OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Aventoft

Aventoft (frisó septentrional Oowentoft, danès Aventoft) és un municipi a la frontera alemanya-danesa al districte de Nordfriesland, dins l'Amt Südtondern, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein.

## Història

Aventoft va ser després de la separació provocada per la marea tempestuosa Wiedingharde a l'edat mitjana, un poblet de pescadors a l'illa Geest a Wiedau. En 1566 es va recuperar el Gotteskoogs mentre està connectat a terra ferma, però no fou drenat fins a començaments del segle xx.
El topònim es va esmentar per primera vegada al segle XV. segle es va registrar per escrit. Es compon de danès. -toft per a un lloc d'assentament i el genitiu del nom personal d'Aghni (del danès antic Aghni, del nòrdic antic Agni ). El grup de cases Klindt es va documentar per primera vegada com a klint el 1674. Es refereix a un turó a l'oest de l'església d'Aventoft (danès: klint per un turó). El nom Verlath prové dels constructors de dics holandesos i es remunta al neerlandès mitjà, verlaten en el sentit de deixar passar, aquí es refereix a les rescloses per drenar el Gotteskoog a la vora sud de la Ruttebüller See. El nom es va documentar per primera vegada cap al 1707. El prefix dialectal Vi es remunta a la pronunciació danesa-jutlàndia.

## Referències

* ↑ Wolfgang Henze (Ed.) . . El volum 1. Volant Kiwi-Verl. Nen, Flensburg 2001, ISBN 3-926055-58-8, pàg. 132.
* ↑ Wolfgang Laur: Historisches Ortsnamenlexikon von Schleswig-Holstein. 2. Auflage, Neumünster 1992, S. 134
* ↑ Peter Jørgensen: Die Ortsnamen Südschleswigs. Kopenhagen 1979, S. 13
* ↑ Peter Jørgensen: Die Ortsnamen Südschleswigs. Kopenhagen 1979, S. 14
* ↑ Peter Jørgensen: Els topònims del sud de Schleswig. Copenhaguen 1979, p. 14
# Gabriele Amorth

Gabriele Amorth (Mòdena, 1 de maig de 1925 - Roma, 16 de setembre de 2016) va ser un sacerdot italià i un dels exorcistes més famosos de l'Església Catòlica. Es va unir a la Societat de Sant Pau i va ser ordenat sacerdot el 1954. Va començar la seva tasca com a exorcista l’any 1985 a Roma i va servir com a exorcista en cap de la diòcesi fins a la seva mort.
Al llarg de la seva vida va afirmar haver realitzat milers d’exorcismes, convertint-se en un referent en aquesta pràctica, dins i fora de l’Església. Va escriure diversos llibres sobre els exorcismes i sobre el que ell considerava la influència del dimoni en el món modern, com Un exorcista conta la seva història. Va fundar l'Associació Internacional d’Exorcistes i va ser un defensor públic de la necessitat de la pràctica d’exorcismes. Fou conegut per les seves declaracions contundents sobre el dimoni, i per sostenir que el mal és una realitat present en el món.

## Referències

* 1 2 Savio, Irene. «El capellà italià Gabriele Amorth és, als 83 anys, un dels exorcistes més cèlebres del món». El Periódico, 08-04-2008. [Consulta: 27 octubre 2024].
* ↑ «An Interview with Fr Gabriele Amorth - The Church's Leading Exorcist», 06-11-2004. Arxivat de l'original el 2004-11-06. [Consulta: 27 octubre 2024].
* ↑ Buj, Anna. «Exorcistes contra Russell Crowe». La Vanguardia, 15-04-2023. [Consulta: 27 octubre 2024].
# Opòssum cua de rata

L'opòssum cua de rata (Metachirus nudicaudatus) és una espècie de marsupial sense marsupi de la família dels didèlfids. Viu en diferents hàbitats boscosos de Mesoamèrica i Sud-amèrica, des de Nicaragua fins al Paraguai i el nord de l'Argentina. És l'única espècie del gènere Metachirus.
Se'n reconeixen cinc subespècies:
* M. n. nudicaudatus
* M. n. colombianus
* M. n. modestus
* M. n. myosuros
* M. n. tschudii

## Referències

* ↑ Brito, D.; Astua de Moraes, D.; Lew, D.; Soriano, P.; Emmons, L.; Cuarón, A. D.; Helgen, K.; Reid, R.; Vazquez, E.; Sarmudio, R. Metachirus nudicaudatus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 28 desembre 2008.
* 1 2 3 Gardner, Alfred. Wilson, D. E. (ed.); Reeder, D. M. (ed.). Mammal Species of the World. 3a edició. Johns Hopkins University Press, 16 novembre 2005, p. 12. ISBN 0-801-88221-4.
Espècies vivents d'opòssums :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subfamília Caluromyinae :
Subfamília Didelphinae (continua més avall) :
Subfamília Didelphinae (continua més amunt) :
# Papirs d'Oxirinc

Els Papirs d'Oxirinc (Oxyrhynchus papyri) són un grup nombrós de manuscrits descoberts pels arqueòlegs en una antiga zona a prop d'Oxirinc (Oxyrhynchus, 28° 32′ 0″ N, 30° 40′ 0″ E﻿ / ﻿28.53333°N,30.66667°E﻿ / 28.53333; 30.66667, actual el-Bahnasa), a Egipte. Inclou milers de documents, cartes i treballs literaris en grec antic i llatí.
D'entre els milers de papirs, es poden destacar:
* Papir Oxirinc 1: dites de Jesús
* Papir Oxirinc 654: dites de Jesús, possiblement de l'Evangeli dels Hebreus, segle ii
* Papir Oxirinc 840: possible fragment de l'Evangeli dels Hebreus
* Papir Oxirinc 1007: seccions del Gènesis
* Papir Oxirinc 1224: dites de Jesús
* Papir Oxirinc 4499 (datat al pas de segle iii al segle iv i que es troba al Museu Ashmolean): s'hi identifica el Nombre de la bèstia, esmentat a l'Apocalipsi de Joan, com el número 616 (χις), i no el 666 (χξς).

## Referències

* ↑ Kulke, Ulli «Oxyrhynchus oder die Geheimnisse des Sophokles» (en alemany). Die Welt, 22-04-2005.

## Enllaços externs

* «Oxyrhynchus Papyri Project» (en anglès).
* «Taula de Continguts» (en anglès). Oxford: Centre for the Study of Ancient Documents. Arxivat de l'original el 2009-06-02. [Consulta: 25 març 2009].
* «Gazetteer of Papyri in British Collections» (en anglès).
* «The Oxyrhynchus Papyri» (en anglès).
Papirs d'Oxirrinc :
# Filandre d'Anderson

El filandre d'Anderson (Philander andersoni) és una espècie d'opòssum de Sud-amèrica. Viu al Brasil, Colòmbia, l'Equador, el Perú i Veneçuela. Fou anomenat en honor del zoòleg estatunidenc Malcolm Playfair Anderson.

## Referències

* ↑ Beolens, Watkins i Grayson, 2009, «Anderson, M. P.».

## Bibliografia

* Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009. ISBN 978-0801893049.
Espècies vivents d'opòssums :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subfamília Caluromyinae :
Subfamília Didelphinae (continua més avall) :
Subfamília Didelphinae (continua més amunt) :
# Gaes

GAES és una marca d'audiòfons d'origen català integrada al grup Amplifon.

## Història

Juan Gassó Bosch i José María Espoy van fundar GAES (nom que combina les primeres síl·labes dels dos cognoms) el 1949, després d'un viatge del primer a Londres en què un amic li va encarregar un audiòfon de la marca Belclere que no es podia trobar a Espanya. Durant els primers anys, l'empresa es va dedicar a la distribució d'auxiliars auditius, però el 1958 també va passar a fabricar audiòfons, amb la fundació de la marca Microson. Als anys 1990, va iniciar un procés d'internacionalització amb l'obertura de centres a Portugal, primer, i posteriorment a Llatinoamèrica (Argentina, Xile, Colòmbia, Equador, Mèxic) i al Sud d'Europa (Itàlia, Turquia). A principis del segle xx, l'empresa va iniciar una decidida activitat de promoció i de patrocini cultural i esportiu.
El 2010 es va inaugurar la nova seu al districte tecnològic 22@ de Barcelona, en un edifici sostenible disseny de Mizien arquitectura, al costat de Mur & Garganté. El 2018, GAES va ser adquirida pel grup de matriu italiana Amplifon i seguidament Antonio Gassó, fill del fundador, va abandonar la direcció de l'empresa, sent substituït per Lorenzo Fiorani. El 2019 es va iniciar un procés de reestructuració i reducció de plantilla.

## Amplifon

Amb l'adquisició per part de la companyia Italiana Amplifon i la unió de les dues marques, neix la xarxa de centres auditius més gran a Espanya amb abast internacional. GAES amb la marca Amplifon té més de 700 centres auditius i més de 700.000 usuaris. A part de la presència a sis països d'Amèrica Llatina: Argentina, Xile, Equador, Panamà, Colòmbia i Mèxic.

## Referències

* 1 2 «La italiana Amplifon compra la catalana Gaes por 528 millones» (en castellà). La Vanguardia, 24-07-2018. [Consulta: 26 desembre 2022].
* ↑ Correro, Rosario. «Reportaje | Funcionalidad e historia en Gaes» (en castellà). Cinco Días, 12-04-2008. [Consulta: 26 desembre 2022].
* ↑ «Gassó: "Quiero que quien lleve GAES transmita valores"» (en castellà). AS.com, 02-06-2018. [Consulta: 26 desembre 2022].
* ↑ «GAES, barco de los valores solidarios» (en castellà). Mundo Deportivo, 26-09-2014. [Consulta: 26 desembre 2022].
* ↑ CONSTRUIBLE. «Edificio Sede central GAES» (en castellà). CONSTRUIBLE, 28-06-2009. [Consulta: 26 desembre 2022].
* ↑ «Amplifon nombra nuevo director general en España tras la compra de Gaes» (en castellà). www.plantadoce.com. [Consulta: 26 desembre 2022].
* ↑ elEconomista.es. «Amplifon (Gaes) anuncia un ERE para despedir a 188 trabajadores en España - elEconomista.es» (en castellà). www.eleconomista.es. [Consulta: 26 desembre 2022].
* ↑ «¿Quiénes somos y qué hacemos? Conoce la historia de GAES» (en castellà). Gaes. [Consulta: 6 març 2024].
# Filandre sud-oriental

El filandre sud-oriental (Philander quica) és una espècie d'opòssum de Sud-amèrica. És un opòssum gros i de color gris que viu a l'Argentina, el Brasil i el Perú.

## Referències

* ↑ Gardner, Alfred. Wilson, D. E. (ed.); Reeder, D. M. (ed.). Mammal Species of the World. 3a edició. Johns Hopkins University Press, 16 novembre 2005, p. 16. ISBN 0-801-88221-4.
Espècies vivents d'opòssums :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subfamília Caluromyinae :
Subfamília Didelphinae (continua més avall) :
Subfamília Didelphinae (continua més amunt) :
# Filandre de McIlhenny

El filandre de McIlhenny (Philander mcilhenny) és una espècie d'opòssum de Sud-amèrica. És gairebé completament negre, excepte les taques blanques que té sobre els ulls. El seu parent més proper és el filandre d'Allen (P. opossum).
L'espècie fou anomenada en honor de «Jack» McIlhenny (1909-1997), un dels nets del fundador de la McIlhenny Company, fabricant de la salsa Tabasco. Patrocinà l'expedició del 1968 de la Universitat Estatal de Louisiana que descobrí l'espècie.

## Referències

* ↑ Voss, Robert S.; Díaz-Nieto, Juan F.; Jansa, Sharon A. «A Revision of Philander (Marsupialia: Didelphidae), Part 1: P. quica, P. canus, and a New Species from Amazonia» (en anglès). American Museum Novitates, 3891, 3.891, 2018, pàg. 1–70. DOI: 10.1206/3891.1. ISSN: 0003-0082.
Espècies vivents d'opòssums :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subfamília Caluromyinae :
Subfamília Didelphinae (continua més avall) :
Subfamília Didelphinae (continua més amunt) :
# Corydoras hastatus

Corydoras hastatus és una espècie de peix de la família dels cal·líctids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 2,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Amazones i Paraguai.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Corydoras hastatus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Burgess, W.E. 1992. Colored atlas of miniature catfish. Every species of Corydoras, Brochis and Aspidoras. T.F.H. Publications, Inc., Estats Units. 224 p.
* Eigenmann, C. H. & R. S. Eigenmann. 1888. Preliminary notes on South American Nematognathi. I. Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 2) v. 1 (pt 2): 119-172.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Reis, R.E. 2003. Callichthyidae (Armored catfishes). p. 291-309. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Lis (planta)

El lis o flor de lis (Sprekelia formosissima), és una planta amb flors de la família de les amaril·lidàcies o Amaryllidaceae.
Addicionalment pot rebre els noms de flor de lliri i flor de Sant Jaume.

## Distribució i hàbitat

Aquesta planta és originària d'Amèrica Central. És cultivada com a planta ornamental arreu del planeta. Creix bé plantada en testos.

## Descripció

Es tracta d'una planta herbàcia i bulbosa. Les fulles són dístiques i cintiformes.
Té una única flor de color vermell intens, força espectacular. Tres pètals estan tombats cap avall i els altres tres redreçats i caragolats en cilindre a la base.

## Conreu

La tècnica de conreu és molt similar a la de les plantes del gènere Gladiolus. Àdhuc cultivant-la amb molta cura, pot passar un any sencer sense que surti planta del bulb. En un grup d'una dotzena de bulbs, potser només tres o quatre donaran flor en un any donat.

## Referències

* 1 2 «Sprekelia formosissima». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 7 abril 2022].
* ↑ Consells de conreu Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine. (italià)
Viccionari
# Creu de Sant Elm

La Creu de Sant Elm és una creu de terme eclèctica del municipi de Sant Feliu de Guíxols (Baix Empordà), situada al costat de la carretera que va a l'ermita de Sant Elm, prop del cim. Està inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Conjunt escultòric que consta de basament, columna i creu, amb una alçada total de 4,4 metres. El basament és de planta quadrangular i secció motllurada que li configura un perfil d'aspecte sinuós. La columna arrenca amb base quadrada i es transforma amb octogonal. Està decorada amb elements escultòrics com la representació d'Adam i Eva al paradís en l'escena de la temptació, ja que també és representada la serp, a la part baixa de la columna, mentre que a la part central, trobem un personatge bíblic, dempeus damunt una peanya. Al costat oposat d'aquestes figures, n'hi ha una altra que presenta un monjo amb el Nen Jesús als braços. La columna és rematada per un capitell de tipus corinti, amb volutes als extrems i un caparró alat en cadascuna de les cares. Una creu molt treballada corona tot el conjunt. Els braços són de secció circular. A l'anvers hi ha la representació de Crist crucificat amb una petita figureta al seu costat que amb un calze recull la sang que li brolla de la ferida. Al revers, ocupa la part central, la Verge, envoltada de quatre àngels: dos superiors que la coronen i dos inferiors que sostenen un objecte.

## Història

En la sessió municipal de 26/09/1958, es comenta que en el transcurs de la festa del proper 12 d'octubre s'havien d'inaugurar les noves vidrieres de l'ermita de st. Elm i la benedicció de la creu monumental. En tot cas consta que va ser beneïda durant el IV aplec de la Verge del Bon Viatge (1958). No se sap l'autoria de la creu tot i que se suposa d'autor gallec, ja que el sr. Cros la comprà directament a Galícia per la quantitat de set mil pessetes.

## Referències

* 1 2 Esteva i Cruañas, Lluís «Les creus de terme de Sant Feliu de Guíxols». Estudis del Baix Empordà, no. 2, 1983, pàg. 104-105.
* 1 2 «Creu de Sant Elm». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 setembre 2013].
# Fraret

Els frarets són uns ocells pertanyents al gènere Fratercula que tenen un plomatge blanc i negre i un bec acolorit. Sovint es fa referència amb el nom de "fraret" al fraret atlàntic, l'únic que pot ser observat als Països Catalans. A l'illa de Menorca se'ls ha conegut també amb altres noms, com cadufs, cadafets o becs d'atxa.

## Taxonomia

Avui dia, es coneixen tres espècies vives:
* Fraret atlàntic (Fratercula arctica).
* Fraret banyut (Fratercula corniculata).
* Fraret crestat (Fratercula cirrhata).
El gènere Fratercula probablement evolucionà al Pacífic nord, com la majoria de gavots. Tanmateix, se sap que com a mínim 2 espècies prehistòriques indescrites han viscut a l'Atlàntic occidental, comparativament aviat després de l'aparició del gènere:
* Fratercula sp. 1
* Fratercula sp. 2
Una altra espècie extincta, el fraret de Dow (Fratercula dowi) es trobà a l'arxipèlag del nord fins a finals del Plistocè o a principis de l'Holocè. És possible que s'extingís a causa de la sobrecaça i col·leccionisme d'ous a càrrec dels primers pobladors humans.

## Referències

* ↑ El fraret atlàntic a la fitxa del SIOC Rev. 11/11/2011
* ↑ https://www.researchgate.net/profile/Xavier_Ferrer/publication/266138388_The_birds_in_the_Minorca_Natural_History_of_the_presbyter_Josep_Sanxo_i_Sanxo_1777-1847_Write_in_catalan_Els_ocells_a_la_historia_natural_de_Menorca_del_prevere_Josep_Sanxo_i_Sanxo_1777-1847/links/545ced310cf295b5615e62ad.pdf?origin=publication_detail
# Megan Tapper

Megan Tapper (Kingston, 18 de març de 1994) és una atleta jamaicana especialitzada en la prova dels 100 metres tanques. Ha participat en 1 Olimpíada guanyant la medalla de bronze als Jocs Olímpics de Tòquio 2020. A més ha guanyat una medalla de bronze als Jocs Panamericans de Lima 2019.
Va representar al seu país en els 2016 aconseguint les semifinals i en el campionat del Món d'atletisme de 2017 a Londres, on va arribar a les semifinals. El 2018, va competir en els jocs de la Commonwealth finalitzant setena en la final. El 2019, va ser membre del relleu de llançadora jamaicana en Yokohama, el Japó, així com de l'equip a Doha, Qatar en els campionats mundials on va fer la final en els obstacles de 100 m.
El 2021, va representar Jamaica en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2020 de Tòquio. aconseguint la seva millor marca en els 100 metres tanques amb 12:53 i aconseguint la medalla de bronze.

## Marques personals

| Disciplina | Marca | Vent | Seu | Data |
| 100m tanques | 12.44 | +0.6 | Kingston | 8 de juliol de 2023 |

## Trajectòria professional

Jocs Olímpics :
| Any | Seu | Posició | Prova |
| 2016 | Rio de Janeiro | 14a posició | 100m tanques |
| 2020 | Tòquio | 3 | 100m tanques |
| Campionat del Món ||||
| 2017 | Londres | 11a posició | 100m tanques |
| 2019 | Doha | DNF (Final) | 100m tanques |
| 2022 | Eugene | 9a posició | 100m tanques |
| 2023 | Budapest | 9a posició | 100m tanques |

## Referències

* ↑ «Perfil oficial» (en anglès). World Athletics. [Consulta: 26 gener 2024].
* ↑ Levy, Leighton. «Winning second national 100m hurdles title was like a miracle says Megan Tapper» (en anglès britànic). www.sportsmax.tv. [Consulta: 18 juliol 2021].
# Jund

Jund, en plural ajnad, tot i que també és habitual junds (àrab: جند, jund, pl. اجناد, ajnād), és una paraula àrab que designava inicialment un exèrcit. Al temps dels omeies es donava aquest nom tant a les colònies militars com als districtes o governs militars. Els militars estaven estacionats en un lloc i eren mobilitzar per les campanyes de la primavera o per expedicions llargues.
Els primers quatre junds foren els de Homs, Damasc, al-Úrdun (Tiberíades) i Palestina (Jerusalem i Ascaló, i després Ramla). El califa Yazid I va crear el de Qinnasrin i Harun ar-Raixid el territori dels Awasim. El nom no es va aplicar fora de Síria i Palestina excepte a les colònies militars a l'Àndalus. Els membres del jund eren àrab i cobraven un sou amb càrrec a l'impost de la regió. Als militars els acompanyaven en les expedicions tropes auxiliars (xakiriyya) i voluntaris (mutatawwia) que no rebien sou. La divisió en junds va existir a Síria sota els omeies i els abbàssides i fins a l'època dels mamelucs.
A l'Àndalus, després del 743, es van crear explotacions agrícoles per als militars a nou districtes o coras, anomenades mujànnada, per a mantenir el jund. Al segle x els mercenaris estrangers van substituir l'organització en ajnad.
A Ifriqiya el jund era la guàrdia personal que formava el nucli de l'exèrcit, però mai l'exèrcit sencer.

## Referències

* ↑ Marc-André Haldimann, Gaza à la croisée des civilisations : contexte archéologique et historique, CHAMAN Édition, 2007, p. 190.
* ↑ Les Pays d'Islam VIIe-XVe siècle, Numéro 139, par Alain Ducellier, Françoise Micheau, Hachette Éducation, 2007.
* ↑ Pays d'islam et monde latin : 950-1250, par Philippe Gourdin, Gabriel Martinez-Gros, Atlande, 2001.
* ↑ Les relations des pays d'Islam avec le monde latin : du milieu du Xe siècle, par John Tolan, Philippe Josserand, Éditions Bréal, 2000.
# Halima bint Abi-Dhuayb

Halima bint Abi-Dhuayb (àrab: حليمة بنت أبي ذؤيب, Ḥalīma bint Abī Ḏuʾayb) o Halima as-Sadiyya (àrab: حليمة السعدية, Ḥalīma as-Saʿdiyya) (segle VI-segle VII) fou la dida del profeta Muhàmmad. Ella i el seu marit eren membres de la tribu dels Banu Sad ibn Bakr, facció dels Hawazin. Muhàmmad li fou confiat en néixer i el va alletar fins als dos anys. La història s'ha posat en dubte, ja que implica que el Profeta hauria hagut de passar els primers anys al desert. Encara que es creu que potser no foren dos anys, sí que segurament hi va passar un temps, ja que a l'època la vida al desert es considerava més sana que la vida a la Meca. Muhàmmad va honorar més tard a la seva germana de llet aix-Xayma i va afavorir a la tribu dels Banu Sad.

## Bibliografia

* Watt, Muhammad at Meca i Muhammad at Medina
# Glyceria

Glyceria és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Glyceria arctica Hook.
* Glyceria declinala Bréb.
* Glyceria flavescens M. E. Jones
* Glyceria fluilans (L.) R. Br.
* Glyceria latifolia Colton
* Glyceria lemmoni Vasey
* Glyceria ovatiflora Keng
* Glyceria plicata (Fries) Fries
(vegeu-ne una relació més exhaustiva a Wikispecies)

## Sinònims

Devauxia Kunth, nom. inval., Exydra Endl., Heleochloa Fr., nom. inval., Hemibromus Steud., Hydrochloa Hartm., Hydropoa (Dumort.) Dumort., Nevroloma Raf., Plotia Steud., nom. inval., Porroteranthe Steud.

## Referències

* ↑ «Germplasm Resources Information Network, consultada 27.06.08». Arxivat de l'original el 2008-10-10. [Consulta: 27 juny 2008].
# Creu de Sant Magí de Guardiola

La creu de Sant Magí de Guardiola és una creu monumental situada davant de l'ermita de Sant Magí de Guardiola, al municipi de Vilanova de l'Aguda (Noguera).
Es tracta d'un pilar de pedra, datat al 1786, sobre cinc graons que recolzen una base quadrada, que suporta una pedra més estreta, al damunt de la qual hi ha un bloc de pedra no tan alt i més ample, cobert per un bloc piramidal, que acaba en una bola de pedra, que subjecta un penell de ferro coronat amb una creu rodona.
A cada cara de la pedra superior hi ha esculpida una imatge i a cada cara del pilar una inscripció: imatge de Sant Magí, inscripció 'Servera'; imatge de la Mare de Déu del Claustre, inscripció 'Devots Jisona'; imatge d'una doble creu amb dos xiprers, inscripció 'Antorn'; imatge de Jesús tancada en una fornícula, inscripció 'Ponts'.

## Referències

* ↑ «Vilanova de l'Aguda». Gran Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Mas Segura, Josep «La capella de Sant Magí a Guardiola». Quaderns Barri de Sant Magí, núm. 8, 1998, pàg. 43-45.