OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Parocnus

Parocnus és un gènere extint de mamífers pilosos de la família dels megalòcnids que visqueren al Carib durant el Plistocè, fa entre 11.700 i 129.000 anys. Se n'han trobat restes fòssils a Cuba, Haití i la República Dominicana. Les estimacions del seu pes corporal abasten un ventall força ampli, des de 23 kg fins a més de 70 kg. Malgrat que es podien enfilar als arbres, eren els peresosos més terrestres del Carib, cosa que els hauria fet especialment vulnerables a la caça pels éssers humans que poblaren la regió.

## Referències

* 1 2 Entrada «Parocnus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 15 març 2025].
* ↑ Woods i Sergile, 2001, «The sloths of the West Indies: a systematic and phylogenetic review» (J. L. White i R. D. E. MacPhee).
* 1 2 Nowak, 2018, p. 624.

## Bibliografia

* Nowak, R. M.. Walker's Mammals of the World: Monotremes, Marsupials, Afrotherians, Xenarthrans, and Sundatherians (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2018. ISBN 9781421424682.
* Woods, C. A.; Sergile, F. E. Biogeography of the West Indies (en anglès). 2a edició. CRC Press, 2001. ISBN 0-8493-2001-1.
# Llista d'episodis de Conan

Aquest article conté la llista dels 26 episodis de l'anime Conan, una sèrie de televisió japonesa de ciència-ficció postapocalíptica de Nippon Animation. La sèrie es va començar a emetre al Japó el 4 d'abril de 1978 a les 19.30 a la NHK TV network. Va estar set mesos en antena, i va finalitzar amb l'últim episodi el 31 d'octubre 1978.
A Catalunya es va estrenar en català a TV3 amb el nom de Conan el 27 de febrer de 1991.

## Episodis

| Núm. | Títol | Data d'emissió original | Data d'emissió en català |
| 1 | Supervivents en una illa perduda Nokosarejima (のこされ島) | 4 d'abril de 1978 | 27 de febrer de 1991 |
| 2 | La partença Tabidachi (旅立ち) | 11 d'abril de 1978 | |
| 3 | El primer amic Hajimete no Nakama (はじめての仲間) | 18 d'abril de 1978 | |
| 4 | El Barracuda Barakūda-gō (バラクーダ号) | 25 d'abril de 1978 | |
| 5 | Indústria Industria (インダストリア) | 9 de maig de 1978 | |
| 6 | La traïció de Dyce Daisu no Hangyaku (ダイスの反逆) | 16 de maig de 1978 | |
| 7 | La persecució Tsuiseki (追跡) | 23 de maig de 1978 | |
| 8 | La fugida Tōbō (逃亡) | 30 de maig de 1978 | |
| 9 | Pedaç, l'home misteriós Sarubēji sen (サルベージ船) | 6 de juny de 1978 | |
| 10 | El doctor Rao Rao Hakase (ラオ博士) | 13 de juny de 1978 | |
| 11 | L'alliberament Dasshutsu (脱出) | 20 de juny de 1978 | |
| 12 | El nucli de pedra Koa Burokku (コアブロック) | 27 de juny de 1978 | |
| 13 | High Harbour Haihābā (ハイハーバー) | 4 de juliol de 1978 | |
| 14 | Un dia a High Harbour Shima no Ichinichi (島の一日) | 11 de juliol de 1978 | |
| 15 | L'Orus i la seva colla Kōchi (荒地) | 18 de juliol de 1978 | |
| 16 | La nostra caseta Futari no Koya (二人の小屋) | 1 d'agost de 1978 | |
| 17 | La lluita Sentō (戦闘) | 8 d'agost de 1978 | |
| 18 | El cuirassat Gan Bōto (ガンボート) | 15 d'agost de 1978 | |
| 19 | L'ona gegantina Ōtsunami (大津波) | 29 d'agost de 1978 | |
| 20 | El retorn a Indústria Futatabi Indasutoria He (再びインダストリアへ) | 12 de setembre de 1978 | |
| 21 | Habitants sota terra Chika no Jūmin-tachi (地下の住民たち) | 19 de setembre de 1978 | |
| 22 | El salvament Kyūshutsu (救出) | 25 de setembre de 1978 | |
| 23 | La Torre Solar Taiyō-tō (太陽塔) | 3 d'octubre de 1978 | |
| 24 | El Gegant Giganto (ギガント) | 17 d'octubre de 1978 | |
| 25 | La fi d'Indústria Indasutoria no Saigo (インダストリアの最期) | 24 d'octubre de 1978 | |
| 26 | Un gran cercle Daidan'en (大団円) | 31 d'octubre de 1978 | |

## Vegeu també

* Conan (anime de 1978)

## Referències

* ↑ «未来少年コナン：放映データ» (en japonès). [Consulta: 3 setembre 2024].
* ↑ «Ràdio i televisió avui, dimecres 27 de febrer de 1991». Diari Avui, 27-02-1991. [Consulta: 3 setembre 2024].
# Sami skolt

El Sami skolt (sääʹmǩiõll) és una llengua dins del grup de llengües sami que és parlada per unes 400 persones a Finlàndia, especialment a Sevettijärvi, i uns 20–30 parlants del dialecte Njuõʹttjäuʹrr (Notozero) en una zona envoltant el llac rus de Lovozero. S'escriu utilitzant l'alfabet llatí amb una ortografia feta oficial des de l'any 1973.
Abans de la Segona Guerra Mundial aquest idioma tenia uns milers de parlants a la zona de Petsamo però després de la guerra aquesta zona va passar a Rússia i els parlants es van reubicar a la zona finlandesa d'Inari. Aquesta llengua només tenia un ús oral fins a la dècada de 1970 quan va passar a ser escrita segons el dialecte de Suonikylä cosa que va provocar malestar en els parlants d'altres dialectes.
El 1993, es van fer programes d'immersió lingüística per a infants menors de 7 anys.
La població que parla aquesta llengua està molt envellida i els joves generalment no saben parlar-la cosa que, unida al migrat nombre de parlants, segurament en produirà l'extinció en pocs anys.

## Exemples

* Sij mõʹnne niõđtää põʹrtte.: Van entrar a la casa sense la noia.
* Kåʹlled pueʹrab : millor que l'or

## Bibliografia

* Feist, Timothy. A Grammar of Skolt Saami Arxivat 2012-03-24 a Wayback Machine.. Manchester, 2010.
* Feist, Timothy. A Grammar of Skolt Saami Suomalais-Ugrilainen Seura Helsinki 2015.
* Korhonen, Mikko. Mosnikoff, Jouni. Sammallahti, Pekka. Koltansaamen opas. Castreanumin toimitteita, Helsinki 1973.
* Mosnikoff, Jouni and Pekka Sammallahti. Uʹcc sääm-lääʹdd sääʹnnǩeârjaž = Pieni koltansaame-suomi sanakirja. Jorgaleaddji 1988.

## Enllaços externs

* Vocabulari del Sami skolt Arxivat 2017-05-03 a Wayback Machine. (anglès)
* Recerca sobre el Sami skolt (anglès)
# Battery Park

Battery Park és un parc de 10 hectàrees situat a la punta sud de l'illa de Manhattan a New York.
El seu nom prové de les peces d'artilleria que hi havia abans instal·lades, tant pels holandesos que els anglesos. S'hi ha condicionat a una de les seves extremitats, el Hope Garden (el jardí de l'esperança), un memorial per a les víctimes de la sida. Al sud es troba la terminal dels transbordadors amb destinació a l'estàtua de la Llibertat.
El parc ha donat el seu nom al barri que està situat just al nord, Battery Park City, en part construït terraplenant el riu Hudson als anys 1970 i 1980.
Dins del parc s'hi troba Castle Clinton, un fort americà construït just abans de la guerra de 1812 i batejat en honor de al batlle de l'època, DeWitt Clinton. Va esdevenir propietat de la ciutat de New York després de la guerra.
Battery Park acull avui l'escultura The Sphere fur Plaza Fountain (Fritz Koenig - 1971), que regnava abans sobre la plaça del World Trade Center, al peu de les Torres Bessones (Twin Towers). Malmesa i abonyegada, l'esfera testimonia la violència dels atemptats de l'11 de setembre de 2001. S'hi troba igualment el New York Korean War Memorial de l'escultor Mac Adams.
L'essencial de la disposició als anys 70 i 80 d'aquest barri prop de Wall Street ha estat feta pel promotor Paul Reichmann.
El 20 de maig de 1924, pel 300 aniversari de la fundació de New York, un monument va ser erigit en honor dels pioners valons.

## Referències

* ↑ «New York City History» (en anglès). [Consulta: 8 juliol 2019].
* ↑ «Battery Park - punto de acceso a la Estatua de la Libertad» (en castellà). [Consulta: 8 juliol 2019].
* ↑ «Pasear por el parque Battery Park de Nueva York». [Consulta: 8 juliol 2019].
# Parocnus

Parocnus és un gènere extint de mamífers pilosos de la família dels megalòcnids que visqueren al Carib durant el Plistocè, fa entre 11.700 i 129.000 anys. Se n'han trobat restes fòssils a Cuba, Haití i la República Dominicana. Les estimacions del seu pes corporal abasten un ventall força ampli, des de 23 kg fins a més de 70 kg. Malgrat que es podien enfilar als arbres, eren els peresosos més terrestres del Carib, cosa que els hauria fet especialment vulnerables a la caça pels éssers humans que poblaren la regió.

## Referències

* 1 2 Entrada «Parocnus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 15 març 2025].
* ↑ Woods i Sergile, 2001, «The sloths of the West Indies: a systematic and phylogenetic review» (J. L. White i R. D. E. MacPhee).
* 1 2 Nowak, 2018, p. 624.

## Bibliografia

* Nowak, R. M. Walker's Mammals of the World: Monotremes, Marsupials, Afrotherians, Xenarthrans, and Sundatherians (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2018. ISBN 9781421424682.
* Woods, C. A.; Sergile, F. E. Biogeography of the West Indies (en anglès). 2a edició. CRC Press, 2001. ISBN 0-8493-2001-1.
# Eleccions al Parlament Europeu de 2019 (Hongria)

Les Eleccions al Parlament Europeu de 2019 es van celebrar el 26 de maig per escollir els 21 escons hongaresos del Parlament Europeu.

## Resultats

| Partit | Partit | Vots | Vots | Escons | Escons |
| Partit | Partit | Vots | % | Escons | +/- |
| | Fidesz-KDNP | 1 824 220 | 52,56% | 13 / 21 | 1 |
| | Coalició Democràtica | 557 081 | 16,05% | 4 / 21 | 2 |
| | Moviment Momentum | 344 512 | 9,93% | 2 / 21 | Nou |
| | Partit Socialista Hongarès – Diàleg | 229 551 | 6,61% | 1 / 21 | 2 |
| | Jobbik | 220 184 | 6,34% | 1 / 21 | 2 |
| | Moviment La Nostra Pàtria | 114 156 | 3,29% | Nou | - |
| | Partit Hongarès del Gos de dues cues | 90 912 | 2,62% | Nou | - |
| | La Política pot ser diferent | 75 498 | 2,18% | 0 |
| | Partit Hongarès dels Treballadors | 14 452 | 0,42% | 0 | - |
| Total | Total | 3 470 566 | 100 | 21 | |

## Referències

* ↑ Zoltán, Dull Szabolcs, Kovács. «President of the Republic announces date of European Election in Hungary» (en anglès), 01-03-2019. [Consulta: 21 agost 2024].
# Synodontis nigriventris

Synodontis nigriventris és una espècie de peix de la família dels mochòkids i de l'ordre dels siluriformes que es troba a la conca del riu Congo (Àfrica).
Els mascles poden assolir els 9,6 cm de llargària total.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Garcinia

La Garcinia és un gènere botànic de la família de les Clusiaceae, nadiu d'Àsia, Austràlia, Àfrica tropical i el sud de la Polinèsia. Té entre 50 i 300 espècies d'arbres.

## Especies selectes

* Garcinia atroviridis
* Garcinia benthami
* Garcinia cambogia
* Garcinia forbesii
* Garcinia hanburyi
* Garcinia hessii
* Garcinia indica
* Garcinia intermedia
* Garcinia kola
* Garcinia lateriflora
* Garcinia livingstonei
* Garcinia mangostana - Mangostà
* Garcinia merguensis
* Garcinia morella
* Garcinia multiflora
* Garcinia myrtifolia
* Garcinia portoricensis
* Garcinia prainiana
* Garcinia schombucgkiana
* Garcinia tinctoria
* Garcinia xanthochymus
# Presto

Presto és un indicador de tempo que s'utilitza en els casos en què la música ha de ser interpretada amb gran rapidesa. Correspon –com tots els indicadors de tempo que s'utilitzen en la música clàssica– a un adjectiu italià, i significa «ràpid». Correspon a una velocitat d'entre 168 i 200 pulsacions per minut (ppm).
És un dels indicadors de tempo emprats més aviat, ja a mitjan segle xvi. Més tard, Adriano Banchieri l'empra juntament amb adagio, allegro i veloce, però en general en aquell període apareix com l'única alternativa a un tempo lent. Així es troba en autors com Michael Praetorius, Claudio Monteverdi o Heinrich Schütz (que preferia la indicació praesto). En tots aquests casos és com una mena de sinònim de tempo giusto contra el qual, indicacions com adagio són com una mena de desviació d'allò que és norma, de la mateixa manera com l'habitual era tocar forte i l'excepció era el piano.
Així, doncs, el terme presto no implica una rapidesa especial al segle xvii. A mitjan segle xviii era força intercanviable amb el qualificatiu allegro: tres versions diferents de la mateixa sisena sonata per a violí de Johann Sebastian Bach porten com a indicació de tempo presto, allegro i vivace.
Però mentrestant, emergia una altra tradició segons la qual presto era més ràpid que allegro; i aquesta acabaria imposant-se. Així ja apareix en un tractat anònim anglès del 1724 titulat A Short Explication. Per tot el que s'ha dit, tots els exemples de presto anteriors a aquestes dates han de ser tractats amb cura. De mica en mica, al llarg del segle xviii va anar essent acceptat com el qualificatiu de tempo més ràpid de tots, a excepció del seu superlatiu prestissimo. Però simultàniament, alguns es mostraven contraris a fer servir el prestissimo; aquest és el cas de Mozart que, a la seva simfonia Haffner demanava que el presto del darrer moviment s'interpretés el màxim de ràpid possible.
Tot i que originàriament el mot era un adjectiu, com a indicador únic d'un moviment, va sofrir una certa substantivació, de manera que sovint es pot trobar l'expressió «un presto» o «el presto de la simfonia ...» per referir-se a un moviment que té aquesta indicació. Però també ha funcionat com a adjectiu d'altres indicadors de tempo, en especial de l'allegro; així, doncs, un allegro presto és un allegro ràpid o, en definitiva, un allegro més ràpid que si no tingués aquest qualificatiu. Semblantment un allegro prestissimo com els que Verdi demana a Falstaff i a Il Trovatore.
A part de ser un indicatiu de velocitat, tant presto com prestissimo també s'empren com a indicadors de caràcter i d'expressió.

## Enllaços externs

* David Fallows. "Presto." Grove Music Online
Viccionari
# Ignasi Macaya Santos de Lamadrid

Ignasi Macaya Santos de Lamadrid (Barcelona, 2 de desembre de 1933 - Barcelona, 5 de setembre de 2006) fou un jugador d'hoquei sobre herba, guanyador d'una medalla olímpica de bronze. Era cosí dels també jugadors d'hoquei sobre herba i medallistes olímpics Eduard Dualde i Joaquim Dualde.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma (Itàlia), on va aconseguir guanyar la medalla de bronze en la prova masculina d'hoquei sobre herba en representació de la selecció espanyola d'aquesta disciplina. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1964 realitzats a Tòquio (Japó) aconseguí guanyar un diploma olímpic en finalitzar quart en la competició masculina. Amb la selecció espanyola també destaquen una medalla d'or i una de plata als Jocs del Mediterrani de 1955 i 1963 respectivament.
A nivell de clubs jugà al Reial Club de Polo de Barcelona, amb qui guanyà sis Campionats de Catalunya (1954, 1955, 1957, 1958, 1960, 1962), sis Copes espanyoles (1957-60, 1962, 1964) i una lliga espanyola (1958).

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Ignacio Macaya». [Consulta: 29 desembre 2024].
* 1 2 «Ignasi Macaya Santos de Lamadrid | enciclopedia.cat». [Consulta: 29 desembre 2024].
# Jakub Bart-Ćišinski

Jakub Bart-Ćišinski (Kuckau, 20 d'agost de 1856 - Panschwitz, 16 d'octubre de 1909) va ser un poeta, escriptor i dramaturg sàrbi, traductor de txeca, polonesa, italià i literatura alemanya. Va produir les seves obres en alt sòrab. També és un inventor del llenguatge poètic modern de l'alt sòrab. Ha estat descrit com "l'escriptor clàssic de la literatura sòrab".
Com a escriptor sòrab, va considerar que escriure la llengua sòrab i utilitzar-la per a la literatura i l'educació seria important per preservar la vitalitat i la distinció de la cultura sòrab. Però també es va adonar que es tractava d'una arma de doble tall, ja que l'educació reduiria l'aïllament de la cultura sòrab, fent-la més vulnerable a la influència exterior (sobretot alemanya).
Va col·laborar a les revistes Lipa Serbska (1876–81) i Łužica (1904–09). Ćišinski (pseudònim que significa més o menys el tranquil / el callat) és conegut principalment pels seus sonets. Va escriure a més balada, drama i un intent de realitzar la primera novel·la sóraba Narodowc a wotrodźenc (Patriota i renegat). Una de les seves obres més conegudes és el poema Mulli serbske wuznaći (La meva fe sóraba o Les meves confessions sórabas) que va escriure sent encara jove. La seva poesia es mou a un nivell molt alt. Una enciclopèdia literària polonesa el nomena entre els 50 millors poetes del món. Com gairebé no existeixen traduccions de les poesias de Bart-Ćišinski, la seva obra és molt poc coneguda a Alemanya i a la resta del món.
Des de 1956 Domowina atorga en honor seu el Premi Ćišinski.

## Obres

* Nawozenja (La núvia, 1877), èpica nacional,
* Priroda a wutroba (Natura i cor, 1889),
* Kniha sonettow (Llibre de sonets, 1884),
* Ze ziwienja (De la vida, 1899),
* Krew a Kraj (Sang i pàtria, 1909),
* Za cichim (En la quietud, 1906),
* Serbske wobrazki (Imatges sèrbies, 1908)
* Serbske zynski (Veus sòrabes, 1897)
* Wa Hrodziscu (A Gröditz, 1880), drama teatral

## Referències

* 1 2 p. 1. Mànega, Susanne. 2004. Refranys sòrabs: Serbske prislowa. (Sèrie de suplements de Proverbium: Yearbook of International Proverb Scholarship, 14.) Burlington, VT: Universitat de Vermont.
* ↑ «Bart-Ćišinski Jakub». A: Internetowa encyklopedia PWN [Consulta: 17 novembre 2006]. Arxivat 2006-10-01 a Wayback Machine.
# Inhibidor selectiu de la recaptació de serotonina

Els inhibidors selectius de la recaptació de serotonina (ISRS) són fàrmacs antidepressius, a dosi altes també són utilitzats per la bulímia i el trastorn obsessivocompulsiu. És el grup d'antidepressius més utilitzat avui dia.

## Fàrmacs

Fàrmacs comercialitzats al mercat espanyol:
* Citalopram (EFG, Citalvir, Prisdal, Seropram).
* Dapoxetina (Priligy).
* Escitalopram (EFG, Cipralex, Elicea, Esertia, Heipram).
* Fluoxetina (EFG, Prozac, Luramon).
* Fluvoxamina (EFG, Dumirox).
* Paroxetina (EFG, Frosinor, Motivan, Seroxat, Daparox).
* Sertralina (EFG, Besitran, Altisben, Aremis, Semonic).

## Referències

* ↑ «Centro de Información online de Medicamentos de la AEMPS - CIMA». Madrid: AEMPS. Ministerio de Sanidad, Servicios Sociales e Igualdad, 2024.
# Ihar Lapxin

Ihar Lapxin (Vítsiebsk, 8 d'agost de 1963) és un atleta belarús, ja retirat, especialista en triple salt, que va competir durant les dècades de 1980 i 1990.
El 1988 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Seül, on guanyà la medalla de plata en la prova del triple salt del programa d'atletisme.
En el seu palmarès també destaquen una medalla d'or al Campionat del Món en pista coberta de 1991, una de bronze al Campionat d'Europa de 1990, una d'or al Campionat d'Europa en pista coberta de 1990 i una altra medalla d'or a les Universíades de 1989.

## Millors marques

* Triple salt. 17,69m (1988)

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Igor Lapshin». [Consulta: 29 setembre 2023].
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 29 setembre 2023].
# King Arthur (Britten)

King Arthur va ser un programa de ràdio que es va emetre per primera vegada a la BBC el 23 d'abril de 1937. El productor de ràdio Douglas Geoffrey Bridson havia convertit la història del rei Artur en una història apta per a la transmissió de ràdio. La història seria interpretada per actors, que estarien acompanyats de cor i orquestra. La BBC va encarregar a Benjamin Britten la composició de la música que la va escriure del 19 de març al 19 d'abril de 1937, Britten va poder compondre molt ràpidament. Principalment són petites peces i, de vegades, algunes peces més llargues. King Arthur només seria retransmès dues vegades i Britten no estava satisfet amb la interpretació del conjunt. En contrast amb els avorrits actors (segons Britten), hi havia una Orquestra Simfònica de Londres i un cor de BBC, dirigits per Clarence Raybould.
Tot va desaparèixer a la prestatgeria, sense haver-se de mirar mai, tot i que el compositor britànic aparentment la tenia al cap. Una part que es va subministrar però que mai es va interpretar, que va ser la descripció musical de Galahad, després la va utilitzar en el seu concert per a piano. Durant una investigació exhaustiva sobre l'obra de Britten (i el seu professor Frank Bridge), Paul Hindmarsh va aconseguir confeccionar una suite basada en diversos fragments.
Aquesta suite consta de quatre parts i té una durada aproximada de 26 minuts:
* Overture: Fanfare – introduction – The lady of the lake – Wedding march
* Scherzo: Doom – Wild dance – Death Music – Wild dance
* Variations: Galahad – Graal Music
* Finale: Battle
# Ibrahim al-Imam

Abu-Ishaq Ibrahim ibn Muhàmmad ibn Alí ibn Abd-Al·lah ibn al-Abbàs —àrab: ابو إسحاق إبراهيم بن محمد بن علي بن عبد الله بن العباس, Abū Isḥāq Ibrāhīm b. Muḥammad b. ʿAlī b. ʿAbd Allāh b. al-ʿAbbās—, més conegut simplement com a Ibrahim ibn Muhàmmad o, sobretot, com a Ibrahim al-Imam —àrab: إبراهيم الإمام, Ibrāhīm al-Imām—, fou un membre de la família abbàssida i cap dels abbàssides abans de la conquesta del poder (742-749).
A la mort del seu pare Muhàmmad ibn Alí, cap dels abbàssides, el 742/743, Ibrahim va assolir la successió; el 743 va resistir les pressions que li feien a la Meca els daïs abbàssides per iniciar la revolta; el 744/745 aconsellat pel daï (missioner) abbàssida Abu-Hàixim Bakir ibn Mahan, Ibrahim va nomenar Abu-Sàlama Hafs ibn Sulayman, gendre d'Abu-Hàixim Bakir, com a daï suprem de Kufa. Sulayman ibn Kathir al-Khuzaí, un daï abbàssida, per mitjà d'Abu-Sàlama, va demanar a Ibrahim el nomenament d'un cap suprem per iniciar la revolució al Khurasan. Ibrahim va nomenar Sulayman però aquest va refusar; altres també van refusar i finalment l'elecció va recaure en el seu mawla Abu-Múslim (745/746).
Sota orde d'Ibrahim, la rebel·lió fou proclamada el 30 de maig del 747. Abu-Múslim va donar suport a Alí ibn al-Karmaní, cap dels iemenites del Khurasan en lluita contra el governador de la província Nasr ibn Sayyar, al que va ajudar a expulsar. Ali fou reconegut per Abu-Múslim com a governador nominal del Khurasan i el va utilitzar per aturar l'acció del kharigita Xayban as-Saghir. Conquerit el Khurasan (748) Ibrahim va designar a Qàhtaba ibn Xabib com a cap de l'exèrcit del Khurasan que havia d'avançar cap a l'Iraq.
Fou llavors quan Ibrahim fou detingut a al-Humayma i fou empresonat a Haran on va morir l'agost del 749. Sobre la seva mort s'ha parlat d'assassinat i enverinament per orde de Marwan II, però és força probable que morís a causa de l'epidèmia de pesta que assolava Síria en aquell moment. La seva mort va posar enfront a Abu Muslim del Khurasan i a Abu Salama de l'Iraq i el califat va acabar en mans d'Abu-l-Abbàs, germanastre i hereu d'Ibrahim.
Ibrahim va deixar dos fills, Abd-al-Wahhab i Muhàmmad, cap dels quals, que se sàpiga, va aspirar al poder.

## Bibliografia

* Claude Cahen, Points de vue sur la revolution abbaside, Revue Historique, nº 468, 1963
# Eleccions generals de Puerto Rico de 2024

Les eleccions generals de Puerto Rico de 2024 es van celebrar el 5 de novembre de 2024, coincidint amb les eleccions als Estats Units. Es van escollir el governador, el comissionat resident, els membres de la Cambra de Representants i el Senat, a més d’un referèndum no vinculant sobre l’estatus polític i una enquesta presidencial simbòlica.
La governadora electa va ser Jenniffer González-Colón, del Partit Nou Progressista (PNP), amb el 41,22% dels vots. Juan Dalmau, del Partit Independentista Porto-riqueny, va quedar en segona posició amb el 30,73%. Jesús Manuel Ortiz, del Partit Popular Democràtic (PPD), va obtenir el 21,44%.
Pablo Hernández Rivera, del PPD, va ser escollit com a comissionat resident amb el 43,48% dels vots.
Els comicis van estar marcats per diverses controvèrsies, com les irregularitats en el vot anticipat i per correu, disputes legals, i problemes tècnics amb les màquines de recompte electrònic. Observadors internacionals van identificar deficiències en la gestió electoral, i es van requerir recomptes en algunes categories.
La participació electoral va ser del 64,46%, amb gairebé dos milions de votants registrats.

## Referències

* ↑ «El governador de Puerto Rico convoca un referèndum d'autodeterminació». Vila Web, 02-07-2024. [Consulta: 4 gener 2025].
* 1 2 3 «Resultados elecciones Puerto Rico 2024: gobernación, comisionado residente, alcaldías, Legislatura y más» (en castellà). El Nuevo Día, 08-11-2024. [Consulta: 4 gener 2025].
* ↑ «Observadores internacionales advierten a la CEE sobre fallas no corregidas en las elecciones generales» (en castellà). El Nuevo Dia, 24-12-2024. [Consulta: 4 gener 2025].