OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hiba Kamal Abu Nada

Hiba Kamal Abu Nada (àrab: هبة كمال صالح أبو ندى, Hiba Kamāl Ṣāliḥ Abū Nadà) (la Meca, 24 de juny de 1991 - Khan Yunis, 20 d'octubre de 2023) va ser una poetessa, novel·lista, nutricionista i viquipedista palestina.

## Trajectòria

Abu Nada va néixer el 24 de juny de 1991 a la Meca, l'Aràbia Saudita, en el bressol d'una família originària de Beit Jirja (àrab: بيت جرجه), empesa a refugiar-se després de la Nakba, denominació del desplaçament forçat de palestins després de la Guerra arabo-israeliana de 1948. A l'àmbit acadèmic es va graduar en Bioquímica a la Universitat Islàmica de Gaza, va exercir com a professora i, posteriorment, va completar un màster en Nutrició clínica a la Universitat Al-Azhar de Gaza. El 2017 va quedar en segon lloc al premi Xarjah a la creativitat àrab per la seva novel·la الأكسجين ليس للموتى, al-Uksujīn laysa li-l-mawtà (lit. ‘L'oxigen no és per als morts’). El 2021 es va oferir com a voluntària a l'enciclopèdia virtual Viquipèdia, a través d'un programa a distància anomenat WikiWrites, del qual va ser la correctora lingüística d'articles abans de la seva publicació.
El 20 d'octubre de 2023, a l'edat de 32 anys, va morir a la seva casa de Khan Yunis, a la franja de Gaza, durant un bombardeig de les forces armades israelianes. Un dia abans de morir ella va escriure: «Si morim, sàpiguen que estem satisfets i ferms, i diguin al món, en nom nostre, que som persones justes/del costat de la veritat». També un dia abans de la seva mort va escriure un poema sobre el conflicte entre Israel i Palestina de 2023.

## Referències

* ↑ «وزارة الثقافة تنظم أمسية شعرية بالتعاون مع بلدية غزة» (en àrab). AlwatanVoice.com, 29-08-2017. Arxivat de l'original el 2017-08-29. [Consulta: 20 octubre 2023].
* ↑ «Palestinian writer Heba Abu Nada dies in Israeli bombings in Gaza». [Consulta: 22 octubre 2023].
* 1 2 «Poetisa palestina Heba Abu Nada muere por bombardeos de Israel» (en castellà). Prensa-Latina.cu, 22-10-2023. [Consulta: 22 octubre 2023].
* ↑ «حوار صحفي مع الأديبة هبة أبو ندى» (en àrab). WomenFPal.com, 12-03-2017. Arxivat de l'original el 2019-07-25. [Consulta: 20 octubre 2023].
* 1 2 3 «Poeta de Palestina Heba Abu Nada muere tras bombardeo de "Israel"» (en castellà). AlMayadeen.net, 21-10-2023. [Consulta: 22 octubre 2023].
* ↑ «Gaza: Muerte de una poeta» (en castellà). ContraPunto.com, 21-10-2023. [Consulta: 22 octubre 2023].
* 1 2 3 «Heba Abu Nada, poetisa y novelista palestina, falleció ayer por los ataques en Gaza» (en castellà). ANRed.org. [Consulta: 22 octubre 2023].
# Hifumi Abe

Hifumi Abe (japonès: 阿部 一二三) (Kōbe, 9 d'agost de 1997) és un judoka japonès que competeix en la categoria de pes semi lleuger (actualment -66 Kg). Ha participat en 2 Olimpíades guanyant 2 medalles d'or en la prova de -66 Kg i 2 medalles de plata en la prova d'equips mixt. En els Jocs Olímpics de Tòquio 2020, juntament amb l'or de la seva germana, Uta Abe en la prova femenina de -52 Kg, es van convertir en els primers germans que guanyaven dues medalles d'or el mateix dia, en tota la història del Jocs Olímpics. A més, ha guanyat 5 medalles (4 d'or) en els Campionats del Món.

## Trajectòria professional

Jocs Olímpics :
| Any | Seu | Posició | Categoria |
| 2020 | Tòquio | 1 | -66 Kg |
| 2020 | Tòquio | 2 | Equip mixt |
| 2024 | París | 1 | -66 Kg |
| 2024 | París | 2 | Equip mixt |
| Campionat del Món ||||
| 2017 | Budapest | 1 | -66 Kg |
| 2018 | Bakú | 1 | -66 Kg |
| 2019 | Tòquio | 3 | -66 Kg |
| 2022 | Taixkent | 1 | -66 Kg |
| 2023 | Doha | 1 | -66 Kg |

## Referències

* ↑ «Perfil d'atleta» (en anglès). Federació Internacional de judo. [Consulta: 7 març 2025].
* ↑ «Perfil olímpic» (en anglès). olympics.com. [Consulta: 7 març 2025].
* ↑ «Olympics: Japan's Abe siblings complete historic judo double» (en anglès). Kyodo News, 25-07-2021.
# Salm

Un salm (o psalm) era una poesia destinada a ser cantada. El mot prové del grec antic ψαλμoζ, de ψαλτήριον, instrument musical anomenat en català saltiri i que es feia servir, precisament, per a acompanyar el cant de poemes. Actualment el terme designa únicament uns certs poemes religiosos inclosos en la Bíblia, tant jueva com cristiana (Llibre dels Salms, Salms de Salomó). El saltiri o psalteri és el llibre que recull aquests poemes.

## Referències

* ↑ «Salm». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Salm». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
Viccionari
# Boxa als Jocs Olímpics d'Estiu del 2000

En els Jocs Olímpics d'Estiu del 2000 celebrats a la ciutat de Sydney (Austràlia) es disputaren dotze proves de boxa, totes en categoria masculina. La competició es dugué a terme al Sydney Convention and Exhibition Centre.
En la competició de boxa participaren un total de 307 boxadors de 75 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| - 48 kg | Brahim Asloum | Rafael Lozano | Maikro Romero |
| - 48 kg | Brahim Asloum | Rafael Lozano | Kim Un-Chol |
| - 51 kg | Wijan Ponlid | Bulat Jumadilov | Vladimir Sidorenko |
| - 51 kg | Wijan Ponlid | Bulat Jumadilov | Jérôme Thomas |
| - 54 kg | Guillermo Rigondeaux | Raimkul Malakhbekov | Sergiy Danylchenko |
| - 54 kg | Guillermo Rigondeaux | Raimkul Malakhbekov | Clarence Vinson |
| - 57 kg | Bekzat Sattarkhanov | Ricardo Juarez | Kamil Djamaloudinov |
| - 57 kg | Bekzat Sattarkhanov | Ricardo Juarez | Tahar Tamsamani |
| - 60 kg | Mario Kindelán | Andriy Kotelnyk | Cristián Bejarano |
| - 60 kg | Mario Kindelán | Andriy Kotelnyk | Alexandr Maletin |
| - 63.5 kg | Mahammatkodir Abdoollayev | Ricardo Williams | Mohamed Allalou |
| - 63.5 kg | Mahammatkodir Abdoollayev | Ricardo Williams | Diógenes Luna |
| - 67 kg | Oleg Saitov | Sergey Dotsenko | Dorel Simion |
| - 67 kg | Oleg Saitov | Sergey Dotsenko | Vitaly Grusac |
| - 71 kg | Yermakhan Ibraimov | Marian Simion | Jermain Taylor |
| - 71 kg | Yermakhan Ibraimov | Marian Simion | Pornchai Thongburan |
| - 75 kg | Jorge Gutiérrez | Gaydarbek Gaydarbekov | Vugar Alakparov |
| - 75 kg | Jorge Gutiérrez | Gaydarbek Gaydarbekov | Zsolt Erdei |
| - 81 kg | Alexandre Lebziak | Rudolf Kraj | Andriy Fedchuk |
| - 81 kg | Alexandre Lebziak | Rudolf Kraj | Sergey Mihaylov |
| - 91 kg | Félix Savón | Sultan Ibragimov | Sebastian Köber |
| - 91 kg | Félix Savón | Sultan Ibragimov | Vladimer Tchanturia |
| + 91 kg | Audley Harrison | Mukhtarkhan Dildabekov | Rustam Saidov |
| + 91 kg | Audley Harrison | Mukhtarkhan Dildabekov | Paolo Vidoz |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Cuba | 4 | 0 | 2 | 6 |
| 2 | Rússia | 2 | 3 | 2 | 7 |
| 3 | Kazakhstan | 2 | 2 | 0 | 4 |
| 4 | Uzbekistan | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 5 | França | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 5 | Tailàndia | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 7 | Regne Unit | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 8 | Ucraïna | 0 | 2 | 3 | 5 |
| 9 | Estats Units | 0 | 2 | 2 | 4 |
| 10 | Romania | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 11 | Espanya | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 11 | Txèquia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 13 | Alemanya | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 13 | Algèria | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 13 | Azerbaidjan | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 13 | Corea del Nord | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 13 | Geòrgia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 13 | Hongria | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 13 | Itàlia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 13 | Marroc | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 13 | Mèxic | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 13 | Moldàvia | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Boxing at the 2000 Summer Olympics». [Consulta: 29 desembre 2024].

## Enllaços externs

* (anglès) Amateur Boxing
# Aristolòquia clematídia

L'aristolòquia clematídia (Aristolochia clematitis), és una planta amb flors del gènere Aristolochia dins la família de les aristoloquiàcies.
Addicionalment pot rebre els noms de aristolòquia sarmentosa, clematítide, herba de les gotes i herba pudent. També s'han recollit la variant lingüística herba pudenta.

## Descripció

És una planta herbàcia que creix normalment en mates d'una alçada de 30 a 90 cm. De vegades també creix com a planta enfiladissa, cobrint el terra o enfilant-se a una altra mata o arbust. Les arrels són, generalment, tuberoses. Les fulles tenen forma de cor.
Aquesta planta floreix al maig i al juny. Les flors, de color groc pàl·lid, són zigomorfes amb el periant reduït a una sola coberta floral en forma de tub, terminada en una llengüeta.
El fruit és una càpsula verda. A mesura que madura es va tornant més fosca, fins que pren una coloració negra. El seu diàmetre és d'1 a 2 cm i conté moltes llavors. Aquest fruit té alcaloides i essències medicinals i tòxiques, abans molt apreciades.
Tot i que són verinoses, l'eruga de la papallona de les aristolòquies (Zerynthia rumina) es menja les fulles d'aquesta planta.

## Distribució i hàbitat

Aquesta planta és nativa de la major part d'Europa, fins al Caucas.
L'aristolòquia clematídia es troba als erms, a les vores dels camins rurals, als camps abandonats i especialment a les vinyes abandonades.

## Taxonomia

Els següents noms científics són sinònims d'Aristolochia clematitis:
* Aristolochia infesta Salisb.
* Aristolochia longa Georgi
* Aristolochia quadriflora Gueldenst.
* Aristolochia tenuis Houtt.

## Propietats medicinals i toxicitat

Aquesta planta es cultivava abans, car es feia servir com a planta remeiera en la medicina tradicional casolana, sobretot a la zona dels Balcans i a l'Europa oriental. Per aquesta raó, encara es troba assilvestrada en llocs fora de la seva àrea de distribució natural, com a relíquies d'antics conreus.
Tot i les seves propietats medicinals contra el reuma, l'artritis, la dismenorrea i l'esterilitat, i també com a diürètica i analgèsica, és una planta molt tòxica que pot provocar traumatismes renals severíssims. Estudis recents a Bèlgica, on es feia servir per tractar l'obesitat, han confirmat la perillositat d'aquesta planta si no s'utilitza amb molta cura. Extractes d'aquesta planta també es fan servir en homeopatia.

## Galeria

* Dibuix de les flors del 1888
* Fulles
* Fruit madur
* Aristolochia clematitis
* Fruit obert
* Fulla
* Enfiladissa
* Dibuix de la planta del 1885

## Vegeu també

* Llista de plantes medicinals.
* Llista de plantes de venda regulada.

## Referències

* 1 2 «Aristolochia clematitis». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 5 juny 2022].
* 1 2 3 «Aristolochia clematitis» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 5 juny 2022].
* ↑ Are Aristolochia Plants Dangerous? (anglès)
# El estudiante de Salamanca (Gaig)

El estudiante de Salamanca és una òpera en tres actes amb música del compositor Joan Gaig i Andreu i llibret de Joan Francesc Vidal i Jové i Josep Carner i Ribalta, basat en el poema homònim de José de Espronceda, publicat a Madrid el 1840. L'estrena absoluta de l'òpera va tenir lloc al Gran Teatre del Liceu de Barcelona la nit del 15 de gener de 1935.

## Crítiques a l'estrena

La crònica del diari La Vanguardia, signada per Urban Fernández Zanni, va dir l'endemà: "del poema d'Espronceda han deixat els senyors Vidal Jover i Carner Ribalta molt poc; tan poc que, amb prou feines, en el llibre de la nova òpera se'n pot trobar la idea fonamental. Més que a una altra cosa, els llibretistes semblen haver perseguit la finalitat de proporcionar al compositor ocasions perquè donés curs a la seva inspiració. Però, si la fi queda fins a cert punt aconseguida, no ha estat sense que la consistència i l'interès escènics pateixin menyscabament".
El cronista del Diario de Barcelona, signant amb les inicials A. M., va dir, altrament, que "el llibre ofereix situacions escèniques d'interès teatral. Per tot això, l'obra va ser escoltada i seguida amb interès".
Joan Llongueras, cronista de La Veu de Catalunya, va escriure que: "lamentem profundament que el mestre Gaig no hagi sabut mostrar-nos unes ambicions més elevades, una musicalitat de més noble categoria, un caràcter més acusat dels personatges, un domini més complet de la ciència musical, qualitats que no apareixen en cap moment en l'obra a la qual ens referim".
L'obra es va representar tres cops aquella temporada, els dies 15 de gener (l'estrena absoluta), 20 de gener i 26 de gener.

## Repartiment

| Rol | Tessitura | Cantant a l'estrena |
| Don Félix de Montemar | tenor | Hipòlit Lázaro |
| Doña Elvira de Pastrana | soprano | Carme Bau Bonaplata |
| Don Diego de Pastrana | baríton | Ramon Cortinas |
| Doña Quiñones | mezzosoprano | Elena Lucci |
| Soledad | | Mercè Roca |
| Doña Inés | | Montserrat Viladoms |
| Casquivel | | Josep Farràs |
| Corregidor | | Conrad Giralt |
| Grotesco primer | | August Gonzalo |
| Grotesco segon | | Josep Torras |
| Corchete | | August Gonzalo |
| El espectre | | August Gonzalo |
| Jugador primer | | Joan Gayolà |
| Jugador segon | | Emili Bastons |
| Enlutado | | Josep Fernández |
La direcció d'orquestra va ser d'Alfredo Padovani, la direcció escènica de Rafael Moragas, els decorats de Josep Castells i la mestra de ball va ser Pauleta Pàmies.

## Referències

* ↑ «El estudiante de Salamanca». Liceu de Barcelona. [Consulta: 11 agost 2024].
* ↑ Fernández Zanni, Urban «Un estreno en el Liceo - «El estudiante de Salamanca» - Ópera española del maestro Gaig» (en castellà). La Vanguardia, 16-01-1935, pàg. 10 [Consulta: 11 agost 2024].
* ↑ M., A. «Estreno de la ópera en tres actos "El estudiante de Salamanca" del maestro Juan Gaig» (en castellà). Diario de Barcelona, 16-01-1935, pàg. 41 [Consulta: 11 agost 2024].
* ↑ Llongueras i Badia, Joan «Estrena d' "El estudiante de Salamanca", del mestre Joan Gaig». La Veu de Catalunya, 16-01-1935, pàg. 15 [Consulta: 11 agost 2024].
# Alnus crispa

Alnus cripa és una espècie de vern arbustiu que viu a la tundra. Per alguns especialistes només se'l considera una subespècie de l'espècie Alnus viridis i rep el nom d'Alnus viridis subsp. crispa. Habita les zones fredes de l'hemisferi nord.
Com tots els verns Alnus crispa aporta nitrogen al sòl per simbiosi amb microorganismes a les arrels i, per tant, augmenta la fertilitat de la tundra els sòls de la qual són pobres en nitrogen.
Sinònim: Alnus fruticosa Rupr.

## Referències

* ↑ ecoscience
* Flora Europaea: Alnus viridis
* Flora of North America: Alnus viridis
# Citigroup Center

El Citigroup Center és un gratacel situat al barri de Manhattan, a Nova York. Es troba al 601 de la Lexington Avenue entre el carrer 53 i el 54, al barri de midtown. El Citigroup Center forma part dels immobles més alts de la ciutat, amb una alçada de 279 metres per a 59 pisos, i és a més a més un dels edificis més recognoscibles de la ciutat, amb la seva teulada inclinada a 45°, i el seu color blanc resolt pel blau de les seves finestres. La superfície total d'oficines de l'edifici és de 120000m², ocupats la majoria pel Citigroup.

## Històric

El Citigroup Center fou concebut per l'arquitecte americà Hugh Stubbins Jr i el gabinet d'arquitectes Edward Larrabee Barnes Associates amb la cooperació d'Emery Roth & Sons. La construcció va començar el 1974 i va acabar el 1977, amb un cost total de 195 milions de dòlars. Els materials emprats principalment en la construcció són l'alumini, el formigó, el vidre i l'acer.
A l'indret en el qual es construí l'edifici, hi havia una església, la St. Peter's Evangelical Lutheran Church (església luterana evangèlica de Sant Pere), construïda el 1862, i que el 1905 havia estat desplaçada a Lexington Avenue, a l'altura del carrer 54.

## Enllaços externs

* (anglès) El Citigroup Center a Skyscraperpage.com
* (anglès) El Citigroup Center a Emporis Skyscrapers Factfile
# Dardistan

Dardistan és un terme inventat per Gottlieb William Leitner per designar els territoris del nord-oest de Pakistan, Caixmir i part de l'Afganistan, amb predomini de les llengües dàrdiques i kafirs. En un sentit més limitat cobreix els territoris de llengua xina (shina) a la zona de Gilgit, conegut com a Yaghistan; i en sentit més ampli inclou el Balawaristan i els antics estats tributaris d'Hunza, Nagar, Chitral i Yasin, zona que després fou coneguda com a Kafiristan.
Agafa el seu nom de la mitologia índia que esmenta el país dels dardes. Heròdot (III. 102-105) és el primer que en parla i situa el país dels dardes entre Caixmir i Afganistan, però no utilitza la paraula "dard". Estrabó i Plini el Vell esmenten els dardae o derdae; els autors sànscrits parlen dels darada (en lloc de darda) que van estar sota influència del budisme.
Els pobles dàrdics no tenen un nom comú. Cada grup viu a una vall i té el seu propi nom. El 1831 Sayyid Ahmad Brelwi fou derrotat a Balakot pels sikhs dirigits pel príncep Shir Singh (fill del senyor de Lahore Ranjit Singh) i els seus seguidors (mudjahidin) es van refugiar a Yaghistan i l'activitat va provocar el tancament de la zona (que va durar dos segles, fins al 1959). La història del Dardistan fou escrita per primer cop per Gottlieb William Leitner després de visitar la zona, el 1866. Els pobles dards es van enfrontar als Dogra de Caixmir que van fer diverses expedicions en temps de Gulab Singh. El 1850 els caixmiris van ser derrotats escandalosament pel grup dàrdic dels txiles, però van prendre revenja l'any següent conquerint la seva principal fortalesa sota la direcció de Bakhshi Hari Singh i Divan Hari Chand, i dispersant a les tribus dàrdiques que venien en el seu ajut. Els estats d'Hunza i Nagar mai foren vassalls de Caixmir.
L'islam és la religió dominant; una forma de xiisme està present a Hunza, Nagar i part de Chitral que reconeix a l'Aga Khan; la resta és sunnita.

## Bibliografia

* G. W. Leitner, Dardistan in 1866, 1886 and 1893
# Ibn Yunus (cràter)

Ibn Yunus és la resta d'un cràter d'impacte lunar inundat de lava. Es troba en la Cara oculta de la Lluna, just després del terminador oriental. Només es pot veure des de Terra en condicions de libració i d'il·luminació favorables, i fins i tot llavors es veu lateralment. Està unit a la vora exterior est-sud-est del cràter inundat de lava Goddard. Es troba dins de la Mare Marginis, una mar lunar en el terminador oriental.
El que sobreviu d'aquest cràter és una cresta baixa i aproximadament circular que es projecta a través del mare. Aquest anell està trencat al llarg de les vores occidental i meridional, i el sòl interior està cobert per una superfície gairebé plana amb una albedo relativament baixa.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Enllaços externs

* "Ibn Yunus (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon» (en anglès). [Consulta: 23 juny 2018].
* «LROC :: QuickMap - Targeting Mapa LROC» (en anglès). [Consulta: 23 juny 2018].
* «The-moon.wikispaces.com: Ibn Yunus» (en anglès). Arxivat de l'original el 2018-05-31. [Consulta: 23 juny 2018].
# November Woods

November Woods és un poema simfònic escrit pel compositor britànic Arnold Bax el 1917. S'estrenà el 18 de novembre del 1920 a Manchester, a càrrec de la Hallé Orchestra dirigida per Hamilton Harty, el també va dirigir la primera presentació a Londres un mes més tard. Murdoch va publicar la partitura el 1921.
S'obre amb una representació dramàtica d'un tempestuós paisatge arbrat, seguit per una secció molt més pacífica i el desenvolupament abans que torni cap al final l'estat d'ànim de tempesta de l'obertura.
L'obra té una durada aproximada de 18 minuts.

## Referències

* ↑ Detalls a allmusic.com
# Tambor de marc

Un tambor de marc és un tipus de tambor que té una única membrana, animal (mamífer, peix, rèptil) o sintètica, subjectada -per sistemes diversos- a un marc -quasi sempre circular- consistent en un cèrcol -sovint de fusta- El diàmetre varia de 5 cm a 1 m. Segons la definició de la classificació Hornbostel-Sachs, l'alçada del tambor és inferior a la meitat del diàmetre. la membrana pot estar feta de pell (és així en la gran majoria de tambors tradicionals) o d'algun material manufacturat. Alguns espècimens tenen algun giny que en permet l'afinació o si més no la tensió regulable de la membrana.
És el tipus de tambor més antic, i se'n troben exemples en moltes cultures i llocs. Possiblement tinguin el seu origen a l'Oest d'Àsia, tot i que no es descarta la poligènesi. El seu ús a Europa està datat en temps de l'imperi romà. Posteriorment arribaren de nou amb els àrabs. La similitud dels noms dels tambors de marc de diverses zones de cultura islàmica sembla acreditar una història comuna de tots aquests instruments emparentats.
Molts d'ells tenen fortes connotacions espirituals i d'entreteniment. N'és un exemple el tambor dels xamans entre els lapons.
Adopten moltes dimensions, formes, decoracions i detalls igualment diversos. Així, alguns es percudeixen amb la mà i altres amb una baqueta. Alguns tenen una o més cordes en contacte amb la membrana que modifica el so. Alguns altres, encara, afegeixen petits címbals en el marc, com en el cas de la pandereta.

## Tipus de tambors de marc

* Bendir (Nord d'Àfrica, Turquia)
* Bodhrán (Irlanda)
* Daf (Iran, Kurdistan, Azerbaidjan,Turquia, Orient mitjà)
* Dayereh (Pèrsia, Àsia central, Balcans)
* Timpan (Romania)
* Kanjira (Sud de l'Índia)
* Mazhar (Egipte)
* Pandeiro (Brasil)
* Pandereta (Puerto Rico)
* Pandero
* Ramana (Tailàndia)
* Ravann (Illes Maurici)
* Riq (Món àrab)
* Tamborim (Brasil)
* Pandereta
* Tamburello (Itàlia)
* Tammorra (Itàlia)
* Tar (Nord d'Àfrica)
* Timbrel

## Referències

* ↑ « Classification Hornbostel – Sachs des instruments de musique », N. Meeùs, Cours d'organologie en Sorbonne, en ligne : http://nicolas.meeus.free.fr/Organo/Oannexe3.pdf, 211.3.
# Dhamar

Dhamar (àrab ذمار, també apareix algun cop com a Dhimar) és una ciutat del Iemen uns 100 km al sud de Sanaà en la carretera de Sanaà a Aden, situada prop de la fortalesa d'Hirran a uns 2400 sobre el nivell de la mar. És capçalera de la governació de Dhamar. El seu nom derivaria del suposat fundador, el rei himiarita Dhamar Ali Yahber de Saba i Dou-Reddan (15-35) una estàtua del qual es va trobar a la vila d'Al-Nakhla Al-Hamraa ("La Palmera Vermella"). La ciutat i regió és un dels centres arqueològics més importants del Iemen. El cavalls de Dhamar foren famosos a tot Iemen. La ciutat és l'única del Iemen que no està emmurallada.
Aquesta ciutat fou el centre de la secta Zaydiyya. La seva madrassa estava freqüentada per 500 estudiants durant el segle xvi. A la població hi vivien un bon nombre de jueus i banians. Avui dia és seu de la universitat de Dhamar, la més gran del Iemen.

## Persones il·lustres

* Shoshana Damari.

## Vegeu també

* Madhhidj.

## Bibliografia

* Von Maltzan, Reiche nach Sudarabien, Brunschwick 1873