OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cargol gegant de Ghana

[[Fitxer:
-s.jpg|miniatura|upright=.7]]
El caragol gegant de Ghana (Achatina achatina) és una espècie de gastròpode eupulmonat terrestre de la família Achatinidae. És l'espècie més grossa de cargol terrestre que es coneix, junt amb altres espècies de la mateixa família. Aquesta espècie és autòctona dels boscos de Ghana, Àfrica.
Aquests cargols es fan servir com animals de companyia en alguns llocs d'Europa occidental però està prohibida la seva entrada i comercialització als Estats Units. Els senyals de la seva closca permeten distingir un individu d'un altre.

## Característiques

Com gairebé tots els gastròpodes pulmonats són hermafrodites. La closca fa fins a 18 cm de llarg amb un diàmetre de 9 cm, tanmateix alguns exemplars en estat salvatge han arribat a fer 30 x 15cm, i són els cargols de terra més grans del món. Hi ha un exemplar captiu que supera aquestes xifres, s'anomena Gee Geronimo fa una llargada total de 39 cm (la closca fa 27 cm) i un pes d'entre 0,9 a 1 kg.

## Referències

* ↑ «Achatina achatina». PetSnails.co.uk, 2005. Arxivat de l'original el 2007-11-13. [Consulta: 7 novembre 2007].
# Lauren Hall

Lauren Hall (Vicksburg, 2 de febrer de 1979) coneguda també com a Lauren Tucker-Hall (nom de casada) és una ciclista estatunidenca professional des del 2011 i actualment (2018) a l'equip UnitedHealthcare.

## Palmarès en ruta

* 2011
** Vencedora d'una etapa al Tour de Toona
** Vencedora d'una etapa a la Cascade Cycling Classic
* 2013
** Vencedora d'una etapa al Tour de Gila
** Vencedora d'una etapa al Nature Valley Grand Prix
** Vencedora d'una etapa a la Cascade Cycling Classic
* 2014
** 1a a la Gant-Wevelgem
* 2015
** Vencedora de 2 etapes a la Volta a Nova Zelanda
** Vencedora d'una etapa al Holland Ladies Tour
** Vencedora d'una etapa a la Cascade Cycling Classic
* 2018
** 1a al Gran Premi de Gatineau
Fonts:

## Palmarès en pista

* 2012
** Campiona dels Estats Units en Persecució
** Campiona dels Estats Units en Scratch
Fonts:

## Referències

* 1 2 3 «Lauren Hall». ProCyclingStats. [Consulta: 6 octubre 2013].
* 1 2 3 4 «Cycling Museum - Lauren HALL» (en anglès). [Consulta: 9 març 2025].
* ↑ «CycleBase» (en anglès britànic). [Consulta: 9 març 2025].
# Leena Lehtolainen

Leena Lehtolainen (Vesanto, Savònia del Nord, 11 de març de 1964) és una escriptora finlandesa de novel·la detectivesca.
Es va llicenciar en Arts i Literatura el 1988, i en Filosofia, l'any 1995, a la Universitat de Hèlsinki.
Després de treballar tres mesos com a professora auxiliar al Departament de Literatura Finlandesa de la mateixa Universitat, ha treballat en altres ocupacions que no tenien a veure amb la literatura. També es va dedicar a fer recerca per a la seva tesi i a escriure.
Ha publicat una vintena de novel·les, que han estat traduïdes a diversos idiomes –xinès, lituà, polonès, francès, suec, espanyol, holandès, alemany, estonià i txec–, les més populars de les quals estan protagonitzades per la policia Maria Kallio, un conjunt de novel·les que també van ser portades a la televisió en una sèrie finlandesa. També ha escrit contes, assaigs i articles periodístics.
Ha obtingut diversos premis, entre els quals el Premi Vuoden johtolanka 1997, el Premi de literatura Ciutat d'Espoo 2000 i el Premi Hyvää päivää – God Dag de 2004.

## Obres

* Ja äkkiä onkin toukokuu (1976)
* Kitara on rakkauteni (1981)
* Ensimmäinen murhani (1993)
* Harmin paikka (1994)
* Kuparisydän (1995)
* Luminainen (1996)
* Kuolemanspiraali (1997)
* Tuulen puolella (1998)
* Tappava säde (1999)
* Ennen lähtöä (2000)
* Sukkanauhatyttö ja muita kertomuksia (2001)
* Kun luulit unohtaneesi (2002)
* Veren vimma (2003)
* Jonakin onnellisena päivänä (2004)
* Rivo Satakieli (2005)
* Viimeinen kesäyö ja muita kertomuksia (2006)
* Luonas en ollutkaan (2007)
* Väärän jäljillä (2008)
* Henkivartija (2009)
* Minne tytöt kadonneet (2010)

## Referències

* 1 2 3 4 «Leena Lehtolainen - 375 Humanists» (en anglès), 25-03-2015. [Consulta: 28 gener 2024].
# Haemulon album

Haemulon album és una espècie de peix de la família dels hemúlids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 79 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Florida, Bermuda i les Bahames fins al Brasil, incloent-hi les Índies Occidentals.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Cervigón, F., 1993. Los peces marinos de Venezuela. Volume 2. Fundación Científica Los Roques, Caracas,Venezuela. 497 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# St. Martin (Minnesota)

St. Martin és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 278 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, St. Martin tenia 278 habitants, 95 habitatges, i 74 famílies. La densitat de població era de 113 habitants per km².
Dels 95 habitatges en un 46,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 69,5% hi vivien parelles casades, en un 6,3% dones solteres, i en un 21,1% no eren unitats familiars. En el 17,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,93 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,32.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,7% tenia menys de 18 anys, un 11,9% entre 18 i 24, un 22,7% entre 25 i 44, un 14,4% de 45 a 60 i un 18,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.786 $ i la renda mediana per família de 41.667 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.705 $ mentre que les dones 21.750 $. La renda per capita de la població era de 12.497 $. Entorn del 4,8% de les famílies i el 8,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- St. Martin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- St. Martin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Leif Mortensen

Leif Mortensen (Copenhaguen, 5 de maig de 1947) és un ciclista danès, ja retirat, que fou professional entre 1970 i 1975.
Els seus principals èxits els aconseguí en categoria amateur i durant el primer any com a professional en proclamar-se campió del món en ruta amateur el 1969, així com dues medalles de plata en la prova de contrarellotge per equips, el 1967 i 1969. El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics de Mèxic, en què guanyà la medalla de plata en la prova en línia. El 1970, ja com a professional guanyà la medalla de plata de la prova en línia del Campionat del món de ciclisme. En el seu palmarès també destaca la victòria a la Volta a Bèlgica de 1973.

## Palmarès

* 1967
** Subcampió del món amateur de contrarellotge per equips (100 km)
* 1968
** Medalla de plata de la prova en línia dels Jocs Olímpics
* 1969
** Campió del món en ruta amateur
** Subcampió del món amateur de contrarellotge per equips (100 km)
* 1970
** 2n del Campionat del món de ciclisme
* 1971
** 1r del Trofeu Baracchi (amb Luis Ocaña)
** Vencedor d'una etapa de la Setmana Catalana
* 1972
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Llevant
* 1973
** 1r de la Volta a Bèlgica i vencedor d'una etapa
** 1r al Gran Premi d'Aix-en-Provence
** Vencedor d'una etapa de la París-Niça

### Resultats al Tour de França

* 1971. 6è de la classificació general
* 1972. 12è de la classificació general
* 1973. 19è de la classificació general
* 1974. abandona (15a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1972. 23è de la classificació general

## Referències

* ↑ «MORTENSEN Leif». [Consulta: 28 juliol 2024].
* ↑ «Olympedia – Leif Mortensen». [Consulta: 28 juliol 2024].
* 1 2 «Palmarès de Leif Mortensen (Dan)». [Consulta: 28 juliol 2024].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Leif MORTENSEN» (en italià). [Consulta: 28 juliol 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa de Leif Mortensen a sitiodeciclismo.net
# Lomná

Lomná és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Žilina, al centre-nord del país. El 2022 tenia 951 habitants.
Es troba documentat des del 1600.

## Referències

* 1 2 «Žilinský kraj (Slovakia): Towns and Municipalities in Districts - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 28 gener 2024].
* ↑ «HISTÓRIA - Oficiálna stránka obce Lomná». [Consulta: 28 gener 2024].
# St. Marys Point (Minnesota)

St. Marys Point és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 344 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, St. Marys Point tenia 344 habitants, 132 habitatges, i 95 famílies. La densitat de població era de 332 habitants per km².
Dels 132 habitatges en un 34,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,6% hi vivien parelles casades, en un 10,6% dones solteres, i en un 28% no eren unitats familiars. En el 22,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,61 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,11.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,2% tenia menys de 18 anys, un 4,4% entre 18 i 24, un 27,9% entre 25 i 44, un 27,6% de 45 a 60 i un 11,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 61.750 $ i la renda mediana per família de 75.441 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.875 $ mentre que les dones 37.188 $. La renda per capita de la població era de 36.905 $. Entorn del 2,9% de les famílies i el 5,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- St. Marys Point». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- St. Marys Point». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Winston (Montana)

Winston és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Montana. Segons el cens del 2000 tenia 73 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Winston tenia 73 habitants, 27 habitatges, i 18 famílies. La densitat de població era de 8,4 habitants per km².
Dels 27 habitatges en un 40,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,9% hi vivien parelles casades, en un 11,1% dones solteres, i en un 33,3% no eren unitats familiars. En el 25,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,7 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,44.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,1% tenia menys de 18 anys, un 5,5% entre 18 i 24, un 26% entre 25 i 44, un 27,4% de 45 a 60 i un 11% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 14.500 $ i la renda mediana per família de 56.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.683 $ mentre que les dones 28.750 $. La renda per capita de la població era de 18.846 $. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Winston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Winston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Campionat d'Espanya de trial 2022

La temporada de 2022 del Campionat d'Espanya de trial fou la 55a edició d'aquest campionat, organitzat per la Reial Federació Motociclista Espanyola. El calendari oficial constava de 7 proves puntuables, celebrades entre el 23 d'abril i el 13 de novembre. 2 de les proves programades es disputaren als Països Catalans: Camprodon (26 de juny) i Cal Rosal (la darrera, el 13 de novembre).

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Jaime Busto | Vertigo | 130 |
| 2 | Adam Raga | TRRS | 116 |
| 3 | Gabriel Marcelli | Montesa | 112 |
| 4 | Miquel Gelabert | Gas Gas | 80 |
| 5 | Jorge Casales | Scorpa | 80 |
| 6 | Aniol Gelabert | Beta | 80 |
| 7 | Pablo Suárez | Montesa | 67 |
| 8 | Àlex Canales | Sherco | 55 |
| 9 | Gerard Trueba | Beta | 36 |
| 10 | Luca Petrella | Gas Gas | 7 |

## Categories inferiors
### TR2

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Oriol Noguera | TRRS | 124 |
| 2 | Pau Martínez | Vertigo | 109 |
| 3 | Gil Vila | Gas Gas | 108 |

### TR3

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Jordi Sanjuan | Sherco | 132 |
| 2 | Jordi Camp | Montesa | 120 |
| 3 | Rodrigo Marchal | Electric Motion | 105 |

### Altres

| Categoria | Guanyador | Motocicleta |
| TR4 | Dani Comas | Vertigo |
| TR5 | Manuel Ruiz | Vertigo |
| Veterans A | Jesús Martín | TRRS |
| Veterans B | Manuel Panizo | Gas Gas |
| Júnior | Hugo Barrera | Sherco |
| Cadet 125 | M. Combarro | Gas Gas |
| Cadet | B. Vendrell | TRRS |
| Juvenil A | Jorge García | Sherco |
| Juvenil B | Otger Martí | TRRS |

## Classificació per marques

| Posició | Marca | Punts |
| 1 | TRRS | 376 |
| 2 | Sherco | 302 |
| 3 | Gas Gas | 248 |
| 4 | Vertigo | 215 |
| 5 | Beta Trueba | 148 |
| 6 | Montesa | 75 |
| 7 | Scorpa | 19 |

## Referències

* «Campeonatos - Histórico resultados» (en castellà). rfme.com. RFME, 2022. Arxivat de l'original el 24 de març 2022. [Consulta: 15 març 2022].
* «Spain 2022» (en anglès). trialonline.org, 2022. Arxivat de l'original el 25 d’abril 2023. [Consulta: 15 març 2024].
# Amfidòntids

Els amfidòntids (Amphidontidae) són una família de mamífers que tingueren una amplíssima distribució des del Juràssic inferior fins al Cretaci inferior, fa entre 113 i 182,7 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils als Estats Units, l'Índia i Rússia.

## Referències

* 1 2 Entrada «Amphidontidae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 16 març 2025].
# Francesc Xavier Marcé Carol

Francesc Xavier Marcé Carol, conegut simplement com a Francesc Xavier Marcé Carol (l'Hospitalet de Llobregat, 1957), és un economista, activista cultural i polític català.
Va ser vicepresident del Grup Focus. Ha estat director de cultura de l'Ajuntament de l'Hospitalet, Director de Recursos i d'Acció Cultural de l'ICUB, Director General de l'Institut Català de les Indústries Culturals i ha coordinat el màster de gestió cultural de la Universitat de Barcelona, entre altres càrrecs. En el mandat 2019-2023, va ser regidor de Cultura i Indústries Creatives de l'Ajuntament de Barcelona. Des del 2023, exerceix com a regidor del districte de Nou Barris. A més, el 2023 va tornar a assumir el càrrec de regidor en substitució de Rosa Alarcón, que va renunciar-hi el setembre d'aquell any per motius de salut.
És professor de la Universitat Ramon Llull. Ha escrit regularment al Diari Ara, a El Mundo de Catalunya i a la Revista del Espectáculo. Ha col·laborat amb R4. Ha escrit diversos llibres: El exhibicionismo del mecenas (Mileni, 2007), “Imaginem Barcelona” amb Jaume Collboni (Portic, 2019).

## Referències

* ↑ «Xavier Marcé: "No se entiende la vida cultural de Madrid sin la capacidad creativa de Barcelona"». Metrópoli Abierta, 16-12-2023.
* ↑ de San Nicolás, Marta; Rodríguez Porta, Ruth. «Xavier Marcé aterra com a regidor de Nou Barris amb empenta». betevé, 09-07-2020. [Consulta: 29 novembre 2024].
* 1 2 «Xavier Marcé». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 17 febrer 2016].
* ↑ Garcia, Marc. «Xavier Marcé torna a ser regidor de l’Ajuntament de Barcelona i assumeix Cultura i Nou Barris». betevé, 06-10-2023. [Consulta: 29 novembre 2024].
# Sanguinària del Canadà

La sanguinària del Canadà (Sanguinaria canadensis) és una planta amb flor de la família Papaveraceae.
Aquesta planta és l'única espècie del gènere Sanguinaria. Viu en zones boscoses i humides. Té una única fulla basal que ix directament del rizoma. Floreix a la primavera. Les flors són blanques i s'obren al matí i es tanquen a l'arribada del vespre.
És una planta tòxica que rep el nom de "sanguinaria" a causa de la saba que produeix, líquid que segons la imaginació popular recorda a la sang. Els habitants originals del Canadà utilitzaven aquest líquid per fer pintures facials i del cos.

## Bibliografia

* William A. Niering i Nancy C. Olmstead, The Audubon Society Field Guide to North American Wildflowers : Eastern Region, Alfred A. Knopf, New York, 1979 ISBN 0-394-50432-1.(anglès)
* Ernest Small i Paul M. Catling, Les Cultures médicinales canadiennes, CNRC, Ottawa, 2000 Arxivat 2002-09-24 a Wayback Machine. ISBN 0-660-96408-2. (francès)
* Roger Tory Petersen i Margaret McKenny, A Field Guide to Wildflowers : Northeastern and North-central North America, Houghton Mifflin, New York, 1996 ISBN 0-395-91172-9.(anglès)
* Frère Marie-Victorin, Flore laurentienne, Presses de l'Université de Montréal, Montreal, 1964 ISBN 0-8405-0018-1.(francès)
* Gisèle Lamoureux i altres, Plantes sauvages printanières, Éditions France-Amérique, Montreal, 1979 ISBN 2-89001-005-8.(francès)
# Bucerotiformes

Els bucerotiformes (Bucerotiformes) són un ordre d'ocells. que va aparèixer en la classificació de Sibley & Monroe, incloent unes aus que fins eixe moment havien estat incloses als coraciformes (Coraciiformes). Es tractava dels calaus de la família dels buceròtids (Bucerotidae), que en la nova classificació apareixia escindida en dues famílies: els buceròtids (Bucerotidae) i el bucòrvids (Bucorvidae). En la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.2, 2009) a més s'afegeixen a l'ordre Bucerotiformes les famílies dels upúpids (Upupidae) i fenicúlids (Phoeniculidae), sumant en total 73 espècies.

## Sistemàtica

Segons la classificació del COI, l'ordre dels Bucerotiformes està format per quatre famílies.
* Família dels buceròtids (Bucerotidae), amb 13 gèneres i 59 espècies.
* Família dels bucòrvids (Bucorvidae), amb un gènere i dues espècies.
* Família dels fenicúlids (Phoeniculidae), amb dos gèneres i 9 espècies.
* Família dels upúpids (Upupidae), amb un gènere i tres espècies.

## Referències

* ↑ Els bucerotiformes a ZOONOMEN Rev. 25-10-2010
* ↑ Els Bucerotiformes a Tree Life project Rev. 25-10-2010
# Amfidòntids

Els amfidòntids (Amphidontidae) són una família de mamífers que tingueren una amplíssima distribució des del Juràssic inferior fins al Cretaci inferior, fa entre 113 i 182,7 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils als Estats Units, l'Índia i Rússia. Anteriorment, ha estat classificada com a sublegió, infralegió i ordre.

## Referències

* 1 2 Entrada «Amphidontidae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 16 març 2025].
* ↑ McKenna i Bell, 1997, p. 44.

## Bibliografia

* McKenna, M. C.; Bell, S. K. Classification of Mammals Above the Species Level (en anglès). Columbia University Press, 1997. ISBN 978-0-231-52853-5.
# Miquel Travé Pujal

Miquel Travé Pujal (la Seu d'Urgell, 2000) és un esportista català que competeix en la modalitat d'eslàlom.
En els Jocs Europeus de Cracòvia 2023 va aconseguir dues medalles, or en K1 per equips i plata en C1 individual.
Guanyà la medalla de plata al Campionat mundial de Piragüísme en eslàlom de 2019 i dues medalles de bromze al Campionat Europeu de Piragüísme de 2022.
Va finalitzar en 5a posició en C1 individual en els Jocs Olímpics d'estiu de 2024.

## Palmarès internacional

Campionat del Món :
| Any | Lloc | Medalla | Competició |
| 2019 | Seu d'Urgell | 2 | C1 per equips |
| Jocs Europeus ||||
| Año | Lugar | Medalla | Competición |
| 2023 | Cracòvia | 1 | K1 per equips |
| 2023 | Cracòvia | 2 | C1 individual |
| Campionat Europeu ||||
| Año | Lugar | Medalla | Competición |
| 2022 | Liptovský Mikuláš | 3 | C1 individual |
| 2022 | Liptovský Mikuláš | 3 | C1 per equips |

## Referències

* ↑ «Results - 2018 ICF CANOE SLALOM WORLD CUP 2». [Consulta: 30 juliol 2024].
* ↑ «Miquel Travé: “He trabajado mucho para ser campeón del mundo, pero toca seguir”» (en castellà), 14-08-2018. [Consulta: 30 juliol 2024].
* ↑ RIQUELME, GERARDO. «Miquel Travé y la maldita puerta 14» (en castellà), 29-07-2024. [Consulta: 30 juliol 2024].
# Jacamar

Els jacamars formen la família dels galbúlids (Galbulidae). Són aus que viuen en zones tropicals d'Amèrica del Sud i Central fins a Mèxic. La família pertany a l'ordre dels Piciformes i conté cinc gèneres i 18 espècies. La família està estretament relacionada amb la dels bucònids, una altra família neotropical. Alguns autors han separat aquestes dues famílies en un ordre diferent: els Galbuliformes. Habiten principalment boscos de terres baixes i selves.

## Descripció

* Els jacamars són aus de petites a mitjanes, amb una llargària que oscil·la entre 14-34 cm i un pes entre 17-75 g. Són aus acolorides i vistoses amb pics i cues llargs. En aparença i comportament recorden els abellerols del Vell Món.
* Tenen potes curtes i febles, i peus zigodàctils. El plomatge és sovint brillant i molt iridescent, encara que més sobri en altres espècies.
* Hi ha petites diferències en el plomatge entre els dos sexes. Els mascles solen tenir una taca blanca al pit.

## Alimentació

Són aus insectívores, caçant una gran varietat de d'insectes (molts d'ells estan especialitzats en papallones i arnes) que agafen al vol. Les aus romanen a una perxa favorable i surtin cap a la presa quan està prop. Només Jacamerops aureus es comporta de manera diferent i troba el seu aliment furgant entre les fulles, en les quals, de vegades agafa sargantanes i aranyes.

## Reproducció

No s'ha estudiat en profunditat la cria d'aquests ocells. En general es pensa que són monògams, encara que algunes espècies es creu que de vegades alguns adults cooperen en la cria, compartint funcions. Els nius se situen en forats, ja sigui a terra o en monticles de tèrmits arbòries. Algunes espècies poden fer el niu en talussos a la vora dels rius (o modernament a les carreteres)i si no disposen d'aquests indrets, a terra, sota les arrels d'arbres caiguts. Els jacamars que nien en talussos, de vegades constitueixen colònies de cria. La posta és d'1-4 ous, amb una major freqüència de 2-4. Tots dos pares participen en la incubació. Poc se sap sobre el període d'incubació de la majoria de les espècies, tot i que té una durada de 19-26 dies a Galbula ruficauda. Els pollets neixen amb plomes, cas únic entre els piciformes.

## Llistat de gèneres

Aquesta família s'ha classificat en 5 gèneres amb 18 espècies:
* Gènere Galbalcyrhynchus, amb dues espècies.
* Gènere Brachygalba, amb quatre espècies.
* Gènere Jacamaralcyon, amb una espècie: Jacamaralcyon tridactyla.
* Gènere Galbula amb 10 espècies.
* Gènere Jacamerops, amb una espècie: Jacamerops aureus.

## Referències

* ↑ «Els Galbuliformes a Zoonomen». Arxivat de l'original el 2018-10-04. [Consulta: 14 gener 2010].
* ↑ Classificació de l'ordre dels piciformes Rev. 15-11-2010