OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dave Saunders

Dave Saunders (Seattle, 19 d'octubre de 1960) és un jugador de voleibol estatunidenc, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1970 i 1980.
Estudià a la Universitat de Califòrnia a Los Angeles, on començà a jugar a voleibol. El 1979, 1981 i 1982 guanyà el campionat de l'NCAA amb els Bruins.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles, on guanyà la medalla d'or en la competició de voleibol. Quatre anys més tard, als Jocs de Seül, revalidà la medalla d'or en la mateixa competició. En el seu palmarès també destaca una medalla d'or a la Copa del Món de voleibol de 1985, al Campionat del Món de voleibol de 1986 i als Jocs Panamericans de 1987.
Acabà la seva carrera professional jugant a Itàlia. El 2022 fou inclòs a l'UCLA Hall of Fame.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Dave Saunders». [Consulta: 26 agost 2023].
* ↑ «David Saunders | Southern California Indoor Volleyball Hall of Fame» (en anglès). [Consulta: 26 agost 2023].
* ↑ «Dave Saunders (2022) - Hall of Fame» (en anglès). [Consulta: 26 agost 2023].
# Jade Tree

Jade Tree International, Inc. és un segell discogràfic estatunidenc fundat per Darren Walters i Tim Owen el 1991 a Wilmington.

## Història

El 1987 Tim Owen i Darren Walters es van conèixer en un concert de punk a Washington DC. Walters era llavors un estudiant de la Universitat de Delaware on ja havia publicat discos de manera independent amb el seu segell, Hi-Impact Records. Per a potenciar aquest propòsit, es va unir amb l'estudiant del Rochester Institute of Technology Tim Owen i el seu amic Carl Hedgepath, i junts van crear un nou segell, Axtion Packed Records. Tant Axtion Packed com Hi-Impact es van centrar en el hardcore d'inspiració straight edge i van produir discos de vinil.
En un esforç per a expandir els gèneres musicals i el format, Axtion Packed Records es va dissoldre el 1990 per a fundar Jade Tree Records. Owens i Walters van modelar el seu nou segell a partir de Touch and Go Records de Chicago i Dischord Records de Washington DC.
L'agost de 1991, Jade Tree va fer el seu llançament inaugural, Culture Shock del grup Four Walls Falling. La caràtula de l'àlbum incloïa una fotografia original d'Owens. El nou segell va començar amb grups de post-hardcore i noise rock. Tanmateix, no va ser fins al 1993, quan Jade Tree va publicar l'àlbum No Punches Pulled del grup hardcoreta Swiz, que el segell va començar a rebre el reconeixement del públic. La discogràfica va començar a incorporar grups emocore, punk rock, hardcore melòdic i de música experimental al seu catàleg.
El 1994 Owen es va traslladar a la ciutat de Nova York per assistir a l'Escola d'Arts Visuals i continuar la seva formació en fotografia, mentre Walters va romandre al seu Delaware natal. A la tardor de 1995, el grup Lifetime va fitxar oficialment per Jade Tree, i junts van publicar l'àlbum Hello Bastards que va ser un punt d'inflexió per a Jade Tree. El 1996, les vendes van començar a augmentar després que el segell publiqués 30° Everywhere del grup The Promise Ring.
Jade Tree va decidir que tota la seva discografia estigués disponible per a la seva descàrrega digital i reproducció en línia a Bandcamp el juny de 2014. El 2017, Epitaph Records va comprar tot el catàleg de Jade Tree i va començar a reeditar-lo en vinil.

## Referències

* ↑ «Label Focus: Jade Tree» (en anglès americà), 02-11-2016. [Consulta: 29 agost 2024].
* ↑ Cohen, Ian. «Hidden World: The (In)essential Jade Tree Records» (en anglès americà), 23-06-2014. [Consulta: 29 agost 2024].
* ↑ https://www.spin.com/2014/07/jade-tree-records-tim-owen-interview/
* ↑ Katchen, Andrew (March 2003). «Jade Tree Blooms Out Of The Underground». Billboard 115 (9): 10.
* ↑ «The Promise Ring's Nothing Feels Good Bridges Emo and Indie Rock» (en anglès americà). PopMatters, 12-10-2022. [Consulta: 24 octubre 2022].
* ↑ «Slept-On Records from Classic Labels: Jade Tree | Lists» (en anglès). www.noecho.net, 08-04-2021. [Consulta: 24 octubre 2022].
# Tilàpia del Nil

La tilàpia del Nil (Oreochromis niloticus), és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes que es troba a Àfrica: rius costaners d'Israel, riu Nil, llac Txad i rius Níger i Senegal.
Pot viure fins als 9 anys. Els mascles poden assolir els 60 cm de longitud total i els 4,324 kg de pes.

## Subespècies

* Oreochromis niloticus baringoensis (Trewavas, 1983)
* Oreochromis niloticus cancellatus (Nichols, 1923)
* Oreochromis niloticus eduardianus(Boulenger, 1912)
* Oreochromis niloticus filoa (Trewavas, 1983)
* Oreochromis niloticus niloticus (Linnaeus, 1758)
* Oreochromis niloticus sugutae(Trewavas, 1983)
* Oreochromis niloticus tana (Seyoum i Kornfield, 1992)
* Oreochromis niloticus vulcani (Trewavas, 1933)

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Noakes, D.G.L. i E.K. Balon, 1982. Life histories of tilapias: an evolutionary perspective. p. 61-82. A R.S.V. Pullin i R.H. Lowe-McConnell (editors) The biology and culture of tilapias. ICLARM Conf. Proc. 7.
* ↑ Eccles, D.H., 1992. FAO species identification sheets for fishery purposes. Field guide to the freshwater fishes of Tanzania. Prepared and published with the support of the United Nations Development Programme (project URT/87/016). FAO, Roma, Itàlia.
* ↑ IGFA, 2001. Database of IGFA angling records until 2001. IGFA, Fort Lauderdale, Estats Units.
# Baltimore Ravens

Els Baltimore Ravens són una franquícia de futbol americà amb seu a Baltimore, Maryland i competeixen a la divisió nord de l'American Football Conference (AFC) dins la National Football League. El seu estadi és el M&T Bank Stadium.

## Història

La franquícia fou fundada el 1996 amb els jugadors dels Cleveland Browns, ja que en aquest mateix any fou fundada una altra franquícia que portava el nom dels Cleveland Browns però amb nous jugadors, i que es va quedar amb els colors i la història dels Cleveland Browns.
El nom dels Ravens fa referència al famós poema escrit per Edgar Allan Poe, mític escriptor romàntic del segle xix que va morir a la ciutat de Baltimore.
Els Baltimore Ravens van aconseguir guanyar la Super Bowl XXXV a la temporada 2000 vencent als New York Giants al Raymond James Stadium de Tampa, Florida.

## Palmarès

* Campionats de lliga (2)
** Campionats de Super Bowl (2): 2000 (XXXV), 2012 (XLVII).
* Campionats de conferència (2)
** AFC: 2000, 2012.
* Campionats de divisió (4)
** AFC Nord: 2003, 2006, 2011, 2012.

## Estadis

* Memorial Stadium (1996-1997)
* M&T Bank Stadium (1998-actualment)

## Enllaços externs

* Lloc web oficial dels Baltimore Ravens (anglès)
* ESPNDeportes.com: Baltimore Ravens
# Cincinnati Bengals

Els Cincinnati Bengals són una franquícia de futbol americà amb seu a Cincinnati, Ohio. Actualment són membres de la Divisió Nord de l'American Football Conference (AFC) de la National Football League.
El seu estadi és el Paul Brown Stadium i els seus colors són el negre, el taronja i el blanc.

## Història

Durant la seva primera temporada el 1968 els Bengals van ser una franquícia de l'American League of Football (AFL) però es van unir a l'NFL l'any 1970 per la fusió entre l'AFL i l'NFL.
Al llarg de la seva història els Bengals han disputat tres finals de la Super Bowl, les dues als anys vuitanta, la Super Bowl XVI (1982), la Super Bowl XXIII (1989) i la Super Bowl LVI perdent dues contra els San Francisco 49ers (XVI, XXIII) i una contra els Los Angeles Rams (LVI).

## Palmarès

* Campionats de lliga (0)
* Campionats de conferència (3)
** AFC: 1981, 1988, 2021.
* Campionats de divisió (10)
** AFC Centre: 1970, 1973, 1981, 1988, 1990.
** AFC Nord: 2005, 2009, 2013, 2015, 2021.

## Estadis

* Nippert Stadium (1968-1969)
* Riverfront Stadium (1970-1995)
* Cinergy Field (1996-1999)
* Paul Brown Stadium (2000-actualment)

## Enllaços externs

* Lloc web oficial dels Cincinnati Bengals
* Sports E-Cyclopedia.com
* Paul Brown Information on Growlzone.com Arxivat 2010-06-26 a Wayback Machine.
# Emília Martí Vilaplana

Emília Martí Vilaplana (Alcoi, 1851 - íd. 13 de gener de 1915) fou una monja agustina alcoiana organista i compositora.
De jove ingressà en el monestir del Sant Sepulcre de le Agustines Descalces Reformades d’Alcoi amb el nom de mare Emília de Nostra Senyora de la Saleta i es formà com a organista. Al convent exercí els càrrecs de mestra de novícies i subpriora.
Compongué música sacra, especialment cantates, lletanies i motets, i, tot i que moltes de les peces es perderen amb la Guerra Civil espanyola, al convent se n'han conservat algunes partitures. També escrigué poesia.

## Obra

* Cantates: Gozos a la Santísima Virgen, Himno al Beato Juan de Ribera, Jornadas para el tiempo de Adviento
* Lletanies: Dos Credidis
* Motets: O sacrum convivium, Tantum ergo

## Referències

* 1 2 3 4 Lacruz, Raquel. Les nostres compositores. Les oblidades creadores musicals valencianes. Generalitat Valenciana, novembre, 2019.
* 1 2 «Mujeres compositoras en la Valencia del siglo XIX» (en castellà), 22-03-2015. [Consulta: 29 novembre 2024].
# En Joan i la bruixa

En Joan i la bruixa (少年ジャックと魔法使い, Shōnen Jakku to Mahōtsukai) és un film d'animació japonès de fantasia i aventures de 1967. És el desè film produït per Tōei Animation (aleshores Tōei Dōga), i va ser produït per Jirō Sekimasa, Seiichi Moro i Takeshi Ariga, guionitzat per Shin'ichi Sekizawa i Susumu Takaku i dirigit per Taiji Yabushita. El director d'animació fou Akira Daikuhara.
En essència és una història original, tot i que té referències a l'estructura i noms dels personatges de les aventures del personatge arquetípic anglès Jack i Beowulf, també del folklore anglès. Al principi el film va tenir de títol provisional Fushigina Sekai no Daibōken (ふしぎな世界の大冒険, "Grans aventures a un món misteriós").
Es va estrenar als cinemes del Japó el 19 de març de 1967, mentre que a Catalunya va arribar en català el 2 de febrer de 1991 a TV3.

## Argument

El film comença amb una versió del poema èpic anglès del segle XIII Beowulf, en què un cavaller és condecorat pel seu valor per derrotar els dimonis. La història tracta sobre un nen que es diu Joan i els seus amics animals que lluiten contra Grendel i el seu grup de bruixes que busquen omplir el món de dimonis i esclavitzar nens convertint-los en harpies.

## Doblatge

| Personatge | Japonès | Català |
| Joan | Meiko Nakamura | Aurora García |
| Grendel | Hisano Yamaoka | Maria Lluïsa Magaña |

## Referències

* ↑ «Jack and the Witch». Michelle & Kevin's Cels. Anime-Cel.com. Arxivat de l'original el 24 July 2011. [Consulta: 14 abril 2011].
* ↑ «Ràdio i televisió avui, dissabte 2 de febrer de 1991». Diari Avui, 02-02-1991. [Consulta: 22 abril 2024].
* ↑ «El Joan i la bruixa». ésAdir. [Consulta: 22 abril 2024].
* ↑ «Jack and the Witch (movie)». Anime News Network. [Consulta: 22 abril 2024].
* ↑ «EN JOAN I LA BRUIXA». Doblatge d'Anime en Català. [Consulta: 22 abril 2024].

## Notes

* ↑ A l'ésAdir surt amb el títol d'"El Joan i la bruixa", però és poc probable que es fes servir l'article personal "el" en aquella època i deu ser una equivocació. Als diferents retalls de diaris de l'època surt amb l'article "en".
# Encarna Cervera Mañas

Encarna Cervera Mañas (València, 5 d'abril de 1973) és una advocada i política valenciana, diputada a les Corts Valencianes en la V Legislatura, que fou inhabilitada.

## Biografia

Llicenciada en dret, en març de 1999 fou elegida presidenta de Nuevas Generaciones del Partido Popular a la Comunitat Valenciana. Fou escollida diputada a les eleccions a les Corts Valencianes de 1999, i fou vicepresidenta de la Comissió d'Educació i Cultura de les Corts Valencianes.
En setembre de 1999 el Jutjat Penal núm. 8 de València la va condemnar a un mes d'inhabilitació per un delicte d'aixec de béns comès en 1993 amb el seu pare i germans. La sentència fou ratificada en part per l'Audiència Provincial en febrer de 2000. El fet que no informés d'aquest fet a la Mesa de les Corts Valencianes provocà que l'oposició acusés la presidenta de les Corts, Marcela Miró Pérez, d'encobrir-la. Finalment va presentar la renúncia al seu escó el 6 de setembre de 2002 per acompanyar Eduardo Zaplana, qui havia estat nomenat Ministre de Treball d'Espanya. En 2007 va obtenir plaça de funcionària del grup A a la Conselleria de Justícia i Administracions Públiques de la Generalitat Valenciana.

## Referències

* ↑ «Encarna Cervera Mañas». Corts Valencianes. [Consulta: 7 febrer 2024].
* 1 2 La notícia Arxivat 2011-11-04 a Wayback Machine. a losGenoveses.net
* 1 2 La oposición lamenta la actitud de Marcela Miró en el caso de la diputada del PP Encarna Cervera, El País, 13 de gener de 2001
* ↑ La lista única de Encarna Cervera la convierte en presidenta de Nuevas Generaciones, El País, 27 de març de 1999
* ↑ «Fitxa de les Corts Valencianes». Arxivat de l'original el 2015-07-22. [Consulta: 20 juliol 2015].
* ↑ El PSPV pide que la Mesa aborde la situación de la diputada Cervera, El País, 18 de gener de 2001
* ↑ La ex diputada Encarna Cervera logra una plaza en la Generalitat, El País, 29 de març de 2007
# Energica Motor Company

Energica Motor Company S.p.A. fou una empresa italiana fabricant de motos elèctriques. El projecte va néixer el 2010 a Mòdena impulsat pel Grup CRP, líder internacional en l'àmbit de les màquines CNC avançades i la impressió 3D amb sinterització làser selectiva per a la fabricació. Com a empresa independent, Energica es va fundar oficialment el 2014 amb l'objectiu de crear motocicletes sostenibles i d'altes prestacions. L'empresa va fer fallida i va entrar en liquidació el 14 d'octubre del 2024.

## Història

El 2012, CRP va presentar el prototip de treball d'Energica a l'EICMA i el 2013 va llançar el primer model, l'Ego. A l'abril del 2014 es va presentar al Top Marques de Montecarlo l'Ego45, l'edició de luxe numerada de l'Energica Ego i el novembre del mateix any va néixer Energica Motor Company. Paral·lelament, la nova empresa va presentar el segon model, l'Energica Eva, acompanyada de tres configuracions de l'Energica Ego: blanc perla mat, negre mat i Energica Ego45 Carbone.
El 2014, Energica Motor Company va presentar la seva xarxa oficial de màrqueting i va anunciar l'obertura de les primeres botigues Energica als Estats Units i Europa.

### Copa del Món de MotoE

Del 2019 al 2022, Energica fou l'únic proveïdor de motocicletes oficials per a les quatre edicions de la Copa del Món de MotoE. El model emprat fou l'Energica Ego, que muntava pneumàtics Michelin.
Tot seguit es mostra una taula resum dels guanyadors de la Copa del Món de MotoE amb motocicleta Energica:
| Any | Campió | Equip | Punts |
| 2019 | Matteo Ferrari | Tentino Gresini MotoE | 99 |
| 2020 | Jordi Torres | Pons Racing 40 | 114 |
| 2021 | Jordi Torres | Pons Racing 40 | 100 |
| 2022 | Dominique Aegerter | Dynavolt Intact GP MotoE | 227 |

## Referències

* ↑ «Energica Motor Company SpA – press release. Board of Directors Meeting» (en anglès). Energica Motor Company, 14-10-2024. [Consulta: 16 octubre 2024].
* ↑ Vesentini, Ilaria. «Energia Motor Company sceglie la liquidazione giudiziale» (en italià). Il Sole 24 ORE, 15-10-2024. [Consulta: 15 octubre 2024].
* ↑ «In Milan, Fashion on Two Wheels» (en anglès). The New York Times, 01-11-2013. [Consulta: 20 gener 2015].
* ↑ Elliott, Hannah. «A Different Kind Of Cool: The First-Ever Electric Italian Superbike» (en anglès). Forbes, 01-04-2014. [Consulta: 20 gener 2015].
* ↑ «Italian firm offers the Tesla of super-cycles» (en anglès). USA Today, 01-07-2014. [Consulta: 20 gener 2015].
* ↑ «Energica Eva – Electrifyingly Naked» (en anglès). Asphalt&Rubber, 01-11-2014. [Consulta: 20 gener 2015].
* ↑ «World's First Electric Super Naked: Energica Eva, Eicma 2014» (en anglès). RideApart, 01-11-2014. [Consulta: 20 gener 2015].
* ↑ «The Ego Superbike: Riding in Style» (en anglès).
* ↑ «Energica Announces First US Dealer» (en anglès). [Consulta: 20 gener 2015].
* ↑ «Teslas Are Great, But You Need To Check Out This $68,000 Italian Electric Superbike» (en anglès). [Consulta: 20 gener 2015].
* ↑ «MotoE 2019, i team, gli sponsor e i partner» (en italià). Unibeta S.r.l., 02-09-2018. [Consulta: 15 setembre 2023].

## Enllaços externs

* Energica Motor Company - Lloc web oficial (anglès)
# Cronosaure

El kronosaure (Kronosaurus) és gènere de sauròpsids (rèptils) marins de l'ordre dels plesiosaures. Visqué al període Cretaci, fa uns 120 milions d'anys. Presentava un crani robust que mesurava fins a 2,7 metres de longitud.
# English Training: Have Fun Improving Your Skills!

English Training: Have Fun Improving Your Skills! (en català: «Entrenament d'anglès: divertiu-vos millorant les vostres habilitats») és un videojoc educatiu d'aprenentatge de l'anglès desenvolupat per Plato i publicat per Nintendo per a Nintendo DS. Va ser llançat al Japó el gener de 2006, arribant a diversos territoris europeus a l'octubre. Forma part de la sèrie Touch! Generations.
Va ser seguit amb una seqüela, Practise English!, i dos llançaments DSiWare (que van ser el primer llançament dels jocs a la Xina, a l'iQue DSi).

## Jugabilitat

El joc segueix l'estil de Dr. Kawashima's Brain Training, amb una detecció d'escriptura millorada. Inclou diversos exercicis per a estudiants principiants de la llengua anglesa. En els dictats, els jugadors escolten una frase o una conversa i l'escriuen a la pantalla tàctil, mentre que en els exercicis orals repeteixen una frase al micròfon i el joc els dona una puntuació en funció de la precisió de la pronunciació.
També inclou alguns exercicis addicionals desbloquejables, com ara una marató on la velocitat del corredor depèn de la velocitat d'escriptura dels jugadors, un joc en el qual han d'evitar que un ratolí robi un tros de formatge escrivint en anglès, així com simples mots encreuats. També conté un mode multijugador local mitjançant la funció DS Download Play.

## Recepció

El 2007, el joc havia venut 1.920.448 unitats al Japó i 2,86 milions a nivell internacional.

## Notes

* ↑ Com que és un joc d'aprenentatge d'anglès, el joc no està disponible en aquesta llengua. En altres llengües: En francès: English Training : Progressez en anglais sans stresser En castellà: English Training: Disfruta y mejora tu inglés En alemany: English Training: Spielend Englisch lernen En italià: English Training: Migliora il tuo inglese divertendoti! En neerlandès: English Training: Leer spelenderwijs Engels En japonès: Eigo ga Nigate na Otona no DS Training: Eigo Zuke (英語が苦手な大人のDSトレーニング えいご漬け) En coreà: Deutgo Sseugo Chinhaejineun: DS Yeongeo Sammaegyeong (듣고 쓰고 친해지는 DS 영어 삼매경) En xinès simplificat: Gēnzhe jiézòu duànliàn: Mǎn dāngdāng yīngyǔ - Jiǎndān huìhuà piān (跟着节奏锻炼 满当当英语 简单会话篇)

## Referències

* 1 2 «English Training : Progressez en anglais sans stresser» (en francès). [Consulta: 4 novembre 2023].
* ↑ «跟着节奏锻炼 满当当英语 简单会话篇/原味会话篇» (en xinès).
* ↑ «English Training : Progressez en Anglais sans Stresser sur Nintendo DS» (en francès). [Consulta: 4 novembre 2023].
* ↑ «Nintendo DS Japanese Ranking», 08-08-2008. Arxivat de l'original el 2008-08-08. [Consulta: 4 novembre 2023].
* ↑ «Nintendo Sales Update - Wii News at IGN», 22-08-2012. Arxivat de l'original el 2012-08-22. [Consulta: 4 novembre 2023].
# Còpia de treball

Una còpia de treball és una versió en brut d'una pel·lícula, utilitzada pel muntador de la mateixa durant el procés de muntatge. Generalment aquestes còpies contenen el so directe enregistrat durant el rodatge i imatges d'arxiu o storyboards (animats o no) que omplen l'espai que després ocuparan plans d'efectes especials o seqüències que encara estan en producció.
Anomenada també workprint és la versió de treball d'una pel·lícula, utilitzada en les fases de muntatge i de postproducció. Com a versió no finalitzada, pot contenir so que haurà de tornar-se a registrar, Stock-shots que després seran reemplaçats, seqüències amb tests que permetin la inserció d'imatges animades i d'efectes especials digitals, etc.
Els workprints són de vegades copiats i posats a disposició i·llegalment a Internet, fins i tot mesos abans de l'estrena oficial del film. Un workprint de Hulk va ser difós dues setmanes abans la seva estrena al cinema mentre que una còpia de treball de Star Wars, episodi III: La Revenja de les Sith va estar disponible a Internet hores després de la sortida del film.

## Referències

* ↑ «Good ‘Pirate’ Reviews More Important Than Piracy Itself, Game Devs Say» (en anglès). torrentfreak.com, 03-01-2014.
* ↑ «In digital age, can movie piracy be stopped?» (en anglès). cnn.com, 02-05-2009.
# Acord tríada

Un acord tríada és un acord format per tres sons diferents que guarden una relació intervàl·lica determinada entre ells: sempre en sentit ascendent, normalment entre el primer so i el segon hi ha un interval de tercera, i entre el segon i el tercer hi ha un altre interval de tercera; la suma de tots dos dona un interval de quinta. La nota que dona nom a l'acord i amb la qual es fonamenta l'estructura harmònica s'anomena fonamental; la següent nota, a distància de 3a s'anomena tercera, i la darrera nota s'anomena quinta. Segons com siguin aquests intervals s'obtenen diferents tipus d'acords tríades:
* Acord major o perfecte major: tercera major i quinta justa.
* Acord menor o perfecte menor: tercera menor i quinta justa.
* Acord de quinta disminuïda: tercera menor i quinta disminuïda.
* Acord de quinta augmentada: tercera major i quinta augmentada.
Els acords majors i menors són considerats per l'harmonia tradicional com a acords consonants mentre que els altres tenen consideració de dissonants.
Els acords poden estar en diferents posicions, és a dir, amb les notes col·locades en un ordre diferent de l'original; és el que anomenem inversions:
* Estat fonamental: l'acord es troba en el seu estat normal, amb la fonamental com a nota més greu.
* 1a inversió: la tercera de l'acord es troba com a nota més greu de les tres.
* 2a inversió: la quinta de l'acord es troba com a nota més greu de les tres.
També existeixen altres tipus d'acords tríades, que no estan formats per terceres; és el cas dels acords sus 2 (un interval de 2a Major substitueix a la tercera de l'acord) i sus 4 (un interval de 4a Justa substitueix a la tercera de l'acord).

## Referències

- HARMONIA I - Textos de música moderna. Enric Alberich Artal, 2009. Editorial: Dinsic Publicacions Musicals. 248 pàgines. ISBN 978-84-96753-22-8
- La Música i la Ciència en Progrés. Josep M. Mestres Quadreny, 2010. Arola Editors. 164 pàgines. ISBN 978-84-92839-62-9
- Harmonia Popular i Moderna. Nous elements harmònics en la música popular, de Toni Xuclà. ISBN 978-84-393-4643-2
* ↑ Károlyi, Ottó. Introducción a la música (en castellà). 2a edició. Madrid: Alianza, 1979, pàgina 79. ISBN 84-206-1607-9.