OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Escut de Nicaragua

L'escut de Nicaragua fou aprovat oficialment pel Decret Legislatiu del 5 de setembre de 1908, durant el mandat del president José Santos Zelaya López.
El camper és un triangle equilàter carregat de cinc volcans banyats per dos mars, en al·lusió als cinc estats membres de les Províncies Unides de l'Amèrica Central, vora el litoral del Pacífic i el Carib. Els volcans estan sobremuntats d'un arc de Sant Martí, sota el qual figura un barret frigi radiant de llum. Tot al voltant, una filiera d'or.
El triangle s'inscriu en un cercle format per una inscripció en lletres majúscules d'or on es llegeix en espanyol, a la part superior, el nom oficial de l'estat: REPÚBLICA DE NICARAGUA, i a la part inferior: AMÉRICA CENTRAL.
El triangle representa la igualtat i la rectitud de la Pàtria nicaragüenca, els volcans són la unitat i la fraternitat de les cinc repúbliques centreamericanes, el barret frigi és símbol de llibertat i l'arc de Sant Martí, símbol de pau.
És molt similar a l'escut d'El Salvador, ja que tots dos es basen en l'anterior de les Províncies Unides de l'Amèrica Central.

## Vegeu també

* Bandera de Nicaragua

## Enllaços externs

* Normes jurídiques de Nicaragua – Escut nacional (castellà)
* Flags of the World – Escut de Nicaragua (anglès)
# Operació Ichi-Go

L'Operació Ichi-Go (en japonès: 一号作戦, en xinès tradicional: 豫湘桂會戰) fou una ofensiva militar executada i planificada per l'Exèrcit Imperial Japonès a la Xina Central durant la Segona Guerra Sinojaponesa, en la segona meitat de 1944.
L'objectiu primari de l'operació era la captura de les províncies xineses de Henan, Hunan i Guangxi, en aquell moment sota control de l'Exèrcit Nacional Revolucionari de la Xina. D'aquesta manera es crearia un enllaç terrestre entre el gruix de les forces japoneses localitzades a Manxukuo i la guarnició japonesa que ocupava la Indoxina francesa, a més, es capturarien les bases aèries estatunidenques, de les quals s'enlairaven esquadrons de B-29 a bombardejar el Japó (vegeu Operació Matterhorn).
L'operació estava dividida en dues fases:
* En la primera fase s'asseguraria l'enllaç ferroviari entre Pequín i Wuhan.
* En la segona fase s'avançaria fins a Liuzhou, capturant les bases aèries estatunidenques en l'ofensiva.
Per aconseguir els seus objectius, els japonesos havien destinat 17 divisions, uns 400 mil soldats, a l'operació. Per la seva part, les forces xineses comptaven amb 390.000 soldats, comandats pel general Tang Enbo (汤恩伯), estacionats a Luoyang, Henan.
A finals d'abril, la 3a Divisió de Tancs japonesa va creuar el riu Groc a l'altura de Zhengzhou, i després de neutralitzar a les forces xineses a Xuchang, es va dirigir a Luoyang, que va ser assetjat el 13 de maig. Tres divisions xineses es van enfrontar als atacants japonesos, però el 25 de maig la ciutat va caure.
Després de l'èxit de la primera fase, els japonesos van avançar cap al sud, prenent Changsha, Hengyang, Guilin i Liuzhou en el seu avenç. A inicis de desembre els japonesos van entrar a Indoxina i l'operació va finalitzar.
Els esquadrons de bombarders nord-americans que van perdre les seves bases a Ichi Go, es van mobilitzar a l'interior del país, on van continuar atacant els japonesos a la Xina. Tot i que els bombardeigs al Japó es van suspendre, va ser per poc temps, ja que a inicis de 1945 es van crear noves bases a les Illes Mariannes, des d'on els B-29 van poder sortir de nou a llançar la seva mortal càrrega sobre el Japó.
A causa del fracàs estatunidenc, en no poder retenir les pistes d'aterratge a la costa, el general nord-americà Joseph Stilwell va ser destituït del seu càrrec i fou reemplaçat pel general major Albert Coady Wedemeyer. Alguns rumors asseguren que el General Stilwell havia entrat en contacte amb les forces del Partit Comunista Xinès, sol·licitant la coordinació de les seves forces, sense consultar Chiang Kai-shek, cosa que va motivar que aquest s'enfadés i obligués al president dels Estats Units, Franklin Delano Roosevelt a rellevar-lo del seu càrrec.

## Referències

* ↑ Davison, John. The Pacific War: Day By Day (en anglès), p. 37,106.
Segona Guerra Mundial :
Europa Occidental  · Europa Oriental  · Àfrica  · Mediterrània  · Àsia i el Pacífic  · Atlàntic :
Participants :
Cronologia de la Segona Guerra Mundial :
Aspectes :
Categoria  ·  llibres de text  ·  dites  ·  texts  ·  arxius  ·  notícies :
# Joan Bernet i Sala

Joan Bernet i Sala (Barcelona, 10 de desembre de 1902 – 15 de juliol de 1990) fou un compositor i violinista català. És reconegut principalment per les seves obres corals i sardanes.

## Biografia

Nasqué a Barcelona el 10 de desembre de 1902. Estudià a l'Escola Municipal de Música de Barcelona, cursant els estudis de composició amb Enric Morera i estudis de violí amb Manuel Viscasillas. Gràcies al premi Maria Barrientos de composició que se li atorgà l'any 1919, va poder completar la seva formació a París. En tornar de París, exercí com a professor a la mateixa escola.

## Obra

Dins de la seva obra destaca la seva preferència per a obres corals. També és autor d'algunes peces de música de cambra com Petita suite per a quintet de corda, que fou estrenada després del seu retorn de París, i Tres danses gitanes, que són fragments d'un ballet inacabat compost el 1931 i estrenat a Palma. Fou un dels 46 compositors afiliats a la Lliga Sardanista de Catalunya.
El 1954, en un concert popular dirigit per Eduard Toldrà, les seves obres foren tocades per l'Orquestra Municipal de Barcelona. La intencionalitat coreogràfica en les seves obres queda plasmada en la preponderància rítmica i en la unitat temàtica.
Música de cambra:
* Choral – canon per a quartet de corda
* Fuga a quatre veus per quartet de corda
* Petita Suite: per a orquestra de corda
* Preludi a tres veus per a violí, viola i cello
* Sonata en re major: per a violí i piano
* Sonata en mi menor: per a violí i piano
* El venedor de babutxes: cançó
Orquesta:
* Tres danses gitanes
* Els estels: poema simfònic per a gran orquestra / musicat sobre una narració d’Alfons Daudet
* Tres sardanes orquestrades: Romàntica, Marinera, Rossellonesa
Instruments sols:
* Arietta per a piano
* Danse gitane: pour piano
* 2 preludis a dos veus: per a piano
* Suite per a arpa
* Tres preludis a dos veus (per a piano)
Sardanes:
* Raimat
* Rossellonesa
* Romàntica
* Marinera
* El Castell de Toroella
* La ginesta
Cor:
* Amor de patria: per a coro [sic] d’homes
* La ginesta: sardana per a veus mixtes
* Les minves del gener: sardana per a chor [sic] a veus mixtes
* Plany
* Quatre cançons populars armonitzades [sic] per a veus mixtes
* La viudeta: cançó popular

## Referències

* 1 2 «Descobrint el compositor Joan Bernet Sala / El Blog de la BC / Inicio - Biblioteca de Catalunya». [Consulta: 17 novembre 2023].
* ↑ «Bernet i Sala, Joan - Músics per la Cobla». [Consulta: 15 novembre 2023].

## Bibliografia

* Catálogo de obras 1993, Madrid, FM, 1993.
* Diccionario de la música española e hispanoamericana. [Madrid]: Sociedad General de Autores y Editores, cop. 1999-2002.
# Joan Brauguet i Massanet

Joan Brauget Massanet va ser un compositor català que va néixer a La Bisbal d’Empordà a mitjan segle xix i va morir el 26 de març de 1916 a la seva localitat natal. A més de Cinc Ave maries i dos Glòria Patri,va ser autor de música religiosa de diverses sardanes entre les quals destaquen La niña i Nieves. Hi ha constància de què es va dedicar a la música i a la política. Va formar part d'un sector del partit liberal anomenat puigcerverista, liderat pel ministre valencià Joaquim López Puigcerver.
L'any 1911, Joan Brauget Massanet, juntament amb Josep Maria Soler i Marià Viñas, va formar part del jurat musical dels Jocs Florals de la Bisbal, uns esdeveniments organitzats per l'entitat catalanista L'Escut Emporità. La seva tasca consistia a seleccionar la millor sardana entre les obres presentades, que optaven a un premi de cent pessetes.
Es conserven obres publicades per Boileau, entre les quals es compten cinc Ave María i dos Gloria Patri, tant en versió vocal com en instrumental (V o Co) (BO).

## Referències

* ↑ E. C. R. «Juan Branget Massanet», Diccionario de la Música Española e Hispanoamericana. Madrid: SGAE, 1999-2002, vol. 2, p. 674.
* ↑ Gran enciclopedia de la música clásica. (en castellà). Madrid: Sarpe, 1980. ISBN ISBN 84-7291-226-4.
* 1 2 «Joan Brauget Massanet». Xavier Carmaniu Mainadé, 21-08-2001. [Consulta: 22 gener 2004].
* ↑ «Cinco Avemarias Y Dos Gloria Patri - Gloria Patri 1» (en angles (us)). Soundcloud, 13-01-2021. [Consulta: 22 gener 2004].

## Bibliografia

* Diari de Girona de Xavier Carmaniu i Mainadé, Joan Brauget Massanet.
# Partit de la Societat (Noruega)

El Partit de la Societat (noruec Samfunnspartiet) és un partit polític de Noruega d'inspiració anarquista fundat per Øystein Meier Johannesen el 1985. Amb base al nord del país, dona suport a la causa palestina en el conflicte àrab-israelià, i afirma que si Noruega ingressa a la Unió Europea promourà la secessió del nord de Noruega. A les eleccions legislatives noruegues de 2005 només va treure 43 vots.
El partit ha estat involucrat en diverses controvèrsies. El 2005, Meier Johannesen col·loca una furgoneta en què proclamava en àrab: "Déu és gran! Jihad contínua fins que els jueus estiguin fora de Palestina. Pols ets i a la pols tornaràs", fora de les instal·lacions de l'empresa de radiodifusió nacional NRK, cosa per la qual va ser condemnat a 30 dies de presó. El partit també ha inclòs en les llistes gent famosa, entre elles el comediant Otto Jespersen i el bisbe Øystein I. Larsen per a les eleccions locals i nacionals en contra de la seva voluntat.
# Joan Calsina Forrellad

Joan Calsina Forrellad (Sabadell, 1983) és un escriptor i professor universitari català de llengua i literatura catalana.
Es va graduar en Humanitats i va completar els seus estudis amb un màster en Edat Mitjana, un màster en Creació Literària i un màster en Formació del Professorat, a més d’haver estudiat el Títol Superior de Música a l'Esmuc.
Doctor per la UAB amb una tesi sobre la poesia de Pere Rovira, el seu àmbit de recerca és la poesia contemporània, així com la didàctica de la poesia. És o ha sigut professor de la Universitat de Rennes, així com de la UOC i del màster en formació del professorat de la UB.
Com ha escriptor, ha publicat dos novel·les: La Ciutat de Déu (Beca a la Creació Literària Emili Teixidor) i La guerra que vas perdre.
També ha publicat el poemari Entre tu i jo, nosaltres, pel qual va rebre el Premi Miquel Martí i Pol el 2017 i l’assaig literari El temps i la paraula.

## Referències

* 1 2 CCMA. «Sons de l'edat mitjana - Joan Calsina ens presenta "La ciutat de Déu"». [Consulta: 4 octubre 2024].
* 1 2 3 «El temps i la paraula | Pagès Editors». [Consulta: 4 octubre 2024].
* ↑ Calsina Forrellad, Joan. La poesia de Pere Rovira (1981-2011) (tesi). Bellaterra: UAB, 2020.
* ↑ Plans, Guillem. «Joan Calsina: "La condició humana és brutal. Som bèsties, monstres"», 04-06-2024. [Consulta: 4 octubre 2024].
* ↑ Barcelona, UAB-Universitat Autònoma de. «El profesor Gabriel Martínez gana uno de los Premios Literarios 2017» (en castellà). [Consulta: 4 octubre 2024].
# Joan Carles Garcia Guillamon

Joan Carles Garcia Guillamon és un polític català, Diputat al Parlament de Catalunya durant la Tretzena legislatura. És alcalde d'Alfarràs des de 2019.
Llicenciat en Dret, Criminòleg Superior per la Universitat de Barcelona. Es va presentar a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2021, sent escollit diputat per la circumscripció electoral de Lleida amb Junts per Catalunya. Al Parlament va formar part de les comissions d'agricultura, d'interior i de justícia. Va renunciar al càrrec el 18 de gener de 2022, sent rellevat per Jeannine Abella, per centrar-se en la gestió municipal. A les eleccions municipals de 2023 fou reescollit alcalde, amb un 67% dels vots.

## Referències

* 1 2 Fitxa de diputat al Parlament de Catalunya
* ↑ «Equip de govern – Ajuntament d'Alfarràs». [Consulta: 28 abril 2024].
* ↑ Digital, Pallars. «Jeannine Abella serà la tercera diputada pallaresa al Parlament». [Consulta: 28 abril 2024].
* ↑ EnaCast. «Fem balanç del 2023 amb Joan Carles Garcia Guillamon, alcalde d'Alfarràs». Emun Ràdio, 01-12-2023. [Consulta: 28 abril 2024].
* ↑ «L'alcalde d'Alfarràs deixa l'escó al Parlament per centrar-se en la gestió municipal», 19-01-2022. [Consulta: 28 abril 2024].
* ↑ «[Acta%20constituci%F3%20Ajuntament%20(1).pdf Acte de Constitució de l'Ajuntament i elecció de l'Alcalde». Ajuntament d'Alfarràs, 2023. [Consulta: abril 2024].
* ↑ Ponent, Comarques de. «Resultat eleccions municipals 2023 a les poblacions del Segrià», 29-05-2023. [Consulta: 28 abril 2024].
# Joan Canadell i Bruguera

Joan Canadell i Bruguera (Barcelona, 9 de setembre de 1967) és un enginyer industrial, empresari i polític català, diputat al Parlament de Catalunya i expresident de la Cambra de Barcelona.

## Trajectòria

És enginyer industrial d'organització i màster en màrqueting i distribució comercial per la Universitat Politècnica de Catalunya. Programa de Desenvolupament Directiu a l'Institut d'Estudis Superiors de l'Empresa. Fou directiu de multinacional durant 12 anys i gerent d'una empresa del sector de l'embalatge durant 6 anys. Fou consultor d'estratègia i innovació per a petites i mitjanes empreses. Fundador i soci de Petrolis Independents. Cofundador del Cercle Català de Negocis, en fou secretari general entre els anys 2008 i 2013 i secretari general entre 2013 i 2015.
En 2019 va ser elegit president de la Cambra de Comerç de Barcelona, en unes eleccions en les quals va votar un 3% de les empreses amb dret a vot, aconseguint 31 de les 40 vocalies que s'escullen per sufragi. Amb anterioritat Canadell havia fet crida a un boicot a empreses que ell considera oposades a l'independentisme, com El Corte Inglés, CaixaBank, Banco Sabadell, Endesa, Naturgy, Repsol o el diari La Vanguardia.
El juny de 2020 va dir a El País que es plantejava la possibilitat d'entrar en política en qualsevol posició, si hi havia unitat independentista, expressant també la seva intenció d'acabar la seva tasca a la Cambra de Comerç, fins al 2021-2023. El 14 de desembre de 2020, va ser triat com el segon candidat de Junts per Catalunya a Barcelona cara a eleccions al Parlament de Catalunya de 2021, només per darrere de Laura Borràs.
El 2024 es presentà a les eleccions al Parlament de Catalunya en 17a posició a la llista per Barcelona de Junts per Catalunya, esdevenint diputat.
Des de l'octubre de 2024 és vocal d’Empresa i Treball del seu partit.

## Obres

* Les raons econòmiques de la independència, 2010. ISBN 9788461442591
* Catalunya: estat propi, estat ric, 2012. ISBN 9788483306987
* Potencial d'estat, 2015. ISBN 9788494101953

## Referències

* ↑ «Joan Canadell serà el president de la Cambra de Comerç de Barcelona». CCMA, 22-05-2019.
* ↑ «Qui acompanyarà Laura Borràs el 14-F? Els perfils dels divuit primers noms de la llista de Junts». [Consulta: 13 desembre 2020].
* ↑ «Llista de Junts i Puigdemont per a les eleccions a Catalunya 2024». Vilaweb, 05-04-2024. [Consulta: 6 abril 2024].
* ↑ Sallés, Quico; Botanch, Josep Maria. «Tots els noms de la nova executiva de Junts impulsada per Puigdemont i Turull». El Món.cat, 26-10-2024. [Consulta: 27 octubre 2024].

## Enllaços externs

* Joan Canadell Arxivat 2019-02-20 a Wayback Machine.
# Porc senglar de riu

El porc senglar de riu (Potamochoerus porcus) és un membre salvatge de la família dels porcs que viu a les selves pluvials, muntanyes i matollars riberencs de l'Àfrica.
Els porcs senglars de riu mengen herba, baies, arrels, mol·luscs, petits vertebrats i carronya. Són capaços de causar danys a les plantacions. Típicament viuen en ramats de 6-20 membres liderats per un mascle dominant. Les truges crien entre tres i sis porcells cada vegada.

## Referències

Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# Aragats

L'Aragats (en armeni Արագած), també anomenat Mont Aragats (armeni: Արագած լեռ), és un volcà extint d'Armènia, el punt més alt del país, amb 4.095 metres.

## Referències

* ↑ «Aragats». ésAdir. [Consulta: 15 març 2025].
* ↑ https://www.armgeo.am/aragats/
* ↑ «Aragats». Global Volcanism Program. [Consulta: 27 febrer 2015].
# Tórtora de Socorro

La tórtora de Socorro (Zenaida graysoni) és un colom extint en estat salvatge. Va ser vist per última vegada al seu hàbitat natural l'any 1972. Probablement n'hi ha uns 150 en captivitat. S'ha planejat la reintroducció d'aquests ocells.
El 2021 van néixer dos polls de Tórtora de Socorro en captivitat al zoo de Barcelona, que participa en el Programa europeu d’espècies en perill (EEP), de l’Associació Europea de Zoos i Aquaris (EAZA), per protegir i reproduir espècies amenaçades.
Zenaida graysoni era endèmic de l'Illa Socorro a les Illes Revillagigedo.

## Referències

* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 95. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International «Socorro Dove. Zenaida graysoni». Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2020 [Consulta: 3 octubre 2021].
* ↑ «Neixen al Zoo dos polls de tórtora de Socorro, espècie extingida al seu hàbitat natural». Info Barcelona, 22-05-2021. [Consulta: 3 octubre 2021].
# Emili Badiella i Ribas

Emili Badiella i Ribas (Terrassa, 8 d'octubre del 1875 - Terrassa, 2 d'octubre del 1929) va ser un industrial i mecenes català.

## Biografia

Interessat en les expressions artístiques des de ben jove, a la dècada del 1910 va assolir una bona posició econòmica. Va ser president de l'Escola Choral de Terrassa, de la qual va ser també cantaire.
L'any 1900, un grup d'empresaris de l'Institut Industrial de Terrassa va crear una societat d'assegurances per als accidents de treball anomenada “El Segur Tarrasense contra els Accidents de Treball”. L'objectiu de l'assegurança era pal·liar les conseqüències dels accidents laborals causats per la complexitat de la maquinària i els processos laborals que es van imposar arran de la industrialització mitjançant un subsidi econòmic, una prestació sanitària, la rehabilitació i la readaptació laboral. No s'esmenta específicament la participació d'Emili Badiella i Ribas en la creació d'aquesta assegurança, però és possible que hagi estat involucrat en la iniciativa mútua com a promotor cultural i regidor de l'Ajuntament de Terrassa.

### Vida política

Badiella i Ribas també va intervenir la vida política i social de la seva ciutat. Va ser escollit regidor de l'Ajuntament de Terrassa per elecció popular l'any 1922, representat a la Lliga Regionalista, un partit conservador i catalanista. A més, va ser protector de l'Asil Busquets, una institució benèfica que acollia nens i ancians desemparats.
La seva labor cultural i social va se reconeguda per la ciutadania, que li va dedicar a Terrassa un carrer situat al Barri de Sant Pere, al Districte V, al 1933. Durant el període franquista, el nom del carrer va ser canviat pel de Ruiz de Alda, un aviador militar i cofundador de la Falange. L'any 1984 se li retornà el nom originari.

## Referències

* ↑ Perarnau i Llorens, Jaume «Ciència, tecnologia i societat industrialals carrers de Terrassa» (pdf). Terme. Revista d'Història, 33, 2018, pàg. 46 [Consulta: 27 novembre 2024].
* 1 2 3 «Badiella i Ribas, Emili - Arxiu Musical Massagué». [Consulta: 27 novembre 2024].
* ↑ Freixas i Vivó, Josep. Músics Terrassencs o vinculats a Terrassa, nascuts abans del segle XX. Terrassa: Arxiu Tobella, 1980, p. 82.
# Fawdjdar

Fawdjdar fou un títol mogol donat a un funcionari que administrava civil i militarment un sarkar (districte o cercle) de l'Imperi mogol de l'Índia. Van existir fins a la seva substitució per forces policials manades per britànics al final del segle xviii.
Derivaria del càrrec existent sota el sultanat de Delhi, en què els fawdjdars eren funcionaris establerts a les fortaleses de les rutes amb funcions de control d'aquestes i alguns atribucions judicials (a diferència dels kotwals que eren una mena de policies i els shikdars que eren governadors civils). Sota els mogols els shikdars foren substituïts pels fawdjdars sense perdre aquestos les seves funcions anteriors. El fawdjdar venia després del governador provincial o subadar. El fawdjdar ajudava als recaptadors (amalguzars) i als amins (controladors fiscals) en la recaptació de les taxes dels zamindaris (terratinents) i les seves facultats judicials es van ampliar progressivament; en alguns casos se sap que el càrrec de fawdjdar i el d'amin eren exercits per la mateixa persona. Al segle xvii els fawdjdars dels districtes fronterers s'anomenaven ghalwals.

## Bibliografia

J. N. Sarkar, Mughal administration, Calcuta 1935
# Dansa de la pluja

La dansa de la pluja és una dansa cerimonial que s'interpreta per invocar la pluja i assegurar la protecció de la collita. Existeixen moltes versions de la dansa de la pluja en diferents cultures, la primera prové de l'antic Egipte. Se la troba encara actualment als Balcans, en un ritual dit paparuda (romanès) o perperuna (eslau).
La dansa de la pluja és també una tradició americana. Els Cherokee, una tribu d'amerindis al sud-est dels Estats Units, efectuaven aquest tipus de danses per promoure la pluja i per netejar la terra d'esperits malignes. La llegenda de la tribu sosté que la pluja provocada pel ritual conté els esperits d'antics caps tribals que, en caure, s'enfronten als esperits malignes en el pla intermedi entre la nostra realitat i el món espiritual. Durant la cerimònia, els ballarins s'adornen amb plomes i turqueses que simbolitzen el vent i la pluja respectivament. Moltes tradicions de la dansa de la pluja han estat transmeses a través de tradicions orals. La dansa de la pluja ajudava als americans natius a passar els estius secs.