OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Isaac de Benserade

Isaac de Benserade (Lyons-la-Forêt, 1612 - Gentilly, Illa de França, 19 d'octubre de 1691) fou un poeta i dramaturg francès, d'ascendència normanda.
Fill de Charlotte de la Porte, emparentada amb Richelieu, i d’Henry de Benserade, escriu la seua primera tragèdia, Cléopâtre, al 1635, dedicada al cardenal Richelieu, el qual li gratifica el gest amb una generosa pensió; a la qual s'uniran la comèdia Iphis et Iante (1637) i tres obres dramàtiques més: la tragèdia La Mort d’Achille et la Dispute de ses armes (1636) i les tragicomèdies Gustaphe ou l’Heureuse Ambition (1637) i Méléagre (editada el 1641). La carrera teatral de Benserade és, doncs, breu, i la mort de Richelieu (1642) l’obliga a buscar nous protectors: Anna d’Àustria, reina consort i després regent; Jean Armand de Maillé, duc de Brézé, un parent llunyà per banda de mare; el cardenal Jules Mazarin, successor de Richelieu; Gastó de França, duc d’Orleans, qui, a més d’una pensió, li regala un apartament al Palau Reial de les Teuleries, i finalment, el mateix Lluís XIV.
Home de cort d’esperit mundà i refinat, habitual dels salons literaris preciosistes i dels cabarets, virtuós de la llengua i polígraf, i fecund i talentós poeta de circumstància de ploma, ara i adés incisiva, i sovint faceciosa, cultiva tots els gèneres poètics i capgira a lloure epigrames, rodolins, balades i madrigals..., però, sobretot, llibrets de ballets de cort (un gènere novell nascut a finals del segle anterior que conjuga poesia, música vocal i instrumental, i coreografia): entre 1651 i 1669 n'escriu una vintena, musicats per Jean-Baptiste Lully, Michel Lambert o Jean de Cambefort.
Escollit membre de l’Académie Française al 1674, participa en la redacció del Dictionnaire, i només publica dues obres més: les Métamorphoses d’Ovide en rondeaux, el 1676, i les Fables d’Ésope en quatrains, el 1678. Cansat de la vida a la Cort, el 1685 Benserade es retira a Gentilly, on morirà el 19 d’octubre de 1691, als 78 anys.

## Obres

* 1636 Cléopâtre
* 1636 La Mort d'Achille et la Dispute de ses armes
* 1637 Gustaphe ou l'Heureuse Ambition
* 1637 Iphis et Iante, traduïda per Encarna Sant-Celoni al català (Ifis i Iante, col. d'ací d'allà, 102, adesiara, 2024)
* 1641 Méléagre
* 1648 Le Sonnet de Job
* 1651 Ballet de Cassandre
* 1651 Ballet des Fêtes de Bacchus
* 1653 Ballet de la Nuit
* 1654 Ballet des Proverbes
* 1654 Ballet des Noces de Pélée et de Thétis
* 1654 Ballet du Temps
* 1655 Ballet des Plaisirs
* 1655 Grand Ballet des Bienvenus
* 1656 Ballet de Psyché
* 1657 Ballet de l'Amour malade
* 1658 Ballet royal d'Alcidiane
* 1659 Ballet de la Raillerie
* 1661 Ballet royal de l'Impatience
* 1661 Ballet des Saisons
* 1663 Ballet des Arts
* 1664 Ballet des Amours déguisés
* 1664 Les Plaisirs de l'île enchantée
* 1665 Ballet royal de la Naissance de Vénus
* 1666 Ballet des Muses
* 1669 Ballet royal de Flore
* 1676 Métamorphoses d'Ovide en rondeaux
* 1678 Fables d'Ésope en quatrains

## Referències

* 1 2 3 4 de Benserade, Isaac. Ifis i Iante. adesiara, 2024, p. 304. ISBN 9788419908094.
* ↑ «Isaac de Benserade». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Gran Premi Ciclista de Montreal

El Gran Premi Ciclista de Montreal (en francès Grand Prix Cycliste de Montréal) és una cursa ciclista d'un sol dia que es disputa a Montreal, Canadà. La primera edició tingué lloc el 12 de setembre de 2010. La cursa forma part del programa ProTour el 2010 i de l'UCI World Tour des del 2011. Es disputa dos dies després del Gran Premi Ciclista de Quebec. La prova suposà el retorn del ciclisme professional a Montreal, 18 anys després de la desaparició del Gran Premi de les Amèriques, el 1992.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2010 | Robert Gesink | Peter Sagan | Ryder Hesjedal |
| 2011 | Rui Costa | Pierrick Fédrigo | Philippe Gilbert |
| 2012 | Lars Petter Nordhaug | Moreno Moser | Alexandr Kolobnev |
| 2013 | Peter Sagan | Simone Ponzi | Ryder Hesjedal |
| 2014 | Simon Gerrans | Rui Costa | Tony Gallopin |
| 2015 | Tim Wellens | Adam Yates | Rui Costa |
| 2016 | Greg Van Avermaet | Peter Sagan | Diego Ulissi |
| 2017 | Diego Ulissi | Jesús Herrada | Tom-Jelte Slagter |
| 2018 | Michael Matthews | Sonny Colbrelli | Greg Van Avermaet |
| 2019 | Greg Van Avermaet | Diego Ulissi | Iván García |
| 2020-21 | No disputat per la pandèmia de Covid-19. | No disputat per la pandèmia de Covid-19. | No disputat per la pandèmia de Covid-19. |
| 2022 | Tadej Pogačar | Wout van Aert | Andrea Bagioli |
| 2023 | Adam Yates | Pavel Sivakov | Alex Aranburu |
| 2024 | Tadej Pogačar | Pello Bilbao | Julian Alaphilippe |

## Referències

* ↑ «G.P cycliste de Montréal (Can) - Cat.1.UWT». [Consulta: 20 setembre 2023].
* ↑ Pioro, Matthew. «The Grand Prix Cycliste de Montréal, the pandemic and hope for a city» (en anglès canadenc), 13-07-2020. [Consulta: 20 setembre 2023].
* ↑ «Coronavirus : les Grand Prix de Québec et de Montréal finalement annulés», 23 juillet 2020. [Consulta: 28 juillet 2020].

## Enllaços externs

* Gran Premi Ciclista de Montreal - Lloc web oficial (francès) (anglès)
# Stabat Mater (Rheinberger)

Plantilla:Infotaula obra musical musical L'Stabat Mater en sol menor per a cor mixt i orgue, amb orquestra de corda opcional, op. 138, va ser compost per Josef Rheinberger el 1884.
Aquesta obra, en quatre moviments, presenta el text com si fos pronunciat en primera persona, amb molta profunditat. En plena concordança amb el Romanticisme, Rheinberger s'esforça per crear una sonoritat que arribi al cor de l'oient, fent-lo més receptiu als seus sentiments.
Durant la vida artística, Rheinberger es va mantenir al marge del moviment de reforma de la música sacra catòlica que va començar amb la fundació de l'Allgemeiner Cäcilien-Verband für Deutschland (Associació General del Moviment Cecilià Alemanya) el 1868. Aquest moviment va fomentar la supremacia del cant planer i l'ús de l'estil polifònic per a la litúrgia. Per això, Palestrina i altres compositors renaixentistes com Cristóbal de Morales es van convertir en models per crear música segons les exigències d'aquest moviment.
Per contra, Rheinberger no és considerat un "reformista" i sempre va mantenir un vincle amb altres tradicions, trobant inspiració en la música de Bach, Mozart i el període mitjà de Beethoven, així com altres primers romàntics. Així i tot, la seva música conté moltes de les característiques d'aquest moviment. El seu lirisme i la seva serietat de to són tots dos exemples forts d'aquestes característiques.

## Moviments

* Stabat Mater. Andante molto
* Quis est homo. Molto lento
* Eja mater. Con moto
* Virgo virginum. Maestodo-marcato

## Referències

* ↑ «Informació de l'obra» (en anglès). stabatmater.info.
* ↑ Pàgina d'Allgemeiner Cäcilien-Verband für Deutschland (alemany)
* ↑ Wanger, Harold. «Rheinberger, Josef Gabriel» (en alemsny).
# Núria Figueras Adell

Núria Figueras Adell (Cornellà del Llobregat, 1972) és una escriptora catalana de literatura infantil.
És llicenciada en periodisme per la Universitat Autònoma de Barcelona. Actualment és cap de redacció de la revista infantil El Tatano i forma part de l'equip de la revista Cavall Fort. Ha treballat en diverses editorials i ha publicat nombrosos contes per a infants, amb traduccions al castellà, al gallec, al basc, al portuguès i a l'italià.

## Obra destacada

* Les trenes de l'avi. Kalandraka, 2002. Il·lustrat per Roger Olmos.
* El senyor Jeroni i les sardines. Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2003.
* El mitjà. La Galera, 2003. Premi Comte Kurt.
* El Rei Carnestoltes i la Vella Quaresma. La Galera, 2003.
* La gallina xica. Baula, 2014. Il·lustrat per Teresa Martí.
* La visita. Kalandraka, 2023. Il·lustrat per Anna Font.
* El melic d'en Frederic. Disset Edició, 2024. Il·lustrat per Àgata Gil.
* En Martí Multitasca no vol perdre el temps. La Galera, 2024. Il·lustrat per Eliana Gutiérrez.
* El singlot extraordinari. Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2025. Il·lustrat per Jacqueline Molnár.

## Premis

* Premi Mallorca de creació literària 2023 pel conte El melic d’en Frederic.
* Premi Comte Kurt 2003 pel conte El mitjà.
* Premi Mercè Llimona 2003 per l’obra El senyor Jeroni i les sardines.
* Premi Internacional Compostela 2023 per l’àlbum La visita.
* Premi Fundación Cuatrogatos 2024 per l’àlbum La visita.
* Selecció The White Ravens 2024 per l'àlbum La visita.
* Premi Emili Teixidor 2024 per l’obra En Martí Multitasca no vol perdre el temps.

## Referències

* 1 2 «Biografia – Núria Figueras». [Consulta: 31 octubre 2024].
* ↑ «L’equip de Cavall Fort – Cavall Fort». [Consulta: 31 octubre 2024].
* ↑ Llort, L. «Núria Figueras guanya el premi Emili Teixidor». [Consulta: 31 octubre 2024].
# Guna (ciutat)

Guna o Goona a l'Índia és una ciutat i municipi de Madhya Pradesh, capital del districte de Guna, a la riba del Parbati. Segons el cens del 2001 la seva població era de 137.132 habitants. La població el 1881 era de 3.700 habitants el 1901 d'11.452, incloent l'aquarterament britànic. Formà part de l'estat de Gwalior i fou capital de l'agència de Guna del 1858 al 1896; els britànics hi tenien un aquarterament. El 1948 va esdevenir capital d'un dels districte de Madhya Bharat i el 1956 de Madhya Pradesh.

## Referències

* ↑ The Imperial Gazetteer of India, 1885, Sir William Wilson Hunter, London, Trübner & co.
* ↑ Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn,, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Târgoviște

Târgoviște és una ciutat al județ de Dâmbovița. Té una població de 79.610 habitants, segons registrà el cens de 2011. Va ser la capital entre els anys 1396 i 1714 i un destacat centre econòmic, politicomilitar i cultural-artístic de Romania.

## Fills il·lustres

* Nicolae Abramescu (1884-1947), matemàtic

## Referències

* ↑ «Estadístiques de població de la província de Dâmbovița». [Consulta: 10 maig 2015].

## Enllaços externs

* http://www.targoviste.ro
* http://www.patzinakia.ro/wallachiamediaevalis/targoviste-index.htm (romanès)
# Gran Premi d'Espanya de motociclisme de 1989

El Gran Premi d'Espanya de motociclisme de 1989 fou la quarta cursa de la temporada 1989 de motociclisme. La cursa es disputà al Circuit de Jerez (Jerez de la Frontera, Espanya) el dia 30 d'abril de 1989.

## 500 cc

| Pos | Pilot | Moto | Temps/Retirat | Punts |
| 1 | Eddie Lawson | Honda | 55:11.260 | 20 |
| 2 | Wayne Rainey | Yamaha | +10.170 | 17 |
| 3 | Niall Mackenzie | Yamaha | +17.480 | 15 |
| 4 | Christian Sarron | Yamaha | +27.300 | 13 |
| 5 | Freddie Spencer | Yamaha | +51.000 | 11 |
| 6 | Pierfrancesco Chili | Honda | +1:19.040 | 10 |
| 7 | Ron Haslam | Suzuki | +1:29.450 | 9 |
| 8 | Tadahiko Taira | Yamaha | +1:43.440 | 8 |
| 9 | Dominique Sarron | Honda | +1:46.870 | 7 |
| 10 | Alessandro Valesi | Yamaha | +1:53.860 | 6 |
| 11 | Massimo Broccoli | Cagiva | +1 volta | 5 |
| 12 | Marco Gentile | Fior | +1 volta | 4 |
| 13 | Damon Buckmaster | Honda | +1 volta | 3 |
| 14 | Juan López Mella | Honda | +1 volta | 2 |
| 15 | Eddie Laycock | Honda | +1 volta | 1 |
| 16 | Bruno Kneubühler | Honda | +1 volta | |
| 17 | Claude Albert | Suzuki | +1 volta | |
| 18 | Josef Doppler | Honda | +1 volta | |
| 19 | Steve Williams | Honda | +1 volta | |
| 20 | Michael Rudroff | Honda | +1 volta | |
| 21 | Ian Pratt | Honda | +1 volta | |
| 22 | Fabian Pilloud | Honda | +1 volta | |
| Ret | Nicholas Schmassman | Honda | Retirat | |
| Ret | Andreas Leuthe | Honda | Retirat | |
| Ret | Kevin Schwantz | Suzuki | Retirat | |
| Ret | Randy Mamola | Cagiva | Retirat | |
| Ret | Francisco Gonzales | Honda | Retirat | |
| Ret | Marco Papa | Yamaha | Retirat | |
| Ret | Mick Doohan | Honda | Retirat | |
| NVC | Larry Moreno Vacondio | Yamaha | N/Començat | |
| Font: |||||

## Referències

* 1 2 «1989 Spanish MotoGP | Motorsport Database» (en anglès britànic). [Consulta: 15 juliol 2023].
# Savoy Theatre

El Savoy Theatre és un teatre del barri West End situat a la Ciutat de Westminster, a Londres, Anglaterra. El teatre va ser inaugurat el 10 d'octubre de 1881. Va ser construït per Richard D'Oyly al lloc de l'antic Palau de Savoia com un aparador de la popular sèrie còmica de les òperes de Gilbert i Sullivan.
El teatre va ser el primer edifici públic al món, per ser totalment il·luminat amb l'electricitat. El 1889, Richard D'Oyly va fer construir el Savoy Hotel al costat del teatre. Durant molts anys, el teatre va ser la llar d'Oyly Carte Opera Company, i va ser dirigit per la nissaga dels Carte més d'un segle. El Savoy Theatre va ser reconstruit i modernitzat el 1929, i novament reconstruït el 1993 després d'un incendi.
A banda d'El Mikado i altres famoses estrenes de Gilbert i Sullivan, el teatre ha acollit estrenes notables com la de Noël Coward, Un esperit burleta, l'any 1941.

## Vegeu també

* Francis Bridge.
* Cecil Forsyth.
# Fòrum de Governança d'Internet

El Fòrum de governança d'Internet (IGF) és un grup de governança multipart per al diàleg de polítiques sobre qüestions de governança d'Internet. Reuneix totes les parts interessades en el debat sobre la governança d'Internet, tant si representen els governs, el sector privat o la societat civil, inclosa la comunitat tècnica i acadèmica, en igualtat de condicions i mitjançant un procés obert i inclusiu. L'establiment de l'IGF va ser anunciat formalment pel Secretari General de les Nacions Unides el juliol de 2006. Es va convocar per primera vegada entre octubre i novembre de 2006 i des de llavors ha celebrat una reunió anual.

## Antecedents

La necessitat de comptar amb una reunió dedicada al desenvolupament d'Internet va ser palesa durant els treballs de la Cimera Mundial sobre la Societat de la Informació (CMSI), duts a terme entre el 2003 i el 2005.

## Estructura organitzativa

Després d'una reunió de consulta oberta convocada el febrer de 2006, el secretari general de les Nacions Unides va establir un Grup Assessor (ara conegut com a Grup Assessor multipart, o MAG) i una Secretaria, com els principals òrgans institucionals de l'IGF.

## Activitats

Les activitats següents tenen lloc durant les reunions de l'IGF: sessions principals o focals, tallers, reunions de coalicions dinàmiques, fòrums de bones pràctiques, reunions paral·leles, sessions del país amfitrió, sessions 'flash', fòrums oberts, sessions de diàleg interregional, sessions per nous participants, sessions llampeig, sessions 'unconference', esdeveniments previs i l'IGF "Village".
Des del 2006, l'FGI ha celebrat una reunió anualment. Les reunions han estat dutes a terme a diferents nacions del món:
* IGF I — Atenes, Grècia 2006
* IGF II — Rio de Janeiro, Brasil 2007
* IGF III - Hyderabad, Índia 2008
* IGF IV - Xarm el-Xeikh, Egipte 2009
* IGF V — Vílnius, Lituània 2010
* IGF VI — Nairobi, Kenya 2011
* IGF VII — Bakú, Azerbaidjan 2012
* IGF VIII — Bali, Indonèsia 2013
* IGF IX — Istanbul, Turquia 2014
* IGF X — João Pessoa, Brasil 2015
* IGF XI — Guadalajara, Mèxic 2016
* IGF XII — Ginebra, Suïssa 2017
* IGF XIII — París, França 2018
* IGF XIV — Berlín, Alemanya 2019
* IGF XV — en línia, 2020
* IGF XVI — Katowice, Polònia 2021
* IGF XVII — Addis Abeba, Etiòpia 2022
* IGF XVIII — Kyoto, Japó 2023
* IGF XIX — Riad, Aràbia Saudita 2024

## Referències

* ↑ "About the Internet Governance Forum" , Internet Governance Forum.
* ↑ "IGF 2024 Programme", Internet Governance Forum.
* ↑ "IGF 2016 New Session Formats" Arxivat 2017-04-16 a Wayback Machine., Internet Governance Forum.

## Enllaços externs

* Internet Governance Forum, lloc web oficial
* Internet Governance Forum Support Association, ajuda a proporcionar suport i finançament a la Secretaria de l'IGF i activitats relacionades.
* Internet Society a l'IGF, informació sobre les contribucions de la Internet Society a l'IGF i el seu Programa Ambaixador de l'IGF.
* Association for Progressive Communications (APC) sobre l'IGF, recomanacions i publicacions de la xarxa de la societat civil per a la justícia social i el desenvolupament sostenible.
* Fòrum de Governació d'Internet, Club IGF
# Modulació codificada d'enreixat

La modulació codificada d'enreixat o modulació Trellis o TCM (de l'anglès Trellis CodeD Modulation) va ser proposada per primer cop per Gottfried Ungerboeck el 1976. El 1984 IBM l'adopta per modem de dades en la red telefònica amb 32 estats de fase (32 TCM) per 14,4 kb/s. Aquesta modulació s'associa a l'algoritme d'A.J.Viterbi-1967 que permet la correcció d'errors en el receptor. Es tracta d'una decodificació que optimitza assimptòticament la tasa d'error. En la telecomunicació, la modulació TCM aconsegueix velocitats de transmissió molt elevades combinant la modulació amb la codificació de canal. A més a més permet una transmissió molt eficient de la informació sobre els canals banda-limitats com les línies telefòniques.
La modulació 32TCM és equivalent a la 16QAM quant a nombre de bits transmesos(4 bits) per cada fase. La modulació 32TCM permet un guany de relació portadora a soroll C/N de 4 dB teòrics davant el 16QAM. TCM és una combinació entre codificació i modulació, d'aquí el seu nom Trellis Coded Modulation, ja que la forma del diagrama dels seus estats s'assembla a una estructura per a aguantar plantes trepadores que en angles s'anomena trellis.
A més a més sempre parlem sobre codificació i modulació com a dos aspectes independents de la comunicació, en TCM estan combinats.
Punts Principals:
* TCM és una modulació amb una amplada de banda eficient, a causa de l'ús de la codificació convolucional.
* Conserva l'amplada de banda doblant el nombre de punts de la constel·lació del senyal. D'aquesta manera la taxa de bits augmenta però el nombre de símbols es manté.
* La codificació convolucional limita les transicions de símbol, creant una seqüència de codificació.
* A diferència d'una codificació convolucional, no tots els bits que entren són codificats.
* L'augment de mida de la constel·lació redueix distàncies euclidianes entre els punts de la constel·lació.
* Ungerboeck originalment va proposar TCM, utilitzant sistema de partició i un nombre petit d'estats amb taxa de codi que varia depenent del senyal d'entrada.

## Referències

* ↑ Traducció segons Termcat
# Isabel Rodà de Llanza

Isabel Rodà de Llanza (Barcelona, 25 de setembre de 1948) és una epigrafista i arqueòloga catalana, professora universitària i acadèmica de l'Acadèmia de Bones Lletres de Barcelona.
El 1970 es llicencià en Filosofia i Lletres (especialitat història antiga) per la Universitat de Barcelona, on es doctorà el 1974. Treballà al Museu d'Història de Barcelona com a auxiliar d'institucions culturals de 1968 al 1976 i com a conservadora tècnica de 1976 a 1980. Durant aquests anys va fer diverses excavacions a Bàrcino.
El 1972 començà a treballar com a professora auxiliar a la Universitat Autònoma de Barcelona, el 1985 esdevingué professora titular d'arqueologia i el 1993 catedràtica a la mateixa universitat.
Va ser directora de l'Institut Català d'Arqueologia Clàssica del gener de 2007 al desembre del 2012. Actualment hi col·labora activament com a Investigadora adscrita (R4) a l'Àrea de recerca. Equip de recerca: Arqueometria i Produccions Artístiques (ArPA) i com a Codirectora científica de la Unitat d'Estudis Arqueomètrics, Serveis científicotècnics.
Especialitzada en epigrafia, escultura i arqueologia romanes, de 1989 a 1993 va codirigir les excavacions del jaciment romano-medieval de Santa Maria de Panissars (el Pertús-la Jonquera), i el 1990 participà en l'estudi de les inscripcions de les escultures de l'Augusteum de Narona (Croàcia). És acadèmica de la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Jordi, des de 2011 és membre d'Honor de la Societat Arqueològica de Croàcia, i des de 2015 és també acadèmica de l'Acadèmia de Bones Lletres de Barcelona.

## Obres

* (coautora) Inscriptions romaines de Catalogne. II, Lérida, 1985
* Catàleg de l'epigrafia i de l'escultura clàssiques del Museu Episcopal de Vic (1989)
* Ciencias, metodologías y técnicas aplicadas a la Arqueología (1992).
* (coautora) Les trophées de Pompée dans les Pyrénées (71 avant J.-C), 58 supl. De Gallia, París 2008.
* (coautora) Puig, Ferran, Rodà, Isabel (2010), Les muralles de Barcino, MUHBA, Barcelona.
* Rodà, Isabel (2014). Urbanisme i monumentalització: Roma i les ciutats a Catalunya. Editorial UOC.
* (coautora) Història Mundial de Catalunya (2018)
* (coautora) Vides catalanes que han fet història (2020). Edicions 62.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Rodà i de Llanza, Isabel». Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Jordi. Arxivat de l'original el 2023-07-23. [Consulta: 23 juliol 2023].
* 1 2 3 4 «Isabel Rodà de Llanza». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Biografia al Centre de Cultura Contemporània de Barcelona
* 1 2 Rovira Martínez, Marta. «Isabel Rodà: «El món romà és tan modern que fa feredat»». Pensem, 09-03-2021. [Consulta: 23 juliol 2023].

## Enllaços externs

* «Obra de Isabel Rodà de Llanza» a Dialnet.
* http://www.icac.cat/qui-som/personal/iroda/llistat/docencia/ Personal de l'ICAC
# Hypophthalmichthys nobilis

Hypophthalmichthys nobilis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.
Els mascles poden assolir 112 cm de longitud total i 21,3 kg de pes.
Menja principalment zooplàncton.
És un peix d'aigua dolça i de clima temperat (4 °C-26 °C).
Es comercialitza fresc i congelat.
Es troba a Àsia: la Xina, tot i que ha estat introduït a nombrosos països.

## Referències

* ↑ «Hypophthalmichthys nobilis». Catalogue of Life. (anglès)
* 1 2 3 4 5 FishBase (anglès)
* ↑ IGFA, 2001. Base de dades de registres de pesca IGFA fins al 2001. IGFA, Fort Lauderdale, Florida, Estats Units.
* ↑ Li, S., L. Wu, J. Wang, Q. Chou i Y. Chen, 1990. Comprehensive genetic study on Chinese carps. Shanghai Scientific & Technical Publishers, Shanghai, la Xina, 226 p.
* ↑ Hwang, H.C., P.C. Yueh i S.F. Yu, 1982. The freshwater fishes of China in colored illustrations. Vol. 1 Shanghai Sciences and Technology Press, Shanghai, Xina. 173 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Ulex

Ulex és un gènere de plantes amb flor de la tribu Genisteae dins la família de les fabàcies.

## Particularitats

A la península Ibèrica hi ha la major part de les espècies del gènere Ulex, però als Països Catalans només n'hi trobem dues, força semblants:
* Gatosa (U. parviflorus): molt comuna a les comarques costaneres catalanes i en part de l'interior, a tot el País Valencià i a l'illa d'Eivissa.
* Gatosa europea (U. europaeus): només la trobem a la Vall d'Aran, on és raríssima.

## Taxonomia

El gènere comprèn unes 20 espècies de plantes arbustives de 20 cm a 2 metres d'alçada, totes elles amb flors grogues, originàries de l'Europa Occidental i nord de l'Àfrica.
* Ulex argenteus
* Ulex boivinii
* Ulex borgiae
* Ulex cantabricus
* Ulex densus
* Ulex europaeus - argelaga de bosc, gatosa o gatosa europea
* Ulex gallii
* Ulex genistoides
* Ulex micranthus
* Ulex minor - argelaga menuda
* Ulex parviflorus - argelaga blanca o gatosa,

## Referències

* 1 2 de Bolòs, Oriol [et al.].. Flora manual dels Països Catalans. 2a edició. Barcelona: Pòrtic, 1993. ISBN 84-7306-400-3.
* ↑ Masclans i Girvès, Francesc. Guia per a conèixer els arbusts i les lianes. (7a. ed. 1989). Barcelona: Montblanc-Martín/CEC, 1963. ISBN 84-85135-31-8.
* 1 2 Termcat
* ↑ Entrada gatosa al DIEC