OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Illa Gribbell

L'illa Gribbell és una illa de la costa de la província canadenca de la Colúmbia Britànica. Es troba al canal de Douglas, un dels fiords més importants de la costa de la Colúmbia Britànica. L'illa té una superfície és de 202 km².
Va rebre el nom el 1867 pel capità Daniel Pender en honor a Francis Barrow Gribbell, un capellà de l'Església d'Anglaterra. La Valhalla Wilderness Society ha batejat l'illa Gribbell com a "illa mare de l'ós blanc", en referència a l'Os de Kermode.

## Referències

* 1 2 «BC Geographical Names | Gribbell Island». [Consulta: 30 març 2024].
* ↑ «Atlas of Canada - Sea Islands». Atlas.nrcan.gc.ca, 12-08-2009. Arxivat de l'original el 2013-01-22. [Consulta: 14 maig 2019].
* ↑ Walbran, John T; British Columbia Coast Names, 1592-1906: their origin and history; Ottawa, 1909 (republished for the Vancouver Public Library by J.J. Douglas Ltd, Vancouver, 1971)
* ↑ The Case for the Protection of Gribbell Island, Mother Island of the White Bear, Valhalla Wilderness Society report, September 2012
# Economia del Kirguizstan

L'agricultura i la ramaderia van ser predominants en l'economia del Kirguizstan fins que la industrialització promoguda per successius governs soviètics va modificar l'estructura econòmica en gairebé tots els antics territoris de la Unió Soviètica. Malgrat tot, l'agricultura i la ramaderia constitueixen més de la meitat de l'ocupació de la població activa, i al voltant d'un 40 per cent del PIB. A tot el país, especialment a les zones accidentades, es dona especialment la ramaderia (ovellas, cavalls i bovins).
A les zones més baixes i planes, existeix un fort sector agrícola del cotó, tabac, i fruites, resultats d'una irrigació extensiva. També es conreen seda i flor d'opi.
Actualment, més del 20 per cent del PIB del Kirguizstan prové del sector industrial, especialment relacionat amb el gran potencial miner de les seves terres. L'extracció minera d'or, carbó, antimoni i urani, entre d'altres, ha suposat un important esperó per a la ràpida industrialització, si bé no ha estat exempt de polèmica per motius ambientals o relacionats amb la corrupció, com és el cas de la mina d'or de Kumtor.
El govern va fer un gran esforç per reduir el dèficit fiscal, que gairebé va arribar a zero el 2006, abans d'un fort augment de les despeses entre 2007-2008.

## Referències

* ↑ «Tensions flare over environmental threat of Canadian gold mine in Kyrgyzstan». The Guardian, 05-01-2016.(anglès)
* ↑ CIA. «The World Factbook». Arxivat de l'original el 2015-11-27. [Consulta: 26 novembre 2017].
# Economia de Bangladesh

L'economia de Bangladesh ha experimentat un notable creixement des de la seva independència en 1971. Abans, la majoria d'exportacions es basaven en la indústria del jute. Aquesta indústria va començar a caure quan els productes de polipropilè van començar a guanyar popularitat enfront dels productes del jute. En el PIB per capita, Bangladesh va experimentar un espectacular creixement econòmic del 57% en els anys 70, descendint a un 29% en els 80 i arribant al 24% en els anys 90.
Des de 1996 lo país ha crescut en mitjana 5 a 6% a l'any malgrat la poca eficiència de les empreses estatals, de la triga a explorar les reserves de gas natural de l'escassetat de fonts d'energia i de la triga a implementar reformes econòmiques. Malgrat meitat del producte interior brut ser generat pel sector de serveis, gairebé 2/3 de la població viu de l'agricultura.

## Agricultura

La majoria de la població de Bangladesh viu de l'agricultura. Malgrat l'arròs i del jute siguin els principals cultius, el blat de moro i els llegums tenen assumit gran importància. A causa de la irrigació molts agricultors tenen substituït els seus cultius tradicionals pel blat de moro, utilitzat principalment per alimentar aus de granja.

## Referències

* ↑ CIA. «The World Factbook». Arxivat de l'original el 2021-01-01. [Consulta: 31 octubre 2013].
* 1 2 3 Bureau of South and Central Asian Affairs. «"Background Note: Bangladesh"» (en anglès), 01-03-2008. [Consulta: 11 juny 2008]. Aquest article incorpora informacions d'aquesta font, que és de domini públic.
# Mosquiter reietó

El mosquiter reietó (Phylloscopus proregulus) és una espècie d'ocell de la família dels fil·loscòpids (Phylloscopidae). Habita els boscos de coníferes de l'Àsia oriental, criant al sud-est de Sibèria, Sakhalín, Mongòlia i nord-est de la Xina. Passa l'hivern al sud-est de la Xina i zones limítrofes d'Indoxina. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.
Als Països Catalans s'ha citat en unes poques ocasions, a Catalunya i les Illes.

## Referències

* ↑ «Mosquiter reietó». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 setembre 2023 (català)
* ↑ Fitxa del mosquiter reietó al Servidor d'informació ornitològica de Catalunya Rev. 08/01/2013 (català)
* ↑ «Bushtits, leaf warblers, reed warblers» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 16 octubre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 623. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Pallas's Leaf-warbler. Phylloscopus proregulus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 11 setembre 2023].
* ↑ Notícia: "Detectada per primer cop a Catalunya la presencia"
# Ilona Elek

Ilona Elek, també coneguda com a Ilona Schacherer o Ilona Elek-Schacherer, (en hongarès: Elek Ilona) (Budapest, Imperi Austrohongarès 1907 - íd., Hongria 1988), fou una tiradora d'esgrima hongaresa, guanyadora de tres medalles olímpiques. Es considera una de les tiradores d'esgrima més grans de la història de l'esport.

## Biografia

Va néixer el 17 de maig de 1907 a la ciutat de Budapest, que en aquells moments formava part de l'Imperi Austrohongarès i que avui dia és capital d'Hongria. Va morir el 24 de juliol de 1988 a la seva residència de Budapest. Fou germana de la també tiradora d'esgrima Margit Elek.

## Carrera esportiva

Va participar, als 29 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1936 realitzats a Berlín (Alemanya nazi), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en la prova femenina individual de floret. Sense competició olímpica els anys 1940 i 1944 a conseqüència de la Segona Guerra Mundial, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1948 celebrats a Londres (Regne Unit) aconseguí revalidar el seu títol olímpic, esdevenint la primera tiradora d'esgrima a aconseguir dos títols olímpics. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1952 realitzats a Hèlsinki (Finlàndia), i amb 45 anys, aconseguí guanyar la medalla de plata en aquesta mateixa prova.
Al llarg de la seva carrera guanyà disset medalles en el Campionat del Món d'esgrima, entre elles deu medalles d'or.

## Referències

* ↑ Peter S. Horvitz. The Big Book of Jewish Sports Heroes: An Illustrated Compendium of Sports History and The 150 Greatest Jewish Sports Stars. SP Books, 2007. ISBN 9781561719075 [Consulta: 19 novembre 2010].
* 1 2 3 «Olympedia – Ilona Elek-Schacherer». [Consulta: 7 novembre 2023].
* ↑ Pyramid, A. W. E. «Magyar Olimpiai Bizottság» (en hongarès). [Consulta: 7 novembre 2023].
# Imerio Massignan

Imerio Massignan (Valmarana, 2 de gener de 1937 - Novi Ligure, 3 de maig de 2024) va ser un ciclista italià que fou professional entre 1959 i 1970.

## Biografia

Massignan fou un ciclista que destacà especialment en les etapes de muntanya, ja que era un escalador pur. Era anomenat gamba secca pel seu característic pedalar a causa del fet que tenia una cama més curta que l'altra. Debutà com a professional al Giro d'Itàlia de 1959, de mà de Tullio Campagnolo. En aquesta cursa aconseguí molt bons resultats, finalitzant entre els deu millors en cinc edicions. La segona posició aconseguida el 1962, a 4' del guanyador Franco Balmamion, fou la seva millor classificació.
Al Tour de França aconseguí els millors resultats de la seva carrera, en acabar sempre entre els deu primers, guanyar una etapa el 1961 i guanyar en dues edicions, el 1960 i 1961, el Gran Premi de la Muntanya. El 1963 se li va detectar uns primers símptomes de nefritis, fet que va fer que acabés abans la temporada i que no corregués en tot el 1964. El 1965 tornà a la competició, però sense mantenir el mateix nivell obtingut fins aquell moment.

## Palmares

* 1959
** 1r de la Bolonya-Raticosa
* 1960
** 1r del Gran Premi de la Muntanya del Tour de França
* 1961
** 1r del Gran Premi de la Muntanya del Tour de França i vencedor d'una etapa
* 1962
** 1r del Gran Premi Lavis
* 1965
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Catalunya

### Resultats al Tour de França

* 1960. 10è de la classificació general. 1r del Gran Premi de la Muntanya
* 1961. 4t de la classificació general. Vencedor d'una etapa. 1r del Gran Premi de la Muntanya
* 1962. 7è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1959. 5è de la classificació general
* 1960. 4t de la classificació general
* 1961. 11è de la classificació general
* 1962. 2n de la classificació general
* 1963. 7è de la classificació general
* 1965. 9è de la classificació general
* 1966. 19è de la classificació general
* 1967. 24è de la classificació general
* 1968. 34è de la classificació general
* 1969. 34è de la classificació general

## Referències

* ↑ «MASSIGNAN Imerio». [Consulta: 22 desembre 2022].
* ↑ «Imerio Massignan è morto a 87 anni: addio all’eroe del Gavia» (en italià), 04-05-2024. [Consulta: 6 maig 2024].
* 1 2 3 4 ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Imerio MASSIGNAN» (en italià). [Consulta: 22 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Imerio Massignan a sitiodeciclismo.net
* Imerio Massignan a ProCyclingStats
# Economia de l'Afganistan

L'economia de l'Afganistan es recupera de dècades de conflictes, i hi ha millorat després de la caiguda del Taliban el 2001, especialment per l'ajuda estrangera i la recuperació de l'agricultura. El producte interior brut va sobrepassar els 7% en 2008.
El país és molt pobre, sense sortida per al mar, i altament depenent d'ajuda externa, de l'agricultura, i del comerç amb els països veïns. Gran part de dona població no té habitacions adequades, aigua neta, electricitat, assistència mèdica i treball. Crim, inseguretat i la incapacitat del govern d'estendre el control de la llei a tot el país són desafiaments al futur creixement econòmic.

## Referències

* 1 2 CIA. «The World Factbook». Arxivat de l'original el 2017-09-20. [Consulta: 7 maig 2016].
# Economia d'Eritrea

Des de la seva independència d'Etiòpia el 1993, Eritrea enfronta els problemes econòmics d'un país petit i pobre, accentuats per la implementació de polítiques restrictives. L'economia d'Eritrea està basada en l'agricultura, font de treball per 80% de la població.
La guerra contra Etiòpia entre 1998 i 2000 va danyar severament l'economia: el creixement del producte interior brut va caure a zero el 1999 i -12% el 2000.

## Referències

* 1 2 The World Factbook. Arxivat 2020-05-15 a Wayback Machine. Consultat lo 9 de juny de 2011
# Imre Bujdosó

Imre Bujdosó (Berettyóújfalu, 12 de febrer de 1959) és un tirador d'esgrima hongarès, ja retirat, especialista en sabre, que va competir durant les dècades de 1980 i 1990. És el pare de la tiradora d'esgrima Alexandra Bujdoso, que el 2008 i 2012 va disputar els Jocs Olímpics sota bandera alemanya.
El 1988 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Seül, on disputà dues proves del programa d'esgrima. Guanyà la medalla d'or en la prova del sabre per equips, mentre en la del sabre individual fou dinovè. Quatre anys més tard, als Jocs de Barcelona, guanyà la medalla de plata en la prova del sabre per equips.
En el seu palmarès també destaquen sis medalles al Campionat del Món d'esgrima, tres d'or, una de plata i dues de bronze, entre les edicions de 1982 i 1991; així una medalla d'or a les Universíades de 1987 i al Campionat d'Europa d'esgrima de 1991.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Imre Bujdosó». [Consulta: 26 juliol 2024].
* ↑ Tibor, Fábik. «Olimpiai bajnokunk lánya németként indul Pekingben» (en hongarès), 02-04-2008. [Consulta: 26 juliol 2024].
* ↑ Kozák, Péter. Ki kicsoda a magyar sportéletben: sportolók, edzők, sportvezetők, sportújságírók, sportorvosok, sportszakemberek. Szekszard: Babits, 1994, p. 189. ISBN 978-963-495-007-3.
# Imre Polyák

Imre Polyák (Kecskemét, 16 d'abril de 1932 - Budapest, 15 de novembre de 2010) fou un lluitador hongarès, guanyador de quatre medalles olímpiques en la modalitat de lluita grecoromana.

## Carrera esportiva

Va participar, als 20 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1952 realitzats a Hèlsinki (Finlàndia), on va aconseguir guanyar la medalla de plata en la prova masculina de lluita grecoroamana de pes ploma, un metall que repetí en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1956 realitzats a Melbourne (Austràlia) i els Jocs Olímpics d'Estiu de 1960 realitzats a Roma (Itàlia). En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1964 realitzats a Tòquio (Japó) aconseguí guanyar finalment la medalla d'or en aquesta mateixa categoria.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat cinc medalles en el Campionat del Món de lluita, dotze títols nacionals individuals i dos títols per equips. Fou nomenat esportista hongarès de l'any el 1958 i el 1962. El 2003 va ser inclòs al Wrestling Hall of Fame.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Imre Polyák». [Consulta: 6 novembre 2023].
* ↑ Pyramid, A. W. E. «Magyar Olimpiai Bizottság» (en hongarès). [Consulta: 6 novembre 2023].
* ↑ Polyak, Imre (HUN). iat.uni-leipzig.de
* ↑ «About UWW view | United World Wrestling». [Consulta: 6 novembre 2023].
# Desigualtat triangular

El teorema de desigualtat triangular afirma que en qualsevol triangle la longitud d'un dels costats no pot mai superar a la suma de les longituds dels altres dos.

## Espais vectorials normats

El teorema pot generalitzar-se a espais vectorials normats, obtenint-se la següent versió de la desigualtat triangular:
* En tot espai vectorial normat $V$, $\forall x,y\in V,\ \ \left\|x+y\right\|\leq \left\|x\right\|+\left\|y\right\|$
És a dir, que la norma de la suma de dos vectors és sempre menor o igual a la suma de les normes dels dos vectors.
En el cas particular de considerar la recta real com espai vectorial normat amb el valor absolut com norma obtenim la següent versió del teorema:
* Per a qualssevol dos nombres a i b, $|a+b|\leq |a|+|b|$
que demostrarem a continuació.

### Demostració (cas real)

Fent ús de les propietats del valor absolut, és possible escriure:
    $-|a|\leq a\leq |a|$
    $-|b|\leq b\leq |b|$
Sumant ambdues inequacions:
    $-(|a|+|b|)\leq a+b\leq |a|+|b|$
Al mateix temps, usant la propietat de valor absolut $|a|\leq b$ si i sols si $-b\leq a\leq b$ en la línia de dalt queda:
    $|a+b|\leq |a|+|b|$

### Desigualtat triangular per a un espai n-dimensional

Està dada per l'expressió:
    $\left|\sum _{i=m}^{n}x_{i}\right|\leq \sum _{i=m}^{n}|x_{i}|.$
on m i n són nombres naturals, i $x_{i}$ nombres reals.
Demostració Ara anem a demostrar que l'expressió anterior és certa per qualsevol n natural utilitzant el mètode d'inducció matemàtica. (Suposarem que per n=2 ja està demostrat en l'inici de l'article)
* Per a n=1:
       $|x_{1}|\leq |x_{1}|.$ (si bé son iguals, és cert que un nombre es menor o igual a si mateix)
* Ara assumim que se compleix per n=k, amb k un nombre natural major que 1.
       $\left|\sum _{i=m}^{k}x_{i}\right|\leq \sum _{i=m}^{k}|x_{i}|.$
    i provem que la desigualtat també se compleix per a n=k+1.
    Partim de la següent expressió:
       $\left|\sum _{i=m}^{k+1}x_{i}\right|=\left|\sum _{i=m}^{k}x_{i}+x_{k+1}\right|$
    Com que $\sum _{i=m}^{k}x_{i}$ és un nombre i $x_{k+1}$ és altre, podem aplicar la desigualtat triangular per n=2
       $\left|\sum _{i=m}^{k}x_{i}+x_{k+1}\right|\leq \left|\sum _{i=m}^{k}x_{i}\right|+|x_{k+1}|$
    Després, com que $|x_{k+1}|$ és sempre positiu i hem assumit que se compleix per n=k podem afirmar que:
       $\left|\sum _{i=m}^{k}x_{i}\right|+|x_{k+1}|\leq \sum _{i=m}^{k}|x_{i}|+|x_{k+1}|$
    Ajuntant el terme k+1 amb el sumatori ens queda:
       $\sum _{i=m}^{k+1}|x_{i}|+|x_{k+1}|=\sum _{i=m}^{k+1}|x_{i}|$
    Partint de $\left|\sum _{i=m}^{k}x_{i}\right|$, a través de passos lícits per igualtats i desigualtats del tipus "$\leq$" hem arribat a $\sum _{i=m}^{k+1}|x_{i}|$. Així, podem concloure que:
       $\left|\sum _{i=m}^{k+1}x_{i}\right|\leq \sum _{i=m}^{k+1}|x_{i}|.$

## Vegeu també

* Desigualtat de Cauchy-Schwarz
# Ingrid Sandahl

Ingrid Sandahl (Estocolm, 5 de novembre de 1924 - Örebro, 15 de novembre de 2011), de casada Sundell, fou una gimnasta artística sueca que va competir en els anys posteriors a la Segona Guerra Mundial.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Londres, on fou quarta en la prova del concurs complet per equips del programa de gimnàstica. Quatre anys més tard, als Jocs de Hèlsinki, disputà les set proves del programa de gimnàstica. Guanyà la medalla d'or en la competició del concurs per aparells per equips. En les altres proves destaca la quarta posició en el concurs complet per equips, mentre en les altres proves finalitzà més enllà de la cinquantena posició.
En el seu palmarès també destaca una medalla d'or en el concurs per equips al Campionat del món de gimnàstica artística de 1950. El 1949 es proclamà campiona nacional del concurs complet.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Ingrid Sandahl». [Consulta: 17 gener 2024].
* ↑ «Weltmeisterschaften (Damen-Teil1)». [Consulta: 3 juny 2021].
* ↑ «Ingrid Sandahl» (en suec). Comitè Olímpic Suec.
# Malrubí negre

El malrubí negre (Ballota nigra), és una planta amb flor de la família de les lamiàcies que creix en llocs erms, vores de camins i runams, a prop de zones habitades a bona part d'Europa. Aquesta planta també es coneix amb els noms de cabruna de llei, herba pudent, malrubí, malrubí bord, malrubí pelut, malrubí pudent, marreu, marreu negre, marreus, nepta, ortiga borda, ortigues.

## Característiques

És una planta herbàcia, perenne, amb tija ramificada de 5.-9. dm d'alçada i amb una olor desagradable semblant a la floridura i la humitat. Té fulles de 3-4 cm × 2-3 cm, ovals o arrodonides de color verd fosc, peciolades i cobertes d'una pelussa de color grisenc. Les flors són de color vermell, porpra o rosat (rarament blanques).
Farmacologia
* Té efecte sedant i és recomanat el seu ús en ansietat, insomni i altres afeccions nervioses suaus
* Mitiga la tos espasmòdica
* Estimula la secreció biliar

## Notes i referències

* ↑ «Malrubí negre». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia.
# Coordinadora Estatal de Suport a la Querella Argentina contra Crims del Franquisme

La Coordinadora Estatal de Suport a la Querella Argentina contra Crims del Franquisme (castellà: Coordinadora Estatal de Apoyo a la Querella Argentina contra Crímenes del Franquismo, abreujat CEAQUA) és una coordinadora que aplega més de 200 entitats. Va néixer per tal de donar suport des d'Espanya a l'actuació engegada per la jutgessa argentina María Servini contra una vintena d'alts càrrecs franquistes el 2010.
El desembre de 2021 la Coordinadora va anunciar que estava preparant el recurs contra el sobreseïment de la causa argentina contra Rodolfo Martín Villa que es va produir el 23 de desembre per la Cambra Criminal i Correccional Federal argentina. Posteriorment ha iniciat o donat suport a la presentació de diverses querelles a Espanya. El febrer de 2023 en va anunciar la presentació de quatre, una d'elles a València contra més d'una trentena de policies, entre ells el comissari José Manuel Villarejo. Les altres les va presentar a el Ferrol, Pamplona i a Madrid. Aquesta darrera de fet va ser admesa a tràmit el maig de 2023, presentada per Julio Pacheco Yepes per les tortures que va patir l'agost de 1975. Anteriorment la Coordinadora n'havia presentat unes altres 80 que no van ser admeses a tràmit pels jutjats espanyols, emparant-se en la Llei d'amnistia. L'octubre de 2023 una desena de familiars van presentar a Pamplona la primera querella per treball esclau contra l'estat espanyol.
CEAQUA va rebre el 37è Premi Internacional Alfonso Comín en un acte a l'Ajuntament de Barcelona, amb la presència de la presidenta del seu patronat, Maria Lluïsa Oliveres, vídua d'Alfons Comín, i de l'alcaldessa de Barcelona Ada Colau.

## Referències

* 1 2 «CEAQUA, Premi Alfonso Comín per perseguir crims franquistes». Betevé, 21-11-2022. [Consulta: 26 desembre 2023].
* ↑ NacióDigital. «El Premi Alfonso Comín, contra el «model espanyol d'impunitat»». Nació Digital, 21-11-2022. [Consulta: 26 desembre 2023].
* ↑ «Ceaqua recorrerà el sobreseïment de la causa argentina contra Martín Villa». La Directa, 27-12-2021. [Consulta: 26 desembre 2023].
* 1 2 «Presenten una querella a València per crims de lesa humanitat durant el franquisme». Diari La Veu del País Valencià, 21-02-2023. [Consulta: 26 desembre 2023].
* ↑ «Villarejo, acusat de crims contra la humanitat per torturar un jove durant el franquisme». CCMA, 18-05-2023. [Consulta: 26 desembre 2023].
* ↑ «L'espurna contra la impunitat de l'esclavatge franquista». El Temps, 22-10-2023. [Consulta: 26 desembre 2023].
# Eugénio de Andrade

Eugénio de Andrade (portuguès: José Fontinhas) (Fundão, 19 de gener de 1923 - Porto, 13 de juny de 2005) fou un poeta i prosista portuguès. La seva prosa pot situar-se com una de les més destacades de la literatura europea. Durant tota la seva vida va mantenir una postura ferma contra tota forma de repressió i es va allunyar dels cenacles i la vida literària. Gran coneixedor de la literatura espanyola i clàssica, va escriure nombrosos llibres de poesia, entre els quals destaquen Adolescente (1942) i As mãos e os frutos (1948). De família camperola, mai no va cercar l'exhibicionisme ni la fama, tampoc el luxe; deia que aquest darrer era sempre una forma de degradació. Traduí al portuguès les obres de Federico García Lorca, Antonio Machado i Juan Ramón Jiménez.

## Traduccions al català

* Matèria solar (Traducció de Vicent Berenguer), València: Gregal, 1987.
* Obstinato rigore (Traducció de Manuel Guerrero), Barcelona: Edicions 62, 1991.
* Ran del dir (Traducció de Xulio Ricardo Trigo i Júlia Cortés), Lleida: Pagès, 1994.
* Ofici de paciència (Traducció d'Antoni Xumet), Col. «Trucs i Baldufes», Pollença: El Gall Editor, 2008.
* Memòria d'un altre riu (Traducció de Jordi Sebastià), Alzira: Bromera, 2016.

## Referències

* ↑ «Eugénio de Andrade». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 , La Vanguardia, 31 de mayo de 2005.

## Enllaços externs

* Eugénio de Andrade: Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. Poemes traduïts al català.