OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Manchester Mark I

El Manchester Mark I va ser en un principi una màquina experimental a petita escala anomenada "The baby", construïda entre 1947 i 1948 a la Universitat de Manchester, com a continuació del Manchester Small-Scale Experimental Machine (SSEM), el primer ordinador electrònic del món amb programa emmagatzemat en la mateixa màquina. El seu disseny es va pensar per demostrar el potencial que tindrien els programes emmagatzemats a l'ordinador, per això es considera la primera computadora que funcionava amb memòria RAM. Els treballs van començar l'agost de 1948, i la primera versió va entrar en funcionament l'abril de 1949, quan un programa escrit per buscar nombres primers de Mersenne va córrer durant nou hores sense falles en la nit del 16 al 17 de juny de 1949.
El matemàtic Alan Turing es va incorporar al projecte l'any 1948, fent un llenguatge de programació per a l'ordinador.

## Història

El 1951, va ser reemplaçada per una versió coneguda com a Ferranti Mark I, que va sorgir de la col·laboració de l'equip de la Universitat de Manchester i dels germans Ferranti que tenien una fàbrica. La Ferranti Mark I va ser de les primeres computadores comercials de la història.

## Característiques

Algunes de les seves característiques van ser: una memòria principal (RAM) de 256 paraules de 40 bits cadascuna (és a dir tenia una memòria de 1280 bytes) basada en tubs de buit, una memòria que emmagatzemava 3.750 paraules; realitzava una operació estàndard, com una suma, a 1/8 mil·lisegons i en canvi per a realitzar una multiplicació era molt més lent, afegint al mateix temps d'una operació estàndard 0,6 mil·lisegons per cada bit que tingués el multiplicador. L'entrada era per mitjà d'un senzill teclat per emmagatzemar directament la informació a l'ordinador, la sortida per a les comprovacions era a través d'un visualitzador de tubs de raigs catòdics.

## Enllaços externs

* El Manchester Mark I Arxivat 2014-02-09 a Wayback Machine.
* # g Ordinadors de la Universitat de Manchester
# Cucut de rec

El cucut de rec (Lychnis flos-cuculi) és una planta amb flor de la família de les cariofil·làcies.

## Distribució i hàbitat

Aquesta planta és originària de les zones temperades d'Europa. S'ha estès a algunes zones dels Estats Units.
El cucut de rec es troba als prats de dall i pastures grasses, a les zones humides i a les vores de recs i camins, sobretot en la Catalunya humida.
Comuna en temps antics, la seva presència ha declinat molt a causa de l'assecament d'aiguamolls i de les modernes tècniques de conreu, que inclouen l'ús d'herbicides.

## Descripció

És una planta herbàcia de 20 a 90 cm d'alçada. Les fulles de la part superior de la tija són lanceolades acabant en punta. La tija és peluda. Forma una roseta amb múltiples tiges amb flors de 3 a 4 cm de diàmetre que duen cinc pètals de color rosa. Prims i amb incisions, aquests donen a la flor un aspecte estrafolari. El calze duu cinc estams.
El cucut de rec floreix del maig a l'agost. Aquestes plantes atreuen molt als insectes, com papallones i abelles. Els fruits són càpsules de 6 a 10 mm que s'obren a la punta amb cinc dents i que contenen moltes llavors petites.

## Varietats

* Lychnis flos-cuculi 'Nana' - varietat nana (10 cm).
* Lychnis flos-cuculi 'Alba' - varietat de flors blanques.

## Referències

* ↑ Pastures grasses
# Louisiana (Missouri)

Louisiana és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 3.863 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Louisiana tenia 3.863 habitants, 1.590 habitatges, i 1.006 famílies. La densitat de població era de 476,5 habitants per km².
Dels 1.590 habitatges en un 28,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,5% hi vivien parelles casades, en un 11,5% dones solteres, i en un 36,7% no eren unitats familiars. En el 32,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,4% tenia menys de 18 anys, un 7,6% entre 18 i 24, un 25,7% entre 25 i 44, un 20,8% de 45 a 60 i un 21,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.467 $ i la renda mediana per família de 37.939 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.750 $ mentre que les dones 19.167 $. La renda per capita de la població era de 15.623 $. Entorn del 15,6% de les famílies i el 20,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Louisiana». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Louisiana». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Ielena Possévina

Ielena Possévina (en rus: Елена Посевина) (Tula, Unió Soviètica, 1986) és una ex-gimnasta rítmica russa, guanyadora de dues medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 13 de febrer de 1986 a la ciutat de Tula, població situada a l'óblast de Tula, que en aquells moments formava part de la República Socialista Federada Soviètica de Rússia (Unió Soviètica) i que avui en dia forma part de la Federació Russa.

## Carrera esportiva

Va participar, als 18 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2004 realitzats a Atenes (Grècia), on va aconseguir amb l'equip rus la medalla d'or en la prova per equips de gimnàstica rítmica, un metall que aconseguí revalidar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2008 realitzats a Pequín (República Popular de la Xina).
En el seu palmarès també destaquen sis medalles d'or en el Campionat del Món de gimnàstica rítmica, tres el 2003 i tres més el 2007, així com set medalles d'or al Campionat d'Europa de gimnàstica rítmica, dues el 2003, tres el 2006 i dues el 2008. Es va retirar l'octubre de 2008.
El 2013 es va graduar a la Facultat d'Educació Física i Esports de la Universitat Estatal Lobachevsky de Nijni Nóvgorod.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Yelena Posevina». [Consulta: 9 març 2025].
* 1 2 3 «ПОСЕВИНА Елена Александровна | Российские спортсмены | Спортивная Россия» (en rus). [Consulta: 9 març 2025].
* ↑ «POSEVINA Elena - FIG Athlete Profile». [Consulta: 9 març 2025].
* ↑ «Alumni».
# Ievgueni Peniàiev

Ievgueni Peniàiev (Moscou, 16 de maig de 1942) és un piragüista en aigües tranquil·les rus, ja retirat, que va competir sota bandera de la Unió Soviètica durant la dècada de 1960.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Tòquio, on guanyà la medalla de bronze en la prova del C-1, 1.000 metres del programa de piragüisme. També guanyà deu campionats nacionals. Una vegada retirat va exercir d'entrenador.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Yevgeny Penyayev». [Consulta: 10 abril 2024].
* 1 2 «ПЕНЯЕВ Евгений Иванович | Российские спортсмены | Спортивная Россия» (en rus). [Consulta: 10 abril 2024].
# Càrex rupestre

El càrex rupestre (carex rupestris) és una espècie de planta herbàcia del gènere Càrex.
És originària del nord d'Europa (inclosa Islàndia), els Alps, els Carpats i els Pirineus. Als Pirineus viu entre els 2200 i els 2750 m d'altitud en els prats alpins on fa gespa i estolons.
Les fulles són planes i sovint recorbades. Fa de 6 a 20 cm d'alt i fa espiga de juliol a agost.
Viu en pradells i roquissers sobre sòl poc àcid.

## Referències

* ↑ Flora dels Països Catalans, Oriol de Bolòs i Josep Vigo
# Igino Robbiani

Igino Robbiani (Soresina, 18 d'abril de 1884 - Milà, 24 de juny de 1966) fou un compositor italià. Malgrat llicenciar-se en Dret, al deixar la Universitat es dedicà exclusivament a la música, estudiant en el Conservatori de Milà. Durant dos anys va dirigir la "Editorial Carisch", passant després a ser conseller delegat. Va compondre cinc òperes, escrites en la línia tradicional italiana, la més coneguda és Anna Karènina (Milà, 1924), i altres obres simfòniques diverses.

## Referències

* ↑ «Igino Robbiani (1884-1966)» (en francès). [Consulta: 14 gener 2025].
* 1 2 peoplepill.com. «Igino Robbiani: Compositor italià (1884 - 1966) | Biography, Facts, Information, Career, Wiki, Life». [Consulta: 14 gener 2025].
# Ignasi Senabre

Ignasi Senabre Bagur (Barcelona, Catalunya, 28 de novembre de 1989), esportivament conegut com Ignasi Senabre, és un entrenador de futbol català que actualment dirigeix al CE Europa de la Segona Federació.

## Trajectòria
### Com a entrenador

Va començar la seva carrera com a entrenador en les categories inferiors de la UE Sant Andreu el 2007, després de penjar les botes com a jugador on va arribar fins als juvenils del club de Sant Andreu de Palomar. Ignasi dirigiria els equips de les bases de la UE Sant Andreu des de benjamins fins a lacategoria juvenil, durant 7 temporades.
A la temporada 2014-15, va signar com a entrenador de la UDA Gramenet de la Primera Catalana.
El 9 de juny de 2015, es fa càrrec de l'equip juvenil "A" del CE Sabadell de Lliga Nacional Juvenil, amb el que aconseguiria l'ascens a la Divisió d'Honor Juvenil.
El 4 de juliol de 2016, signa com a entrenador del CE Sabadell "B" de la Tercera Divisió d'Espanya.
El 7 de maig del 2018, es va posar al capdavant de l'equip juvenil "A" de la UE Sant Andreu de Lliga Nacional Juvenil.
La temporada 2020-21, es compromet amb l'equip juvenil "A" del Club Esportiu Europa de Divisió d'Honor Juvenil, al qual va dirigir durant dues temporades.
El 25 de maig del 2022, signa pel Club Esportiu Europa de la Tercera Divisió RFEF. Al final de la temporada 2022-23, aconsegueix l'ascens a la Segona Federació, després de ser campió de grup.

## Clubs

| Club | País | Any |
| UDA Gramenet | Catalunya | 2014-2015 |
| CE Sabadell (Juvenil) | Catalunya | 2015-2016 |
| CE Sabadell "B" | Catalunya | 2016-2017 |
| UE Sant Andreu (Juvenil) | Catalunya | 2018-2020 |
| Club Esportiu Europa (Juvenil) | Catalunya | 2020-2022 |
| Club Esportiu Europa | Catalunya | 2022-actualitat |

## Referències

* ↑ diaridesantacoloma.com L’ex tècnic de la UDA Gramenet veu recompensada la seva bona tasca al club colomenc i es farà càrrec del nou Juvenil A de Lliga Nacional, consultado en junio de 2015
* ↑ cesabadellfc.com Ignasi Senabre, nuevo entrenador del filial, consultado en julio de 2016
* ↑ uesantandreu.catLa direcció esportiva de la UE Sant Andreu comunica que Ignasi Senabre és el nou entrenador del Juvenil A,, consultado en mayo de 2028
* ↑ beteve.cat Ignasi Senabre, nou entrenador de l’Europa, consultado en mayo de 2022
* ↑ besoccer.com Ignasi Senabre, nuevo entrenador del Europa, consultado en julio de 2022

## Enllaços externs

* Perfil a transfermarkt
# Il futuro è donna

Il futuro è donna és una pel·lícula italiana de 1984 dirigida per Marco Ferreri, coautor del guió amb Dacia Maraini i Piera Degli Esposti, i protagonitzada per Hanna Schygulla i Ornella Muti.

## Argument

En una discoteca plena de gent, la Malvina, una noia embarassada, és assetjada i tirada per un grup de fatxendes. Hi és present l'Anna, que la salva de l'atac i la porta a casa seva, on viu amb la seva parella Gordon. S'estableix, doncs, una estranya relació entre tots tres, feta de picades d'ullet, mil matisos i temptacions: les escenes de sexe no falten, però l'Anna sembla abocar a la maternitat imminent de la seva nova amiga l'entusiasme que no ha pogut tenir de primera mà fins ara, mai haver tingut fills.
Un dia, mentre els tres assisteixen a un concert de Pierangelo Bertoli, un grup de joves inadaptats irromp a l'arena: es produeixen enfrontaments en els quals Gordon perd la vida després d'un fort cop al cap, mentre intentava protegir Malvina. Després de l'evacuació de l'arena, un Bertoli atordit reprèn el concert davant de les grades ja gairebé desertes, amb el trio de protagonistes encara al seu lloc malgrat el cos sense vida d'un d'ells. El nen no nascut, en canvi, està segur. Ara les dues dones estrenyen encara més la seva relació: marxen de la ciutat i s'aturen a una platja, on naixerà el fill de Malvina. Després de donar a llum, Malvina marxa sense dir ni una paraula, deixant el nadó a les mans de l'Anna.

## Repartiment

* Hanna Schygulla: Anna
* Ornella Muti: Malvina
* Niels Arestrup: Gordon
* Isabella Biagini: amiga d'Anna
* Maurizio Donadoni: Sergio
* Michele Bovenzi: el cap
* Ute Cremer: Tiziana
* Christian Frémont: Dario
* Alessandra Marozzi: ballarina
* Patti Vailati: Viviana
* Claudio Bultrini: Antonio
* Pierangelo Bertoli : ell mateix

## Recepció

La pel·lícula participà en la competició oficial de la 41a Mostra Internacional de Cinema de Venècia.

## Referències

* ↑ «Il futuro è donna» (en italià). [Consulta: 24 desembre 2021].
* ↑ «Ornella Muti: 60 años, optimista y como veinteañera». [Consulta: 24 desembre 2021].
* 1 2 Biscontini, Luca. «Il futuro è donna di Marco Ferreri, con Hanna Schygulla e Ornella Muti, in home video» (en italià), 20-11-2018. [Consulta: 24 desembre 2021].
* ↑ Roberto Chiti. Dizionario del cinema italiano. Gremese Editore, 1991, 1996.

## Enllaços externs

* Il futuro è donna a Internet Archive
# Ildikó Schwarczenberger

Ildikó Schwarczenberger o Ildikó Schwarczenberger-Tordasi (en hongarès: Schwarczenberger Ildikó) (Budapest, Hongria el 9 de setembre de 1951 - 13 de juliol de 2015) fou una tiradora d'esgrima hongaresa, guanyadora de quatre medalles olímpiques.

## Carrera esportiva

Va participar, als 20 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1972 realitzats a Múnic (Alemanya Occidental), on va aconseguir guanyar la medalla de plata en la prova femenina per equips en la modalitat de floret. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1976 realitzats a Mont-real (Canadà) aconseguí guanyar dues medalles: la medalla d'or en la prova individual i la medalla de bronze en la prova per equips. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1980 realitzats a Moscou (Unió Soviètica) va aconseguir revalidar la seva medalla de bronze per equips, si bé únicament pogué ser novena en la prova individual.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat deu medalles en el Campionat del Món d'esgrima, entre elles una medalla d'or.

## Referències

* ↑ Obituary Arxivat 2015-07-23 at Archive.is, mob.hu; accessed 30 December 2017.(hongarès)
* 1 2 3 «Olympedia – Ildikó Schwarczenberger-Tordasi». [Consulta: 6 novembre 2023].
# Gudmundita

La gudmundita és un mineral del grup de l'arsenopirita, de la classe dels sulfurs. Rep el seu nom de la localitat de Gudmundstorp (Suècia), on va ser descoberta l'any 1928.

## Característiques

La gudmundita és un sulfur de ferro i antimoni amb fórmula FeSbS, i pot contenir impureses de níquel. Cristal·litza en el sistema monoclínic formant prismes cònics. La seva duresa a l'escala de Mohs oscil·la entre 5,5 i 6. Té una fractura desigual i exfoliació absent. Pertany al grup arsenopirita de minerals juntament amb glaucodot, osarsita, arsenopirita i ruarsita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la gudmundita pertany a «02.EA: Sulfurs metàl·lics, M:S = 1:2, amb Fe, Co, Ni, PGE, etc.» juntament amb els següents minerals: aurostibita, bambollaita, cattierita, erlichmanita, fukuchilita, geversita, hauerita, insizwaita, krutaita, laurita, penroseita, pirita, sperrylita, trogtalita, vaesita, villamaninita, dzharkenita, gaotaiita, alloclasita, costibita, ferroselita, frohbergita, glaucodot, kullerudita, marcassita, mattagamita, paracostibita, pararammelsbergita, oenita, anduoita, clinosafflorita, löllingita, nisbita, omeiita, paxita, rammelsbergita, safflorita, seinäjokita, arsenopirita, osarsita, ruarsita, cobaltita, gersdorffita, hol·lingworthita, irarsita, jolliffeita, krutovita, maslovita, michenerita, padmaita, platarsita, testibiopal·ladita, tolovkita, ullmannita, willyamita, changchengita, mayingita, hollingsworthita, kalungaita, milotaita, urvantsevita i rheniita.

## Formació i jaciments

És un mineral d'origen d'alteració hidrotermal. Sol trobar-se associada a altres minerals com: antimoni, arsenopirita, bismut, calcopirita, or, kermesita, pirita i pirrotina.

## Referències

* ↑ «Gudmundite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 21 febrer 2015].
* ↑ «Arsenopyrite Group» (en anglès). Mindat. [Consulta: 21 febrer 2015].
# Rakı

Rakı és un licor anisat cèlebre a Turquia i als països de l'antic Imperi Otomà. La grafia Rakı és la pròpia de l'idioma turc, però a l'estranger sovint apareix raki. És similar a diverses begudes alcohòliques que es poden trobar a la Mediterrània i zones dels Balcans com a: pastis, sambuca, àrac, ouzo, tsikoudia, tsipouro, i mastica. Es elaborat a partir de diverses fruites. A Turquia en general s'empra el raïm i panses de raïm per a la seva producció.
A Turquia, rakı és considerada el licor nacional, i és conegut amb el sobrenom, aslan sütü, que significa "llet de lleó". Generalment es consume al costat de plats de meze, i es beu barrejat amb una part igual d'aigua. Quan s'agrega l'aigua, la barreja canvia a un color blanquinós. A més del rakı que es barreja amb aigua al seu propi got, és costum de beure'l amb una beguda separada (aigua en aquest cas, o "şalgam" en altres) però complementària. La província de Tekirdağ és un dels llocs més famosos quant a la producció d'aquesta beguda.

## Vegeu també

* Rakia

## Referències

* ↑ http://arsiv.sabah.com.tr/2001/02/03/d05.html
* ↑ Michael Foley. Drinking with the Saints: The Sinner's Guide to a Holy Happy Hour. Regnery Publishing, 4 maig 2015, p. 46–. ISBN 978-1-62157-383-8.
* ↑ Leonidas Karakatsanis. Turkish-Greek Relations: Rapprochement, Civil Society and the Politics of Friendship. Routledge, 24 abril 2014, p. 151–. ISBN 978-1-317-90623-0.
* ↑ Peter Fisk. Gamechangers: Creating Innovative Strategies for Business and Brands; New Approaches to Strategy, Innovation and Marketing. John Wiley & Sons, 24 novembre 2014, p. 255–. ISBN 978-1-118-95695-3.
# Luzula

Luzula és un gènere de plantes amb flors que compta amb unes 80 espècies.
Té una distribució cosmopolita i està ben representada en la flora de la tundra. La màxima biodiversitat està a Àsia i Europa sota clima temperat.
Són plantes perennes rarament anuals que fan de 20 a 80 cm d'alt, les fulles són linears.

## Taxonomia

* Luzula acuminata Raf.
* Luzula alpinopilosa (Chaix) Breistr.
* Luzula arctica Blytt
* Luzula arcuata (Wahlenb.) Sw.
* Luzula bulbosa (Wood) Smyth & Smyth
* Luzula campestris (L.) DC.
* Luzula comosa E. Mey.
* Luzula confusa Lindeberg
* Luzula congesta (Thuill.) Lej.
* Luzula divaricata S. Wats.
* Luzula echinata (Small) F.J.Herm.
* Luzula fastigiata E. Mey.
* Luzula forsteri - Southern Wood-rush
* Luzula glabrata (Hoppe ex Rostk.) Desv.
* Luzula groenlandica Böcher
* Luzula hawaiiensis Buch. - Hawai'i
* Luzula lactea Link ex E.H.F. Meyer
* Luzula lutea (All.) DC.
* Luzula luzulina
* Luzula luzuloides (Lam.) Dandy & Wilmott
* Luzula maxima (Rich.) DC. Luzula nivea flors; les fulles al darrere són d'altres espècies
* Luzula multiflora (Ehrh.) Lej.
* Luzula nivea
* Luzula orestera
* Luzula pallescens
* Luzula pallidula J. Kirschner
* Luzula parviflora (Ehrh.) Desv.
* Luzula pilosa (L.) Willd.
* Luzula piperi (Coville) M.E.Jones
* Luzula rufescens Fisch. ex E.Mey.
* Luzula spicata (L.) DC.
* Luzula subcapitata (Rydb.)
* Luzula subcongesta (S.Wats.)
* Luzula sudetica
* Luzula sylvatica (Huds.)
* Luzula tolmatchewii Kuvaev
* Luzula wahlenbergii Rupr. - Tundra
# Ilià Txàixnik

Ilià Grigórievitx Txàixnik (rus: Илья Григорьевич Чашник) (Lucyn, Imperi Rus, actualment Ludza, Letònia, 26 de juny de 1902 - Leningrad, 4 de març de 1929) va ser un artista suprematista jueu letó, alumne de Kazimir Malèvitx i membre fundador de l'escola UNOVIS.

## Trajectòria

Txàixnik va néixer el 1902 en una família jueva de Lucyn, Imperi Rus, actualment Ludza, Letònia. Va començar a estudiar a l'escola d'art de Yehuda Pen, a la ciutat belarussa de Vítsiebsk, quan només tenia onze anys, on va ser alumne de Marc Chagall. El 1918 es va traslladar a Moscou per treballar en un taller d'art dirigit per Kazimir Malèvitx. Va tornar després que Malèvitx acceptés una plaça d'ensenyament superior a l'Escola de Dibuix i Pintura de Vítsiebsk.
Txàixnik va ser notablement capaç en diversos mitjans. L'historiadora de l'art Aleksandra Xàtskikh el descriu com a «famós per la seva inesgotable inventiva i capacitat per aplicar els principis suprematistes a pràcticament totes les formes d'art, inclosa la pintura de cavallet». Va destacar en pintura i metal·lúrgia i va dissenyar ceràmiques produïdes a la Fàbrica Imperial de Porcellana (aleshores coneguda com la Fàbrica de Porcellana de Lomonosov). Txàixnik, juntament amb Nikolai Suetin, va ser reclutat per la fàbrica durant el seu temps com a membre de l'UNOVIS. Va morir el 4 de març de 1929 a Leningrad, a l'edat de 27 anys.
El 1981 la Universitat de Texas a Austin va fer una exposició dedicada a les seves obres.

## Obres

* Composició suprematista
* Composició suprematista, 1920, Fundació MT Abraham

## Referències

* ↑ «Ilya Chashnik - Biography and works» (en anglès). Museu Thyssen-Bornemisza. [Consulta: 26 juny 2010].
* 1 2 3 «Ilya Chashnik» (en anglès). Greyscape. [Consulta: 24 maig 2021].
* 1 2 Xàtskikh, Aleksandra. Vitebsk: the life of art (en anglès). Yale University Press, 2007, p. 143. ISBN 978-0-300-10108-9.
* ↑ The Grove encyclopedia of decorative arts, Volume 1 (en anglès). Oxford University Press, 2006, p. 306. ISBN 978-0-19-518948-3.
* ↑ Souter, Gerry. Malevich (en anglès). New York: Parkstone International, 2012, p. 197. ISBN 978-1-78042-926-7.
* ↑ Texas Monthly Apr 1981 (en anglès). Texas Monthly, publicat per Emmis Communications, 1981, p. 24.

## Bibliografia addicional

* Чашник Илья Григорьевич (1902-1929), ленинградский художник, ученик К. Малевича. Первая монография о мастере. (publicació 2002) ISBN 5-85164-077-4 (rus)

## Enllaços externs

* Museu d'Art del Comtat de Los Angeles Arxivat 2011-06-29 a Wayback Machine. (anglès)