# Abró becenc

L'abró becenc (Leccinum versipelle), també anomenat abró de bedoll rogenc, molleró rogenc i abró, és un molleró poc citat, del grup dels mollerons alberencs o abrons, els mollerons de carn sempre blanca que, en tallar-la, canvia a rosa o lila i, sovint, a gris, negrós o negre. Es diferencia de la resta de mollerons alberencs pel barret bru pàl·lid a taronja, a vegades blanquinós, els aspres de grisencs a negres, fins i tot en els exemplars joves i pèl fet de viure vora bedoll o bes.

## Taxonomia

Descrit per primera vegada com a Boletus versipellis en la tesi de Kristofer Teodor Hök, dirigida per Elias Fries l'any 1835. El neotipus va ser designat per Bakker & Noordeloos (2005).
Walter Henry Snell (1944) el combinà al gènere Leccinum.

## Iconografia

Lannoy& Estades, Mon. Lecc. Europe (1995) pl. 24, pl. 31,pl 32, pl. 33
Assyov, Boris. Boletales.com.(2024)
Jose Antonio Muñoz, Boletus s.l. (2005): 101 a-d

## Descripció

Bolet de solitari a gregari; gran; barret de 8 a 20 cm de diàmetre; hemisfèric de jove, convex d’adult.
Superfície de groc ataronjat o bru groguenc a bru ataronjat o roig groguenc, algun cop blanc amb tons roses o albercoc; de finament vellutada a fibril·loso-esquamulosa, llis i gras en temps humit.
En els exemplars joves, el marge excedent fins a 4 mm, amb flocs apendiculats; en els adults el marge acostuma a ser enter.
Tubs curts; grisos ja des de ben joves.
Porus grisencs des de ben joves, mai perfectament blancs; de gris ocraci a bru pàl·lid amb l’edat; brunencs al frec.
Cama cilíndrica o clavada; de 6-20 cm de longitud; superfície llisa, de blanca a grisenca; amb aspres gris fosc o negre des de ben joves, algun cop blanquinosos, sovint molt densos; peu sovint amb taques blau verdoses.
Carn blanca, ben aviat de color vinaci clar en el barret i la part alta de la cama, amb el temps griseja i ennegreix, mantenint els tons violacis; sempre negre en les zones menjades per larves; sovint amb taques blau verdoses al peu; al tast, dolcenca

## Hàbitat

Des de l’estiu fins a la tardor; més corrent en terrenys silicis; sempre en zones muntanyoses; exclusiu de bedoll i bedoll nan.

## Distribució

Ocasional. És citat al llarg dels Pirineus.

## Espècies semblants

Tenen un aspecte similar el tremolí (Leccinum aurantiacum) i el tremolí de cama blanca (Leccinum albostipitatum). El tremolí té la cama coberta per aspres de color bru a bru vermellós i creix vora trèmol, albar i, algun cop, vora bedoll. En el tremolí de cama blanca els aspres són sempre de color blanc i creix vora espècies del gènere Populus. En les dues espècies no trobem mai els aspres de color bru fosc a negre.

## Comestibilitat

Comestible; com totes les espècies del gènere Leccinum cal considerar-les com a comestibles mediocres. Es recomanable descartar la cama. Causen problemes gastrointestinals si es mengen crus o mal cuinats.

## Analítica

* Carn formol+: inicialment, rosa salmó; ben aviat, rogenc. Carn FeSO4 +: Verd a verd groguenc

## Referències

* ↑ Gràcia, Enric. La Clau dels Bolets: Identifica'ls de la mà d'Enric Gràcia, Vol. I, p:137. El Papiol: efadós, 2021.
* ↑ Vidal, Josep Maria; Ballesteros, Enric. Bolets dels Països Catalans i els seus noms populars. Figueres: Brau Edicions. 2013, ISBN 9788496905986
* ↑ Cuello Subirana, Josep. Els noms dels bolets. Bellaterra: Lynx, 2007, p. 493. ISBN 978-84-96553-39-2.
* ↑ Hök, C. T. (Dissertant). Boleti fungorum generis, illustratio, quam consens, ampliss, facult. philos. Upsal. præside Elia Fries ... p. p. C.T. Hök Smolandus. In audit. Gustav. die XIII Junii MDCCCXXXV. H. p. m. s (tesi). Uppsala, 1835, p. 1-14, 13.
* ↑ Fries, E.M.; Hök, C.T. «Boleti, fungorum generis illustratio» p. 13. Regiae Academiae Typographia, Upsaliae., 1835.
* 1 2 Bakker, Henk den; Noordeloos; Machiel «A revision of European species of Leccinum Gray and notes on extralimital species». Persoonia - Molecular Phylogeny and Evolution of Fungi, 18(4), 2005, pàg. 511–587.
* ↑ Slipp, A.W.; Snell, W.H. «Taxonomic-ecologic studies of the Boletaceae in northern Idaho and adjacent Washington». Lloydia, 7, 1944, pàg. 1-66.
* ↑ Lannoy, Gilbert; Estadès, Alain. Fedération Mycologique Dauphiné-Savoie. Monographie des Leccinum d’Europe, 1995, p. 1-229.
* ↑ Assyov, Boris. «Leccinum versipelle». Boletales.com. Boris Assyov, 2024.
* 1 2 3 4 Muñoz, José Antonio. Boletus s.l: excl. Xerocomus: Strobilomycetaceae, Gyroporaceae, Gyrodontaceae, Suillaceae, Boletaceae. Alassio [Italy]: Candusso, 2005. ISBN 978-88-901057-6-0.
* 1 2 Kibby, Geoffrey. British Boletes with keys to species (en anglès). 6 ed. G. Kibby, 2013, p. 72.
* ↑ Laessøe, Thomas; Petersen, Jens H. Fungi of temperate Europe. Princeton Oxford: Princeton University Press, 2019. ISBN 978-0-691-18037-3.
* ↑ Knudsen, Henning; Vesterholt, Jan. Funga Nordica: agaricoid, boletoid and cyphelloid genera. Copenhagen: Nordsvamp, 2008. ISBN 978-87-983961-3-0.
* ↑ Llistosella, Jaume. «Mòdul Fongs. Banc de Dades de Biodiversitat de Catalunya». Generalitat de Catalunya i Universitat de Barcelona..