OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Iuri Rudov

Iuri Rudov (Taganrog, 17 de gener de 1931 - Moscou, 26 de març de 2013) fou un tirador d'esgrima rus, especialista en floret, que va competir sota bandera de la Unió Soviètica durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Melbourne, on disputà dues proves del programa d'esgrima. Fou cinquè en la prova de floret per equips, mentre en la prova del floret individual quedà eliminat en sèries. Quatre anys més tard, als Jocs de Roma, va guanyar la medalla d'or en la prova del floret per equips.
En el seu palmarès també destaquen quatre medalles al Campionat del Món d'esgrima, tres d'or i una de plata, entre les edicions de 1959 i 1963, així com el campionat soviètic de 1960.

## Referències

* ↑ «Ушел из жизни Юрий Васильевич Рудов . Федерация Фехтования России», 11-08-2014. Arxivat de l'original el 2014-08-11. [Consulta: 1r agost 2023].
* ↑ (en rus) Gazeta.ru. SUP Media, 28-03-2013 [Consulta: 6 abril 2013].
* 1 2 «Olympedia – Yury Rudov». [Consulta: 1r agost 2023].
* ↑ «Рудов Юрий Васильевич» (en rus). [Consulta: 1r agost 2023].
# Ivan Ivanov

Ivan Mikhàilovitx Ivanov (en rus i txuvaix: Иван Михайлович Иванов) (Śĕnĕ Vĕrener, Txuvàixia, 9 de maig de 1960) va ser un ciclista rus que va competir per la Unió Soviètica. Va ser el primer ciclista txuvaix a competir en competicions professionals internacionals. Va guanyar dues etapes a la Volta a Espanya.

## Palmarès

* 1982
** 1r al Tour de l'URSS
* 1986
** Campió de la Unió Soviètica en muntanya
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Sotxi
* 1987
** Campió de la Unió Soviètica en muntanya
** 1r a la Volta a Eslovàquia i vencedor de 2 etapes
** Vencedor d'una etapa al Tour de Valclusa
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Sotxi
* 1988
** Vencedor de 2 etapes a la Milk Race
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Espanya
* 1989
** Campió de la Unió Soviètica en ruta
** 1r a la Setmana bergamasca i vencedor de 2 etapes
* 1991
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Espanya
* 1992
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Astúries

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1989. Abandona

### Resultats al Tour de França

* 1990. Abandona

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1985. 20è de la classificació general
* 1986. 27è de la classificació general
* 1989. 6è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1990. 8è de la classificació general
* 1991. 19è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1992. 33è de la classificació general
* 1993. Abandona

## Referències

* ↑ Skorodumov, N. G. «Иванов Иван Михайлович». Enciclopèdia Txuvaixa, ru [Consulta: 5 gener 2025].
* ↑ de Dalmases, Javier «Cuatro "gorilas" en la niebla». Mundo Deportivo, 12-05-1989 [Consulta: 31 desembre 2015].
* ↑ de Dalmases, Javier «Ivanov, un ruso en las cumbres». Mundo Deportivo, 11-05-1991 [Consulta: 31 desembre 2015].

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
# Glynis Johns

Glynis Johns (Pretòria, 5 d'octubre de 1923 - Los Angeles, 4 de gener de 2024) va ser una actriu, pianista i cantant britànica de família gal·lesa. Va aconseguir un premi Tony el 1953.

## Biografia

Glynis Johns era filla de l'actor gal·lès Mervyn Johns (1899-1992) i d'una pianista concertista.
Un dels seus papers més coneguts és el de Winifred Banks el 1964, a la pel·lícula Mary Poppins, on encarna la sufragista mare dels dos nens de qui s'ocupa Mary Poppins.
Va ser distingida en el marc dels Disney Legends de 1998.
Va morir el 4 de gener de 2024.

## Filmografia

Filmografia:
* 1941: 49th Parallel, de Michael Powell: Anna
* 1945: Perfect Strangers d'Alexander Korda: Dizzy Clayton
* 1948: Miranda, de Ken Annakin: Miranda Trewella
* 1951: No highway in the sky, de Henry Koster: Marjorie Corder
* 1952: The Card, de Ronald Neame: Ruth Earp
* 1953: The Sword and the Rose, de Ken Annakin: Princesa Maria d'Anglaterra (1496-1533)
* 1953: Rob Roy, the Highland Rogue, de Harold French: Helen Mary MacPherson MacGregor
* 1954: Els pioners (The Seekers), de Ken Annakin: Marion Southey
* 1955: The Court Jester, de Melvin Frank i Norman Panama: Maid Jean
* 1957: Around the World in 80 Days, de Michael Anderson: L'amic de la dama chic anglesa
* 1958: Another time, another place, de Lewis Allen: Kay Trevor
* 1960: Tres vides errants (The Sundowners), de Fred Zinnemann: Gertrude Firth
* 1962: The Chapman Report, de George Cukor: Teresa Harnish
* 1964: Mary Poppins, de Robert Stevenson: Winifred Banks
* 1972: Under Milk Wood d'Andrew Sinclair: Myfanwy Price
* 1973: The Vault of Horror, de Roy Ward Baker: Eleanor Critchit
* 1995: While you were sleeping, de Jon Turtletaub: Elsie
* 1999: Superstar, de Bruce McCulloch: Àvia Gallagher

## Premis i nominacions
### Premis

* 1963: Golden Laurel a la millor actriu secundària per Mary Poppins
* 1973: Premi Tony a la millor actriu protagonista de musical per la seva interpretació a A Little Night Music

### Nominacions

* 1961: Oscar a la millor actriu secundària per Tres vides errants
* 1963: Globus d'Or a la millor actriu dramàtica per The Chapman Report

## Referències

* ↑ «biografia de Glynis Johns». The New York Times.
* ↑ «Glynis Johns, premis». Imdb.
* 1 2 «Mor als 100 anys l'actriu Glynis Johns, la mare a 'Mary Poppins'». ARA, 04-01-2024. [Consulta: 4 gener 2024].
* ↑ «filmografia deGlynis Johns». The New York Times.

## Enllaços externs

* Glynis Johns a l'Screenonline del British Film Institute (anglès)
# Transferència horitzontal de gens

La transferència horitzontal de gens, o HGT (de les sigles en anglès de horizontal gene transfer), també trasllat de gens lateral (LGT), és qualsevol procés en el qual un organisme transfereix material genètic a una altra cèl·lula que no és el seu descendent. Per contrast, la transferència vertical de gens succeeix quan un organisme rep material genètic del seu avantpassat, com per exemple el seu pare, o d'un individu de l'espècie en què es convertirà. Els estudis en genètica s'han centrat sobretot en el trasllat vertical que és el sistema predominant, però actualment se sap que el trasllat de gens horitzontal és un fenomen força significatiu. És un fenomen que es dona de manera més habitual en microorganismes, especialment en bacteris, per la transferència de gens citoplasmàtics que són codificats com un plasmidi. Tanmateix aquesta transferència s'ha demostrat poder realitzar-se en altres organismes com llevats i cèl·lules animals i vegetals en condicions experimentals.

## Conjugació

En la conjugació intervenen dos bacteris on hi ha un donador i un receptor. Per poder fer aquest procés es necessita que hi hagi contacte entre els dos bacteris i es fa a través del pel sexual o pilus per on passa la informació genètica d'un bacteri a l'altre. En aquest procés es necessita que els dos bacteris siguin de la mateixa espècie.

## Transformació

Aquest es dona en aquells casos en què uns bacteris que per fagocitosi agafen fragments d'ADN residuals d'algun altre bacteri mort en el medi. Posteriorment aquest ADN es pot incorporar. A través d'aquest mecanisme es poden obtenir noves espècies, ja que pot agafar material genètic d'una que no és la seva.

## Transducció

Aquest mecanisme es produeix quan es dona la infecció d'un virus. Els virus quan infecten uneixen l'ADN amb la informació genètica de la cèl·lula hoste i es replica, es pot donar el cas que per un error el virus a l'hora de replicar-se agafi material genètic de l'hoste i se l'incorpori com si fos seu, en aquest cas quan aquest nou virus infecti un bacteri l'hi introduirà material genètic a un altre. A diferència de la transformació en aquest cas no pot ser material genètic d'una altra espècie, ja que els virus són molt específics i només afecten aquesta.

## Bibliografia

* Mae-Wan Ho: Report on horizontal gene transfer (22 de març 1999) (anglès)
* Michael Syvanen: Papers on Horizontal Gene Transfer (anglès)
* "Horizontal gene transfer", article a Citizendium (anglès)
* "Horizontal gene transfer in prokaryotes", article a Citizendium (anglès)
# Centrolènids

Centrolenidae és una família de granotes que es troba a l'Amèrica Central i a Sud-amèrica.

## Subfamília Allophryninae

* Allophryne (Gaige, 1926).

## Subfamília Centroleninae

* Centrolene (Jiménez de la Espada, 1872).
* Cochranella (Taylor, 1951).
* Hyalinobatrachium (Ruiz-Carranza & Lynch, 1991).
* Nymphargus (Cisneros-Heredia & McDiarmid, 2007).

## Referències

* IUCN (anglès)

## Enllaços externs

* Amphibian Species of the World
* Centrolenidae a l'AmphibiaWeb
# Prefecte del pretori

El prefecte del pretori (en llatí Praefectus Praetorio, en grec antic ἔπαρχος/ὕπαρχος τῶν πραιτωρίων) era el nom del càrrec que ostentava el comandant de les tropes encarregades de la custòdia personal dels emperadors (guàrdies pretorians).
Aquest ofici el va crear l'emperador August amb finalitat exclusivament militar i poc poder polític, i va agafar més importància sota Tiberi, amb Sejà com a prefecte pretorià, que va arribar a ser el segon càrrec de l'estat després de l'emperador. El Prefecte del pretori era un dels quatre prefectes que hi havia a la ciutat de Roma, juntament amb el Prefecte de la ciutat, el Prefecte de vigilància i el Prefecte de l'annona.
Durant el segle iii els prefectes tenien la vigilància i control de tots els departaments de l'estat, el palau, l'exèrcit, les finances i la llei; fins i tot disposaven d'una cort de justícia. Generalment el nombre de prefectes era de dos i en temps de Còmode es va pujar a tres o de vegades quatre; sempre eren elegits entre els equites però després d'Alexandre Sever a més eren senadors.
Sota Constantí el Gran, dissolts els pretorians, els prefectes del pretori van perdre les seves funcions militars i es van convertir en governadors territorials: un dels prefectes pretorians, resident a la cort, tenia el govern de Tràcia, Orient i Egipte; el segon, Grècia, Il·líria i Macedònia (residia a Sírmium i més tard a Tessalònica); el tercer governava Àfrica i Itàlia (amb seu a Roma); i el quart (amb seu a Trèveris) governava les Gàl·lies, Hispània i Britànnia. Eren els representants de l'emperador en els seus territoris i tenien jurisdicció sobre tots els afers civils, però no tenien control sobre l'exèrcit.

## Referències

* ↑ De Laet, S. J «Les pouvoirs militaires des Préfets du Prétoire et leur développement progressif». Revue belge de philologie et d'histoire, 25, 3, 1946, pàg. 510-512.
* ↑ Kelly, Christopher. Ruling the Later Roman Empire. Cambridge (Mass.): Belknap Press of Harvard University Press, 2006, p. 40-41. ISBN 9780674022447.

## Bibliografia

* Bingham, Sandra J. The praetorian guard in the political and social life of Julio-Claudian Rome ( PDF). Ottawa: National Library of Canada, 1999. ISBN 0-612-27106-4 [Consulta: 19 octubre 2013]. Arxivat 2017-03-01 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Basseu Ruf
# Esquí de fons als Jocs Olímpics d'hivern de 1952 - 50 quilòmetres masculins

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1952 celebrats a la ciutat d'Oslo (Noruega) es disputà una prova de 50 quilòmetres d'esquí de fons en categoria masculina. La prova es disputà el dia 20 de febrer de 1952 a les instal·lacions d'Oslo.

## Comitès participants

Hi participaren un total de 36 esquiadors de 13 comitès nacionals diferents.
| Alemanya (2) Austràlia (2) Bulgària (1) Finlàndia (4) França (2) Hongria (2) Islàndia (3) | Itàlia (2) Noruega (4) Romania (4) Suècia (4)  Suïssa (4) Txecoslovàquia (2) |

## Resum de medalles

| Or | Argent | Bronze |
| Veikko Hakulinen | Eero Kolehmainen | Magnar Estenstad |

## Resultats

| Posició | Esquiador | Temps | Temps | Temps | Temps |
| Posició | Esquiador | Als 13 km | Als 32,5 km | Als 42 km | Final |
| 1 | Veikko Hakulinen | 50:50 | 2'03:20 | 2'59:50 | 3'33:33 |
| 2 | Eero Kolehmainen | 51:30 | 2'05:40 | 3'02:50 | 3'38:11 |
| 3 | Magnar Estenstad | 50:30 | 2'03:40 | 3'02:00 | 3'38:28 |
| 4 | Olav Økern | 50:00 | 2'07:30 | 3'04:20 | 3'38:45 |
| 5 | Kalevi Mononen | 50:20 | 2'04:40 | 3'04:00 | 3'39:21 |
| 6 | Nils Karlsson | 51:40 | 2'07:30 | 3'04:40 | 3'39:30 |
| 7 | Edvin Landsem | 50:30 | 2'09:30 | 3'06:10 | 3'40:43 |
| 8 | Harald Maartmann | 49:50 | 2'06:30 | 3'05:00 | 3'43:43 |
| 9 | Pekka Kuvaja | 53:00 | 2'10:50 | 3'09:00 | 3'46:31 |
| 10 | Anders Törnkvist | 51:20 | 2'09:30 | 3'11:15 | 3'49:22 |
| 11 | Benoît Carrara | 53:10 | 2'12:10 | 3'15:40 | 3'55:16 |
| 12 | Gunnar Eriksson | 49:10 | 2'11:30 | 3'16:10 | 3'55:45 |
| 13 | Arthur Herrdin | 50:30 | 2'13:30 | 3'18:10 | 3'57:46 |
| 14 | Jaroslav Cardal | 54:00 | 2'18:30 | 3'22:10 | 4'01:49 |
| 15 | Otto Beyeler | 56:40 | 2'20:20 | 3'25:50 | 4'06:15 |
| 16 | Alfred Roch | 56:30 | 2'23:20 | 3'27:20 | 4'09:39 |
| 17 | Karl Hischier | 57:10 | 2'22:30 | 3'31:10 | 4'13:46 |
| 18 | Severino Compagnoni | 57:10 | 2'25:40 | 3'35:25 | 4'16:13 |
| 19 | Antenore Cuel | 58:40 | 2'28:40 | 3'35:40 | 4'16:26 |
| 20 | Josef Schnyder | 56:50 | 2'21:00 | 3'23:00 | 4'18:45 |
| 21 | František Balvín | 57:30 | 2'29:50 | 3'39:15 | 4'21:19 |
| 22 | Gheorghe Olteanu | 1:00:20 | 2'28:50 | 3'40:10 | 4'23:08 |
| 23 | Ion Sumedrea | 1:01:00 | 2'30:40 | 3'41:10 | 4'24:45 |
| 24 | Dumitru Frăţilă | 59:00 | 2'27:10 | 3'43:05 | 4'30:13 |
| 25 | Hristo Donchev | 1'00:00 | 2'27:00 | 3'43:50 | 4'30:35 |
| 26 | Juku Pent | 56:50 | 2'29:30 | 3'45:45 | 4'30:56 |
| 27 | Pál Sajgó | 1'01:10 | 2'32:00 | 3'47:05 | 4'38:34 |
| 28 | Gervais Gindre | 59:00 | 2'30:20 | 3'48:00 | 4'39:31 |
| 29 | Ívar Stefánsson | 58:10 | 2'30:00 | 3'48:30 | 4'39:50 |
| 30 | Jón Kristjánsson | 57:30 | 2'30:00 | 3'47:30 | 4'41:32 |
| 31 | Ignácz Berecz | 1'02:10 | 2'39:10 | 3'58:35 | 4'46:23 |
| 32 | Ion Hebedeanu | 1'02:30 | 2'37:30 | 4'00:30 | 4'47:58 |
| 33 | Matthias Kristjánsson | 59:50 | 2'35:40 | 3'55:50 | 4'48:47 |
| - | Cedric Sloane | 1'07:50 | 2'58:40 | NF | - |
| - | Karl Schüssler | 59:20 | 2'35:30 | NF | - |
| - | Bruce Haslingden | 1'06:10 | 2'54:00 | NF | - |
    NF: no finalitzà

## Referències

* 1 2 «Olympedia – 50 kilometres, Men». [Consulta: 25 desembre 2024].
# Estació d'Albal

Albal és una estació ferroviària que dona servici al municipi homònim, a la província de València. L'estació dona servici a les línies C-1 i C-2 del nucli de Rodalia de València. Se situa al Carrer Núm. 9 al costat del polígon industrial del municipi i a 600 metres del nucli urbà.
En l'actualitat les obres han finalitzat. Fon greument afectada a conseqüència de les inundacions esdevingudes a la província de València i si bé, en un inici s'esperava la seua obertura a la fi de gener de 2025, finalment es va endarrerir fins al 11 de febrer.

## Situació ferroviària

L'estació està situada en el p.k. 104,1 de la línia d'ample ibèric La Encina-València entre les estacions de Catarroja i Silla a una altitud de 6 metres sobre el nivell de la mar. Per via fèrria, es troba a escassos 800 metres de l'estació de Catarroja.

## Servicis ferroviaris
### Rodalia

Els trens de les línies C-1 i C-2 de Rodalia València tenen parada en l'estació. Ho faran a raó d'1 a 3 trens per hora segons la franja horària.
Línies que prestaran servei en l'estació :
| procedència/destino | < estació | Línia | estació > | destinació/procedència |
| València-Nord | Catarroja | C-1 | Silla | Gandia / Platja i Grau de Gandia |
| València-Nord | Catarroja | C-2 | Silla | Moixent / L'Alcúdia de Crespins |

## Altres servicis

L'estació compta amb un aparcament dissuasiu de més de 70 places i servici de la línia 186 de Metrobús, que la connecta amb el nucli urbà d'Albal, Catarroja, Massanassa, Benetússer, Picanya, Paiporta i Torrent.

## Referències

* ↑ Olaya, Nelo Simó, Pilar. «Albal espera abrir la estación en febrero de 2025» (en castellà). Levante-EMV, 22-09-2023. [Consulta: 30 setembre 2023].
* ↑ «Las obras de la estación de Albal concluirán el 31 de marzo» (en castellà). El Periódico de Aquí Valencia, 24-03-2023. [Consulta: 31 març 2023].
# Estació d'Alboraia-Peris Aragó

L'estació d'Alboraia Peris Aragó (del 2010 al 2015, oficialment i en castellà, estació d'Alboraya-Peris Aragó i anteriorment, estació d'Alboraia) és una estació de ferrocarril propietat dels Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana (FGV) i gestionada per Metrovalència al barri Rei en Jaume del municipi d'Alboraia, a l'Horta Nord, País Valencià. L'estació pertany a les línies 3 i 9 així com a la zona tarifària A. Es tracta d'una estació subterrània. L'estació es troba entre el carrer de Canonge Julià i el carrer de Mossén José Lluch.

## Història

L'estació original va ser creada el 5 de maig de 1995 amb la inauguració de la línia 3 amb el nom inicial d'estació d'Alboraia, sent el trajecte original entre la present estació i la de Rafelbunyol. En el seu origen, l'estació es trobava a nivell de carrer.
El 12 de desembre de 2010 es reinaugurà l'estació amb motiu del soterrament de la línia a Alboraia i es creà un nou edifici a més de ser reanomenada com a estació d'Alboraya-Peris Aragó. El 6 de març de 2015, s'inaugurà la nova línia 9 que connecta Alboraia amb el sud del Camp de Túria, sent l'estació d'Alboraia-Peris Aragó l'estació d'inici de la nova línia.

## Ruta

| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Aeroport | Alboraia Palmaret | | Almàssera | Rafelbunyol |
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Riba-roja | Alboraia Palmaret | | fi de trajecte | Alboraia Peris Aragó |

## Galeria

* Accés frontal
* Accés a les andanes
* Accés traser
* Panoràmica frontal

## Referències

* ↑ Plànol de línies i estacions de Metrovalencia
* 1 2 «Evolució històrica de Metrovalencia». Arxivat de l'original el 2021-10-19. [Consulta: 30 gener 2021].
* ↑ www.metrovalencia.es
# Estació de Cisneros

Cisneros és un baixador situat en el municipi espanyol homònim, a la província de Palència, Castella i Lleó. És servida per serveis de Mitjana Distància operats per Renfe.

## Situació ferroviària

L'estació es troba en el punt quilomètric 34,353 de la línia d'ample ibèric entre Venda de Baños i Gijón a 782 metres d'altitud, entre les estacions de Villada i de Paredes de Nava. El tram és de via doble i està electrificat. Històricament l'estació pertanyia a la línia Palència-La Corunya.

## Història

L'estació va ser inaugurada el 8 de novembre de 1863 com a part de la línia fèrria de Lleó-Palència, més tard allargada fins a La Corunya. La Companyia dels Ferrocarrils del Nord-oest d'Espanya va ser l'encarregada de la construcció i explotació del traçat. El 1878, l'empresa es va declarar en fallida després d'un intent de fusió amb MZOV i la línia va passar a mans de la Companyia dels Ferrocarrils d'Astúries, Galícia i Lleó creada per a continuar amb les obres iniciades per Nord-oest i gestionar les seves línies. No obstant això la situació financera d'aquesta última també es va tornar ràpidament delicada sent absorbida per la Companyia dels Camins de Ferro del Nord el 1885. El 1941, la nacionalització del ferrocarril a Espanya suposa la desaparició d'aquesta última i la seva integració en l'acabada de crear RENFE.
Des del 31 de desembre de 2004 Renfe Operadora explota la línia mentre que Adif és l'empresa titular de les instal·lacions ferroviàries.

## Serveis ferroviaris

Hi ha dos serveis de regional exprés, de la línia 17 de Mitjana Distància, per sentit i dia que uneixen les ciutats de Palència i Lleó:
| Línia MD | Servei | Origen/Destinació | Parades | Destinació/Origen |
| 17 | Regional exprés | Palència | Grijota, Becerril, Paredes de Nava, Cisneros, Vallada, Grajal, Sahagún, El Burgo Ranero, Santas Martas, Palanquino | Lleó |

## Referències

* ↑ EuroFerroviarios. «Cisneros (Apt.)» (en castellà). Diccionario Enciclopédico Ilustrado de Terminología Ferroviaria. EuroFerroviarios, 18 enero 2010. [Consulta: 13 febrer 2023].
* ↑ «Palencia a La Coruña (Compañía de los Ferrocarriles del Noroeste de España)» (en castellà). Spanish Railway, 06-03-2012. [Consulta: 13 febrer 2023].
* 1 2 «15006 Cisneros - Adif». [Consulta: 13 març 2024].
# Thrinaxodon liorhinus

Thrinaxodon liorhinus és una espècie extinta de teràpsids que visqueren al Triàsic inferior, l'única del gènere Thrinaxodon. Per l'estudi de la seva morfologia cranial, sembla que hauria tingut pèls i que podria haver estat un animal homeoterm, és a dir, de sang calenta. Se n'han trobat restes fòssils a Sud-àfrica i l'Antàrtida, terres que en aquell temps estaven unides en un mateix supercontinent, Pangea. És considerat una forma de transició vers els mamífers.

## Referències

* ↑ Entrada «Thrinaxodon liorhinus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
# Bab Agnaou

Bab Agnaou (àrab: باب اكناو, Bāb Agnāw) és una de les dinou portes de Marràqueix, al Marroc. Es va construir al segle xii, en el temps de la dinastia almohade.
El nom Agnaou, com Gnaoua, en amazic es refereix a la gent negra (Akal-n-iguinawen, ‘terra del negre’). En algunes fonts històriques, la porta s'anomenava Bab al Kohl (també referida a la gent negra) o Bab al Qsar (‘porta de palau’).
# Frugivorisme

El frugivorisme (del llatí frux, "fruit"; i vorus, "devorador") és el comportament alimentari dels animals que es nodreixen de fruita, sigui parcialment o exclusiva. En latituds temperades, aquest tipus d'alimentació, a diferència del que passa als tròpics, sol ser estacional. La relació existent entre els animals frugívors i les plantes és beneficiosa per ambdós i constitueix una forma de coevolució. Les plantes gasten energia per a envoltar la llavor amb un embolcall, la polpa, molt nutritiu, car conté molts sucres. Tanmateix, compensen aquesta despesa en aconseguir un mecanisme molt eficaç de propagació de les diàspores vegetals. El benefici dels animals resideix en alimentar-se d'una font molt energètica. Els animals ingereixen el fruit complet i, després de digerir la polpa, n'expulsen les llavors, o bé pels fems o bé en forma d'egagròpiles, normalment en punts allunyats del lloc d'alimentació. Les plantes es defensen dels frugívors oportunistes, que danyen o no dispersen les llavors, mitjançant substàncies químiques (verins o substàncies de gust desagradable) o cobertes protectores.
Existeixen molts animals frugívors, incloent-hi alguns primats com ara l'home. Altres exemples són certes espècies de ratpenats, molts mamífers, i alguns peixos, com ara el pacú i diverses espècies de salmó.