OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llum de calci

La llum de calci o llum de Drummond, també anomenada limelight, és un tipus de llum d'escenari que es va utilitzar en teatres i music halls el segle xix, en el qual una flama d'oxihidrogen es projecta sobre una malla cilíndrica de calç viva (òxid de calci) que pot arribar a 2.572 °C abans de fondre's. Es genera una il·luminació d'alta intensitat; la llum es produeix per una combinació d'incandescència i candoluminescència. Encara que ja fa molt de temps que va ser substituït per l'arc elèctric, el terme ha sobreviscut a Anglaterra: quan algú és un personatge públic famós, encara es diu que es troba sota el limelight.

## Història

L'efecte va ser descobert en la dècada de 1820 per Goldsworthy Gurney, gràcies al treball amb la torxa oxhídrica, encara que la invenció s'atorga normalment a Robert Hare. El 1825, un enginyer escocès, Thomas Drummond (1797-1840), va veure una demostració de l'efecte de Michael Faraday i es va adonar que aquesta llum podia ser útil per a la topografia. Drummond en va construir una versió operativa el 1826, per això el limelight és de vegades conegut com a llum de Drummond en honor seu.
El limelight va ser utilitzat per primera vegada en públic a la Royal Opera House de Londres el 1837 i va gaudir d'un ampli ús en teatres de tot el món entre els anys 1860 i 1870. Els limelights van ser emprats per posar en relleu als solistes, de la mateixa manera que avui es fa amb el modern followspot. El limelight va ser reemplaçat per l'arc elèctric ja en el segle xix.

## Notes

* ↑ Segons una consulta específica el 28 de maig del 2023 al TERMCAT mitjançant el servei de consultes de l'Optimot sobre la traducció del terme limelight al català.

## Referències

* ↑ [Limelight http://www.chem.leeds.ac.uk/delights/textsDemonstration_19.htm%5BEnllaç+no+actiu%5D]
* ↑ Reid, Francisco. El Manual d'il·luminació escènica (escenari i vestuari). 6Rev Ed edition (31 de maig de 2001). UK: A & C Black Publishers Ltd;, 2001, p. 1.224 pàgines. ISBN 0713653965.
# Mosquiter bru

El mosquiter bru (Phylloscopus umbrovirens) és una espècie d'ocell de la família dels fil·loscòpids (Phylloscopidae). Es troba a Burundi, República Democràtica del Congo, Djibouti, Eritrea, Etiòpia, Kenya, Ruanda, Aràbia Saudita, Somàlia, Sudan del Sud, Sudan, Tanzània, Uganda i el Iemen. Els seus hàbitats principals són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses secs, els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de l'estatge montà i els matollars tropicals i subtropicals d'altura. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Mosquiter bru». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 setembre 2023 (català)
* ↑ «Bushtits, leaf warblers, reed warblers» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 16 octubre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 625. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Brown Woodland-warbler. Phylloscopus umbrovirens» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 11 setembre 2023].
# Mosquiter d'ulleres de Burke

El mosquiter d'ulleres de Burke (Phylloscopus burkii) és una espècie d'ocell de la família dels fil·loscòpids (Phylloscopidae). Es troba a Bangadesh, Bhutan, Xina, Índia i Nepal. Els seus hàbitats principals són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de les terres baixes i de l'estatge montà. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.
L'epítet específic burkii fa referència al naturalista i doctor William Augustus Burke (1769-1837).

## Referències

* 1 2 «Mosquiter d'ulleres de Burke». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 setembre 2023 (català)
* ↑ «Bushtits, leaf warblers, reed warblers» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 16 octubre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 624. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Green-crowned Warbler. Phylloscopus burkii» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2019. [Consulta: 11 setembre 2023].
# Gasela de front vermell

La gasela de front vermell (Eudorcas rufifrons) és una espècie de mamífer artiodàctil de la família dels bòvids. Viu a altituds d'entre 0 i 1.400 msnm a Burkina Faso, el Camerun, Mali, Mauritània, el Níger, Nigèria, la República Centreafricana, el Senegal, el Sudan i el Txad. Per altra banda, probablement ha estat extirpada de Ghana. Els seus hàbitats naturals són els herbassars, les sabanes, els boscos de sabana i els matollars del Sahel. És considerada una espècie vulnerable a causa de la caça furtiva, la competició amb la ramaderia i la destrucció del seu hàbitat pel sobrepasturatge, la tala o crema d'arbres per crear camps de conreu i els efectes de la sequera.
Alguns zoòlegs consideren la gasela de Thomson una subespècie d'aquesta gasela.

## Referències

* ↑ Entrada «Eudorcas rufifrons (red-fronted gazelle)» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 16 març 2025].
* ↑ «gasela de front vermell». Diccionari dels mamífers del món. Fundació Barcelona Zoo i TERMCAT, 2023 i 2024. [Consulta: 16 març 2025].
* ↑ Grup d'Especialistes en Antílops de la UICN. «Eudorcas rufifrons» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2017. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2017-2.RLTS.T8973A50187042.en. [Consulta: 16 març 2025].
Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# Quesits o perquens

Quesits o perquens (també anomenat, simplement, Quesits) és un incunable en català imprès l'any 1499 a Barcelona per Pere Posa. Tot i que atribuït al text a «mestre Albert Gran», es tracta en realitat d'una traducció anònima del Liber de homine de Girolamo Manfredi, conegut en italià com Il perché.
Es tracta d'un tractat de divulgació mèdica escrit en forma de preguntes i respostes, inscrit dins el context de vernacularització del saber de finals de l'edat mitjana i el Renaixement, que va ser molt difós a Europa. Així, a més de les nombroses edicions italianes, fou també publicat en castellà com Libro llamado el porqué (Alcalá de Henares, 1587). L'obra inclou, així mateix, un regiment de sanitat (un tipus de manual preventiu típic de l'època) i un tractat de fisiognomonia, és a dir, sobre l'estudi del caràcter de les persones a partir de llur fisiognomia o trets facials.
D'acord amb el colofó de l'obra, l'incunable fou estampat a Barcelona per Pere Posa, que el va acabar d'imprimir el 20 de novembre de 1499. D'acord amb el treball d'Antònia Carré i Lluís Cifuentes, la traducció anònima de l'obra es basa en la segona edició de l'original, impresa a Nàpols l'any 1478 per Francesco del Tuppo, fet que explica l'atribució errònia a sant Albert. Se'n conserven actualment quatre exemplars: dos a Barcelona (un a la Biblioteca de Catalunya i l'altre a la Universitat de Barcelona), un a Madrid (Reial Acadèmia de la Història) i un a València (Universitat de València); aquest darrer és el més ben conservat de tots. El 2004, Quesits o perquens fou reeditat a cura d'Antònia Carré a la col·lecció «Els Nostres Clàssics» de l'editorial Barcino.

## Bibliografia

* Carré, Antònia. «Girolamo Manfredi i el seu Liber de homine o Il perché (Quesits)». Temes de Sciència.cat. Universitat de Barcelona, Centre de Documentació Ramon Llull, 10-08-2010. [Consulta: 13 març 2025].
* Carré, Antònia; Cifuentes, Lluís. «Quesits (Barcelona, Pere Posa, 1499): Una traducció catalana desconeguda del Liber de homine (Il perchè) de Girolamo Manfredi amb filtre napolità» ( PDF). Arxiu de Textos Catalans Antics, 2001, pàg. 543-560. ISSN: 2013-9535.
* Manfredi, Girolamo. Edició a cura d'Antònia Carré. Quesits o perquens: (Regiment de sanitat i tractat de fisiognomonia). Barcelona: Barcino, 2004. ISBN 978-84-7226-712-1.

## Enllaços externs

* Facsímil digital (Espill) de l'exemplar de València
* Facsímil digital (MDC) de l'exemplar de la Biblioteca de Catalunya
* Facsímil digital (BVPB) de l'exemplar de Madrid
# Variacions Heroica (Beethoven)

Les Variacions i fuga per piano en mi♭ major, Op. 35, és un conjunt de quinze variacions per a piano sol compostes per Ludwig van Beethoven l'any 1802. Són conegudes com a Variacions Heroica perquè usa el mateix tema que el Finale de la seva Simfonia núm. 3, «Heroica» que va compondre l'any següent. Segueix l'estructura clàssica del tema i variacions.
* Eroica variations, op. 35
* Interpretació de Stefano Ligoratti (piano). Dura 22 minuts i 16 segons

## El tema

Els musicòlegs Leon Plantinga i Alexander Ringer opinen que la inspiració del tema de l'Heroica podria provenir de la música del compositor del classicisme Muzio Clementi. Plantinga teoritza que seria la Sonata per a piano en fa menor, Op. 13, núm. 6 (composta el 1784), ja que coincideix en les set o vuit primeres notes del començament del tercer moviment (en tonalitat menor), tot i que amb un ritme més senzill; el tema de l'Heroica està en mode major tot i que hi ha variacions en tonalitats menors. Ringer és partidari de relacionar el tema amb el primer moviment de la Sonata de per a piano en sol menor, Op. 7, núm. 3 (composta el 1782), ja que la melodia (en mode menor) i el ritme dels primers vuit compassos s'assemblen als de l'Heroica.
El tema era un dels favorits de Beethoven. El va fer servir també en el Finale de la música de ballet Les criatures de Prometeu (1801) així com en la setena de les 12 Contradanses, WoO 14 (1800-02), obres anteriors a aquestes variacions i a la simfonia. Comença així:

## Anàlisi musical

A l'inici del tema, Beethoven no apareix la melodia en la veu superior sinó en la línia de baix del tema principal. A continuació segueixen tres variacions encara només amb la línia de baix abans que finalment apareix el tema principal. Aquesta presentació ja s'observa al ballet Les criatures de Prometeu i representa la creació gradual de formes de vida per part de Prometeu; en les Variacions Heroica segueix aquest mateix patró. En una altra innovació sobre l'estructura del tema i variacions tradicional, després de les quinze variacions, Beethoven conclou l'obra amb un Finale sobre una fuga que té continuació en un Andante con moto.

## Referències

* 1 2 3 Timbrell, Charles. 15 Variations and a Fugue in E-flat Major ("Eroica Variations"), Op. 35: Advanced Piano Solo Recital Collection, pp. 3-5 (Alfred Music, 2014).
* 1 2 Leon B. Plantinga, Clementi: His Life and Music (Nova York: Oxford University Press, 1977, pp. 103-05)
* 1 2 Alexander L. Ringer, "Clementi and the Eroica", The Musical Quarterly, Vol. 47, No. 4 (Oct 1961): 454-68

## Enllaços externs

* Enregistrament de Katherine Chi a l'Isabella Stewart Gardner Museum (en format MP3)
# Vollstedt

Vollstedt (frisó septentrional Fåålst, danès Folsted) és un municipi del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Mittleres Nordfriesland, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein. Es troba a uns 3 km a l'est de Bredstedt a mitjan camí entre Husum i Niebüll. El 31 de desembre del 2023 tenia 193 habitants.

## Referències

* ↑ «Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2023» (en alemany), 28-10-2024. [Consulta: 16 març 2025].
# Ahrenviöl

Ahrenviöl (frisó septentrional Årnfjål, danès Arenfjolde) és una ciutat del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Viöl, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein. Es troba a 15 kilòmetres de Husum. El 31 de desembre del 2023 tenia 521 habitants.

## Referències

* ↑ «Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2023» (en alemany), 28-10-2024. [Consulta: 16 març 2025].
# Ahrenviölfeld

Ahrenviölfeld (frisó septentrional Årnfjål, danès Arenfjoldemark) és una ciutat del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Viöl, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein. Es troba a 15 kilòmetres al sud de Husum. El 31 de desembre del 2023 tenia 236 habitants.

## Referències

* ↑ «Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2023» (en alemany), 28-10-2024. [Consulta: 16 març 2025].
# Norstedt

Norstedt (frisó septentrional Noorst, danès Nordsted ) és una ciutat del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Viöl, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein. Es troba a 16 kilòmetres de Husum. El 31 de desembre del 2023 tenia 387 habitants.

## Referències

* ↑ «Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2023» (en alemany), 28-10-2024. [Consulta: 16 març 2025].
# Arlewatt

Arlewatt (frisó septentrional Alwat, danès Arlevad ) és una ciutat del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Nordsee-Treene, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein. El límit natural al nord del municipi és el riu Arlau. Limita al nord amb Ahrenshöft i Viöl, a l'est amb Olderup, al sud amb Horstedt i a l'oest amb Hattstedtermarsch. El 31 de desembre del 2023 tenia 345 habitants.

## Referències

* ↑ «Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2023» (en alemany), 28-10-2024. [Consulta: 16 març 2025].
# Horstedt

Horstedt (frisó septentrional Hoorst , danès Horsted) és una ciutat del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Nordsee-Treene, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein. Es troba al nord de Husum en la carretera federal 5, que funciona com una derivació de Husum, al nord i després deriva cap a Niebüll. El 31 de desembre del 2023 tenia 806 habitants.

## Referències

* ↑ «Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2023» (en alemany), 28-10-2024. [Consulta: 16 març 2025].
# Hude (Nordfriesland)

Hude és una ciutat del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Nordsee-Treene, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein. Està situada a uns 12 km al sud-oest de Husum i uns 5 km al nord-est de la ciutat de Friedrichstadt. El 31 de desembre del 2023 tenia 180 habitants.

## Referències

* ↑ «Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2023» (en alemany), 28-10-2024. [Consulta: 16 març 2025].
# Port paral·lel

Un port paral·lel és un tipus d'interfície trobat en ordinadors (personal i altres) per connectar diversos perifèrics. És també conegut com a port d'impressora o port Centronics. L'estàndard IEEE 1284 defineix la versió bidireccional del port.
Abans de l'adveniment de l'USB, el port paral·lel fou adaptat per accedir a diversos dispositius diferents de la impressora. Probablement un d'aquests primers dispositius va ser el «dongle», una clau electrònica per prevenció de còpies de programari. Les unitats Zip i els escàners van ser les primeres implementacions, i foren seguides per mòdems externs, targetes de so, webcams, joysticks, discs durs externs i unitats de CD-ROM.
El cable paral·lel és el connector físic entre el port paral·lel i el dispositiu perifèric. En un port paral·lel hi haurà una sèrie de bits de control en vies a part que aniran en ambdós sentits per camins diferents. La contraposició al port paral·lel hi ha el port sèrie que envia les dades bit a bit pel mateix fil, en canvi en el port paral·lel els bits viatgen junts amb paquets d'un byte

## Ports paral·lels unidireccionals

A principis, les línies de dades dels ports paral·lels eren unidireccionals (dades només de sortida) pel que no era fàcilment possible alimentar amb dades l'ordinador. No obstant això, una solució ha estat possible mitjançant l'ús de 4 de les 5 línies d'estat. Es podria construir un circuit per dividir cada byte de 8 bits en dos nibbles de 4 bits que es van alimentar de forma seqüencial a través de les línies d'estat. Cada parell de nibbles era llavors recombinat en un byte de 8 bits. Aquest mateix mètode (amb la divisió i recombinació feta en el programari) també es va utilitzar per transferir dades entre PCs mitjançant un Cable LapLink.

## Port paral·lel IDE

Existeix un altre port paral·lel fet servir pels ordinadors, el port paral·lel IDE, també anomenat PATA (Parallel ATA), que s'utilitza en la connexió de disc durs, unitats lectores/gravadores (CD-ROM, DVD), unitats magneto-òptiques, unitats ZIP i SuperDisk, entre la placa base de l'ordinador i el dispositiu.

## Port paral·lel SCSI

Un tercer port paral·lel molt usat en els ordinadors.

## Referències

* ↑ «PCL-812PG». [Consulta: 18 novembre 2018].
* ↑ «The PC parallel port» (en anglès). Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 16 març 2011].

## Vegeu també

* Comunicació paral·lela
* Bus sèrie universal
* Port sèrie
# Dragó atlàntic

El dragó atlàntic (Callionymus reticulatus) és una espècie de peix de la família dels cal·lionímids i de l'ordre dels perciformes que es troba al sud de la Mar del Nord, el Mar d'Irlanda i des del sud-oest d'Irlanda fins a Portugal. Al Mediterrani se'n va capturar un exemplar a Màlaga.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Mu isamaa, mu õnn ja rõõm

Mu isamaa, mu õnn ja rõõm, és l'himne nacional d'Estònia. La melodia és la mateixa que la de Maamme, l'himne nacional oficiós de Finlàndia, de 1843. La lletra de la versió estoniana va ser escrita pel poeta Johann Voldemar Jannsen en 1869, ràpidament es va convertir en un símbol del despertar nacional estonià, i quan els dos països es van independitzar de l'imperi rus cada un va prendre la seva versió com a himne nacional, que fou prohibit durant la República Socialista Soviètica d'Estònia.

## Referències

* ↑ «Vårt land - Maamme - Mu isamaa, mu õnn ja rõõm» (en finès), 1998. Arxivat de l'original el 2016-10-20.
* ↑ Laur, Mati. History of Estonia (en anglès). 2a ed.. Avita, 2000, p. 175. ISBN 9985203240.
* ↑ Miljan, Toivo. Historical Dictionary of Estonia (en anglès). 2a ed.. Historical Dictionary of Estonia, 2015, p. 314. ISBN Historical Dictionary of Estonia.
# Dhar (ciutat)

Dhār (marathi/hindi धार) és una ciutat i municipi de la regió índia de Malwa, a l'estat de Madhya Pradesh, capital del districte de Dhar i de l'antic principat de Dhar. La seva població al cens del 2001 era de 75.472 habitants. La població el 1881 era de 15.224 habitants i el 1901 de 17.792.

## Història

El seu nom derivaria de Dhārā Nagari (ciutat de les fulles d'espasa) i es creu que ja existia al començament de l'era cristiana. Fou capital dels rajputs paramares del segle X al XIII (del IX al X tenien capital a Ujjain). vers 1300 o poc després va caure en mans del sultà Ala al-Din Muhammad Shah I Khalji (1296-1316) i fou coneguda com a Piran Dhar. Dilawar Khan fou nomenat governador vers 1399 i es va fer quasi independent i el seu fill Hoshang Shah va esdevenir el primer rei de Malwa amb capital a Mandu. Va passar als mogols el 1560 i el 1567 fou capital d'un inahal del sarkar de Mandu a la suba de Malwa; el 1598 Akbar s'hi va aturar set dies de camí al Dècan. El 1658 fou ocupada per Dara Sikoh en la lluita contra Aurangzeb però fou evacuada als dos mesos quan es va acostar l'exèrcit de l'emperador. Va restar sota domini mogol fins prop del 1730 quan fou conquerida per un general rajput al servei dels marathes que va fundar l'estat de Dhar. Entre 1690 i 1729 fou atacada diverses vegades pels marathes i ocupada o saquejada més d'una vegada. Baji Rao II, el darrer peshwa maratha, va néixer a Dhar, on la seva mare estava refugiada, el 1775. Al motí del 1857 el fort fou ocupat pels rohilles i mercenaris al servei del govern de l'estat; fou la primera plaça de l'Índia central assaltada per la columna Mhow. Després del bombardeig del general Stewart que va durar sis dies, el fort va quedar buit i els militars que l'ocupaven van fugir a Mandasor.

## Llocs principals

* Lat Masjid, erigit per Dilawar Khan el 1405 a l'exterior d'uns temples jainistes que agafà el nom d'un pilar amb inscripció que assenyala l'estada d'Akbar a la ciutat el 1598 però que fa referència a fets molt anterior, probablement a una victòria del rei paramara Arjuna Varman (1210-1218). El pilar tenia 13 metres però després es va partir en dos trossos quan Bahadur de Gujarat se'l va emportar i encara es va partir en més trossos més tard.
* Kamal Maula, un recinte amb quatre tombes una de les quals podria ser de Mahmud Khalji I (1435-1469) i una altra de Shaikh Kamal Malwi. El mausuleu datara de 1457.
* Escola de Raja Bhoj, el rei paramara de la primera meitat del segle xi, en realitat uns mesquita aixecada sobre un temple hindú al segle xiv o XV.
* Mausoleu d'Abdullah Shah Changal, al sud-oest de la ciutat, tomba d'un santó musulmà del temps de Raja Bhoj II al que hauria convertit a l'islam.
* Temple de Kalika al sud de la ciutat en un turó.

## Bibliografia

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.

## Enllaços externs

* Dhar District governmental website
* Fotos de Dhar
* Genealogia
# Intel 1103

El 1103 és un circuit integrat (IC) dinàmic de memòria d'accés aleatori (DRAM) desenvolupat i fabricat per Intel. Introduït l'octubre de 1970, el 1103 va ser el primer CI DRAM disponible comercialment; i a causa de la seva petita mida física i el seu baix preu en relació amb la memòria de nucli magnètic, va substituir aquesta última en moltes aplicacions. Quan es va introduir l'any 1970, els rendiments de producció inicials eren pobres, i no va ser fins al cinquè pas de les màscares de producció que va estar disponible en grans quantitats durant el 1971. Intel va enviar la 250.000 RAM 1103 el juny de 1974.

## Desenvolupament

El 1969 William Regitz i els seus col·legues de Honeywell van inventar una cèl·lula de memòria dinàmica de tres transistors i van començar a investigar la indústria dels semiconductors per a un productor. La recent fundada Intel Corporation va respondre i va desenvolupar dos xips de 1024 bits molt similars, el 1102 i el 1103, sota el lideratge de Joel Karp, treballant estretament amb William Regitz. Finalment, només el 1103 va entrar en producció.
Microsystems International es va convertir en la primera segona font per al 1103 el 1971. Més tard National Semiconductor, Signetics i Synertek també van fabricar el 1103.

## Detalls tècnics

| t $_{RWC}$ | 580 ns | Temps de cicle de lectura o escriptura aleatòria (d'un flanc de precàrrega +ve a següent) |
| t $_{PO}$ | 300 ns | Temps d'accés: Precàrrega alta fins a dades vàlides |
| t $_{REF}$ | 2 ms | Temps de refresc |
| V $_{CC}$ | 16 V | Tensió d'alimentació |
| p -MOS | 8 μm | Procés de producció (MOSFET de porta de silici) |
| Capacitat | 1024 x 1 | Capacitat x amplada del bus |

## Referències

* ↑ «Explore Intel’s history- The Intel 1103 DRAM» (en anglès). [Consulta: 19 gener 2024].
* ↑ Tedlow, Richard S. Andy Grove: The Life and Times of an American (en anglès). Portfolio, 2006, p. 141–142. ISBN 9781591841395.
* ↑ «The Invention of Intel 1103 Computer Memory» (en anglès). [Consulta: 19 gener 2024].
* ↑ Lojek, Bo. History of Semiconductor Engineering (en anglès). Springer Science & Business Media, 2007, p. 362–363. ISBN 9783540342588.