OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Djet

Djet (nom d'Horus: Horus-Djet, nom de Nebti: Iterti; nom de Nesut-Biti: Itetiu, Ita; nom grec: Uenefes o Uenephes, Vaveniphis) fou el quart faraó de la primera dinastia de l'antic Egipte. Fill de Djer, va regnar entre 5 i 42 anys segons les fonts (Manethó li atribueix 23 anys i 31 al seu pare). La forma més correcta del seu nom podria ser Wadjet i és anomenat pel seu signe el rei serpent. Casat amb la princesa Merneith, amb qui va tenir el seu fill i successor Den. Fou enterrat a Abidos, però s'ha trobat una mastaba a Saqqara que, per la seva importància, ha fet pensar que hi podia estar enterrat (20 x 50 metres amb 400 caps de brau -i amb cornamenta original- esculpits per les parets). També s'han trobat un parell de mastabes a Tarkhan.
Altres transcripcions del seu nom: Ata, Uadji, Uadye, Uadyib, Djet, Dyet, Edyo, Ita, Itay, Iterty, Itetiou, Itiui, Ittiw, Ouadji, Uadjet, Uadyi, Uazi, Uenephes, Uto, Wadj, Wadji, Wazi, Za, Zet.

## Bibliografia

* Alan H. Gardiner, The Royal Canon of Turin, Griffith Institute (Reedició, 1997) ISBN 978-0900416484 (anglès).
* Wolfgang Helck, Untersuchungen zur Thinitenzeit (Agyptologische Abhandlungen), O. Harrassowitz (1987), ISBN 3447026774 (alemany).

## Referències

* ↑ Wolfgang Helck, p. 124
# Economia dels Països Baixos

Durant el segle xvii, els Països Baixos es van transformar en la principal potència comercial del món, a causa de la seva estratègica ubicació sobre el continent europeu, però sobretot gràcies a l'Imperi colonial que aquesta petita nació va assolir al construir tant en Àsia com en Amèrica.
En l'actualitat, malgrat haver perdut la major part de les seves possessions d'ultramar, el país manté el seu estatus de potència comercial i àdhuc posseeix el port marítim de major moviment en el món, Rotterdam. La seva economia té com característiques les reduïdes taxes d'atur i inflació, una indústria estable, un considerable superàvit comercial i el paper d'important nus de transport a Europa. Actualment són una economia de mercat oberta i pròspera, en què el govern ha reduït reeixidament la seva participació des de la dècada de 1980.
L'activitat industrial té el seu fonament en el processament d'aliments, la producció de químics, la refinació petrolífera i la producció de maquinària elèctrica. El seu sector agrícola és molt mecanitzat i ocupa no més del 4% de la força laboral, però, proveïx enormes excedents que són utilitzats en la indústria de processament d'aliments i d'altres són destinats a l'exportació.
Els Països Baixos són el tercer estat del món en termes de les exportacions agrícoles, després dels Estats Units i de França. Els Països Baixos van resoldre els problemes de les finances públiques, i van promoure la reducció de la taxa d'atur reexidament. El creixement del PIB neerlandès és molt robust, en comparació amb altres països europeus. Va ser un dels primers 12 països a ingressar a la zona euro.
A més és uns dels deu majors exportadors del món, superant fins i tot al Canadà en 2003.

## Referències

* ↑ CIA. «The World Factbook». Arxivat de l'original el 2020-05-21. [Consulta: 9 maig 2016].
# Giovanni Angelo Montorsoli

Giovanni Angelo Montorsoli (Florència, 1507-1563) va ser un escultor i arquitecte italià del segle xvi.
Va col·laborar amb Miquel Àngel a la sagristia nova de la basílica de Sant Llorenç a Florència, on va esculpir el San Cosma al costat de la Madonna (1536-37). Va actuar en molts camps, com a restaurador d'estàtues antigues, com a arquitecte i productor de decoració de festivitats. A més a més va construir nombrosos monuments, com la tomba de Mauro Mafferi (1537) al Duomo de Volterra i la tomba d'Andrea Doria (1541) a l'església de Sant Mateu a Gènova.
Es va establir a Messina entre 1547 i 1557, quan el Senat d'aquella ciutat l'havia nomenat per a edificar, a la desembocadura de l'aqüeducte de Camaro (1530-47), sobre la plaça del Duomo, una font d'utilitat pública amb un motiu decoratiu. Aquesta escultura va tenir a més una funció notable a l'escenografia urbana. Situada davant de la catedral, però allunyada de l'eix longitudinal, la construcció va implicar la reurbanització de tota la plaça, incloent-hi la demolició de l'església de Sant Llorenç.
Montorsoli va rebre a més a més l'encàrrec de construir la nova església de Sant Llorenç. La sistematització de la Plaça del Duomo, en quina escultura i espai urbà resultaven indissolubles, va ser una de les primeres experiències urbanístiques d'importància que van tenir lloc a Sicília.

## Obres realitzades a Messina

* La Font d'Orió (Fontana di Orione, 1547-1551), dedicada al gegant Orió, mític fundador de Messina. La Font inclou un complet sistema de canalitzacions. Presenta una estructura piramidal. Després d'una restauració que va trigar uns anys, el setembre 2023 va tornar a l'esplendor antiga.
* La Font de Neptú (1557): situada originàriament a la ribera, va ser traslladada després del terratrèmol de 1908 a la Plaça de la Unitat d'Itàlia, però arbitràriament girada 180 graus respecte de la posició original, i en conseqüència se situa d'esquena al mar.
* L'Església de Sant Llorenç (destruïda el 1783): era un edifici amb planta rectangular, i una cúpula central i dos laterals.
* La Torre della Lanterna (1555), originàriament anomenada Torre del Garofalo.
* La Font del Castell de Bauso, s'atribueix també a la seva autoria.

## Referències

* ↑ «Giovanni Angelo Montorsoli». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «La Fontana del Nettuno» (en italià). Città metropolitana di Messina. [Consulta: 30 octubre 2024].
* ↑ Nulli, Nazario. «Messina, Restauro della Fontana di Orione in Piazza Duomo: smontata l'impalcatura di protezione» (en italià). Messina in diretto, 28-09-2023. [Consulta: 30 octubre 2024].
             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Giovanni Angelo Montorsoli
# Giovanni IV Malatesta de Sogliano

Giovanni IV Malatesta de Sogliano va ser un noble italià, comte de Sogliano.
Era fill de Giovanni III Malatesta, que segons Lita va morir després de 1442, i de Lucrezia Malatesta, del llinatge de Rímini i descendent de Gianciotto Malatesta. Està documentat en diversos dos documents de 1431 i 1438, identificat amb altres membres de la seva família. El 1446 el castell de Sogliano pel duc d'Urbino, Federico da Montefeltro, però gràcies a l'actuació dels seus parents de Rímini, els germans Sigismondo Pandolfo i Domenico Novello, el castell i les seves terres van ser restituïdes. Quan Giovanni va heretar-les del seu pare les va governar seguint l'exemple del seus predecessor i servint a Sigismondo en la lluita contra la ciutat de Fano.
Va tenir un fill anomenat Carlo, que va succeir-lo com a comte de Sogliano, però es desconeix qui és la seva mare. Segons Lita va prometre's primer amb Imperia Brancaleoni, filla d'Aimerico, senyor de Casteldurante, i mitjançant aquest matrimoni se li havien de concedir els castells de Sant Martino in Converseto i Pondo, però el casament no es va arribar a celebrar. Giovanni va casar-se en segones noces amb Isabella Visconti, filla de Lucchino Visconti i, segons Passerini, vídua de Galeotto Brancaleoni, senyor de Castel Durante. El 4 de desembre de 1452 apareix en un protocol de Sante d'Andrea, pel que se sap que era mort en aquella data.

## Referències

* 1 2 Litta, Pompeo. «Malatesta di Rimini». A: Famiglie celebri di Italia (en italià), 1850.
* 1 2 3 Tonini, Luigi. Rimini nella signoria de' Malatesti (en italià). vol. 4. Rímini: Albertini e C., 1880, p. 357-358.
* 1 2 Antonioli, Andrea. Ramberto Malatesta, Monografia e catalogo della mostra su Ramberto Malatesta, principe e astrologo (en italià). Cesena: Biblioteca Malatestiana, 2014, p. 36.
# Giuseppe Gentile

Giuseppe Gentile (Roma, 4 de setembre de 1943) és un atleta italià, ja retirat, especialista en triple salt, que va competir durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Ciutat de Mèxic, on guanyà la medalla de bronze en la prova del triple salt del programa d'atletisme. En aquests Jocs va batre en dues ocasions el rècord del món de triple salt, primer a la fase classificatòria i després l'endemà, a la final. Aquest rècord li fou arrabassat, primer per Nelson Prudencio i Víktor Sanéiev. Quatre anys més tard, als Jocs de Munic, quedà eliminat en sèries en la mateixa prova.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles de plata als Jocs del Mediterrani, el 1963 i 1967, una medalla de bronze a les Universíades de 1967 i sis campionats nacionals, un de salt de llargada (1968) i cinc de triple salt (1965, 1966, 1968, 1970 i 1971).
També va fer d'actor, apareixent al costat de Maria Callas en la pel·lícula Medea de Pier Paolo Pasolini. Posteriorment declarà haver rebutjat altres ofertes cinematogràfiques per no tenir el nivell de la pel·lícula de Pasolini.

## Millors marques

* Triple salt. 17,22m (1968)

## Referències

* ↑ «12th IAAF World Championships In Athletics: IAAF Statistics Handbook. Berlin 2009.» (pdf) p. Pages 546, 556. Monte Carlo: IAAF Media & Public Relations Department, 2009. Arxivat de l'original el June 29, 2011. [Consulta: 5 agost 2009].
* 1 2 «Olympedia – Giuseppe Gentile». [Consulta: 26 setembre 2023].
* ↑ «"CAMPIONATI "ASSOLUTI" ITALIANI SUL PODIO TRICOLORE – 1906 2012». sportolimpico.it. Arxivat de l'original el 24 December 2012. [Consulta: 1r gener 2013].
* ↑ Wallechinsky, David (1984). The Complete Book of the Olympics: 1896–1980. Triple Jump. p. 90.
* ↑ Error: hi ha arxiuurl o arxiudata, però calen tots dos paràmetres.«Corriere dello Sport, 29 maggio 1969, pàgina 3».
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 26 setembre 2023].
# Les aventures de Tom Sawyer (anime de 1994)

Les aventures de Tom Sawyer (ハックルベリー・フィン物語, Hakkuruberī Fin monogatari, Les aventures de Huckelberry Finn) és una sèrie de televisió anime produïda l'any 1991 per Enoki Films en 26 episodis, inspirada en les novel·les infantils Les aventures de Tom Sawyer i Les aventures de Huckleberry Finn de l'escriptor estatunidenc Mark Twain. Es va emetre al canal japonès NHK a partir de l'agost de 1994. En català se'n va comercialitzar un petit resum d'alguna de les aventures en format pel·lícula, directament distribuïda en VHS. També s'ha distribuït en diferents països, com a l'italià Canale 5 el 1992.

## Referències

* ↑ «Adventures of Huck Finn», 16-01-2010. [Consulta: 16 març 2025].
* ↑ «Huckleberry Finn Monogatari (TV) - Anime News Network». [Consulta: 16 març 2025].
* ↑ «AntonioGenna.net presenta: IL MONDO DEI DOPPIATORI - ZONA ANIMAZIONE: "Il mio amico Huck"». [Consulta: 16 març 2025].
* ↑ «Tana delle Sigle :: Dettaglio sigla». [Consulta: 16 març 2025].

## Enllaços externs

* Pel·lícula recopilatòria recuperada en català
# Macbeth (Bloch)

Macbeth és una òpera en tres actes amb música i llibret d'Ernest Bloch i llibret en francès d'Edmond Fleg, basat en la peça epònima de William Shakespeare. Composta entre 1904 i 1906, es va estrenar el 30 de novembre de 1910 a l'Opéra-Comique a París. La recepció va ser decebedora, i després d'una quinzena de representacions, l'obra es va retirar de cartell.

## Argument

La història és essencialment la de l'obra de Shakespeare, amb els cinc actes comprimits en tres. L'òpera conté set tableaux, amb el preludi comprenent la primera escena, i cadascun dels tres actes formats per dues escenes.
A la tornada d'un combat victoriós, Macbeth i Banco troben a tres bruixes que saluden a Macbeth com a futur rei d'Escòcia. Quan s'anuncia l'arribada del rei Duncan, Lady Macbeth ambiciosa i àvida de poder, incita al seu marit perquè ho realitzi.
# Ricimero, re dei goti

Ricimero, re dei goti és una òpera en tres actes composta per Gian Francesco de Majo sobre un llibret italià d'Apostolo Zeno, basat en Flavio Anicio Olibrio de Pietro Pariati. S'estrenà al Nuovo Ducale Teatro de Parma el 7 de febrer de 1759.
A Catalunya s'estrenà el novembre de 1763 al Teatre de la Santa Creu de Barcelona. La representació tingué una notable solemnitat, com ho palesa la descripció de les mutazioni di scene, confiades també aquest any a Manuel Tramulles.

## Referències

* ↑ http://www.operone.de/komponist/majogf.html
* ↑ Alier, Roger. L'òpera a Barcelona: orígens, desenvolupament i consolidació de l'òpera com a espectacle teatral a la Barcelona del segle XVIII. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 1990. ISBN 8472831655.
# Giuseppe Martano

Giuseppe Martano (Savona, 10 d'octubre de 1910 - Torí, 2 de setembre de 1994) va ser un ciclista italià que fou professional entre 1931 i 1949, amb un retorn temporal al ciclisme amateur el 1932. Com a amateur aconseguí més de cent victòries i es proclamà Campió del món en ruta amateur el 1930 i 1932, i Campió d'Itàlia de la categoria aficionat el 1932.
Com a professional aconseguí una quinzena de victòries, entre les quals destaca una etapa al Tour de França de 1934. En aquesta mateixa cursa pujà dues vegades al podi, el 1933 fou tercer i el 1934 segon. El 1935 fou segon al Giro d'Itàlia. Com en tants d'altres ciclistes de la seva generació, la Segona Guerra Mundial aturarà la seva vida esportiva, tot i que en acabar aquesta intentà reprendre l'activitat ciclista fins al 1949, quan es retirà.

## Palmarès

* 1930
** Campió del món en ruta amateur
* 1931
** 1r al Gran Premi de Roma
** 1r a la Copa Pegazzini
** 1r a la Copa Fatigati
* 1932
** Campió del món en ruta amateur
** Campió d'Itàlia amateur
** 1r al Giro de Lazio amateur
** 1r al Giro del Piemont
* 1934
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1935
** 1r al Giro del Laci i d'una victòria d'etapa
** 1r al Critérium dels Asos
** 1r al Circuit de Sandrina
* 1937
** 1r a la Milà-Torí
** 1r al Gran Premi de Canes
** Vencedor de 2 etapes a la París-Niça

### Resultats al Tour de França

* 1933. 3r de la classificació general
* 1934. 2n de la classificació general i vencedor d'una etapa
* 1935. Abandona (2a etapa)
* 1937. 24è de la classificació general
* 1938. 27è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1933. Abandona (9a etapa)
* 1935. 2n de la classificació general
* 1938. 35è de la classificació general
* 1939. Abandona (1a etapa)

## Referències

* ↑ «MARTANO Giuseppe». [Consulta: 5 setembre 2024].
* 1 2 «Palmarès de Giuseppe Martano (Ita)». [Consulta: 5 setembre 2024].
* ↑ «Giuseppe Martano, il ciclista giavenese due volte campione del mondo tra i dilettanti» (en italià). [Consulta: 5 setembre 2024].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Giuseppe MARTANO» (en italià). [Consulta: 5 setembre 2024].

## Enllaços externs

* Palmarès de Giuseppe Martano (francès)
# Baud

En telecomunicacions, informàtica i electrònica, un baud és una unitat que expressa la velocitat a la que és modula la informació que es transmet a través d'un canal de comunicació. El seu símbol és Bd i equival al nombre d'impulsos transmesos per segon.
Tanmateix, no haurem de confondre el baud rate o velocitat en bauds amb la taxa de bits, ja que cada esdeveniment de senyalització transmès pot transportar un o més bits. Només quan l'impuls només pot tenir dos valors possible, 0 i 1, de manera que cada esdeveniment de senyalització transporta un sol bit, coincideixen la velocitat de modulació en bauds i la velocitat de transmissió en bits per segon.
El baud s'utilitzà originàriament per a mesurar la velocitat de les transmissions telegràfiques, prenent el seu nom de l'enginyer francès Jean Maurice Émile Baudot (inventor del codi Baudot), que fou el primer a realitzar aquest tipus de mesures.
El baud no és una unitat del Sistema Internacional d'Unitats, però segueix les seves normes de nomenclatura, la primera lletra del seu símbol és una majúscula, el nom sencer s'escriu en minúscula. i els múltiples utilitzen els seus prefixos.
* 1 kBd (kilobaud) = 1000 Bd
* 1 MBd (megabaud) = 1000 kBd
* 1 GBd (gigabaud) = 1000 MBd

## Exemples

* En el cas de les màquines de teletip, avui dia ja obsoletes, la seva velocitat de transmissió era normalment de 50 bauds. En aquest cas, com que els esdeveniments eren simples canvis de polaritat 1 (+), 0 (-), cada esdeveniment representava un sol bit o impuls elemental i la seva velocitat de transmissió en bits per segon coincideix a la velocitat en bauds.
* Tanmateix, amb els mòdems que utilitzen diversos nivells de codificació, per exemple mitjançant modulació en fase, cada esdeveniment pot representar més d'un bit, amb la qual cosa ja no coincidiran ambdues magnituds. Per exemple, un mòdem que transmet a 2400 bit/s pot tenir una taxa en bauds de 600 per segon. Això voldrà dir que, per cada esdeveniment de senyalització, es transmetran 4 bits d'informació codificada.

## Referències

* ↑ Gran Enciclopèdia Catalana. Volum 4. Reimpressió d'octubre de 1992. Barcelona: Gran Enciclopèdia Catalana, 1992, p. 320. ISBN 84-85194-86-1.
* ↑ «Le Système International d'Unités» (en francès). BIMP [Sèvres], Novena edició, 2019, pàg. 35-36.

## Vegeu també

* Amplada de banda
* Mòdem
* Modulació
* Modulació per impulsos codificats
* Port sèrie
* Taxa de bits
# Lemniscata

En matemàtiques, una lemniscata és un tipus de corba descrita per la següent equació en coordenades cartesianes:
    $(x^{2}+y^{2})^{2}=a^{2}(x^{2}-y^{2})\,$
La representació gràfica d'aquesta equació produeix una corba semblant a $\infty$. La corba ha esdevingut el símbol de l'infinit i és àmpliament utilitzada en matemàtiques. El símbol en si mateix és a vegades referenciat com la lemniscata. La seva representació en Unicode és ∞ i el seu codi és (&#8734;).
La lemniscata va ser descrita per primer cop el 1694 per Jakob Bernoulli com la modificació d'una el·lipse, que es defineix com el lloc geomètric del punts tals que la suma de les distàncies des de dos punts focals fixats és una constant. En contraposició, una lemniscata és el lloc geomètric dels punts tals que el producte d'aquestes distàncies és constant. Bernoulli l'anomenà lemniscus, que en Llatí significa 'cinta penjant'.
La lemniscata pot ser obtinguda com la transformada inversa d'una hipèrbola, amb el cercle inversor centrat al centre de la hipèrbola (punt mitjà del segment que uneix els dos focus).

## Altres equacions

La lemniscata pot també ser descrita en coordenades polars mitjançant la següent equació:
    $r^{2}=a^{2}\cos 2\phi \,$
Anàlogament amb coordenades bipolars:
    $rr'={\frac {a^{2}}{2}}\,$

## Paràmetre arc i funcions el·líptiques

La determinació del paràmetre arc de la lemniscata va portar a les integrals el·líptiques, que van ser descobertes el segle divuit. Al voltant del 1800, les funcions el·líptiques que intervenen en aquestes integrals van ser estudiades per Carl Friedrich Gauss (no publicades durant molt de temps, però en feia al·lusions en les notes de la seva obra Disquisitiones Arithmeticae). La base del reticle definit pels parells fonamentals de períodes (parells ordenats de nombres complexos) té una forma molt especial, proporcional als Enters de Gauss. Per aquesta raó el conjunt de funcions el·líptiques amb el producte complex per l'arrel quadrada de menys u s'anomena conjunt lemniscàtic.

## Enllaços externs

* Lemniscate a MathWorld
# Glorianne Perrier

Glorianne Perrier (anglès: Glorianne Aurore Perrier) (Lewiston, 21 de març de 1929 - Harvest, 7 de març de 2015) fou una piragüista d'aigües tranquil·les estatunidenca que va competir durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on quedà eliminada en sèries en la prova del K-1, 500 metres del programa de piragüisme. Quatre anys més tard, als Jocs de Tòquio, guanyà la medalla de plata en la prova del K-2, 500 metres. Formà parella amb Francine Fox.
En el seu palmarès també destaquen sis campionats nacionals en diferents modalitats.

## Referències

* ↑ «Book of Memories», 05-04-2015. Arxivat de l'original el 2015-04-05. [Consulta: 15 juny 2024].
* 1 2 «Olympedia – Glo Perrier». [Consulta: 15 juny 2024].
# Opera (navegador web)

Opera és un navegador d'Internet desenvolupat per l'empresa noruega Opera Software l'any 1994. Des de la versió 8.50 es distribueix gratuïtament, tot i que anteriorment havia estat de pagament (abans de la versió 5.0) i es distribuïa com a shareware o adware posteriorment.
Opera Browser és conegut per la seva velocitat, seguretat, suport d'estàndards (especialment CSS), mida reduïda, internacionalitat i constant innovació. Va ser un dels primers navegadors amb "pestanyes" per a la navegació web, i aquesta va ser la seva característica principal en les seves primeres versions.

## Versions
### Últimes versions publicades

Nota: L'últim número de versió pot diferir entre llengües; aquests números són per a la versió anglesa (EUA) original.
* Microsoft Windows: 9.26 (Windows 95 més tard)
* Microsoft Windows: 3.62 (Windows 3.x)
* Mac OS X: 9.26; Mac OS: 6.03
* Linux i386, SPARC i PowerPC: 9.01
* Linux arm: 7.6 (vegi nota a sota)
* FreeBSD i386: 9.26
* Solaris SPARC i i386: 9.26
* OS/2: 5.12
* BeOS: 3.62
* QNX: 6.0.1
* Symbian OS Series 60: 8.65 (Series 60 3a i 2a Edició)
* Symbian OS Series 60: 6.20 (Series 60 1a Edició)
* Symbian OS UIQ: 6.31
* EPOC: 5.14
* Windows Mobile: 8.65
* Java ME (Opera Mini): 2.0.4509 - pro mobils i altres amb MIDP 1.0
* Pocket PC: 8.65
* Windows CE

### Nintendo DS & Wii

Opera ha confirmat que està desenvolupant un navegador d'Internet exclusivament per a la consola de videojocs de Nintendo Wii i la consola portàtil Nintendo DS. El Navegador d'Opera de DS es va publicar al Japó el 24 de juliol, de 2006, i Opera ha anunciat una data de llançament per a Europa el 6 d'octubre. El navegador de DS funciona amb un cartutx de Nintendo DS, i un cartutx de GBA per a memòria extra. La primera pantalla s'utilitza per visualitzar les pàgines web, mentre que la pantalla inferior visualitza una vista sencera de la pàgina, i un teclat. El Navegador Nintendo DS suporta Flash, PDF, àudio o vídeo. També s'esmentava que el navegador es carrega en una "qüestió de segons". El Navegador Wii és similar a programari que s'executa en un PC i aprofita l'innovador comandament del Wii.

## Referències

* ↑ Opera Winmobile site

## Vegeu també

* Micronavegador

## Enllaços externs

* Opera - Lloc web oficial
Viccionari