OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Maria Carme Vidal i Xifré

Carme Vidal i Xifre (Girona, 16 de juliol de 1954 - Celrà, 6 d'agost de 1998) fou una pedagoga i política catalana, diputada al Parlament de Catalunya en la IV i V Legislatures.

## Biografia

Va fer el batxillerat a l'IES Jaume Vicens Vives i es llicencià en Magisteri a la Universitat de Girona i en Filosofia i lletres a la Universitat Autònoma de Barcelona, on el 1983 es doctorà en Ciències de l'Educació. Ha treballat com a mestra d'EGB a Girona, Banyoles i Celrà de 1977 a 1980. De 1981 a 1992 fou professora a la UAB, de 1989 a 1991 fou directora del centre associat a la Universitat Nacional d'Educació a Distància de Girona i de 1987 a 1991 coordinadora de la Secció de Lletres i de l'Agrupació de Pedagogia de la Universitat de Girona. Ha estat membre de la Societat Catalana de Pedagogia.
Fou escollida diputada dins les llistes de Convergència i Unió a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1992 i 1995, i ocupà l'escó fins a la seva mort el 1998. Fou secretària (1992) i presidenta (1995) de la Comissió del Síndic de Greuges. En honor seu el 2003 es va crear la Fundació Carme Vidal i Xifré, dedicada a la recerca en neuropsicopedagogia.

## Guardons

* Primer premi estatal d'Experiències Educatives (1981)
* Primer premi Josep Pallach d'Educació (1984)

## Obres

* Algunas preocupaciones de la investigación educativa (1988)
* La recerca educativa a la CEE (1991)
* Contenidos y proyectos curriculares en los países europeos en el nível de ensenanza correspondiente al tercer ciclo de EGB, incluyendo las reformas recientes o en curso y sus fundamentos (amb altres, 1988)

## Referències

* ↑ b) Els diputats de la IV legislatura (1992-1995). 150. Sra. M. Carme Vidal i Xifre. Parlament de Catalunya, pàg. 193.
* ↑ «Fallece la diputada de CiU Maria Carme Vidal Xifré» (en castellà). El País [Madrid], 08-08-1998. ISSN: 1134-6582.
* 1 2 «Maria Carme Vidal i Xifré | enciclopedia.cat». [Consulta: 13 maig 2024].
* ↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la IV Legislatura p. 193
* ↑ «Fundació Carme Vidal». Fundació Carme Vidal Xifré de Neuropedagogia. [Consulta: 13 maig 2024].
# Maria Dolors Camats i Luis

Maria Dolors Camats i Luis (Barcelona, 24 de març de 1971) és una política catalana. Ha estat diputada al Parlament de Catalunya i dirigent d'Iniciativa per Catalunya Verds (ICV).

## Biografia

Dels 18 als 30 anys va participar activament en associacions i moviments juvenils a Catalunya i a nivell europeu, cosa que la va portar a viure un any a Brussel·les. Va ser fundadora i presidenta de RAI (Recursos d’Animació Intercultural) va ser membre del bureau del Fòrum Europeu de la Joventut (1997-1999) i també va ser presidenta del CNJC (2000-2001).
Té formació en ciències polítiques (UAB) i en gestió de ONG (ESADE) i ha treballat tant en el tercer sector i l'economia social com en projectes de cooperació al desenvolupament, entre altres a la Xarxa Vives d'Universitats.
El 2003 va ser escollida com a independent a la llista de ICV per Barcelona i va ser diputada al Parlament de Catalunya del 2003 al 2015, essent la portaveu del grup parlamentari des del 2009. El 2007 va tenir la seva segona filla i fou la primera parlamentària a l’Estat espanyol a exercir el dret a la delegació de vot per maternitat. També va ser la portaveu d'ICV del 2004 al 2009 i el 21 d’abril de 2013 fou escollida coordinadora nacional del partit, juntament amb Joan Herrera. El 12 de març de 2016 van ser substituïts en la coordinació per Ernest Urtasun, Marta Ribas i David Cid.
Forma part del Consell Rector de la cooperativa Abacus, i el gener de 2023 s'anuncià el seu nomenament com a directora de la Fundació Catalunya Europa, de l'executiva de la qual era membre fins aleshores.

## Referències

* 1 2 VIII legislatura. Càrrecs parlamentaris i biografies dels diputats i diputades. Dolors Camats i Luís. Parlament de Catalunya, pàg. 72.
* 1 2 «Fitxa del diputat/ada: Dolors Camats i Luís». Parlament de Catalunya. [Consulta: 30 gener 2024].
* ↑ .«Dolors Camats, primera parlamentària que delega el vot per maternitat». Parlament de Catalunya, 07-12-2019. [Consulta: 13 maig 2028].
* ↑ «ICV fa una crida a superar la fragmentació per formar una alternativa d'esquerres». El Punt Avui, 13-04-2022. [Consulta: 13 abril 2022].
* ↑ «La militància avala el projecte de Marta Ribas, David Cid i Ernest Urtasun per dirigir ICV». Ara, 13-03-2016 [Consulta: 13 març 2016].
* ↑ «Les persones d'Abacus. Consell Rector». Cooperativa Abacus. [Consulta: 30 gener 2024].
* ↑ Tardà Fernández, Joan «Dolors Camats, nova directora de la Fundació Catalunya Europa». El Nacional, 26-01-2023 [Consulta: 26 gener 2023].

## Enllaços externs

* «Maria Dolors Camats». Parlament de Catalunya. Arxivat de l'original el 12-05-2015.
* «El bloc de la Camats». blogspot.com. Arxivat de l'original el 2023-12-10. [Consulta: 9 desembre 2023].
* «Perfil de Twitter de Dolors Camats».
# Hypopachus variolosus

Hypopachus variolosus és una espècie de granota que viu des de Costa Rica fins al sud de Texas.

## Referències

* Santos-Barrera et al (2004). Hypopachus variolosus. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 28 d'abril del 2008 (en anglès). (anglès)
* Hypopachus variolosus a l'Amphibia Web. Accedit a data 28 d'abril del 2008. (anglès)
# Esdeveniment contrari

En matemàtiques, i més específicament en teoria de la probabilitat, l'esdeveniment contrari o esdeveniment complementari A d'un altre esdeveniment B és aquell que quan ocorre un l'altre no, i viceversa. És a dir B és igual a (no A), o B és igual al complement de a en l'espai mostral. Els dos esdeveniments són mútuament excloents i la unió dels dos dona tot l'espai mostral. Els esdeveniments contraris tenen la propietat que la suma de les seves probabilitats és 1. Pr(sortir imparell)+ Pr(sortir parell)=1.

## Exemple

Són mútuament l'un esdeveniment contrari o complementari de l'altre.

## Aplicacions

La propietat de què la suma de probabilitats dels esdeveniments contraris sigui 1 s'aplica per a calcular la probabilitat d'un esdeveniment en el cas que el càlcul de la probabilitat de l'esdeveniment contrari sigui més fàcil.
Per exemple per calcular la probabilitat que en tirar un dau 3 cops surti 5 alguna vegada es pot calcular de dues maneres:
* Sumant les probabilitats de les 7 formes que hi ha de què surti 5 alguna vegada
** Que surti 5 només una vegada, la primera, la segona o la tercera és:${\frac {1}{6}}\cdot \left({\frac {5}{6}}\right)^{2}={\frac {5^{2}}{6^{3}}}$
** Que surti 5 dues vegades i només dues, la primera i la tercera, la primera i la segona o la segona i la tercera:$\left({\frac {1}{6}}\right)^{2}\cdot {\frac {5}{6}}={\frac {5}{6^{3}}}$
** Que surti 5 les tres vegades: $\left({\frac {1}{6}}\right)^{3}={\frac {1}{6^{3}}}$
Llavors sumant tres cops la primera (perquè hi ha tres casos), tres cops la segona (altres tres) i la tercera, s'obté:
    $3\cdot {\frac {5^{2}}{6^{3}}}+3\cdot {\frac {5}{6^{3}}}+{\frac {1}{6^{3}}}={\frac {75+15+1}{6^{3}}}={\frac {91}{6^{3}}}$
* Calculant la probabilitat de l'esdeveniment contrari (que no surti 5 cap vegada) i restant-la d'1
    $1-\left({\frac {5}{6}}\right)^{3}={\frac {216-125}{6^{3}}}={\frac {91}{6^{3}}}$
El segon mètode és clarament més ràpid.
# Ciutat Meridiana

Ciutat Meridiana és un barri al districte de Nou Barris de la ciutat de Barcelona. Els terrenys on se situa el barri formaren part de l'antiga quadra de Vallbona que pertanyia al municipi de Sant Andreu de Palomar. Ciutat Meridiana es troba en una vall de forta pendent del Turó de Roquetes i limita amb els barris de Torre Baró i Vallbona i amb el municipi vallenc de Montcada i Reixac.
La població del barri s'ha mantingut estable els darrers deu anys (2010-2020) entre els 10.000 i els 11.000 habitants.

## Emplaçament

El barri es troba a la zona de rieres de la Font Muguera que recollien l'aigua dels barrancs de l'extrem est de Collserola i l'abocaven a la conca del riu Besòs. El clima correspon a un clima mediterrani, una mica més suau a l'estiu i una mica més cru a l'hivern a causa de les brises.
L'orientació nord-est i la proximitat del riu Besòs, proporcionen humitat suficient per garantir un entorn verd, on creixen pins, alzines, roures, arboços, brucs i tota mena d'arbustos típics de la regió. La proximitat del mar, immediatament darrere de l'horitzó cap a l'est, proporciona albes molt acolorides i esplèndids cels blaus.

## Història

El barri es va construir a partir de 1963, per un grup promotor dins el qual hi havia Joan Antoni Samaranch, en una zona de conreu on s'havia previst de construir un cementiri. Aquest projecte va ser descartat per la humitat extrema del lloc. La construcció va ser un autèntica mossegada a la serra de Collserola, s'hi va implantar un conjunt de grans blocs d'habitatges sense els equipaments més bàsics i sense cap mena de serveis urbans, com era habitual en l'urbanisme franquista. Els veïns van començar per protestar contra la humitat dels pisos. Després es van reivindicar ambulatoris, escoles i més salubritat dels carrers, com evidenciava el concurs de cacera de rates que es va organitzar el 1971.
El barri «És una cicatriu cosida a base de lluites veïnals.» Un del únics llocs de trobada, la piscina sota l'aqüeducte del Baix Vallés va ser víctima de la deixadesa i finalement va ser enderrocat a la fi del segle xx.
Algunes d'aquestes mancances s'han resolt quan es va construir el metro lleuger, la línia 11 i la corresponent estació de Ciutat Meridiana.

## Vegeu també

* Plaça Roja (Barcelona)

## Referències

* ↑ «la Ciutat Meridiana». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Barris». [Consulta: 19 novembre 2021].
* ↑ Atles comarcal i municipal de Catalunya. Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Història de Ciutat Meridiana». Ajuntament de Barcelona, 28-12-2017. [Consulta: 19 novembre 2021].
* 1 2 Rosa, Anton. «La piscina desapareguda: una història del desmembrament d'un barri amb problemes». Tot Barcelona, 24-08-2023. [Consulta: 27 març 2024].
* ↑ «el metro de barcelona - línia L11 - Ciutat Meridiana». Trens de Catalunya. [Consulta: 27 març 2024].

## Enllaços externs

* Ciutat Meridiana, a la web de l'Ajuntament Arxivat 2011-10-23 a Wayback Machine.
* Biblioteca Zona Nord
# Estació de Grajal

Grajal és una estació ferroviària situada en el municipi de Grajal de Campos a la província de Lleó, Castella i Lleó. Disposa de serveis de Mitjana distància operats per Renfe.

## Ubicació

L'estació es troba en el punt quilomètric 55,440 de la línia que uneix Venta de Baños amb Xixón, a 811 msnm, entre les estacions de Sahagún i de Villada. El tram és de via doble i està electrificat. Històricament l'estació pertanyia a la línia Palència-La Corunya.

## Història

L'estació va ser inaugurada el 8 de novembre de 1863 com a part de la línia fèrria de Lleó-Palència, més tard allargada fins a La Corunya. La Companyia dels Ferrocarrils del Nord-oest d'Espanya va ser l'encarregada de la construcció i explotació del traçat. El 1878, l'empresa es va declarar en fallida després d'un intent de fusió amb MZOV i la línia va passar a mans de la Companyia dels Ferrocarrils d'Astúries, Galícia i Lleó creada per a continuar amb les obres iniciades per Nord-oest i gestionar les seves línies. No obstant això la situació financera d'aquesta última també es va tornar ràpidament delicada sent absorbida per la Companyia dels Camins de Ferro del Nord el 1885. El 1941, la nacionalització del ferrocarril a Espanya suposa la desaparició d'aquesta última i la seva integració en l'acabada de crear RENFE.
Des del 31 de desembre de 2004 Renfe Operadora explota la línia mentre que Adif és l'empresa titular de les instal·lacions ferroviàries.

## Serveis ferroviaris

Els serveis de Mitjana distància de Renfe que tenen parada en l'estació enllacen Grajal amb les ciutats de Lleó i Valladolid, tot passant per Palència.
| Línia MD | Servicio | Origen/Destino | Paradas intermedias | Destino/Origen |
| 17 | Regional exprés | Palència | Grijota, Becerril, Paredes de Nava, Cisneros, Vallada, Grajal, Sahagún, El Burgo Ranero, Santas Martas, Palanquino | Lleó |
| 24 | Regional | Valladolid-Campo Grande | Valladolid Universitat, Cabezon de Pisuegra, Cubilles de Santa Marta, Duenas, Venta de Banos, Palència, Parets de Nava, Villada, Grajal, Sahagun, Burgo Ranero, Palanquinos, Lleó, La Robla, La Pola de Gordon, Santa Lucia, Villamanín, Busdongo, Linares-Congostina, Fierros, Campomanes, Pola de Lena, Uxo, Mieres-Puente, Llamaquique (Uviéu), Uviéu, Calzada d'Asturies ·ampomanes · Pola de Lena · Uxo · Mieres-Puente · Llamaquique ( · Uviéu · Calzada d Asturias | Xixón |

## Referències

* ↑ EuroFerroviarios. «Grajal (Est.)» (en castellà). Diccionario Enciclopédico Ilustrado de Terminología Ferroviaria. EuroFerroviarios, 18 enero 2010. [Consulta: 13 febrer 2023].
* 1 2 «Palencia a La Coruña (Compañía de los Ferrocarriles del Noroeste de España)» (en castellà). Spanish Railway, 06-03-2012. [Consulta: 13 febrer 2023].
# Bauprès

El bauprès (o també bauprés ) és un pal inclinat cap endavant, gairebé horitzontal, que surt de la proa d'alguns velers, i que serveix per a subjectar els estais del trinquet i orientar els flocs.
De vegades duu una vela anomenada civadera.

## Origen

L'origen d'aquesta paraula està en la transcripció fonètica del mot francès Beaupré (al seu torn del neerlandès boegspriet = màstil arquejat), mantenint-se de forma idèntica en altres llengües llatines; també en llengües germàniques s'utilitzen paraules de so semblant (Bowsprit en anglès o Bugspriet en alemany).

## Descripció

Està unit al buc i el remata, més a proa, amb una altra extensió anomenat botaló. Tots dos serveixen per afirmar l'arboradura del pal trinquet. Per sobre de tots dos es col·loca una xarxa denominada xarxa de xinxorro .
| Català | Anglès | Descripció |
| Moc | Martingale (Dolphin Stricker) | Antigament, s'asseguraven amb caps (cordes) a armelles sota el bauprès. Després, s'asseguraven amb cadenes a plaques o armelles en els costats de proa. |
| tamboret | Cap | |
| Aleta (Orella, Ala) | Bees | És el tauler que es col·loca a cada costat de l'extrem del bauprès |
| Gavieta | | |
| Barbiquell | Bobstay | Es asseguraven a armelles o plaques en la roda. |
| Columnes del Bauprés (Guies del Bauprés) | Knightheads | |
| Trinques | Gammoning | |
| Coixí | | |

## Galeria

* Bauprès d’una goleta de 1913
* Base del bauprès a la proa del Vasa. Amb les "latrines" del vaixell.
* Un bauprès modern, a proa d'aquest 49er
* El bauprès d'un veler modern

## Referències

* ↑ Vocabulari nàutic Acadèmia Valenciana de la Llengua, 2007. ISBN 978-84-482-4604-4 «PDF». Arxivat de l'original el 2009-12-16. [Consulta: 7 agost 2008].
* ↑ Canyameres, Ferran. Diccionari de marina, 1983, p.60. BNC:1001098972.

## Bibliografia

* Edmond Parïs et Pierre de Bonnefoux, (Détail des éditions), Editions du Layeur, 1999 (réimpr. 1999) (1$^{re}$ éd. 1859), 720 p. (ISBN 978-2-911468-21-6 et 2-911468-21-X)
* Collectif,, Douarnenez, Le Chasse Marée - Armen, 1997, 136 p. (ISBN 2-903708-72-X)
# Rodrigo Gómez García

Rodrigo Gómez García (Terol, 1 desembre de 1980) és un polític espanyol. Va ser diputat de Ciutadans al Congrés dels Diputats durant la XI legislatura d'Espanya.
És llicenciat en Dret i en Economia per la Universitat Carles III de Madrid i té un màster en mediació i, fins a la seva elecció com a diputat al Congrés, va exercir com a advocat amb despatx propi.
Afiliat a Ciutadans, Gómez va ser el candidat de la formació taronja a l'Ajuntament de Terol a les eleccions municipals de 2015, on va aconseguir l'acta de regidor.
En juliol de 2015, Gómez es va presentar a les primàries per encapçalar la llista del partit de Albert Rivera a Congrés dels Diputats per Saragossa, aconseguint guanyar-les i abandonant llavors la seva acta de regidor a Terol.
Després de les eleccions del 20 de desembre de 2015, Gómez es va convertir en l'únic diputat per Aragó de Ciutadans al Congrés. Durant la brevíssima legislatura, Gómez va exercir de portaveu a la comissió d'Educació i Esport.

## Referències

* ↑ «perfil de Rodrigo Gómez publicat a el Heraldo el 19 de juliol de 2015». Arxivat de l'original el 2016-06-03. [Consulta: 22 maig 2018].
* ↑ Notícia sobre la proclamació de Rodrigo Gómez com a candidat de Ciutadans per Saragossa publicada EuropaPress el 19 de juliol de 2015
* ↑ «Resultats de les Eleccions Generals de 2015 a Aragó». Arxivat de l'original el 2016-05-16. [Consulta: 22 maig 2018].
* ↑ Fitxa de Rodrigo Gómez a la pàgina web del Congrés dels Diputats
# Pròleg

Un pròleg (pres del llatí prolŏgus i del grec πρóλογοςés) és un escrit, normalment un tipus d'assaig, que precedeix el cos d'una obra escrita. Pot tenir moltes funcions, encara que normalment serveixen d'introducció a l'obra o a l'autor, o fins i tot al context (històric, científic, etc.) en el qual va ser escrita. Normalment no formen part imprescindible de l'obra, tot i que també hi ha exemples d'obres que comencen al pròleg.
Els pròlegs, normalment, són escrits pel mateix autor de l'obra (o fins i tot per un familiar), pel seu editor o per un estudiós de l'autor.
Com a gènere literari que és, els pròlegs també serveixen com a ferramenta per a la creació literària. Exemples coneguts són els pròlegs a llibres inexistents escrits per Borges i per Calvino.

## Enllaços externs

* Borges: las estética y ética del prólogo. Assaig de Begonya Saez Tajafuerce a la pàgina de la Universidad Complutense de Madrid.

## Bibliografia

* Diccionari català-valencià-balear: Pròleg.
# Extrapolació

L'extrapolació és la prolongació d'una llei o funció fora dels límits on ha estat determinada. S'empra amb dades experimentals per a arribar a la previsió d'un resultat que no pot ésser aconseguit en les condicions experimentals de treball.
En matemàtiques, l'extrapolació és el procés de prolongació de nous punts de dades fora d'un conjunt discret de punts coneguts. És similar al procés d'interpolació, que construeix nous punts entre els punts coneguts, però els resultats de l'extrapolació són sovint menys significatius, i subjectes a major incertesa.
El mètode d'extrapolació que s'usi dependrà de si les dades són contínues, periòdiques, diferenciables, etc.

## Extrapolació lineal

Consisteix a crear una línia tangent al final del conjunt de dades conegudes i estendre-la més enllà d'aquest. Només donarà bons resultats quan s'estengui el graf d'una funció aproximadament lineal, o no gaire lluny de les dades conegudes.
Si els dos punts més propers al punt $x_{*}$ que volem extrapolar són $(x_{k-1},y_{k-1})$ i $(x_{k},y_{k})$, l'extrapolació lineal dona la funció (idèntica a la interpolació lineal si $x_{k-1}<x_{*}<x_{k}$),
    $y(x_{*})=y_{k-1}+{\frac {x_{*}-x_{k-1}}{x_{k}-x_{k-1}}}(y_{k}-y_{k-1}).$

## Extrapolació polinòmica

Consisteix a crear una corba polinòmica ja sigui amb totes les dades conegudes o bé prop del límit. La corba resultant es pot estendre més enllà del límit de les dades conegudes. Es fa generalment per mitjà de la interpolació de Lagrange o amb el mètode de les diferències finites. El polinomi resultant es pot emprar per a extrapolar les dades
També hi ha altres mètodes com l'extrapolació per còniques.
# Scomberomorus cavalla

Scomberomorus cavalla és una espècie de peix de la família dels escòmbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 184 cm de longitud total i els 45 kg de pes.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic occidental, al seu punt més septentrional a vegades des del Canadà i el Golf de Maine (Estats Units) fins a São Paulo (Brasil).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
# Scomberomorus commerson

Scomberomorus commerson és una espècie de peix de la família dels escòmbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 240 cm de longitud total i els 70 kg de pes.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Mar Roig i Sud-àfrica fins al sud-est d'Àsia, Xina, Japó, el sud-est d'Austràlia i Fidji. Ha penetrat a la Mediterrània oriental a través del Canal de Suez i també es troba a Santa Helena.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
# Flectonotus

Flectonotus és un gènere d'amfibis de la família Amphignathodontidae que es troba al nord-est de Colòmbia, Veneçuela, Trinitat i Tobago i el Brasil.

## Taxonomia

* Flectonotus fissilis (Miranda-Ribeiro, 1920).
* Flectonotus fitzgeraldi (Parker, 1934).
* Flectonotus goeldii (Boulenger, 1895).
* Flectonotus ohausi (Wandolleck, 1907).
* Flectonotus pygmaeus (Boettger, 1893).

## Referències

* IUCN (anglès)
* Faivovich, J., Haddad, C.F.B., García, P.C.O., Frost, D.R., Campbell, J.A. & Wheeler, W.C. (2005): Systematic review of the frog family Hylidae, with special reference to Hylinae: Phylogenetic analysis and taxonomic revision. Bulletin of the American Museum of Natural History. 294: 1-240.
# Wolfgang Wagner

Wolfgang Wagner (Wahnfried, Bayreuth, 30 d'agost de 1919 – 21 de març de 2010) va ser un director d'òpera alemany. Era un dels fills de Siegfried Wagner, net del compositor Richard Wagner i besnet del també músic Franz Liszt.
Wolfgang Wagner va ser director del Festival de Bayreuth des de la seva reobertura el 1951 conjuntament amb el seu germà Wieland Wagner fins a la mort d'aquest el 1966, i en solitari a partir d'aquell moment fins al 2008. També hi va posar en escena totes les obres del seu avi, especialment L'anell del nibelung (1960-1964 i 1970-1975), Els mestres cantaires de Nuremberg (1968-1987, 1981-1989 i 1996-2002) i Parsifal (1975-1981 i 1991-2001). A més Wolfgang va convidar a participar en el Festival molts noms de prestigi com Patrice Chéreau, Werner Herzog, Jean Pierre Ponnelle o Harry Kupfer.
# Friedrichstadt

Friedrichstadt (frisó septentrional Fräärstää, danès Frederiksstad) és una ciutat del districte de Nordfriesland, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein.
Se situa a l'aiguabarreig dels rius Treene i Eider, 12 km al sud de Husum. Va ser fundada el 1621 per colons neerlandesos. El duc Frederic III de Holstein-Gottorp els convencé d'invertir el capital i el coneixement en aquesta regió com a oportunitat per la llibertat dels mennonites i arminians) i per a recuperar terres marjals i pantans a la rodalia de la ciutat. Neerlandès es va convertir en la llengua oficial. El 1630, però, molts arminians ja havien tornat als Països Baixos. La ciutat no va tenir l'èxit esperat.

## Referències

* ↑ Krücker, Franz-Josef. Schleswig-Holstein: Mit Lübeck, Kiel und Flensburg sowie den Inseln Fehmarn, Sylt, Amrum, Föhr und Helgoland (en alemany). Trescher Verlag, 2024. ISBN 978-3-89794-560-9.
* ↑ Wilson, Peter H. From Reich to Revolution: German History, 1558-1806 (en anglès). Bloomsbury Publishing, 2019-10-10. ISBN 978-1-137-21799-8.

## Enllaços externs

* «Friedrichstadt. Ein Ort der Dich unverhofft glücklicher macht (Un lloc que et fa més feliç inesperadament) Web oficial» (en alemany). [Consulta: 15 març 2025].
# Cefalàlgia vascular

La cefalàlgia (o cefalea) vascular és un terme, ja en desús, per a descriure certs tipus de cefalàlgia que, segons es pensava, estaven relacionats amb la contracció dels vasos sanguinis i la hiperèmia com a causa del dolor.
Ja no es reconeix el terme, i no es menciona a la classificació de cefalees de la Societat Internacional de Cefalees (IHS), tot i que encara és utilitzat per alguns metges i mencionat a alguns sistemes de classificació.
Algunes de les cefalees que es classificaven com a vasculars són:
* Cefalàlgia histamínica de Horton.
* Migranya.
* Cefalàlgia tòxica.

## Vegeu també

* Cefalàlgia
* Neurologia

## Referències

* ↑ [«Classificació de la IHS (anglès)». Arxivat de l'original el 2009-01-30. [Consulta: 4 desembre 2008]. Classificació de la IHS (anglès)]

## Enllaços externs

* Associació Espanyola de Pacients amb Cefalea (AEPAC) (castellà)
* Societat Catalana de Neurologia (SCN) Arxivat 2007-10-10 a Wayback Machine.
* Societat Espanyola Neurologia (SEN) (castellà)
* Grup d'Estudi de Cefalea de la Societat Espanyola Neurologia (SEN) (castellà)
* Vídeo de Cefalea de la Societat Espanyola Neurologia (SEN) Arxivat 2008-06-25 a Wayback Machine. (castellà)