraure el talent femení i promoure l'augment de noies que cursin estudis STEAM ja que és una de les prioritats que s'ha marcat la UPC com a universitat igualitària.

## Referències

* 1 2 «Gemma Fargas Ribas». Directori UPC. [Consulta: 31 juliol 2023].
* 1 2 «Centre de Cooperació per al Desenvolupament de la UPC-sobre nosaltres». [Consulta: 31 juliol 2023].
* ↑ «CIEFMA - Centre d'Integritat Estructural, Fiabilitat i Micromecànica dels Materials». [Consulta: 31 juliol 2023].
* ↑ ana.maria.garcia. «Gemma Fargas Ribas nova vicerectora de Responsabilitat Social i Igualtat de la UPC». [Consulta: 28 juliol 2023].
* ↑ Vallejo, Olga. «“Cal mostrar a les noies com poden canviar el món amb les professions STEAM”». ARA, 10-10-2020. [Consulta: 28 juliol 2023].

## Enllaços externs

* Fargas Ribas, Gemma a FUTUR, Portal de Producció científica de les Investigadores i Investigadors de la UPC
# Proliferació bacteriana

La proliferació bacteriana, impròpiament anomenat creixement bacterià , és l'increment en el nombre de cèl·lules en un cultiu microbiològic de divisió d'un bacteri en dues cèl·lules en un procés anomenat fissió binària. A menys que es produeixi una mutació, les cèl·lules filles resultants són clons és a dir són genèticament idèntiques a la cèl·lula original i entre elles. Així doncs, es produeix un "doblatge local" de la població bacteriana. No sobreviuen necessàriament ambdues cèl·lules filles. Tanmateix, si el nombre de supervivents supera la mitjana d'1, la població bacteriana experimenta un creixement exponencial. El mesurament d'una corba de la proliferació bacteriana exponencial en un cultiu formava tradicionalment part de la formació de tots els microbiòlegs; els medis bàsics requereixen una enumeració bacteriana (recompte cel·lular) per mètodes directes i individuals (microscòpia, citometría de flux), directes i en massa (biomassa), indirectes i individuals (recomptes de colònies sobre placa de Petri), o indirectes i en massa (nombre més probable, terbolesa, consum de nutrients). Els models concilien la teoria amb els mesuraments.

## Referències

* ↑ En sentit estricte el creixement cel·lular és l'augment del volum del citoplasma sense necessitat de produir-se la divisió. És a dir en la proliferació el que creix és la població de la colònia bacteriana, el nombre de cèl·lules. Vegeu «creixement cel·lular». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 21 setembre 2011].
* ↑ Skarstad K, Steen HB, Boye E «Cell cycle parameters of slowly growing Escherichia coli B/r studied by flow cytometry». Journal of Bacteriology, vol. 154, 2, 1983, pàg. 656–62. PMID: 6341358.
* ↑ Zwietering M H, Jongenburger i, Rombouts F M, van 'T Riet K «Modeling of the Bacterial Growth Curve». Applied and Environmental Microbiology, vol. 56, 6, 1990, pàg. 1875–1881.

## Enllaços externs

* Science aid: Microbial Populations (anglès)
* http://members.optusnet.com.au/exponentialist/Bacteria.htm
* http://www.nupedia.com/article/500/ Arxivat 2003-09-02 a Wayback Machine.
* http://wiki.biomine.skelleftea.se/wiki/index.php/Microbial_growth Arxivat 2011-09-20 a Wayback Machine.