# Casa-fàbrica Canals

La casa-fàbrica Canals era un conjunt d'edificis situat als carrers del Portal Nou, 41 i d'en Cortines, 12 al 16, actualment desaparegut.

## Història

El 1737, el negociant Antoni Serra va demanar a l'intendent Antoine Sartine «[...] permiso de legítimo superior para formar la nueva fábrica de indianas, tapisserias, pañuelos y demás [...] en un lugar en donde con toda capacidad pueda enblanquear las telas de Algodon.» L'any següent, va demanar novament permís per a construir un edifici al seu prat de blanqueig de Sant Martí de Provençals per a un batan. Aquell mateix any, ell i el botiguer de teles Esteve Canals i Guerau havien contractat els serveis d'un pintador d'indianes francès, Joan Ibér, que es va comprometre a realitzar 500 peces en un any, a raó de 3 lliures i 5 sou cadascuna. Ells li proporcionarien les peces en cru de la casa dels teixidors i ell lliuraria les peces acabades a la casa de Canals. El 1739, Serra va adquirir una finca (composta per una casa, botiga i hort) al carrer del Portal Nou al marmessor del barreter d'agulla i taverner Joan Estevanell (†1698), i en va fer agnició de bona fe a Esteve Canals i al corredor de canvis Bonaventura Canet. Tot seguit, van encarregar al fuster Jacint Enrich «una oficina per plantar teles per fer indianes, altra oficina per estamparlos, una cuyna per fer colors tots dins lo pati de ditas casas».
Per altra banda, Antoni Serra i Cia havia obtingut un privilegi per a importar cotó de Malta i a emprar el títol de «fàbrica reial». Pel seu càrrec de director, Antoni Serra vivia a la casa-fàbrica i va morir el 1740. El 1741, la fàbrica tenia una dotzena de telers, i aquell mateix any, Canals i Canet adquiriren una altra casa al carrer d'en Cortines. El 1744 van adquirir tres més i el 1745 una altra al mateix carrer, i encara una altra el 1746 al carrer del Portal Nou. Aquell mateix any, Canals i Canet sol·licitaren la pròrroga del privilegi reial, exposant que hi tenien 100 telers «corrents» (és a dir, en funcionament). Canet morí el 1747, i aquell mateix any, Canals i Maria Magdalena Ferrussola, vídua de Canet i filla del corredor de canvis Jaume Ferrussola i Reynat, adquiriren una part de la finca de Joan Gali als carrers del Portal Nou i d'en Cortines, i el 1753 la resta. Canals va morir el 19 d'octubre del 1756, i el seu inventari post mortem reflexa la situació de la fàbrica en aquell moment.
La fàbrica passà a mans de les vídues Mariàngela Martí i Magdalena Ferrussola, però ben aviat sorgí un conflicte entre ambdues que motivà la dissolució de la societat. El 1759 es produí la partició dels bens, quedant els edificis en mans dels Canals, i els Canet (Maria Magdalena Ferrussola i el seu fill Jaume Canet i Ferrussola, de 19 anys), reberen llur part en efectes i utensilis i part en metàl·lic, però sorprenentment, cap dels 101 telers que hi havia, malgrat que volien continuar la fabricació d'indianes pel seu compte. Pocs anys després, el 1763, morí Mariàngela Martí, i el seu únic fill Joan Pau Canals i Martí heretà el negoci familiar, consistent en la fàbrica del carrer del Portal Nou, el prat de Sant Martí de Provençals, la casa del carrer dels Canvis i dels Agullers i les respectives botigues. El nou propietari, ocupat en altres afers a Castella, com ara el cultiu de la roja va delegar la direcció de la fàbrica a diversos administradors, com Melcior Guàrdia i Matas i Pere Vermell, fet que va influir en la seva decadència, especialment en una època on la competència amb altres fabricants esdevingué més aferrissada. Entre 1763 i 1767, el mestre d'obres Anton Pardines i el fuster Magí Enrich van realitzar diverses reparacions a la casa-fàbrica i al prat de Sant Martí de Provençals.
El 1780, Joan Pau Canals obtingué de mans de Carles III el títol de baró de la Vall-roja i marxà a ciure a Barcelona, en una casa del carrer de Montcada, cantonada amb el dels Sombrerers. El 1783 llogà la casa-fàbrica i el prat a Antoni Nadal i de Casanovas, pare d'Antoni Nadal i Darrer, sota el nom social de Canals i Nadal, on el fuster Joan Sala va fer diverses reparacions.
El 1800, Gaietà Canals va establir en emfiteusi la part més oriental de la propietat al veler i fabricant de teixits Josep Santsalvador i Puigsech, fill d'un pagès i paraire de Moià, a cens de 300 lliures i entrada de 16.000. El 1804, va establir la finca del carrer d'en Cortines, 14 al jove sabater Francesc Barnadas, la del núm. 12 al al llogater de mules Ramon Vallhonesta, que tot seguit va demanar permís per a fer-hi dos balcons i remuntar-la fins al quart pis, segons el projecte del mestre de cases Pere Barrera; i la del núm. 10 a Bonaventura Estapé, també llogater de mules.
El 1806, Josep Sansalvador va demanar permís per a reconstruir la casa del carrer del Portal Nou amb planta baixa i tres pisos, segons el projecte del mestre de cases Francesc Bosch. A la seva mort el 1832, fou succeït per la seva filla Josepa, vídua, que es va casar en segones noces amb el metge Gaietà Raüll i Julià. El 1859, després d'enviudar, aquest va comprar la meitat indivisa de la propietat als altres hereus, i va llogar la casa-fàbrica al fabricant d'espelmes esteàriques Pau Sanmartí, que es va presentar a l'Exposició de Barcelona del 1860: «Sanmartí y C.ª, Pablo; cereria y fábrica de bujías esteáricas. En este establecimiento se encuentran toda clase de ceras labradas y bujías esteáricas, á precios equitativos. c. Puerta Nueva, 41.»
El 1862, va vendre la propietat a l'adroguer Rafael Vilaclara i Euras per 33.000 lliures, (1808-1890), que juntament amb el seu fill Rafael Vilaclara i Gibert (1852-1911), notari, van reunir un considerable patrimoni immobiliari a la ciutat, incloent les finques del carrer d'en Cortines, 12 i 14. El 1930, el seu net Josep Maria Vilaclara i Bladó (1880-1937) va sol·licitar el subministrament de les dues plomes d'aigua de la mina de Montcada a la màxima pressió i el traspàs al seu nom. El 1972, en virtud d'un procediment judicial per impagament d'un préstec hipotecari contra Josep Maria Vilaclara i Mir (1916-1999), fill de l'anterior, es van posar les finques en subhasta.
A la dècada del 1990 van ser adquirides per la immobiliària Habitat amb l'objectiu de construir-hi una promoció d'habitatges. Tanmateix, l'operació no va reeixir, i la propietat passà a mans de l'empresa mixta Promoció Ciutat Vella SA (PROCIVESA), que el 1999 n'encarregà el projecte a l'arquitecte Francisco Javier Rodriguez Cambres.

## Descripció

Segons el Registre de la Propietat, la finca dels carrers del Portal Nou, 41 i d'en Cortines, 16, tenia al primer dels carrers planta baixa amb tres portals (el central per a l'escala i els laterals per a botigues) i tres pisos, i al segon, planta baixa amb quatre portals (un per a l'escala i tres per a botigues) i dos pisos, amb un pati o jardí a l'interior de l'illa, ocupat per un obrador o «quadra» a nivell del primer pis; la del carrer d'en Cortines, 14, de baixos i quatre pisos; i la del núm. 12, de baixos amb dues portes (una petita per a l'escala i una gran per a botiga o magatzem) i dos pisos (subdividits en dues habitacions cadascú).

## Referències

* ↑ ACA, Batllia General, Aa 51, f. 285-293, 24-07-1737
* 1 2 Thomson, 2003, p. 77.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 Artigues i Vidal i Mas i Palahí, 2018.
* ↑ «batan». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ ACA, Batllia General, Aa 52, f. 441-452, 27-11-1738.
* ↑ «Contractació del pintador d'indianes Iber per Antoni Serra i Esteve Canals». Servidor documental de la saga Bacardí (Julio Carlos García Castrillón). AHPB, notari Josep Cols, 06-04-1738.
* ↑ Thomson, 2003, p. 78.
* ↑ Alier, 1974, p. 62.
* ↑ «agnició de bona fe». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Agnició de bona fe d'Antoni Serra a Esteve Canals i al corredor de canvis Bonaventura Canet». Servidor documental de la saga Bacardí (Julio Carlos García Castrillón). AHPB, notari Josep Cols, 13-02-1739.
* ↑ Thomson, 2003, p. 79.
* 1 2 3 4 5 6 Alier, 1974, p. 63.
* ↑ Thomson, 2003, p. 79-80.
* ↑ AHPB, notari Josep Cols, 07-08-1740.
* ↑ AGS, CSH, reg. 213, f. 55-59, 12-12-1739.
* ↑ «Inventari post mortem d'Antoni Serra». Servidor documental de la saga Bacardí (Julio Carlos García Castrillón). AHPB, notari Josep Bosom, 06-04-1740.
* ↑ «Compra d'una casa al carrer d'en Cortines per Esteve Canals i Bonaventura Canet». Servidor documental de la saga Bacardí (Julio Carlos García Castrillón). AHPB, notari Pere Màrtir Torres, 20-12-1741.
* ↑ Alier, 1974, p. 68.
* ↑ AHPB, notari Antoni Duran i Quatrecases, 18-11-1756.
* ↑ «Divisió de la societat Canals i Canals». Servidor documental de la saga Bacardí (Julio Carlos García Castrillón). AHPB, notari Antoni Duran i Quatrecases, 01-09-1759.
* ↑ Alier, 1974, p. 66-67.
* ↑ «Inventari post mortem dels bens d'Esteve Canals i Mariàngela Martí». Servidor documental de la saga Bacardí (Julio Carlos García Castrillón). AHPB, notari Antoni Duran i Quatrecases, 26-09-1763.
* 1 2 Alier, 1974, p. 67.
* ↑ «Poder de Joan Pau Canals a Pere Vermell per administrar la fàbrica d'indianes». Servidor documental de la saga Bacardí (Julio Carlos García Castrillón). AHPB, notari Ramon Mateu i Smandia, 26-04-1767.
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«». Servidor documental de la saga Bacardí (Julio Carlos García Castrillón). AHPB, notari Ramon Mateu i Smandia, 08-11-1767.
* ↑ {«Carta de pagament del mestre de cases Anton Pardines per obres al prat de Sant Martí de Provençals». Servidor documental de la saga Bacardí (Julio Carlos García Castrillón). AHPB, notari Ramon Mateu i Smandia, 18-11-1767.
* ↑ «Carta de pagament del fuster Magí Enrich per obres a la casa-fàbrica i al prat de Sant Martí de Provençals». Servidor documental de la saga Bacardí (Julio Carlos García Castrillón). AHPB, notari Ramon Mateu i Smandia, 26-12-1767.
* ↑ «Carta de pagament del fuster Magí Enrich per obres a la casa-fàbrica». Servidor documental de la saga Bacardí (Julio Carlos García Castrillón). AHPB, notari Ramon Mateu i Smandia, 06-01-1768.
* ↑ Alier, 1974, p. 82.
* ↑ AHPB, Carles Carbonell, 16-04-1783.
* ↑ «Carta de pagament del fuster Joan Sala per obres a la fàbrica i prat d'indianes». Servidor documental de la saga Bacardí (Julio Carlos García Castrillón). AHPB, notari Carles Carbonell, 30-03-1784.
* 1 2 AHPB, notari Jaume Rigalt i Alberch, manual 1.246/4, f. 148-150, 08-04-1832. Testament; f. 151-151v, 22-04-1832. Codicil; f. 162v-170v, 30-05-1832. Inventari.
* ↑ AHPB, notari Josep Guerau Sayrols, manual 1.114/26, f. 326v-332v, 31-10-1800.
* ↑ AHPB, notari Josep Antoni Pich, manual 1.181/5, f. 88v-92, 26-03-1804, i f. 118-121, 23-04-1804.
* ↑ AHPB, notari Josep Antoni Pich, manual 1.181/5, f. 81-87, 17-03-1804.
* ↑ «Ramon Vallhonesta. Traginer. Cortines. Casa. Substituir 2 finestres per balcons de sortida i aixecar la façana i la del núm. 14». C.XIV Obreria C-93/1804-051. AHCB, 21-03-1804.
* ↑ AHPB, notari Josep Antoni Pich, manual 1.181/5, f. 37v-42, 12-02-1804.
* ↑ «Josep Santsalvador. Fabricant d'indianes. Portal Nou 11. Cases. Enderrocar i reedificar 3 pisos i posar-hi balcons i guarda-rodes». C.XIV Obreria C-99/1806-020. AHCB, 06-02-1806.
* ↑ «Registre de numeració dels carrers de Barcelona coetani i anterior a l'any 1853». Districte 2, 42 i 92. AMCB, 1853.
* ↑ Calbet i Camarasa, Josep M.; Corbella i Corbella, Jacint. Diccionari Biogràfic de Metges Catalans, volum III (R-Z). Seminari Pere Mata. Universitat de Barcelona, 1983, p. 22.
* ↑ AHPB, notari Jaume Rigalt i Alberch, 22-07-1859.
* ↑ AHPB, notari Josep Soler i Pla, manual 1.298/22, f. 196v-198v, 24-08-1859.
* ↑ El Consultor. Nueva guía de Barcelona, 1863, p. 137, 276.
* ↑ Anuario general del comercio, de la industria y de las profesiones; de la magistratura y de la administracion, 1863, p. 166, 233, 237, 452, 977.
* ↑ Catálogo de la Exposición Industrial y Artística de Productos del Principado de Cataluña, 1860, p. 21-22.
* ↑ Orellana, Francisco José. Reseña completa descriptiva y crítica de la Exposición industrial y de productos del Principado de Cataluña, 1860, p. 37, 168.
* ↑ El Indicador de España y de sus posesiones ultramarinas, 1864, p. 453.
* ↑ AHPB, notari Montserrat Corominas, manual 1.308/45, f. 1-8v, 01-05-1862.
* 1 2 3 4 «Arbre genealògic de la família Vilaclara». MyHeritage.
* ↑ Balasch, Ramon; Babiano, Eloi; Permanyer, Lluís; Culla, Joan B.; Bru de Sala, Xavier Mútua de Propietaris. 175 anys assegurant edificis: 1835-2010. Egedsa, 2010, p. 333. ISBN 978-84-9375538-1-8.
* ↑ Anuario-Riera, 1896, p. 375, 412.
* ↑ Gaceta municipal de Barcelona, 28-04-1930, p. 243.
* 1 2 BOE, 13-05-1972, p. 8466-8467.

## Vegeu també

* Casa-fàbrica Canaleta
* Can Canals-Miralles
* Uriach

## Bibliografia

* Alier, Roger «La fàbrica d’indianes de la família Canals». Recerques: història, economia, cultura, núm. 4, 1974, pàg. 59-91.
* Artigues i Vidal, Jaume; Mas i Palahí, Francesc. El model de casa fàbrica als inicis de la industrialització. Registre de fàbriques de Ciutat Vella de Barcelona 1738-1807/1808-1856, 2019, p. 128-135. ISBN 978-84-9156-216-0.
* Thomson, J.K.J.. A Distinctive Industrialization: Cotton in Barcelona 1728-1832. Cambridge University Press, 2003.