OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jamil Mezher

Jamil Saleh Abdullah Mezher (àrab: جميل صالح عبد الله مزهر, Jamīl Ṣāliḥ ʿAbd Allāh Mazhar), més conegut com a Jamil Mezher o Jamil Mazhar, (Gaza, 16 de juliol de 1964) és un polític comunista palestí, que exerceix des de 2022 com a vicesecretari general del Front Popular per a l'Alliberament de Palestina (FPAP), una organització marxista-leninista nacionalista palestina.

## Trajectòria

Nascut a Gaza l'any 1964, en el bressol d'una família de refugiats que es va instal·lar al camp de Nuseirat, es va afiliar al Front Popular per a l'Alliberament de Palestina (FPAP) l'any 1980, quan tenia 16 anys. Es va llicenciar en Administració. Per les seves activitats, les forces israelianes el van detenir dues vegades, una el 1989 i una altra el 1992. Va començar a ascendir a les files del partit i, sobretot després de la guerra civil de Gaza entre Fatah i Hamàs, es va convertir en un element clau de la reestructuració del sistema administratiu, polític i organitzatiu del FPAP a la Franja de Gaza. El FPAP en aquell moment, especialment a la Franja de Gaza, va caure en un desordre total i va perdre rellevància. Tanmateix, Mezher i altres van aconseguir provocar un «renaixement» del FPAP al territori posant les bases de l'organització i solidificant la seva estructura. Finalment, es va convertir en el cap del FPAP a la Franja de Gaza. Durant la guerra de Gaza de 2008-2009 va ser objecte d'un intent d'assassinat israelià al camp de Nuseirat, on va ser el blanc de la seva casa, al qual va sobreviure. Va tenir un rol important en l'organització i l'establiment de diverses societats civils i organitzacions benèfiques de caràcter esquerranista i progressista. El maig de 2022, durant el 8è Congrés Nacional del Front Popular, va ser escollit com a vicesecretari general del FPAP. També va tenir un paper clau en l'organització del FPAP en la preparació i l'inici de la Guerra entre Israel i Gaza de 2023, i, un mes abans que esclatés, es va traslladar de la Franja per a anar a Síria.

## Referències

* ↑ «Deputy Secretary General of the Popular Front for the Liberation of Palestine Jamil Mezher» (en anglès). SANA.sy, 04-12-2023. [Consulta: 13 abril 2024].
* ↑ «Jamil Mazhar» (en anglès). ECFR.eu, 25-07-2022. [Consulta: 13 abril 2024].
* ↑ الهدف, بوابة. «خلال مقابلة خاصة.. مزهر: مطلوب رؤية وطنية سياسية بديلة عن "أوسلو" وندعو لتعزيز صمود شعبنا» (en àrab). Hadfnews.ps, 07-12-2021. [Consulta: 13 abril 2024].
* 1 2 «من هو جميل مزهر نائب الأمين العام للجبهة الشعبية» (en àrab). Qudsnet.com, 20-05-2022. [Consulta: 13 abril 2024].
* ↑ «A Conversation with Jamil Mezher, Deputy Secretary General of the Popular Front for the Liberation of Palestine» (en anglès). Palestine-Studies.org, tardor 2022. [Consulta: 13 abril 2024].
* ↑ Bachner, Michael. «Israel arrests 8 Palestinian students suspected of planning terror attack» (en anglès). TimesofIsrael.com, 24-09-2023. [Consulta: 16 maig 2024].
* ↑ «القيادي في الجبهة الشعبية جميل مزهر غادر غزة قبل الحرب بنحو شهر وليس الأربعاء الماضي» (en àrab). Tahaqaq.ps, 10-11-2023. [Consulta: 13 abril 2024].
# Jamila Abdallah Taha al-Shanti

Jamila Abdallah Taha al-Shanti (àrab: جميلة عبد الله طه الشنطي, Jamīla ʿAbd Allāh Ṭaha ax-Xanṭī; Camp de Jabalia, 15 de març de 1955 - Gaza, 19 d'octubre de 2023) va ser una política palestina, membre de Hamàs i antic membre del Consell Legislatiu Palestí. Va ser assassinada en un atac israelià a Gaza el 19 d'octubre de 2023, durant la guerra entre Israel i Hamàs de 2023.

## Biografia

Tenia un doctorat en filologia anglesa.
Al-Shanti era membre de Hamàs i va ser la fundadora de l'organització de dones del grup. Va ser la dona de més edat entre els diputats de Hamàs elegits el 2006, i es va convertir en ministra el 2011. Va treballar com a professora a la Universitat Islàmica de Gaza, i va ser l'esposa (més tard vídua) del líder de Hamàs Abdel Aziz al-Rantissi.
El 2021, al-Shanti, que aleshores tenia 64 anys, va ser escollida membre de l'executiva política de Hamàs. Va ser la primera dona que va ocupar un càrrec d'aquesta importància dins de l'organització.

### Mort

El 19 d'octubre de 2023, al-Shanti va ser assassinada en un atac israelià a Gaza durant la guerra entre Israel i Gaza.

## Referències

* 1 2 «Jamila al-Shanti, 1st woman in Hamas political bureau, said killed in Israeli strike» (en anglès). The Times of Israel, 19-10-2023. [Consulta: 23 juliol 2024].
* 1 2 «Hamas national security leader killed in Gaza - Palestinian report» (en anglès). The Jerusalem Post, 19-10-2023. [Consulta: 23 juliol 2024].
* 1 2 «Hamas political leader killed by Israel in devastating strike against top terrorists» (en anglès). Express, 19-10-2023. [Consulta: 23 juliol 2024].
* 1 2 3 «Brief profiles of Hamas leading candidates» (en anglès). Albawaba, 27-01-2006. [Consulta: 23 juliol 2024].
* 1 2 Caridi, 2012, p. 88.
* ↑ «Abdel-Aziz al-Rantissi» (en anglès). The Guardian, 19-04-2004. [Consulta: 23 juliol 2024].
* ↑ «Hamas elects first female to political bureau» (en anglès). Middle East Monitor, 26-03-2021. [Consulta: 23 juliol 2024].

## Bibliografia

* Caridi, Paola. Hamas: From Resistance to Government (en anglès). Seven Stories Press, 2012, p. 416. ISBN 978-1-60980-083-3.
# Rigidesa cadavèrica

La rigidesa cadavèrica o rigor mortis és un signe recognoscible de mort (del llatí mortis) que és causat per un canvi químic en els músculs que causa un estat de rigidesa (del llatí rigor) i inflexibilitat en les extremitats i una dificultat per a moure o manipular el cadàver. A una temperatura normal el rigor mortis sol aparèixer a les 3-4 hores després de la mort clínica i el rigor sol tenir un efecte complet al voltant de les 12 hores.
Finalment el rigor mortis es relaxa i cedeix quan els músculs es descomponen, procés que és accelerat per l'àcid làctic residual de l'obtenció d'ATP, el terme “ert” que se'ls dona als morts prové d'aquest fenomen.
Quan l'organisme mor, la membrana del reticle sarcoplàsmic (RS) passa d'ésser de permeabilitat selectiva a semipermeable, açò ocasiona que els ions de calci isquen del RS per a arribar a un equilibri, aquests ions ocasionen que la troponina canvie de lloc i moga a la tropomiosina, la qual deixa al descobert els llocs d'unió per a en la molècula d'actina, la miosina s'uneix i efectua el colp de poder, no obstant això al cap de poc s'acaba l'ATP i sense més glicogen per a reposar-lo les molècules de miosina queden sense poder soltar-se.
El rigor és generalment mesurat en “lleu”, “d'hora”, “moderat” i “complet”, açò és totalment subjectiu però la percepció de rigidesa en una articulació és “lleu”, dificultat per a moure una articulació és “moderat” i quan s'ha d'usar gran força és rigor “complet”.
Sol analitzar-se el rigor mortis amb la següent taula :
| Mecanisme | Comença | Manifest | Màxim | Desapareix |
| Canvi físic | Immediat | 1-6 hores | 6-24 hores | 12-36 hores |
La rigidesa cadavèrica és molt important per a la tecnologia càrnia, ja que és un dels factors que determinen la qualitat de la carn, si la carn és congelada immediatament després de sacrificar l'animal s'augmenta la concentració de calci fora del RE i ocorre un fenomen dit curtament pel fred, pel qual la carn es redueix a un terç de la seua grandària i, per tant, hi ha una pèrdua d'aigua, vitamines, minerals i proteïnes solubles en aigua a més del fet que la carn es posa dura. Per a prevenir açò la carn és estimulada elèctricament per a produir contraccions.
Les següents condicions afecten el rigor mortis:
* Temperatura
* Malaltia
* Activitat abans de la mort
* Condicions físiques en les que es troba el cos
# Tagged Image File Format

Tagged Image File Format (TIFF) és un format de fitxer per a imatges desenvolupat i publicat el 1986 per Aldus Corporation (posteriorment adquirida per Adobe), amb el suport d'altres companyies com Hewlett-Packard i Microsoft. És un estàndard no propietari.
La denominació en anglès "Tagged Image File Format" fa referència a un format d'arxiu d'imatges amb etiquetes. Es deu al fet que els fitxers TIFF contenen, a més de les dades de la imatge pròpiament dita, "etiquetes" en les quals s'arxiva informació sobre les característiques de la imatge, que serveix per al seu tractament posterior.
Després de la primera versió publicada la tardor de 1986 per Aldus, se'n va publicar una revisió el juny de 1992, que va rebre el nom de TIFF Revision 6.0.

## Referències

* 1 2 Sanchez, Julio. The PC Graphics Handbook. CRC Press, 2003, p. 422. ISBN 9780203010532.

## Vegeu també

* Codi obert
* GIF
* JPEG
* PNG
* Programari lliure
# Wobbenbüll

Wobbenbüll (frisó septentrional Wååbel , danès Vobbenbøl) és una ciutat del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Nordsee-Treene, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein. Es troba a uns 5 km al nord-oest de Husum directament a la costa del Mar del Nord. El 31 de desembre del 2023 tenia 446 habitants.

## Referències

* ↑ «Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2023» (en alemany), 28-10-2024. [Consulta: 16 març 2025].
# Creu de terme dels Erals

La Creu de terme dels Erals, anomenada també Creu del Portal del Gel o Creu de la Pleta, és una creu de terme de Balaguer (Noguera), situada a la cruïlla del carrer dels Erals amb el carrer de la Creu, prop del cementiri, pel camí que surt a la carretera de Balaguer a Alfarràs. Delimitava el lloc on s'acabava la ciutat. Està inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Creu de terme monumental feta amb pedra. La base de la creu és poligonal. És una creu molt senzilla. La part superior té forma de rombe, el centre en forma circular, lloc on s'entén que hi ha la imatge de Jesús.

## Història

La data d'edificació d'aquesta creu no es coneix amb certesa, se suposa que és posterior a la de Sant Domènec, potser del segle xvi o XVII. Durant la Guerra Civil va ser desmuntada, com les altres 4 creus de terme de la ciutat. Aquesta creu es va fer de nou després de la guerra, per l'escultor Antoni Betsebé, i l'original es va col·locar amb la magolla de la Creu de Sant Domènec.
El 2018 es va desmuntar per a restaurar-la, ja que presentava perillositat de caiguda, a causa d'un episodi de pluges.

## Referències

* 1 2 3 «Creu de terme dels Erals». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 agost 2014].
* 1 2 «Tècnics desmunten la Creu del Terme del Camí dels Erals per risc de caiguda». Territoris. La Noguera, 11-05-2018.
# Hamílcar Magó

Hamílcar (en llatí Hamilcar, en grec antic Ἀμίλχαρ) va ser un general cartaginès, mort durant la batalla d'Hímera l'any 480 aC, un dels episodis de la gran expedició grega a Sicília.
Heròdot l'anomena fill d'Hannó Sabellus, també general cartaginès i d'una dona de Siracusa i li dona el títol de "rei" (Βασιλεύς), títol que els grecs donaven als dos magistrats en cap de Cartago si bé el nom més correcte és sufets o jutges.
Justí diu que va servir amb distinció a Sardenya i Àfrica però el fa fill de Magó. Degut a aquests mèrits va arribar a la més alta dignitat de la República i li va ser encomanada la direcció de l'expedició a Sicília durant la guerra pel control de l'illa, la més gran mai intentada pels cartaginesos. Heròdot i Diodor de Sicília parlen d'un exèrcit de tres-cents mil homes, xifra que actualment es considera exagerada.
Durant el viatge a l'illa va perdre alguns vaixells pel mal temps, però va arribar a Panorm i d'aquesta ciutat va passar a Hímera que va assetjar. Hímera estava defensada per Teró d'Agrigent que es va protegir darrere les muralles sense presentar combat. Geló I de Gela i Siracusa, que era el sogre de Teró, no va trigar a acudir en ajut del seu gendre i es va enfrontar amb els cartaginesos, que tot i la seva superioritat numèrica van ser derrotats totalment; els que no van morir en la batalla i van poder escapar, els homes de Geló els van fer presoners.
De la sort final d'Hamílcar hi ha diversos relats: segons Diodor i Poliè Hamílcar va morir al començament de la batalla, mort per un cos de cavallers que Geló havia introduït a les línies enemigues amb un estratagema. Heròdot diu que el seu cos no va ser trobat i va córrer el rumor que s'havia suïcidat en veure la batalla perduda, llançant-se al foc en el qual s'havien fet els sacrificis propiciatoris. Heròdot també diu que se li van rendir honors a Cartago i altres ciutats, cosa poc compaginable amb el que diu Diodor, que explica que el seu fill Gisgó va ser desterrat de Cartago per la derrota del seu pare. Justí diu que va deixar tres fills: Himilcó, Hannó, i Gisgó.
El seu net, Hanníbal Giscó, lideraria una segona expedició contra Sicília i capturaria Hímera, on va torturar i assassinar tres mil grecs en venjança per la derrota del seu avi.

## Referències

* ↑ Heròdot, Històries, VII, 165-166
* ↑ Justí. Historiarum Philippicarum, XIX, 1.1
* ↑ Diodor de Sicília, Biblioteca històrica XI, 20
* ↑ Heròdot. Històries, VII, 165
* ↑ Smith, William (ed.). «Hamilcar». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 28 juliol 2022].
# Hainaut

Hainaut (neerlandès Henegouwen, alemany Hennegau, picard Hénau, való Hinnot) és una província de Bèlgica dins de la regió de Valònia. Limita al nord amb les províncies flamenques de Flandes Occidental, Flandes Oriental i Brabant Flamenc; a l'oest i al sud amb els departaments francesos de Nord i Ardennes; i a l'est amb les províncies valones de Brabant Való i Namur. La capital és Mons (neerlandès, Bergen). La regió té una superfície de 3.813 km² i hi viuen 1.287.000 habitants. Altres ciutats importants són Charleroi, Tournai i La Louvière.
Guillem I dels Països Baixos va donar el nom d'Hainaut al Departament de Jemappes, tot i que el territori de la província actual només coincideix molt parcialment amb l'històric comtat d'Hainaut. La ciutat més important d'Hainaut en l'actualitat, Charleroi, formava part del comtat de Namur.

## Municipis d'Hainaut

1. Aiseau-Presles 2. Anderlues 3. Antoing 4. Ath - Aat 5. Beaumont (Hainaut) 6. Beloeil 7. Bernissart 8. Binche 9. Boussu 10. Braine-le-Comte - 's-Gravenbrakel 11. Brugelette 12. Brunehaut 13. Celles 14. Chapelle-lez-Herlaimont 15. Charleroi 16. Châtelet 17. Chièvres 18. Chimay 19. Colfontaine 20. Comines-Warneton - Komen-Waasten 21. Courcelles 22. Dour 23. Écaussinnes 24. Ellezelles 25. Enghien - Edingen 26. Erquelinnes 27. Estaimpuis - Steenput 28. Estinnes 29. Farciennes 30. Fleurus 31. Flobecq - Vloesberg 32. Fontaine-l'Évêque 33. Frameries 34. Frasnes-lez-Anvaing 35. Froidchapelle 36. Gerpinnes 37. Ham-sur-Heure-Nalinnes 38. Hensies 39. Honnelles 40. Jurbise - Jurbeke 41. La Louvière 42. Le Rœulx 43. Lens 44. Les Bons Villers 45. Lessines - Lessen 46. Leuze-en-Hainaut 47. Lobbes 48. Manage 49. Merbes-le-Château 50. Momignies 51. Mons - Bergen 52. Mont-de-l'Enclus 53. Montigny-le-Tilleul 54. Morlanwelz 55. Mouscron - Moeskroen 56. Pecq 57. Péruwelz 58. Pont-à-Celles 59. Quaregnon 60. Quévy 61. Quiévrain 62. Rumes 63. Saint-Ghislain 64. Seneffe 65. Silly - Opzullik 66. Sivry-Rance 67. Soignies - Zinnik 68. Thuin

## Referències

* 1 2 «Hainaut | enciclopedia.cat». [Consulta: 21 setembre 2024].
* ↑ «Les chiffres-clés de la Wallonie», 2020.
* ↑ «be.STAT». [Consulta: 21 setembre 2024].

## Enllaços externs

* Pàgina Oficial de la Província (francès)
* Cambra de Comerç i Indústria de Hainaut Arxivat 2005-02-11 a Wayback Machine. (francès) (anglès)
* Euro Info Centre Hainaut Arxivat 2005-02-10 a Wayback Machine. (anglès)
# Hal Greer

Harold Everett Greer, conegut simplement com a Hal Greer (Huntington, 26 de juny de 1936 - Arizona, 14 d'abril de 2018), va ser un basquetbolista estatunidenc que jugava en la posició de base.
Va disputar la competició de l'NCAA amb la Universitat de Marshall, amb la qual cosa es va convertir en el primer afroamericà a competir en un equip de bàsquet universitari de primera línia en tot Virgínia de l'Oest. Va acumular gairebé 1.400 punts en els 71 partits que va jugar amb l'equip de Marshall.
El 1958, va ser elegit en la segona ronda del draft de l'NBA pels Syracuse Nationals, amb els quals va passar 15 temporades com a professional. Greer va continuar fent carrera amb els Nationals quan el 1963 l'equip es va traslladar a Filadèlfia i es va canviar el nom original pel de Philadelphia 76ers. En aquesta època va coincidir amb Wilt Chamberlain, que liderava l'equip, amb el qual va guanyar el campionat de l'NBA de la temporada 1966-67. Va ser seleccionat per a jugar a l'All-Star Game en 10 ocasions; la més destacada és la del 1968, en què va aconseguir ser el MVP del partit i va batre un rècord.
Va abandonar la competició professional el 1973, amb el rècord de més partits disputats (1.122). El seu nombre esportiu, el 15, va ser retirat pels 76ers com a homenatge a la seva carrera. El 1978, el carrer 16 de la seva vila natal, Huntington, va ser reanomenat Hal Greer Boulevard. El 1982, va ser inclòs en el Naismith Memorial Basketball Hall of Fame. A més, el 1996 va ser distingit com un dels 50 millors jugadors de la història de l'NBA. El 2018, va morir a Arizona a l'edat de 81 anys per causa d'una malaltia breu.

## Referències

* 1 2 «La NBA llora la muerte de Hal Greer, leyenda de la Liga y de los Sixers» (en castellà). Marca, 16-04-2018. [Consulta: 1r setembre 2024].
* ↑ «Harold E. "Hal" Greer» (en anglès). Basketball Hall of Fame [Consulta: 1r setembre 2024].
* 1 2 León, Jacobo. «Hal Greer y el premio a la perseverancia» (en castellà). Skyhook Magazine, 10-06-2017. [Consulta: 1r setembre 2024].
* 1 2 3 Axson, Scooby. «76ers Legend Hal Greer Dies» (en anglès). Sports Illustrated, 16-04-2018. [Consulta: 1r setembre 2024].
* ↑ «The Story of the Philadelphia Warriors, Syracuse Nationals and 76ers» (en anglès). Shibe Vintage Sports, 02-07-2019. [Consulta: 1r setembre 2024].
* ↑ «Fallece Hal Greer, leyenda de los 76ers, a los 81 años» (en castellà). ESPN México, 16-04-2018. [Consulta: 1r setembre 2024].
* ↑ «Hal Greer». Biographies of Prominent African Americans in West Virginia. West Virginia Archives and History, 2021.
# Presó perpètua

La reclusió perpètua, presó permanent, presó perpètua o cadena perpètua (calc de l'espanyol) és un terme aplicat a certa classe de penes d'empresonament. Representa l'encarceració a vida del condemnat. En qualsevol cas, l'efecte de la citada sentència varia segons la jurisdicció.
En alguns països, el càrcer perpetu es considera una alternativa a la pena capital per crims majors.

## A Espanya

A l'Estat espanyol la presó perpètua va ser abolida per la Constitució Espanyola del 1978. Actualment s'estableix el límit de 30 anys com el màxim que una persona pot estar empresonada de manera contínua, deixant per tant la possibilitat de reinserció del condemnat. La Llei Orgànica de Protecció de la Seguretat Ciutadana, vigent a partir de 2015, recupera la presó permanent.

## Referències

* ↑ cf cat ant. càrcer perpètuo
* ↑ «El PP aprova al congrés espanyol la cadena perpètua». Vilaweb, 21-01-2015. [Consulta: 21 març 2016].
# Halterofília als Jocs Olímpics d'estiu de 1960

Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1960 celebrats a la ciutat de Roma (Itàlia) es disputaren set proves d'halterofília, totes elles en categoria masculina. Les proves es realitzaren el dia 7 de setembre de 1960 al Palazzetto dello sport de la ciutat de Roma.
Participeren un total de 172 halters de 53 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| – 56 kg | Charles Vinci | Yoshinobu Miyake | Esmaeil Elmkhah |
| – 60 kg | Yevgeni Minaev | Isaac Berger | Sebastiano Mannironi |
| – 67.5 kg | Viktor Bushuev | Tan Howe Liang | Abdul Wahid Aziz |
| – 75 kg | Aleksandr Kurynov | Tommy Kono | Gyözö Veres |
| – 82.5 kg | Ireneusz Paliński | James George | Jan Bochenek |
| – 90 kg | Arkadi Vorobyev | Trofim Lomakin | Louis Martin |
| + 90 kg | Iuri Vlàssov | James Bradford | Norbert Schemansky |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Unió Soviètica | 5 | 1 | 0 | 6 |
| 2 | Estats Units | 1 | 4 | 1 | 6 |
| 3 | Polònia | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 4 | Japó | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 4 | Singapur | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 6 | Hongria | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 6 | Iran | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 6 | Iraq | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 6 | Itàlia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 6 | Regne Unit | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Weightlifting at the 1960 Summer Olympics». [Consulta: 16 desembre 2024].
# Investidura

La investidura era l'acte pel qual s'efectuaven els pactes feudo-vassallàtics, pel qual el senyor lliurava el feu al vassall.
La investidura consistia en el lliurament d'un objecte simbòlic que es lliurava al vassall: una branca, un grapat de terra o alguna altra cosa que reflectís el feu investit. Aquest lliurament es feia després del jurament de fidelitat i l'homenatge.
Als comtats catalans, la investidura era duta a terme abans de qualsevol altre acte, com que la importància del feu dictava la durada i la importància dels compromisos del vassall.

## Referències

* ↑ «Investidura». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Sadurní i Puigbò, Núria: Diccionari de l'any 1000 a Catalunya. Edicions 62, Col·lecció El Cangur / Diccionaris, núm. 280. Barcelona, octubre del 1999. ISBN 84-297-4607-2, plana 79.
Viccionari
# Pelutxo de corall

El pelutxo de corall (Hericium coralloides), també anomenat bolet carner de corall, és un pelutxo comestible, distintiu i atractiu, que creix sobre troncs de faig i bedoll.

## Morfologia

Bolets grans, anuals, carnosos, fràgils, de fins a 25 cm de diàmetre; de blancs a cremosos; ramificats de manera semblant a un corall on cada branca, és coberta per agulles pàl·lides de fins a 1 cm de longitud; disposades com les dents d'una pinta, pèndules.
Cama reduïda a un peu que es ramifica de forma repetida i irregular en un grup de branques principals de fins a 10cm de diàmetre.
Carn amiloide; de blanca a rosada, amb l'edat de beix a bruna; d'olor i tast agradable.

## Hàbitat

Molt rar; creixent sobre troncs caiguts de faig (Fagus sylvatica), menys freqüent sobre freixe de fulla gran (Fraxinus excelsior) i om (Ulmus minor)

## Observacions

Carn + I: Amiloide (gris, negra)
Espècie a protegir

## Comestibilitat

Comestible, a protegir per la seva raresa.

## Referències

* ↑ Gràcia, Enric. La Clau dels Bolets: Identifica'ls de la mà d'Enric Gràcia, Vol. I, p:137. El Papiol: efadós, 2021. ISBN 978-84-18243-12-7.
* 1 2 3 Vidal, Josep Maria; Ballesteros, Enric. Bolets dels Països Catalans i els seus noms populars. Figueres: Brau Edicions, 2013. ISBN 9788496905986.
* ↑ Boddy, Lynne; Crockatt, Martha E.; Ainsworth, A. Martyn «Ecology of Hericium cirrhatum, H. coralloides and H. erinaceus in the UK» (en anglès). Fungal Ecology, 4, 2, 4-2011, pàg. 163–173. DOI: 10.1016/j.funeco.2010.10.001.
* ↑ Pegler, David Norman; Roberts, P. J.; Spooner, Brain M. British Chanterelles and Tooth-Fungi: an account of the British Cantharelloid and stipitate Hydnoid Fungi. First published. Kew: Royal Botanic Gardens, 1997. ISBN 978-1-900347-15-0.
* ↑ Hallenberg, Nils; Nilsson, R. Henrik; Robledo, Gerardo «Species complexes in Hericium (Russulales, Agaricomycota) and a new species - Hericium rajchenbergii - from southern South America» (en anglès). Mycological Progress, 12, 2, 5-2013, pàg. 413–420. DOI: 10.1007/s11557-012-0848-4. ISSN: 1617-416X.
* ↑ «Banc de Dades de la Biodiversitat de Catalunya». [Consulta: 29 novembre 2023].
* ↑ Laessøe, Thomas; Petersen, Jens H. Fungi of temperate Europe. Princeton Oxford: Princeton University Press, 2019. ISBN 978-0-691-18037-3.
# Alida (nom)

Alida, Elida, Alidia o Alide és un nom femení d'origen grec. Aquest nom prové de l'Èlide, regió del Peloponès. El 26 d'abril se celebra Santa Alida, santa que donà nom a una urca espanyola del segle xvii.

## Referències

* ↑ (anglès) Sylvie Nicole, Baby Name Encycolpedia: The Perfect Baby Name Adviser, p.127
* ↑ (castellà) Francis Rey i Carlota Rey, ¿cómo le llamaremos?, p.173
* ↑ (castellà) Pedro Nolasco Pérez, [Religiosos de la Merced que pasaron a la América Española (1514-1777)], p.335