OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Georges Wambst

Georges Wambst (Lunéville, 21 de juliol de 1902 - Raon-l'Étape, 1 d'agost de 1988), anomenat Le Frelon, va ser un ciclista francès, que va córrer durant els anys 20 i 30 del segle xx. El seu principal èxit esportiu l'aconseguí als Jocs Olímpics de París de 1924, en què guanyà la medalla d'or en la contrarellotge per equips, tot formant equip amb Armand Blanchonnet i René Hamel.
En el seu palmarès destaquen nombroses curses de ciclisme en pista. Els seus germans Auguste, Charles i Fernand també foren ciclistes.

## Palmarès

* 1925
** 1r a la París-Reims
* 1926
** 1r als Sis dies de París (amb Charles Lacquehay)
** 1r als Sis dies de Berlín (amb Charles Lacquehay)
* 1927
** 1r als Sis dies de Breslau (amb Charles Lacquehay)
* 1928
** 1r als Sis dies de París (amb Charles Lacquehay)
** 1r als Sis dies de Niça (amb Charles Lacquehay)
** 1r al Premi Dupré-Lapize (amb Charles Lacquehay)
* 1929
** 1r al Critèrium dels Asos
* 1931
** 1r al Premi Dupré-Lapize (amb Paul Broccardo)
* 1940
** Campió de França de mig fons

## Referències

* ↑ Paul Ruinart et Raymond Huttier «Quarante ans de courses et de conseils». Le Miroir des Sports, 932, 23-02-1937..
* 1 2 «Olympedia – Georges Wambst». [Consulta: 15 setembre 2024].
* ↑ «WAMBST Georges». [Consulta: 15 setembre 2024].
* ↑ René Bierre «Les quatre frères Wambst». Match, 285, 23-02-1932, pàg. 10-11.

## Enllaços externs

* Fitxa de Georges Wambst a sitiodeciclismo.net
# Bulak

Bulaq, també escrit Bulak o Boulaq (àrab: بولاق, Būlāq), és una vila propera al Caire, actualment convertida de facto un barri de la capital d'Egipte. El nom Bulaq prové del francès Bon Lac, que significa ‘bon llac’. El nom es va arabitzar com a Bulaq i en dialecte egipci es pronuncia Bolà.
Era un port al Nil per al trànsit comercial amb el Baix Egipte. Estava separat del Caire pel Khalij an-nassirí, excavat el 1325 pel sultà Qalàwun. Aquest sultà hi va encoratjar l'establiment de residències de plaer, i hi va portar la duana.
El 1800 tenia uns 24.000 habitants i 24 mesquites. La ciutat va tenir la primera impremta d'Egipte, la Impremta Amiri, el 1821 (si no es compten les impremtes dutes pels francesos), inicialment utilitzada per imprimir manuals de l'exèrcit i el diari oficial.
El 1858, l'egiptòleg francès Auguste Mariette va inaugurar el primer museu d'art egipci de la ciutat en aquest barri. El museu va comptar amb el suport del khediv Ismaïl Paixà. Molts dels objectes provenien de les excavacions i projectes de recuperació del mateix Mariette.

## Vegeu també

* Museu d'Antiguitats Egípcies

## Referències

* ↑ Britanica.com
* ↑ Història del Consell Suprem d'Antiguitats. Pàgina oficial. (anglès)
# Eleccions legislatives noruegues de 1965

Les eleccions legislatives noruegues de 1965 se celebraren el 13 de setembre de 1965 per a renovar els 155 membres del Storting, el parlament de Noruega. Els més votats foren els laboristes noruecs, però es formà un govern de coalició de dretes dirigit pel centrista Per Borten, qui fou nomenat primer ministre de Noruega.

## Resultats

Escons :
| Partits | % | ± % | # | ± |
| Partit Laborista Noruec (Det norske Arbeiderparti) | 43,1 | -3,6 | 68 / 150 | 6 |
| Partit Conservador (Høyre) | 20,3 | +1,0 | 31 / 150 | 2 |
| Partit Liberal (Venstre) | 10,2 | +3,0 | 18 / 150 | 4 |
| Partit de Centre (Senterpartiet) | 9,4 | +2,6 | 18 / 150 | 2 |
| Partit Democristià (Kristelig Folkeparti) | 7,8 | -1,5 | 13 / 150 | 2 |
| Partit Popular Socialista (Sosialistisk Folkeparti) | 6,0 | +3,6 | 2 / 150 | = |
| Partit Comunista de Noruega (Norges Kommunistiske Parti) | 1,4 | -1,5 | 0 | 0 |
| Partit Democràtic de Noruega (Norges Demokratiske Parti) | 0,009 | +0,009 | 0 | - |
| Frihetsvernet | 0,008 | +0,008 | 0 | - |
| Total | 100% | 100% | 100% | 155 |
# Bosbüll

Bosbüll (frisó septentrional mooring Bousbel, danès Bosbøl) és una ciutat del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Südtondern, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein. És un municipi independent des de 1869, es va unir a Klixbüll el 1883 i el 1958 es tornà a independitzar com a municipi. El 31 de desembre del 2023 tenia 269 habitants.

## Referències

* ↑ «Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2023» (en alemany), 28-10-2024. [Consulta: 15 març 2025].
# Església sueca de Viena

L'Església de Suècia a Viena o la congregació de la reina Sílvia és una de les congregacions de l'Església de Suècia a l'estranger.

## Història

La congregació va ser fundada l'any 1982 a Viena i fins al 1986 estava ubicada a la Seegasse, quan es va traslladar al número 10 de la Gentzgasse.

## Pastors de l'Església

| Període | Pastor |
| 1982–1989 | Harald Kronvall |
| 1989–1993 | Ove Lundin |
| 1993–2000 | Robert Carlin |
| 2000–2004 | Jonas Liljeqvist |
| 2004–2006 | Gunnar Kvist |
| 2006–2009 | Gunnar Pelinka |
| 2010–2012 | Anna Juhlin |
| 2012-2017 | Maria Scharffenberg |
| 2017–2018 | Per Gyllenör |
| 2018– | Peter Steerman |

## Referències

* 1 2 «Sveriges statskalender, 1984» (en suec). Projekt Runeberg. [Consulta: 12 abril 2023].
* 1 2 3 «Historik» (en suec). Svenska kzrkan i Wien. [Consulta: 12 abril 2023].
# Abu-l-Khattar al-Hussam ibn Dirar al-Kalbí

Abu-l-Khattar al-Hussam ibn Dirar al-Kalbí (àrab: أبو الخطار الحسام بن ضرار الكلبي, Abū-l-Ḫaṭṭār al-Ḥusām ibn Ḍirār al-Kalbī) (m. 747) fou valí de l'Àndalus (743-745).
Nomenat valí en substitució de Thalaba ibn Salama, va arribar des d'Ifríqiya i va portar una política interior absolutament diferent de la del seu antecessor, destinada a pacificar l'Àndalus de la rebel·lió amaziga: alliberament dels presoners, amnistia dels sublevats i assentament de les tropes sirianes entrades a l'Àndalus durant el valiat d'Abd-al-Màlik ibn Qàtan. Aconsellat per Ardabast, fill d'Àquila II, les tropes sirianes foren establertes en feus a canvi de l'obligació de prestar serveis militars quan els fossin requerits. Mantenint la seva organització interna segons els districtes administratius sirians o junds, el jund de Damasc es va instal·lar a la cora d'Elvira, el jund del Jordà a la cora de Rayya, amb capital a Archidona, el jund de Palestina a la cora de Sidònia, el jund d'Homs a les cores de Sevilla i Niebla; el jund de Qinnasrín a la cora de Jayyan i el jund d'Egipte a les cores d'Ocsonoba, amb capital a Silves, i Tudmir, amb capital a Múrcia.
Tanmateix, la seua política favorable als àrabs d'origen iemenita (kalbites), va acabar provocant la sublevació dels kaysites i alguns iemenites. Els kaysites, sota el comandament d'as-Sumayl, del jund de Qinnasrín, i el clan iemenita dels judhamites dirigit per Thawaba ibn Salama, el van vèncer l'abril de 745 en la riba del Guadalete, proclamant nou valí al segon (però el poder romania de fet en mans del primer). Això va provocar la revolta iemenita del Valiat de l'Àndalus.
Empresonat a Còrdova des de la seua derrota, va ser alliberat en 746, poc després de morir Thawaba, en un cop de mà nocturn dut a terme pels seus partidaris, i va fugir a Niebla on va intentar refer el seu bàndol kalbita iemenita però va ser derrotat en la batalla de Secunda, en la qual va dirigir la coalició iemenita contra el nou valí Yússuf al-Fihrí.
Va morir executat el 747.

## Referències

* ↑ Suárez Fernández, Luis. Historia de España Antigua y Media (en castellà), p. 155 [Consulta: 3 desembre 2011]. Arxivat 2014-02-21 a Wayback Machine.
# Folíol

En botànica, un folíol o pinna és cadascuna de les divisions d'una fulla composta. Quan el limbe foliar està dividit en folíols es diu que la fulla és composta. Quan el limbe no està dividit, la fulla és simple.
* Sorbus glabrescens
* Detall de les fulles d'una falguera
* Fulles de trèvol
* Detall de la fulla d'una acàcia
* Fulles de Aesculus chinensis
# Turrani

Turrani (en llatí Turranius) va ser un magistrat romà del segle i.
Era prefecte de l'annona a la mort d'August l'any 14 i va ser un dels primers que va declarar fidelitat a Tiberi en ser proclamat. Va continuar exercint el seu càrrec fins al temps de Claudi. Se l'esmenta encara com a praefectus rei frumentariae l'any 48.

## Referències

* ↑ «Turra'nius». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.
* ↑ Tàcit. Annals I, 7; XI, 31
# Espanya al Festival d'Eurovisió de Joves Músics

Espanya ha participat vuit vegades al Festival d'Eurovisió de Joves Músics des del seu debut el 1988, la darrera vegada el 2018, després d'una absència de 16 anys. El millor resultat del país és un segon lloc el 1992, l'única vegada en què es van classificar per a la final televisiva.

## Participacions
### Llegenda

| Any | Seu | Artista | Instrument | Final | Semifinal |
| 1988 | Amsterdam | José Ramón Méndez | Piano | No es va classificar | - |
| 1990 | Viena | Fernando Alvarez Goicoechea | Acordió | No es va classificar | - |
| 1992 | Brussel·les | Antonio Serrano | Harmònica | 2 | - |
| 1094 | Varsòvia | Dolores Rodríguez Paredes | Guitarra | No es va classificar | - |
| 1996 | Lisboa | Maia Turullols | Piano | No es va classificar | - |
| 1998 | Viena | Leticia Moreno | Violí | No es va classificar | - |
| 2000 | Bergen | Jelena Pogoszova | Violí | No es va classificar | - |
| No hi va participar entre 2002 i 2016 ||||||
| 2018 | Edimburg | Sara València | Violí | No es va classificar | - |
| No hi va participar entre 2020 i 2022 ||||||

## Referències

* ↑ Granger, Anthony. «Spain: TVE Returns To Eurovision Young Musicians After 16 Years» (en anglès britànic), 22-01-2018. [Consulta: 1r març 2024].
# Tribunícia

Tribunícia era el nom genèric de les lleis romanes que es referien als poders, facultats i altres circumstàncies dels tribuns militars, amb poder consolar o als tribuns de la plebs. També s'anomenaven així les lleis que eren presentades als comicis per un tribú de la plebs. Si la llei la presentava un cònsol era una llei consular i s'anomenava pretòria si ho era per un pretor. També les facultats dels tribuns eren anomenades potestat tribunícia. Aquesta potestat va ser després concedida als emperadors quan es va establir l'Imperi.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 158 [Consulta: 16 abril 2022].
# Gerard Bosch van Drakestein

Jonkheer Gerard Dagobert Hendrik Bosch van Drakestein (Mechelen, 24 de juliol de 1887 - La Haia, 29 de març de 1972) va ser un ciclista neerlandès que va prendre part en tres Jocs Olímpics, Londres 1908, París 1924 i Amsterdam 1928.

## Biografia

Membre de la noblesa, durant els seus inicis feu servir alguns pseudònims (Ulisses i Bismarck) per passar desapercebut. Una vegada feu servir el seu nom real rebé el sobrenom de de Jonker, en referència al seu títol nobiliari, Jonkheer. Mai passà al professionalisme perquè no tenia necessitat de guanyar diners en el ciclisme.
Als Jocs de Londres de 1908 va prendre part en sis proves de les set proves disputades, destacant una quarta posició final en la persecució per equips i la setena en els 5000 metres, mentre que en les altres fou eliminat en les sèries.
Als Jocs de París de 1924 va prendre part en dues proves, aconseguint una medalla de bronze en la prova de tàndem, fent parella amb Maurice Peeters, i acabant el setè en la persecució per equips.
Als Jocs d'Amsterdam de 1928, amb 41 anys, guanyà la medalla de plata del quilòmetre contrarellotge. En la prova de persecució per equips l'equip neerlandès quedà segon, però sols tenien dret a medalla els quatre primers ciclistes de cada país en arribar a meta i ell fou el cinquè, per la qual cosa es quedà sense medalla.
El 1928 va ser un dels cofundadors de la Royal Netherlands Cycling Union (KNWU) i fins al 1936 va ser l'editor en cap de l'òrgan de l'associació Sport Echo.

## Palmarès

* 1908
** Campió dels Països Baixos de velocitat
* 1909
** Campió dels Països Baixos de velocitat
** Campió dels Països Baixos de 50 km
* 1910
** Campió dels Països Baixos de velocitat
** Campió dels Països Baixos de 50 km
* 1911
** Campió dels Països Baixos de velocitat
** Campió dels Països Baixos de 50 km
* 1912
** Campió dels Països Baixos de velocitat
** Campió dels Països Baixos de 50 km
* 1913
** Campió dels Països Baixos de velocitat
* 1914
** Campió dels Països Baixos de velocitat
* 1915
** Campió dels Països Baixos de velocitat
** Campió dels Països Baixos de 50 km
* 1917
** Campió dels Països Baixos de 50 km
* 1924
** Medalla de bronze als Jocs de París en tàndem
* 1928
** Campió dels Països Baixos de velocitat
** Medalla de plata als Jocs d'Amsterdam en quilòmetre contrarellotge

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Olympedia – Gerard, Jonkheer Bosch van Drakestein». [Consulta: 6 agost 2024].
* ↑ Vooren, Jurryt van de. «Wielrenner Gerard Bosch van Drakestein verloor een gouden olympische medaille omdat zijn bijrijder ladderzat was» (en neerlandès), 28-07-2024. [Consulta: 6 agost 2024].
* ↑ E.J. Lammers : Bosch van Drakestein, jhr. Gerard Dagobert Hendrik (1887-1972). Woordenboek van Nederland

## Enllaços externs

* Fitxa de Gerard Bosch van Drakestein a cyclebase.nl
# Khadr El-Touni

Khadr El-Touni (El Caire, 15 de març de 1915 - Helwan, 22 de setembre de 1956) fou un aixecador egipci que va competir durant les dècades de 1930 i 1940.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Berlín, on guanyà la medalla d'or en la modalitat del pes mitjà del programa d'halterofília. Guanyà amb molta superioritat, superant als seus rivals per 35 km, sinó també al de la categoria del pers semipesant en 15 kg. El 1948, als Jocs de Londres, i després d'haver-se perdut els Jocs de 1940 i 1944 per culpa de la Segona Guerra Mundial, fou quart en la mateixa prova. Va competir malalt, sense fer cas dels metges que li recomanaven repòs i en acabar de competir hagué de passar pel quiròfan.
En el seu palmarès també destaquen quatre al Campionat del món d'halterofília, tres d'or, el 1946, 1949 i 1950, i una de bronze, el 1951, així com una medalla d'or als Jocs del Mediterrani de 1951. Durant la seva carrera esportiva va establir 16 rècords mundials.
Va morir el 1956 per una descàrrega elèctrica mentre feia una reparació a casa seva, a Helwan.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Khadr El-Touni». [Consulta: 24 octubre 2024].
* ↑ Khedr Eltouny - A Portrait
* ↑ Official 1936 Olympics signature book Arxivat 2008-12-01 a Wayback Machine.
* ↑ 1936 Olympics book Arxivat 2008-12-04 a Wayback Machine.
# Kim Andersen

Kim Andersen (Malling, 10 de febrer de 1958) és un ciclista danès, ja retirat, que fou professional entre 1980 i 1992. Durant la seva carrera esportiva destaquen tres edicions de la Volta a Dinamarca, una etapa al Tour de França de 1983, una a la Volta a Espanya de 1981 i la Fletxa Valona de 1984.
El 1987 va donar positiu per dopatge, sent inicialment sancionat de per vida, però posteriorment fou modificada per una sanció d'un any sense córrer. El 1992 va tornar a donar positiu i va ser acomiadat del seu equip.
Una vegada retirat continuà vinculat a l'esport com a director esportiu de diferents equips. Des del 2011 ho és de l'equip Trek.

## Palmarès

* 1979
** 1r a la Volta a la Baixa Saxònia
* 1981
** 1r al Gran Premi de Canes
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya
** Vencedor d'una etapa a l'Étoile des Espoirs
* 1982
** Vencedor d'una etapa de la Volta als Països Baixos
** Vencedor d'una etapa dels Quatre dies de Dunkerque
** Vencedor d'una etapa de Gran Premi del Midi Libre
** Vencedor d'una etapa al Tour de l'Aude
* 1983
** 1r a la Volta a Dinamarca i vencedor de 2 etapes
** 1r al Trofeu dels Escaladors
** 1r al Gran Premi de Mònaco
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1984
** 1r a la Fletxa Valona
** 1r a la Volta a Dinamarca i vencedor de 2 etapes
** 1r al Tour del Llemosí i vencedor d'una etapa
** 1r al Gran Premi d'Isbergues
** Vencedor d'una etapa dels Quatre dies de Dunkerque
* 1985
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Dinamarca
** Vencedor d'una etapa a l'Étoile des Espoirs
* 1986
** 1r a la París-Camembert
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Irlanda
* 1987
** Campió de Dinamarca en ruta
** 1r a la Volta a Dinamarca
** 1r a la París-Bourges i vencedor de 2 etapes
** 1r a la Scandinavian Open Road Race
** Vencedor d'una etapa del Tour del Llemosí
** Vencedor d'una etapa de l'Étoile de Bessèges
* 1990
** 1r al Gran Premi Cholet-País del Loira
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Suïssa
** Vencedor d'una etapa de la Tour de Vaucluse
* 1991
** 1r al Gran Premi de la vila de Rennes
** 1r al Tour de Poitou-Charentes i vencedor d'una etapa

### Resultats al Tour de França

* 1981. Abandona (6a etapa)
* 1982. 17è de la classificació general
* 1983. 28è de la classificació general. Vencedor d'una etapa. Porta el mallot groc durant 6 etapes
* 1984. 50è de la classificació general
* 1985. 47è de la classificació general. Porta el mallot groc durant 4 etapes
* 1987. 62è de la classificació general

### Volta a Espanya

* 1981. 30è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

## Referències

* 1 2 «ANDERSEN Kim». [Consulta: 17 desembre 2023].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Kim ANDERSEN» (en italià). [Consulta: 17 desembre 2023].
* ↑ «UCI to ban dopers from teams' staff». Reuters. Yahoo! Eurosport, 17-06-2011. «Kim Andersen, who tested positive three times, ...»
* ↑ De dømte og de mistænkte (danès)

## Enllaços externs

* Fitxa de Kim Andersen a sitiodeciclismo.net
* Perfil al web del Team CSC Arxivat 2010-01-14 a Wayback Machine.
# Tonyina d'aleta negra

La tonyina d'aleta negra (Thunnus atlanticus) és una espècie de peix de la família dels escòmbrids i de l'ordre dels perciformes que es troba des de Massachusetts (Estats Units) fins a Rio de Janeiro (Brasil).
Els mascles poden assolir els 108 cm de longitud total i els 20,6 kg de pes.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
# Eleccions legislatives noruegues de 1989

Les eleccions legislatives noruegues de 1989 se celebraren l'11 de setembre de 1989 per a renovar els 169 membres del Storting, el parlament de Noruega. Els més votats foren els laboristes noruecs, però es formà un govern de coalició conservadora dirigit per Jan Peder Syse, però que hagué de dimitir al cap d'un any i la laborista Gro Harlem Brundtland fou nomenada primer ministre de Noruega.

## Resultats

Escons :
| Partits | # | % | ± % | # | ± |
| Partit Laborista Noruec (Det norske Arbeiderparti) | 907,393 | 34.3 | -6.5 | 63 / 165 | 8 |
| Partit Conservador (Høyre) | 588,682 | 22.2 | -8.2 | 37 / 165 | 13 |
| Partit del Progrés (Fremskrittspartiet) | 345,185 | 13.0 | +9.3 | 22 / 165 | 20 |
| Partit Socialista d'Esquerra (Sosialistisk Venstreparti) | 266,782 | 10.1 | +4.6 | 17 / 165 | 11 |
| Partit Democristià (Kristelig Folkeparti) | 224,852 | 8.5 | +0.2 | 14 / 165 | 2 |
| Partit de Centre (Senterpartiet) | 171,269 | 6.5 | -0.1 | 11 / 165 | 1 |
| Partit Liberal (Venstre) | 84,740 | 3.2 | +0.1 | 0 / 165 | = |
| Llista dels Comtats pel Desenvolupament i la Solidaritat (Fylkeslistene for Miljø og Solidaritet) | 22.126 | 0,8 | - | 0 / 165 | = |
| Partit Ambiental Els Verds (Miljøpartiet De Grønne) | 10,136 | 0.4 | - | 0 | - |
| Stop Immigració (Stopp Innvandringen) | 8,963 | 0.3 | - | 0 | - |
| Futur per Finnmark (Framtid for Finnmark) | 8,817 | 0.3 | - | 1 / 165 | - |
| Partit dels Pensionistes (Pensjonistpartiet) | 7,863 | 0.3 | 0.0 | 0 | 0 |
| Liberals - Partit Europa (De Liberale - Europapartiet) | 470 | 0.02 | - | 0 | - |
| Gent Lliurement Escollida (Frie Folkevalgte) | 320 | 0.01 | 0.0 | 0 | 0 |
| Total 2,647,604 | 100% | 100% | 100% | 165 | 165 |

## Referències

* (anglès) Resultats per districte de l'Arxiu d'Eleccions d'Adam Carr.
# Quint Vari Sever Híbrida

Quint Vari Sever Híbrida (llatí: Quintus Varius Severus Hybrida) va ser un magistrat romà del segle i aC, nadiu de Sucro al País Valencià. Portava l'agnomen Híbrida per ser de pare romà i mare hispana.
Ciceró l'anomena Vastus homo adque foedus (home bast i groller), però va obtenir un poder considerable gràcies a la seva eloqüència. Va ser elegit tribú de la plebs l'any 90 aC i va proposar una lex de majestatis que volia castigar els que havien instigat als aliats romans a revoltar-se, i va tenir el suport dels equites contra el tribú Marc Livi Drus, però els senadors que temien que els judicis quedessin en mans dels equites, s'hi van oposar, i altres tribuns van vetar la llei. Els equites van agafar les armes i van imposar la llei. Luci Calpurni Bèstia i Gai Aureli Cota van marxar exiliats voluntàriament i altres distingits ciutadans van ser condemnats. Fins i tot el princeps senatus, Marc Emili Escaure, de 72 anys, va ser acusat, però l'acusació es va haver de retirar. A l'any següent Vari va ser condemnat per l'assassinat de Drus i Metel, en virtut de la seva pròpia llei i executat.

## Notes

* ↑ Hom coneix els seus cognoms gràcies a Valeri Màxim.

## Referències

* ↑ Valeri Màxim, De Factis Dictisque Memorabilibus, III 7.8 i VIII 6.4.
* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/1228?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=VariusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 1220-1221. ]
# Ditirambe

El ditirambe (en grec antic: διθύραμβος, dithírambos) en el seu origen era una forma de la lírica coral dedicada al déu Dionís. El nom és d'origen desconegut, i probablement l'arrel no és grega. De forma més general, en literatura, el ditirambe és una lloança entusiasta, exagerada. S'anomena ditirambe qualsevol poema líric entusiasta.
El seu desenvolupament com a gènere literari va ser obra del poeta Aríon, a Corint, durant l'últim quart del segle vii aC. Lasos d'Hermíone, poeta líric arcaic grec, el va portar a Atenes, i en el 509 aC es va convertir en un element de competició a les Dionísies, els festivals dedicats a Dionís.
Fins al s VII aC el ditirambe anava lligat al culte de Dionís després se'n separà Amb les melodies de Lassos d’Hermione el ritme es féu més vivaç, i el temari dels càntics varià fins a l’infinit amb Simònides el ditirambe tocà tots els temes, divins o heroics, fins a convertir-se en la forma poètica d’on sortí la tragèdia grega.
Simònides, Píndar i Baquil van escriure ditiràmbics. Dels dos primers només es conserven fragments; en canvi, de Baquil queda bastant. El cor ditiràmbic no porta màscara i canta encerclant l'orquestra. La narració té un paper important en aquests poemes, on el tema no té per què estar relacionat amb Dionís.
Després de Baquil el component musical del ditiràmbic sembla que va incrementar la seva importància a costa del text, però com la música no ha sobreviscut no podem discernir el que va ocórrer. Abans d'aquesta època el ditiràmbic es va compondre de forma regular en estrofes i antístrofes, però a partir de llavors es va abandonar aquesta correspondència a favor d'un estil de composició més lliure, i amb estrofes només cantades. El llenguatge es va fer rebuscat i artificial.
Tespis, director d'un cor del segle vi aC, va distingir dues seccions en el cor d'un ditiràmbic: el paper del personatge principal, i el de la resta del cor. El personatge principal parlava i el cor responia, el que, segons Aristòtil, era ja implícitament una peça dramàtica que només hauria d'esperar a la incorporació d'altres actors i personatges per desenvolupar-se.

## Bibliografia

* Bentley, Richard, Works of Richard Bentley, originally written in 1699, and collected by Alexander Dyce, 1836. v. 1-2. Dissertations upon the epistles of Phalaris, Themistocles, Socrates, Euripides, and upon the fables of Aesop; also, Epistola ad Joannem Millium -- v. 3. Sermons preached at Boyle's lecture; remarks upon a discourse of free-thinking; proposals for an edition of the Greek testament.
* Buckham, Philip Wentworth, Theatre of the Greeks, 1827.
* Jean-Charles Moretti, Théâtre et société dans la Grèce antique, Livre de Poche, coll. «références», 2001
* Pickard-Cambridge, Sir Arthur Wallace
** Dithyramb, Tragedy, and Comedy , 1927.
** The Theatre of Dionysus in Athens, 1946.
** The Dramatic Festivals of Athens, 1953.
* Sourvinou-Inwood, Christiane, Tragedy and Athenian Religion, Oxford University Press, 2003.
* Wiles, David, The Masked Menander: Sign and Meaning in Greek and Roman Performance, 1991.

## Vegeu també

* Tragèdia àtica