OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Oxalis

Oxalis és un gènere de plantes de la família de les oxalidàcies (Oxalidaceae). A Europa només hi ha espècies silvestres del gènere Oxalis. La majoria d'espècies del gènere Oxalis tenen un gran contingut d'àcid oxàlic per la qual cosa són feblement tòxiques per al bestiar. El gènere inclou un miler d'espècies entre elles:
| Oxalis acetosella - pa de cucut de bosc, pa de cucut blanc, agrella borda, agreta, agriguella fina Oxalis adenophylla Oxalis albicans Oxalis alpina Oxalis articulata Oxalis barrelieri Oxalis bowiei Oxalis caerulea Oxalis corniculata Oxalis debilis Oxalis decaphylla Oxalis dichondrifolia Oxalis drummondii Oxalis eggersii Oxalis enneaphylla Oxalis europaea Oxalis fourcadei Oxalis frutescens Oxalis grandis Oxalis hedysaroides Oxalis hirta Oxalis illinoensis Oxalis incarnata | Oxalis intermedia Oxalis lasiandra Oxalis latifolia Oxalis macrocarpa Oxalis montana Oxalis nelsonii Oxalis oregana Oxalis pes-caprae Oxalis priceae Oxalis purpurea Oxalis radicosa Oxalis regnellii Oxalis repens Oxalis rosea Oxalis rubra Oxalis rugeliana Oxalis spiralis Oxalis stricta Oxalis tetraphylla Oxalis triangularis Oxalis trilliifolia Oxalis tuberosa Oxalis violacea |

## Referències

* ↑ Sunset Western Garden Book, 1995:606–607
* ↑ Llista completa

## Enllaços externs

* Oxalis
# Elisa Uga

Elisa Uga (Vercelli, 27 de febrer de 1968) és una tiradora d'esgrima italiana, ja retirada, especialista en espasa, que va competir entre finals de la dècada de 1980 i començaments del segle XXI.
El 1996 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu d'Atlanta, on va disputar dues proves del programa d'esgrima. En la prova d'espasa per equips guanyà la medalla de plata, mentre en la d'espasa individual fou catorzena.
En el seu palmarès també destaquen quatre medalles al Campionat del món d'esgrima, una de plata i tres de bronze, entre les edicions de 1989 i 2001; quatre medalles al Campionat d'Europa d'esgrima, dues d'or, una de plata i una de bronze, entre les edicions de 1993 i 1999 i dues medalles a les Universíades, una de plata i una de bronze.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Elisa Uga». [Consulta: 21 maig 2024].
# Iuri Xarov

Iuri Xarov (rus: Юрий Дмитриевич Шаров) (Saràtov, 22 d'abril de 1939 - Saràtov, 12 de desembre de 2021) fou un tirador d'esgrima rus, especialista en floret, que va competir sota bandera de la Unió Soviètica durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Tòquio, on va guanyar la medalla d'or en la prova de floret per equips del programa d'esgrima. Quatre anys més tard, als Jocs de Ciutat de Mèxic, va guanyar la medalla de plata en la mateixa prova.
En el seu palmarès també destaquen cinc medalles al Campionat del Món d'esgrima, quatre d'or i una de plata, entre les edicions de 1963 i 1969. També guanyà una medalla de bronze a les Universíades de 1963 i les Copes d'Europa de 1969 i 1970, així com cinc campionats soviètics, un individual i quatre per equips.
Una vegada retirat fou entrenador de la selecció russa.

## Referències

* ↑ «В Саратове скончался олимпийский чемпион по фехтованию Юрий Шаров». [Consulta: 1r agost 2023].
* ↑ «Ушел из жизни олимпийский чемпион Юрий Шаров». [Consulta: 1r agost 2023].
* 1 2 3 4 «Olympedia – Yuri Sharov». [Consulta: 1r agost 2023].
# Historia de gentibus septentrionalibus

La Historia de gentibus septentrionalibus (llatí: Història dels pobles nòrdics) fou una obra monumental escrita per Olaus Magnus, arquebisbe d'Uppsala, sobre els països nòrdics. Imprès a Roma el 1555, és un estudi que durant molt de temps va ser la referència obligada a Europa sobre temes de Suècia, ja que en proporciona informació sobre costums, guerres, paisatges i història natural. La seva popularitat es va veure reforçada pels nombrosos esquemes i gravats de persones i els seus costums, la qual cosa cridava l'atenció a la resta d'Europa. Va ser traduïda a l'italià el 1565, a l'alemany el 1567, a l'anglès el 1658 i a l'holandès el 1665. Versions actualitzades de l'obra van ser publicades a Antwerpen (1558 i 1562), París (1561), Amsterdam (1586), Frankfurt (1618) i Leiden (1652). Encara avui és un valuós repertori d'informació curiosa sobre costums i folklore escandinau.

## Edicions

* Edició Digitalitzada de la Biblioteca Foral de Biscaia

## Galeria d'imatges

* Paisatge de la ciutat de Skänninge
* Nans nòrdics lluitant contra les grues
* Gent pescant al gel a l'hivern. Es pot veure com es col·locava una xarxa sota el gel i s'hissava a través d'un forat practicat en el mateix.
# Cefalaspidomorfs

Els cefalaspidomorfs (Cephalaspidomorphi) són un clade de peixos agnats anomenat així pels Cephalaspis, un gènere d'osteostracis. La major part dels membres d'aquest grup estan extints; de totes maneres, interessa als biòlegs, ja que inclou a les llampreses. Les llampreses estén el rang d'aquest grup des del Silurià i Devonià fins a l'actualitat.

## Taxonomia

Els cefalaspidomorfs inclouen les següents classe (biologia)s:
* Osteostraci
* Galeaspida
* Pituriaspida
* Anaspida
* Hyperoartia - llampreses

## Vegeu també

* Aachenaspis
* Arandaspis
* Hemicyclaspis
* Pteraspis
# Abu-l-Najm Badr ibn Hassanwayh Nàssir-ad-Dawla

Abu-n-Najm Badr ibn Hassanwayh Nàssir-ad-Dawla fou un emir kurd de la dinastia Hasanwàyhida.
Va governar a la mort del seu pare Hasanwayh ibn Hasan (979) junt amb altres germans. Fou aliat d'Àdud-ad-Dawla i del seu germà Muàyyid-ad-Dawla contra el parer dels seus parents, i després de la victòria (980) fou fidel vassall de Muàyyid-ad-Dawla que va rebre les possessions del seu germà Fakhr-ad-Dawla al Djibal, dins de les quals les possessions hasanwàyhides. El va ajudar també a combatre el ziyàrida Kabus.
Quan Àdud-ad-Dawla i Muàyyid-ad-Dawla havien mort (983 i 984) i Fakhr-ad-Dawla va recuperar els seus dominis pacíficament i per dret, li va donar suport i fou afortunat doncs en la lluita entre Fakhr i Xàraf-ad-Dawla (sultà a Iraq del 987 al 989) el primer va tenir la millor part.
A la mort de Fakhr-ad-Dawla (997) va esdevenir conseller del seu fill i hereu Majd-ad-Dawla i de la vídua regent i va refusar les pretensions de Mahmud de Gazni (998-1030). Va mantenir relacions amistoses amb Bahà-ad-Dawla, que va dominar Iraq del 989 al 1012, per intercessió del qual el califa li va concedir el làqab de Nàssir-ad-Dawla. En aquest moment dominava Shapur-Khwast, Dinawar, Nahavand o Nihawand, Asadabad, Barudjird, alguns districtes d'Ahwaz, Karmisin (Kirmanshah), Hulwan (1006), i Shahrazur (Kirkuk).
La seva administració fou bona en política, justícia, comerç, i finances, i la tribu principal, els barzikani van abandonar costum salvatges i van esdevenir més respectuoses de l'orde; es van obrir nombroses rutes de muntanya. Se sap que va emetre moneda i es conserven alguns exemplars entre els quals un datat el 400 de l'hègira, un dirham de plata de 28 mm.
Als darrers anys els kurds shadjahan, els seus veïns a l'oest, a la zona de Hulwan, dirigits per la família dels annàzides, van presentar oposició: Abu l-Fath Muhammad ibn Annaz governava a Hulwan des del 991 però el 1006 fou expulsat d'Hulwan per Badr ben Hasanwayh, aliat a Abu l-Hasan Ali ibn Mazyad (dinastia Mazyàdida), i es va retirar a Bagdad buscant la protecció del visir Amid al-Djuyush Abu Ali Hasan ibn Abi Djafar, i al cap d'uns mesos es va signar un tractat pel qual es va declarar vassall hasanwàyhida i va recuperar Hulwan (1007).
El problema de la successió fou difícil, ja que Badr volia desheretar al seu fill gran, Hilal ibn Badr, en favor d'un fill més jove. Hilal es va imposar en la lluita per assolir la successió mercès a l'ajut dels annàzides, però finalment Bahà-ad-Dawla van enviar una força que el va derrotar i el va fer presoner. Badr ibn Hassanwayh feia valer així les seves preferències; es va reconciliar amb Abu l-Fath Muhammad ibn Annaz que havia donat suport a Hilal, però l'annàzida va aprofitar totes aquests lluites per reforçar el seu poder.
Algunes tribus van desconèixer a Badr, i aquest les va haver de combatre; en un combat menor Badr va resultar mort el 1014.

## Notes

* ↑ «Detalls del dirham de Badr b. Hasanwayh». Wayback Machine. Arxivat de l'original el 5 de febrer 2012. [Consulta: 31 desembre 2015].
* ↑ o en tot cas abans del 1010, perquè segon Ibn al-Athir va morir aquest any en aquesta ciutat
# Ala al-Din Kaykubad III

Alà-ad-Din Kayqubad III fou un sultà de Rum, no reconegut. El mateix nom porta un altre sultà, net de Kaykaws II, que va regnar efectivament del 1298 al 1303 (vegeu Kaykubad III)
A la mort de Kaykhusraw III, el març de 1284, la seva mare va reclamar el tron per als seus nets. No obstant, Ghiyath-ad-Din Massud II, fill de Kaykaws II, fou col·locat pels mongols al tron (juny de 1284); llavors la reina mare, aprofitant una absència de Massud II, que residia sovint a Kayseri, i en no trobar oposició en els mongols il-kànides per la seva situació interna (a causa de la queixa dels mamelucs d'Egipte pels crims a Anatòlia com a incompatibles amb la fraternitat musulmana, el kan Ahmad Tegüder, que era musulmà, va destituir el seu germà Kangirtay o Konghurtay i el va fer executar), va demanar ajut al aixràfida Sayf-ad-Din Sulayman Bey I, que havia estat nomenat vers 1278 per l'executat sultà seljúcida de Konya Kaykhusraw III (1265–1284) com a amir de les marques militars; Sulayman va donar suport a la reina mare i va començar a atacar la regió de Konya i Ak Shehir. El 14 de maig de 1285 Sulayman fou nomenat beglerbegi i regent del príncep Alà-ad-Din Kayqubad III, al qual corresponia la successió legitima, mentre Massud romania a Kayseri però conservava el suport mongol encara que aquest no es manifestava. Güneri Bey, beg dels Karaman-oğhlu o Karamanoğulları, que donava suport al príncep, també va rebre el nomenament de beglerbegi i corregent. Poc després (1285) el nou sultà il-kànida Arghun Khan, proclamat l'agost del 1284, va ordenar restaurar Massud II i va fer executar a Kayqubad III i el seu germà, restablint l'anterior sultà altra vegada al poder a Konya (Massud romania a Kayseri). Sulayman es va haver de retirar a Beyşehir i Güneri Bey cap als seus dominis.

## Bibliografia

* Cahen, Claude, Pre-Ottoman Turkey: A general survey of the material and spiritual culture and history c. 1071-1330. Nova York, 1968, Taplinger. p. 120-121. ISBN 159740456X.
# Nicolas Pesce

Nicolas Pesce És més conegut per dirigir i escriure les pel·lícules de terror The Eyes of My Mother (2016), Piercing (2018) i The Grudge (2019).

## Vida i carrera

Nicolas Pesce va néixer a la ciutat de Nova York en una família brasilera. El seu debut teatral, The Eyes of My Mother, es va estrenar a la secció NEXT al Festival de Cinema de Sundance el 22 de gener de 2016. El proper llargmetratge de Pesce, Piercing es va estrenar al Festival de Cinema de Sundance el 20 de gener de 2018. El tercer llargmetratge de Pesce, The Grudge, la quarta entrega de la sèrie The Grudge es va estrenar el 3 de gener de 2020 als Estats Units, després d'haver començat el seu llançament internacional el 31 de desembre de 2019. Al gener de 2023, la darrera pel·lícula de Pesce, Visitation, estava en producció a Irlanda amb Olivia Cooke i Isla Johnston de protagonistes.

## Filmografia
### Llargmetratges

| Any | Títol | Director | Guionista | Notes |
| 2016 | The Eyes of My Mother | Sí | Sí | Debut com a director; també editor |
| 2018 | Piercing | Sí | Sí | |
| 2019 | The Grudge | Sí | Sí | |
| A anunciar | Visitation | Sí | No | Post-producció |

### Curtmetratges

| Any | Títol | Director | Guionista | Notes |
| 2018 | The Caretaker | Sí | Sí | pel·lícula en 3D; codirigida amb Adam Donald i Jacob Wasserman |

## Referències

* ↑ «Nicolas Pesce Invita al lanzamiento de The Eyes of My Mother #IndieBo2016». IndieBo, 16-06-2016. [Consulta: 19 juliol 2022].
* ↑ D'Alessandro, Anthony. «Screen Gems' Grudge Reboot Will Now Scare In 2020». Deadline Hollywood, 28-01-2019. [Consulta: 12 febrer 2019].
* ↑ «Haunting First Look at 'The Eyes of My Mother' Makes This Sundance Premiere a Must-See», 12-01-2016. [Consulta: 19 març 2016].
* ↑ Miska, Brad. «'The Grudge' Scares Up $11.3M Box Office Opening». Bloody Disgusting, 05-01-2020. [Consulta: 17 juliol 2020].
* ↑ Nicolas Pesce To Direct eOne Horror Film 'Visitation'; Olivia Cooke & Isla Johnston To Lead
# Ivar Sjölin

Ivar Sjölin (Lidköping, 28 de setembre de 1918 - Lidköping, 10 de setembre de 1992) fou un lluitador suec, especialista en lluita lliure, guanyador d'una medalla olímpica.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Londres, on guanyà la medalla de plata en la competició del pes ploma del programa de lluita lliure.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Ivar Sjölin». [Consulta: 13 març 2025].
* ↑ «Ivar Sjölin - Sveriges Olympiska Kommitté» (en suec). [Consulta: 13 març 2025].
* ↑ «International Wrestling Database». [Consulta: 13 març 2025].
# Mancomunitat de la Vall de Llémena

La Mancomunitat de la Vall de Llémena és una mancomunitat de municipis fundada l'any 2009. Està constituïda pels municipis de Canet d’Adri, Sant Gregori, Sant Martí de Llémena i Sant Aniol de Finestres. Agafa el seu nom de la vall de Llémena, una subcomarca o comarca natural de Catalunya, emmarcada en la conca fluvial de la riera de Llémena.
Els municipis depenen administrativament de les comarques del Gironès i la Garrotxa.
Els seus estatuts es van publicar oficialment el 9 d’abril de 2010 al DOGC.

## Història

A principis del segle XXI els municipis de la comarca natural de la Vall del Llémena es van constituir com a comunitat de municipis per tal de poder desenvolupar projectes comuns, com per exemple gestionar menjadors escolars i projectar la gestió col·lectiva de recuperació de la riera de Llémena. Més endavant van crear el carril bici de la zona, i van desenvolupar una xarxa de telecomunicacions pròpia basada en Wimax. Per poder continuar col·laborant, van decidir constituir-se formalment com una mancomunitat de municipis. Més endavant ha servit per continuar col·laborant intermunicipalment i organitzar esdeveniments com la Festa de Remença, o l’arranjament del camí ral que unia històricament els pobles de la vall amb Girona.

## Referències

* 1 2 ACN. «Primers passos per crear la Mancomunitat de Municipis Vall de Llémena», 27-02-2009. [Consulta: 9 novembre 2023].
* ↑ «MANCOMUNITAT VALL DE LLÉMENA». [Consulta: 9 novembre 2023].
* ↑ «Vall del Llémena Unes 800 persones celebren la segona Festa Remença», 16-06-2011. [Consulta: 9 novembre 2023].
* ↑ Busquets, Gemma. «Posant en valor la vall de Llémena - 02 des 2018», 08-09-2021. [Consulta: 9 novembre 2023].
# Bandera de Guyana

La bandera de la Guyana coneguda com la punta de fletxa daurada, va ser aprovada el 26 de maig de 1966. Va ser dissenyada per Whitney Smith, un nord-americà conegut pels seus estudis centrats en el simbolisme de les banderes. El disseny original no incloïa les vores negre i blanc que van ser incorporades pel Col·legi Heràldic del Regne Unit. El color verd representa l'agricultura i els boscos. El blanc simbolitza rius i aigua. L'or (groc) reflecteix la riquesa mineral del país. El negre representa la capacitat de resistència, i el vermell l'ardor i el dinamisme.

## Referències

* ↑ «National Symbols» (en anglès). [Consulta: 31 agost 2021].
# Salix lanata

Salix lanata és una espècie de planta amb flors del gènere dels salzes originari de la tundra i es troba en l'hemisferi nord com a circumboreal. És una planta dioica (amb plantes masculines i femenines en peus separats) arbustiva. Les fulles tenen pubescència (pèls fins) i per això rep el nom específic de lanata.
# Skírnismál

Skírnismál (Les dites de Skírnir) és un dels poemes de l'Edda poètica i està preservat en els manuscrits del còdex Regius i AM 748 I 4to del s. XIII, però potser en un origen van ser compostos en temps pagans. Molts escolars creuen que el poema va ser representat, potser, com Hieros gamos.

## Bibliografia

* Carolyne Larrington, "What Does Woman Want? Mær and munr in Skírnismál," Alvíssmál 1 (1992): 3–16.
* Heinz Klingenberg, "För Skírnis: Brautwerbungsfahrt eines Werbungshelfers," Alvíssmál 6 (1996): 21–62 (English summary, pp. 59–62).
* Anatoly Liberman, Review of Klaus von See et al., "Skírnismál": Modell eines Edda-Kommentars, Alvíssmál 6 (1996): 114–18.
* Anne Heinrichs, "Der liebeskranke Freyr, euhemeristisch entmythisiert," Alvíssmál 7 (1997): 3–36 (English summary, p. 36).

## Enllaços externs

* Skirnismol. Traducció de Henry A. Bellows.
# Kryptopterus bicirrhis

El peix gat de vidre o silur de vidre (Kryptopterus bicirrhis) és una espècie de peix de la família dels silúrids i de l'ordre dels siluriformes que es troba a la península de Malaca, Sumatra i Borneo, incloent-hi les conques dels rius Mekong i Chao Phraya.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15 cm de llargària total. El cos d'aquesta espècie manca d'escates i els seus costats són extremadament aplanats. Es poden distingir amb tota claredat tant l'esquelet com alguns dels seus òrgans interns; de fet, aquest és un dels peixos tropicals més transparents. Té un parell de bigotis llargs en la mandíbula superior, que poden estendre's cap endavant. L'aleta dorsal consisteix en un sol radi espinós. Aquest exemplar manca d'una aleta adiposa. La caudal és clarament bífida i el seu lòbul inferior pot ser lleugerament més llarg que el superior. L'aleta anal és molt llarga, encara que el seu extrem no es comunica amb la caudal. En termes generals, el cos d'aquests peixos té una gran iridescència i el seu color depèn, en realitat, de la incidència que tingui la llum en ell.

## En l'aquari

Es tracta d'una espècie delicada que neda, en la seva major part, en aigües superficials i de mitjana profunditat, mantenint el cos en posició obliqua i el cap dirigit cap amunt. Mouen la cua constantment d'un costat a l'altre. A aquests silurs diürns se'ls ha de cuidar en un aquari proveït de zones de vegetació on puguin amagar-se.
Se'ls mantindrà en petits bancs i poden conviure bé amb altres espècies de la seva mida. En cap cas s'ha de mantenir un exemplar sol, ja que no trigaria a morir.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M. 1998. Fishes of the Nam Theun and Xe Bangfai basins, Laos, with diagnoses of twenty-two new species (Teleostei: Cyprinidae, Balitoridae, Cobitidae, Coiidae and Odontobutidae). Ichthyol. Explor. Freshwat. 9(1):1-128.
# Nie wiem

Nie wiem (polonès: No sé) és un documental del director polonès Krzysztof Kieślowski fet el 1977 i estrenat el 1981.

## Sinopsi

La pel·lícula tracta sobre la corrupció i l'explotació d'una empresa polonesa i explica la història del director d'una fàbrica d'acer a Silèsia.

## Context

En una entrevista a Danusia Stok, Kieślowski va dir:
| « | La pel·lícula és la confessió d'un home que era director d'una empresa i alhora membre del partit. Però s'oposava a l'organització màfia dels membres del partit que eren actius a l'empresa o a la regió. I el van deixar en mal estat. | » |
Aquesta és la raó principal per la qual l'home es va rendir sobtadament després d'una llarga preparació i una intensa preparació. rodant i no volia que la pel·lícula s'emetia malgrat l'anonimat total. Kieślowski va cedir a aquest desig i es va negar a estrenar la pel·lícula fins a la dècada de 1980, tot i que se li va demanar repetidament que ho fes.

## Referències

* ↑ Jan Brzozowski «Moralność kamery. Twórczość Krzysztofa Kieślowskiego w kontekście etyki dokumentalisty». Pleograf, 30-12-2021.
* ↑ «FilmPolski.pl». FilmPolski.
* ↑ Danusia Stok: Kieslowski on Kieslowski, Faber and Faber, London, S. 74

## Enllaços externs

* Nie wiem a YouTube
# Ciències físiques

Ciències físiques és un terme que aglutina les branques de les ciències naturals, i de la ciència (en general), que estudien els sistemes no vius, en contrast amb les ciències biològiques. No obstant això, hi ha branques de les ciències físiques que també estudien fenòmens biològics. Les ciències físiques bàsiques inclouen:

## Branques de les ciències físiques

* Física: la ciència que estudia les propietats de la matèria i l'energia i les seves transformacions.
* Astronomia: l'estudi de l'univers més enllà de l'atmosfera de la Terra
* Química: la ciència que estudia la composició de les substàncies i la seva interacció amb l'energia i amb altres substàncies
* També inclou algunes de les ciències de la Terra, com:
** Geologia: l'estudi de l'estructura planetària de la Terra i els processos físics que li donen forma
** Hidrologia: l'estudi del moviment i la pertorbació de l'aigua de la superfície terrestre
** Meteorologia: l'estudi dels patrons del clima i altres fenòmens atmosfèrics
** Oceanografia: l'estudi de l'oceà com un sistema físic

## Principis bàsics de les ciències físiques

Les ciències físiques es fonamenten en conceptes clau i teories que expliquen o presenten un model d'algun aspecte del comportament de la natura.
# Furóncol

Un furóncol (popularment floronc(o)), sovint anomenat vulgarment (mal) gra, és una infecció estafilocòccica (generalment l'estafilococ daurat) d'un o diversos fol·licles pilosos que sovint produeix pus i edema inflamatori; és per tant una forma de piodermatitis. Pot aparèixer en qualsevol part de la superfície cutània proveïda de pèls, però especialment en aquelles parts del cos més exposades a fregament i a la humitat com el coll, la cara, les aixelles, les natges, els braços, les cames, les mames i les orelles. Altres patologies predisposen a patir furóncols com són l'obesitat, la diabetis, l'anèmia o alteracions del sistema immunitari.

## Epidemiologia

Pel que fa a la incidència és rar en els nens petits i es fa més habitual a mesura que ens acostem a la pubertat. És freqüent entre els adolescents i el joves afectant generalment més a l'home que a la dona. Són habituals en qualsevol època de l'any però a les nostres latituds amb una especial incidència al començament de l'hivern.

## Signes i símptomes

Es manifesta amb una pústula més o menys grossa i de color groguenc que evoluciona ràpidament vers una fol·liculitis i la formació d'un abscés amb breu necrosi. Finalment es forma una crosta en el punt de la pústula original, amb drenatge o reabsorció de pus groguenc i teixit necròtic, que generalment s'anomena clau. Es desaconsella manipular els furóncols amb els dits i les ungles per intentar-ne buidar el contingut, atès que pot facilitar l'extensió de la infecció tant en la mateixa zona com a altres més distants. A més, algunes localitzacions facials comporten una perillositat addicional pel fet que el drenatge vers als vasos sanguinis que duen sang al cervell pot provocar alteracions neurològiques greus.

## Tractament

El tractament es basa en l'administració local d'antisèptics i antibiòtics bàsicament perquè no s'estengui la infecció. L'aplicació de calor local fa que la lesió maduri més ràpidament i supuri de manera espontània. Si l'acumulació de pus és considerable, pot ser convenient practicar una incisió per drenar-lo i sempre realitzat per personal sanitari especialitzat. Si l'aparició de furóncols esdevé crònica caldrà establir un antibiograma dels bacteris per determinar un antibiòtic específic que s'administrarà per via sistèmica durant un període d'una tres mesos.

## Vegeu també

* Àntrax (furunculosi)