OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Halltown

Halltown és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 189 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Halltown tenia 189 habitants, 69 habitatges, i 50 famílies. La densitat de població era de 347,5 habitants per km².
Dels 69 habitatges en un 36,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,6% hi vivien parelles casades, en un 15,9% dones solteres, i en un 27,5% no eren unitats familiars. En el 20,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,74 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,2.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,2% tenia menys de 18 anys, un 12,7% entre 18 i 24, un 32,3% entre 25 i 44, un 17,5% de 45 a 60 i un 6,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.833 $ i la renda mediana per família de 37.969 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.250 $ mentre que les dones 19.375 $. La renda per capita de la població era de 10.301 $. Entorn del 12,2% de les famílies i l'11,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Halltown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Halltown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Michael Davis

Michael Davis (nascut l'1 d'agost de 1961) és un director de cinema i guionista nord-americà nascut a Rockville (Maryland).
Les seves pel·lícules inclouen la pel·lícula de terror camp Monster Man i pel·lícula d'acció Shoot 'em up protagonitzada per Clive Owen, Paul Giamatti i Monica Bellucci.

## Filmografia

| Any | Títol | Director | Guionista | Notes |
| 1993 | Prehysteria! | No | Sí | |
| 1994 | Double Dragon | No | Sí | |
| 1994 | Prehysteria! 2 | No | Sí | Directe a vídeo |
| 1994 | Pet Shop | No | Sí | |
| 1994 | Beanstalk | Sí | Sí | Debut com a director |
| 1995 | Prehysteria! 3 | No | Sí | Direct-to-video |
| 1998 | Eight Days a Week | Sí | Sí | també productor |
| 1999 | The Incredible Genie | No | Sí | |
| 2000 | Cent noies | Sí | Sí | |
| 2002 | 100 Women | Sí | Sí | També animador (Sam's film) |
| 2003 | Monster Man | Sí | Sí | |
| 2007 | Shoot 'em up | Sí | Sí | |
| 2013 | Riding Shotgun | Sí | Sí | Short |
Com a productor executiu
* ENTV Minute (2012, 22 episodis)
* The Lord of the Sands of Time (TBA)
Com a artista de storyboard
* The Revenge of Al Capone (1989, telefilm)
* Night Game (1989)
* The Cellar (1989)
* Tremors (1990)
* Teenage Mutant Ninja Turtles II: The Secret of the Ooze (1991)
* Encino Man (1992)
* Live Wire (1992)

## Referències

* ↑ Villalobos, Brian. «Writer/Director Michael Davis Talks Shoot 'Em Up». Film.com, 06-01-2007. [Consulta: 21 febrer 2010].
* ↑ Scott, A. O. «Never Mind Those Bullets, a Newborn Needs Rescuing», 07-09-2007. Arxivat de l'original el June 5, 2015. [Consulta: 7 setembre 2007].
# Leonel Marshall Steward

Leonel Marshall Steward (31 de juliol de 1954) és un jugador de voleibol cubà, ja retirat, que va competir durant la 1970. És pare del també jugador de voleibol Leonel Marshall Borges.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Mont-real, on va guanyar la medalla de bronze en la competició de voleibol. Quatre anys més tard, als Jocs de Moscou, fou setè en la mateixa competició.
En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze al al Campionat del Món de voleibol de 1978, dues medalles d'or als Jocs Panamericans (1975 i 1979) i una d'or als Jocs Centreamericans i del Carib (1974).

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Leonel Marshall». [Consulta: 21 agost 2023].
# Haywood City

Haywood City és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 239 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Haywood City tenia 239 habitants, 81 habitatges, i 57 famílies. La densitat de població era de 214,6 habitants per km².
Dels 81 habitatges en un 38,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 32,1% hi vivien parelles casades, en un 29,6% dones solteres, i en un 29,6% no eren unitats familiars. En el 23,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,95 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,28.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 40,6% tenia menys de 18 anys, un 5% entre 18 i 24, un 25,9% entre 25 i 44, un 17,6% de 45 a 60 i un 10,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 14.000 $ i la renda mediana per família de 20.833 $. Els homes tenien una renda mediana de 22.000 $ mentre que les dones 17.083 $. La renda per capita de la població era de 7.553 $. Entorn del 34,4% de les famílies i el 36,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Haywood City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Haywood City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Ján Kollár

Ján Kollár (29 de juliol de 1793, Mošovce, Eslovàquia - 24 de gener de 1852, Viena, Àustria) va ser un escriptor eslovac (principalment poeta), arqueòleg, científic, pastor luterà, polític i principal ideòleg del paneslavisme.

## Biografia

Estudià en un col·legi evangèlic a Bratislava, on s'ordenà sacerdot, i fou destinat a exercir el seu servei a Budapest. El 1817 es va matricular a la Universitat de Jena. La seva assistència a la Wartburgfest (18 d'octubre de 1817) va ser una experiència formativa molt relacionada amb les seves opinions sobre el paneslavisme.
Va passar la major part de la seva vida adulta com a capellà de la populosa però pobra comunitat luterana eslovaca de Pest (Regne d'Hongria, avui part de Budapest, Hongria). Des de 1849, va ser professor d'arqueologia eslava a la Universitat de Viena, i diverses vegades també va actuar com a conseller del govern austríac per a qüestions al voltant dels eslovacs. Va entrar al moviment nacional eslovac en la seva primera fase.
El seu museu (des de 1974) a Mošovce es va instal·lar a l'antic graner, que era l'única part d'obra de la casa natal de Kollár, ja que la resta era de fusta i es va cremar en un incendi el 16 d'agost de 1863. El 2009 es va reconstruir una rèplica de la casa natal original, que ara és un museu.

## Obres

A més de la seva obra poètica, escrigué obres d'interès científic i arqueològic, les més destacades en són:
* Slávy dcera (La filla de Sláva): en aquesta obra, hi expressa els seus sentiments per una dona que, al capdavall, és la personificació de la pàtria.
* O literární vzájemnosti mezi kmen y a nářečími slavskĭmi (Sobre la reciprocitat literària entre les tribus eslaves i les vernacles).

## Referències

* ↑ Petro, Peter. A History of Slovak Literature. 1. Mcgill Queens's University Press, 1995, p. 66.
* 1 2 Auty, Robert The Slavonic and East European Review, 31, 76, 01-01-1952, pàg. 74–91. JSTOR: 4204405.
* ↑ Sayer, Derek. The Coasts of Bohemia: A Czech History (en anglès). Princeton University Press, 2000. ISBN 069105052X.
* ↑ Petro, Peter. History of Slovak Literature (en anglès). McGill-Queen's Press - MQUP, 1997-05-13. ISBN 9780773514027.
* ↑ «Múzeum Jána Kollára Mošovce /* Jan Kollar Museum Mosovce /Muzeum.SK - múzeum, galéria, hrad, zámok/». www.muzeum.sk. Arxivat de l'original el 2014-02-01. [Consulta: 9 abril 2016].
# Històries de fantasmes

Històries de fantasmes (títol original en anglès Roald Dahl's Book of Ghost Stories, títol original en anglès) és un recull de contes de terror de l'escriptor britànic d'origen noruec Roald Dahl publicat el 1983. Segons afirma l'autor a la introducció del llibre, després de parlar amb Lady Cynthia Asquith, escriptora i recopiladora d'històries de fantasmes, va visitar la Biblioteca Britànica, la biblioteca del Museu Britànic de Londres, i allà es va llegir 749 contes i narracions curtes de fantasmes, entre totes elles va triar les catorze que ell considerava millors per a publicar-les en un únic recull. El mateix autor afirmava que "les bones històries de fantasmes, com els bons llibres infantils, són molt difícils d'escriure, jo mateix sóc un escriptor de contes curts i, tot i que fa 45 anys que ho faig, i que sempre he desitjat arribar a escriure'n una de decent, mai no ho he aconseguit."

## Contes i autors

* "W.S." de L. P. Hartley
* "Harry" de Rosemary Timperley
* "The Corner Shop" de Cynthia Asquith
* "In the Tube" d'E. F. Benson
* "Christmas Meeting" de Rosemary Timperley
* "Elias and the Draug" de Jonas Lie
* "Playmates" d'A. M. Burrage
* "Ringing the Changes" de Robert Aickman
* "The Telephone" de Mary Treadgold
* "The Ghost of a Hand" de J. Sheridan Le Fanu
* "The Sweeper" d'A. M. Burrage
* "Afterward" d'Edith Wharton
* "On the Brighton Road" de Richard Middleton
* "The Upper Berth" de F. Marion Crawford

## Referències

* ↑ Històries de fantasmes, versió en català a Columna Edicions
* ↑ El llibre de Roald Dahl d'històries de fantasmes Arxivat 2012-10-06 a Wayback Machine.. Fitxa del llibre de l'editorial americana Macmillan. (anglès)
* ↑ Pàgina oficial de Roald Dahl. (anglès)
* ↑ El llibre de Roald Dahl d'històries de fantasmes. Fitxa del llibre a la web "Roald Dahl Fans". (anglès)
# Províncies marítimes del Canadà

Les Províncies Marítimes del Canadà, anomenades pels seus habitants en anglès com the Maritimes o bé the Canadian Maritimes pels no canadencs, és la regió que agrupa tres províncies del Canadà:
* Nova Brunswick
* Nova Escòcia
* Illa del Príncep Eduard
Situades a la costa de l'oceà Atlàntic, són el territori històric dels pobles Mi'kmaq i Maliseet, alhora que esdevingueren les primeres colònies franceses (Acàdia) i angleses al Canadà. La regió limita al sud-est amb Nova Anglaterra, al nord-oest amb la Península de Gaspé (Quebec) i al nord-est amb l'illa de Terranova (Terranova i Labrador). Les seves costes estan banyades per les aigües del golf de Maine, el golf de Sant Llorenç i el mateix oceà Atlàntic.
Les Províncies Marítimes s'interpreten de vegades com un subgrup de les Províncies Atlàntiques, que també inclouen a Terranova i Labrador. Fins i tot, no és estrany que ambdós termes s'utilitzin indistintament. No obstant això, la separació existent, tant física (el golf de Sant Llorenç) com històrica (Terranova i Labrador s'incorporaren 80 anys més tard al Canadà) és evident.
La relació entre les Províncies Marítimes es va fer evident ja al segle xix, quan encara eren colònies britàniques. L'any 1864, representants dels tres territoris es van reunir a Charlottetown per discutir la possibilitat d'unir les tres colònies en una de sola (l'anomenada llavors Unió Marítima) i tenir així més força davant la metròpoli. No obstant això, aquesta idea es va desestimar poc després, quan totes tres s'uniren a Ontario i Quebec per formar el Domini del Canadà, precursor de l'Estat actual.
# Michael Krause

Michael Krause (Magdeburg, 24 de juliol de 1946 - 23 de juny de 2024) fou un jugador d'hoquei sobre herba alemany que va competir sota bandera de la República Federal Alemanya durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Ciutat de Mèxic, on fou quart en la competició d'hoquei sobre herba. Quatre anys més tard, als Jocs de Munic, va guanyar la medalla d'or en la mateixa competició. El 1976, a Montreal, va disputar els seus tercers, i darrers, Jocs Olímpics. En ells fou cinquè en la competició d'hoquei sobre herba. En el seu palmarès també destaca una medalla d'or al Campionat d'Europa de 1970 i una de plata al Campionat del Món de 1973. Entre 1966 i 1976 va disputar 82 partits amb la selecció alemanya.
A nivell de clubs va jugar al Schwarz-Weiß Köln. Entre 1993 i 1999 va ser president de la Federació Alemanya d'Hoquei. Va ser membre del Comitè Olímpic Nacional d'Alemanya.

## Referències

* ↑ «Nachruf Michael Krause» (en alemany). [Consulta: 24 febrer 2025].
* 1 2 3 4 5 «Olympedia – Michael Krause». [Consulta: 24 febrer 2025].
* ↑ «hockey.de». [Consulta: 24 febrer 2025].
# Made in China

Made in China (Fabricat a la Xina) és una etiqueta d’origen que indica que un producte ha estat fabricat totalment o parcialment a la República Popular de la Xina (PRC). Va guanyar importància a la dècada de 1990 quan moltes empreses dels Estats Units, Europa i Àsia van traslladar la seva producció a la Xina per aprofitar els baixos costos de fabricació. Els productes amb aquesta etiqueta formen part de cadenes de subministrament globals en què diversos països intervenen en diferents etapes del procés de producció.
L’expressió té antecedents històrics a la dècada del 1940, durant la Segona Guerra Sinojaponesa, quan es van promoure boicots als productes japonesos com a mesura de resistència econòmica. No obstant això, la industrialització xinesa era limitada en aquell moment. Al segle XXI, el significat de “Made in China” ha evolucionat, i ja no només està associat a la producció de baix cost, sinó també a la innovació tecnològica. El pla governamental Made in China 2025, llançat el 2015, busca modernitzar la indústria nacional i potenciar sectors com la intel·ligència artificial i els semiconductors.
Pel que fa a la percepció de qualitat, estudis com el de 2011 del Banc Central Europeu han indicat que els productes xinesos exportats a la UE tenen una qualitat elevada en comparació amb altres economies en desenvolupament. Tot i el preu baix, la qualitat ha millorat amb el temps i s’ha aproximat a la dels països tecnològicament més avançats. Segons una enquesta del Pew Research Center del 2023, la qualitat dels productes tecnològics xinesos és generalment ben valorada, però considerada inferior als productes nord-americans, amb opinions especialment negatives en països com Israel i l’Índia.

## Referències

* ↑ «"Made in China"». 30 minuts. TV3, 24-02-2013. [Consulta: 16 març 2025].
* ↑ David Barboza «'Made in China' labels don't tell whole story». , 08-02-2006.
* ↑ Elizabeth O'Brien Ingleson. Made in China: When US-China Interests Converged to Transform Global Trade. Harvard University Press, 2024, p. 266. ISBN 978-0674251830.
* ↑ Elizabeth O'Brien Ingleson. Made in China: When US-China Interests Converged to Transform Global Trade. Harvard University Press, 2024, p. 266. ISBN 978-0674251830.
* ↑ Amy Wang. «Made in China: Past and Present». Business Today, 20-12-2018. [Consulta: 18 gener 2024].
* ↑ James McBride and Andrew Chatzky. «Is 'Made in China 2025' a Threat to Global Trade?». Council on Foreign Relations, 13-05-2019. [Consulta: 3 juliol 2024].
* ↑ Pula, Gabor; Santabárbara, Daniel «Is China climbing up the quality ladder? Estimating cross country differences in product quality using Eurostat's COMEXT trade database». ECB Working Papers. European Central Bank, 3-2011, pàg. 9–29. ISSN: 1725-2806.
* ↑ Silver, Laura. «Comparing Views of the U.S. and China in 24 Countries». Pew Research Center, 06-11-2023.

## Vegeu tambè

* Guochao
# Comptador Geiger

Un comptador Geiger, també anomenat comptador Geiger-Müller, és un detector de partícules que permet mesurar els nivells de radiació ionitzant.

## Història

El 1908, Hans Geiger i Ernest Rutherford van desenvolupar un mecanisme capaç de detectar partícules alfa. El 1928, Geiger i Walther Müller (estudiant de doctorat de Geiger) van millorar el comptador de manera que pogués detectar totes les classes de radiació ionitzant.
La versió actual del comptador de Geiger s'anomena comptador halogen. Aquest disseny, que data del 1947, va ser proposat per Sidney H. Liebson (Phys. Accelerar. 72, 602-608 (1947)). Els comptadors halògens han substituït el model anterior a causa de la seva vida útil més llarga i perquè requereixen un voltatge operatiu més baix.

## Funcionament

El sensor del comptador Geiger és un tub que conté un gas inert (normalment heli, neó o argó amb halògens afegits) que condueix breument electricitat entre dos elèctrodes quan una partícula o fotó de radiació fa conductiu el gas temporalment. Quan un ió o electró penetra al tub (o es desprèn un electró de la paret pels raigs X o gamma) es desprenen electrons dels àtoms del gas; a causa del voltatge positiu del fil central, aquests electrons són atrets cap al fil. En fer-ho guanyen energia, col·lideixen amb els àtoms i alliberen més electrons, fins que el procés es converteix en una "allau" que produeix un impuls de corrent perceptible. Finalment, l'impuls de corrent és mostrat pel moviment d'una agulla i sol ser acompanyat per un clic audible a cada descàrrega en un altaveu connectat amb aquest propòsit.
El tub conté al seu interior un fil metàl·lic al llarg de l'eix del cilindre que fa d'elèctrode. Entre el càtode (tub exterior) i l'ànode (fil interior) hi ha centenars de volts, però no hi circula corrent fins que les partícules entrants provoquen l'allau d'electrons.
A l'instrument se l'anomena "comptador" perquè cada partícula que passa per ell produeix un impuls idèntic, permetent comptar les partícules (normalment de forma electrònica) però sense dir-nos res sobre la seva identitat o la seva energia (excepte que han de tenir energia suficient per travessar la làmina de mica de la finestra del sensor).

## Vegeu també

* Tub Geiger
* Tub ple de gas
* Tiratró
* Scintil·lòmetre

## Referències

* ↑ Antonio Ferrer Soria. Física nuclear y de partículas(2a ed.). Universitat de València, 2006, p. 168–. ISBN 978-84-370-6568-7 [Consulta: 6 juliol 2012].

## Enllaços externs

* Measurement of Radiation, Gas Filled Detector Arxivat 2011-12-16 a Wayback Machine.
* Gas discharge tubes
# Jörg Puttlitz

Jörg Puttlitz (Hagen, 25 d'agost de 1952) és un remer alemany, ja retirat, que va competir sota bandera de la República Federal Alemanya durant la dècada de 1980.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles, on fou quart en la prova del quatre sense timoner del programa de rem. Quatre anys més tard, als Jocs de Seül, va guanyar la medalla de bronze en la mateixa prova.
En el seu palmarès també destaquen quatre medalles al Campionat del món de rem, tres d'or i una de plata, entre les edicions del 1983 i 1989, així com nou campionats nacionals entre 1983 i 1989.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Jörg Puttlitz». [Consulta: 22 abril 2024].
* ↑ «World Rowing - Joerg PUTTLITZ» (en anglès). [Consulta: 22 abril 2024].
# Festa de la Sal

La Festa de la Sal se celebra a la vila de l'Escala (l'Alt Empordà), durant el tercer dissabte de setembre, i l'organitza el Museu de l'Anxova i la Sal. La festa va néixer el 1977, coincidint amb els 300 anys de l'Alfolí de la Sal. El 2016 la Generalitat de Catalunya la va declarar Patrimoni Festiu de Catalunya.
Aquesta festa vol recordar l'antic ofici del transport de la sal per via marítima. Fins a principis del segle XX grans vaixells de vela carregats de sal arribaven a l'Escala procedents de les importants salines de Torrevella al (Baix Segura) i més antigament de les salines d'Eivissa. La sal es transportava a l'edifici de l'Alfolí de la Sal, des d'on es distribuïa als pobles del voltant.
La Festa de la Sal no es tracta d'una fira dedicada a un producte gastronòmic, ni d'un mercat inspirat en un temps anterior, és la "Recreació d'un dia de la vida quotidiana a l'antic port de l'Escala" feta per la mateixa gent del poble a la Platja de les Barques de l'Escala. Durant tota la tarda es pot veure la Mostra d'oficis mariners amb participació de pescadors i acompanyament de cançons populars; més tard arriba el vaixell de la sal i es fa la descarregada a la Platja de les Barques. A les 7 de la tarda es fa Cerimònia de la Sal on es barreja la sal de diferents cultures i procedències amb el grup convidat a l'intercanvi de danses. La festa acaba a les 9 de la nit amb l'apagada de la llum elèctrica per donar entrada a les barques amb les veles il·luminades com a senyal de bona pesca.
La sal, molt important per a la conservació del peix blau i per a l'alimentació, va originar la indústria més genuïna de l'Escala: la salaó d'anxoves.

## Referències

* 1 2 «Festa de la Sal». Museu de l'Escala. Arxivat de l'original el 2023-07-25. [Consulta: 25 juliol 2023].
* ↑ Boix, Lurdes. L'Alfolí i la Festa de la Sal. l'Escala: Ajuntament de l'Escala, 2004.

## Enllaços externs

* Museu de l'Anxova i de la Sal - Festa de la Sal
# Congoni

El congoni (Alcelaphus buselaphus cokii) és una subespècie d'artiodàctil de la família dels bòvids que té unes banyes en forma de lira, com molt pocs antílops. Habita en el continent africà, concretament a Kenya i Tanzània.
Aquests animals s'alimenten d'herba i prefereixen les planes verdes. A vegades es barregen amb altres espècies com nyus i zebres. Les espècies més emparentades són el topi, el nyu i el bontebok. Mesura uns 125 cm; pesa 120–150 kg. És comú.
Els seus depredadors són les hienes, els grans felins, els gossos salvatges i els humans. Es troba a les sabanes arbrades i als munts.

## Referències

* ↑ Wilson, D. E. i Reeder, D. M. (editors). 2005. Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (3rd ed). Muridae
# Edat heroica de l'exploració de l'Antàrtida

L'edat heroica de l'exploració de l'Antàrtida, entre el 1895 i el 1922, és un període que designa els anys en els quals aventurers desafiaren les extensions salvatges, gelades i desconegudes de l'Antàrtida, tot buscant els honors i la glòria. Molts van morir en el transcurs d'aquestes expedicions, mentre que altres tornaren triomfants i, ben aviat, foren cèlebres i sol·licitats com a autors de publicacions i conferenciants. Aquesta edat heroica comença el 1895 amb el sisè Congrés Internacional de Geografia que llançà una crida a tots els cercles científics del món per accelerar l'exploració de l'Antàrtida abans que finalitzés el segle xix. En aquell moment, aquest continent era considerat com «el major espai geogràfic encara en poder ser explorat.»
Aquesta període es caracteritza per la carrera per arribar al pol Sud que s'ha comparat a la carrera espacial i l'arribada a la Lluna de la dècada del 1960, per la capacitat que aconseguí per captivar l'atenció del públic. Poc després que Roald Amundsen arribés al pol el 1911 (vegeu Expedició Amundsen), la Primera Guerra mundial esclatà, la guerra més devastadora que la humanitat mai no havia conegut i, als ulls del públic, l'heroisme dels soldats eclipsà les gestes de les aventures a l'Antàrtida. Després de la Primera Guerra mundial, es realitzaren molt poques expedicions, marcant així la fi d'aquesta edat heroica que certs autors la situen de manera simbòlica amb la mort de l'explorador britànic Ernest Shackleton el 1922.
Quan l'exploració es va reprendre unes dècades més tard, la seva fisonomia havia canviat. Abans de la guerra, les comunicacions ràdio no eren possibles des d'aquest continent massa allunyat del món civilitzat, i el transport mecanitzat no estava generalitzat. Les tecnologies van acabar dominant aquestes expedicions, reduint molt àmpliament els riscs presos pels que es continuaven aventurant-se en el continent Antàrtic.

## Referències

* ↑ «Edat heroica de l'exploració de l'Antàrtida 1900-1922» al lloc coolantarctica.com (anglès)
* ↑ The Endurance: Shackleton's Legendary Antarctic Expedition (2000), documentaire.
* ↑ Coolantarctica.com