OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Football Club København

El Football Club København (FC Copenhague o FCK) és un equip de futbol de la capital de Dinamarca, Copenhaguen. Actualment disputa la Lliga danesa de futbol. Forma part de la companyia Parken Sport & Entertainment, que també és propietària dels clubs d'handbol maculí i femení FCK Handball.

## Història

El club es fundà l'1 de juliol de 1992, com a resultat de la fusió del 15 cops campió de Dinamarca Kjøbenhavns Boldklub (KB) (fundat el 1876) i el 7 cops campió danès Boldklubben 1903 (B 1903) (fundat el 1903), ambdós de Copenhaguen. El nou FCK usà la llicència del B1903 per seguir a primera divisió i la posició del KB fou usada pel segon equip.
Juga a l'estadi Parken, que també és seu de la selecció de futbol de Dinamarca i el seu principal rival és el també club de la capital, Brøndby IF.

## Palmarès

* Royal League (2): 2004-05, 2005-06
* Lliga danesa de futbol (15): 1992-93, 2000-01, 2002-03, 2003-04, 2005-06, 2006-07, 2008-09, 2009-10, 2010-11, 2012-13, 2015-16, 2016-17, 2017-18, 2021-22, 2022-23
* Copa danesa de futbol (9): 1995, 1997, 2004, 2009, 2012, 2015, 2016, 2017, 2023
* Copa de la Lliga danesa de futbol (1): 1996
* Supercopa danesa de futbol (3): 1995, 2001, 2004
* Copa Ørestad (2): 2000, 2002
* Copa del Rei: 1994

## Jugadors destacats

    Llista dels futbolistes membres del "Saló de la Fama" votats pels seguidors l'hivern del 2006.
* Sibusiso Zuma
* Peter Nielsen
* Lars Højer
* Christian Poulsen
* Todi Jónsson
* Bjarne Goldbæk
* Erik Mykland
* Peter Møller
* Michael Mio Nielsen
* Niclas Jensen
* Ståle Solbakken
* Christian Lønstrup
* Michael Manniche
* Álvaro Santos
* Tobias Linderoth
* Lars Jacobsen
* Bo Svensson
* Diego Tur
* Jesper Christiansen
* Hjalte Nørregaard
* Jacob Laursen
* Martin Johansen
* Michael Johansen
* Antti Niemi
* Morten Bisgaard

## Referències

* ↑ Attendance season records Arxivat 2009-08-13 a Wayback Machine. at NetSuperligaen.dk, which dates back to the Danish Superliga 1998-99, records the biggest crowd each year has been a derby between F.C. København and Brøndby.
* ↑ «De 25 største FCK-profiler» (en danès). F.C. Copenhagen. Arxivat de l'original el 2011-11-24. [Consulta: 24 juliol 2008].

## Enllaços externs

* (danès) (anglès) Web oficial
* (danès) Nipserstat - Estadístiques
* (anglès) UEFA perfil
* (anglès) Alineacions Arxivat 2007-10-14 a Wayback Machine.
# 17a cerimònia dels Lumières

La 17a cerimònia dels Lumières de la Premsa Internacional, va tenir lloc el 13 de gener de 2012 a l'Auditori de l'Ajuntament de París i estava presidit per Catherine Jacob.

## Guanyadors i nominats

Els guanyadors s'indiquen en negreta.
| Millor pel·lícula The Artist de Michel Hazanavicius L'Apollonide : Souvenirs de la maison close de Bertrand Bonello L'Exercice de l'État de Pierre Schoeller Le Havre d’Aki Kaurismäki Intocable d’Éric Toledano i Olivier Nakache | Millor director Maïwenn per Polisse Bertrand Bonello per L'Apollonide : Souvenirs de la maison close Michel Hazanavicius per The Artist Aki Kaurismäki per Le Havre Pierre Schoeller per L'Exercice de l'État |
| Millor actor Omar Sy a Intocable Jean Dujardin a The Artist Olivier Gourmet a L'Exercice de l'État JoeyStarr a Polisse André Wilms a Le Havre | Millor actriu Bérénice Bejo a The Artist Catherine Deneuve a Les Bien-aimés Chiara Mastroianni a Les Bien-aimés Valérie Donzelli a La guerre est déclarée Marina Foïs a Polisse Karin Viard a Polisse Clotilde Hesme a Angèle et Tony |
| Millor actor revelació Denis Ménochet a Les Adoptés Grégory Gadebois a Angèle et Tony Guillaume Gouix a Jimmy Rivière Raphaël Ferret a Présumé coupable Mahmoud Shalaby a Les Hommes libres | Millor actriu revelació Alice Barnole, Adèle Haenel i Céline Sallette per L'Apollonide : Souvenirs de la maison close Zoé Héran a Tomboy Anamaria Valtoromei a My Little Princess |
| Millor pel·lícula francòfona Incendis de Denis Villeneuve (Canadà) Curling de Denis Côté (Canadà) Et maintenant on va où? de Nadine Labaki (Líban) El nen de la bicicleta dels germans Dardenne (Bèlgica) Les Géants de Bouli Lanners (Bèlgica) | Millor guió Jean-Louis Milesi i Robert Guédiguian per Les neus del Kilimanjaro Bertrand Bonello per L’Apollonide - Souvenirs de la maison close Michel Hazanavicius per The Artist Maïwenn i Emmanuelle Bercot, per Polisse Pierre Schoeller per L'Exercice de l'état |
| Millor fotografia Pierre Aïm per Polisse | Lumière d'honor Francis Veber pel conjunt de la seva obra |

## Referències

* ↑ Prix Lumières 2012 : The Artist et Omar Sy plébiscités par la presse étrangère, La Dépêche du midi, 14 janvier 2012
* ↑ «'The Artist' Named Best Film at France's Lumiere Awards». The Hollywood Reporter. [Consulta: 18 gener 2015].
* ↑ Prix Lumières 2012 : The Artist et Omar Sy plébiscités par la presse étrangère, La Depeche, 17 de març de 2012
* ↑ Prix Lumières 2012 : "The Artist", Omar Sy et Maïwenn récompensés, allocine,fr, 14 de gener de 2012

## Vegeu també

* 37a cerimònia dels Premis César

## Enllaços externs

* (francès) Web de l'Académie des Lumière
* 17ns Premis Lumières a AlloCiné
# Estadística no paramètrica

L'estadística no paramètrica és una branca de l'estadística que estudia les proves i models estadístics la distribució subjacent dels quals no s'ajusta als anomenats criteris paramètrics. Llur distribució no pot ser definida a priori, puix són les dades observades les qui la determinen. La utilització d'aquests mètodes es fa recomanable quan no es pot assumir que les dades s'ajustin a una distribució normal o quan el nivell de mesura emprat no sigui, com a mínim, d'interval.
Les principals proves no paramètriques són les següents:
* Prova de khi quadrat
* Prova binomial
* Prova d'Anderson-Darling
* Prova de Cochran
* Prova de Cohen kappa
* Prova de Fisher
* Prova de Friedman
* Prova de Kendall
* Prova de Kolmogórov-Smirnov
* Prova de Kruskal-Wallis
* Prova de Kuiper
* Prova de Mann-Whitney o prueba de Wilcoxon
* Prova de McNemar
* Prova de la mediana
* Prova de Siegel-Tukey
* Coeficient de correlació de Spearman
* Taules de contingència
* Prova de Wald-Wolfowitz
* Prova dels signes de Wilcoxon

## Vegeu també

* Estadística paramètrica
# Bandera d'Indonèsia

La bandera d'Indonèsia està composta de dues bandes horitzontals, la de sobre és de color vermell i la de sota blanca. Fou reconeguda oficialment el 1949.
El vermell i el blanc són els colors d'un antic estendard javanès. Es pot trobar en una inscripció que prové de la zona est de Java datada el 1294, anomenada de Kudadu, que relata la rebel·lió de 1292 del príncep Jayakatwang de Kediri contra el rei Kertanegara de Singasari, al final d'aquest reialme, i la fundació del de Majapahit. Aquesta inscripció menciona l'ús d'estendards vermells i blancs. Fou aquest estendard el que van triar els nacionalistes indonesis per crear la bandera del nou país.
És una bandera que s'assembla molt a la de Mònaco i a la de Polònia, tot i que amb proporcions diferents.

## Banderes històriques

* Bandera del Regne Pagaruyung (1347 - 1825)
* Bandera del Regne de Bali (914 - 1908)
* Bandera de l'Imperi Majapahit (1293 - 1527)
* Bandera del Sultanat d'Aceh (1496 - 1903)
* Bandera del Sultanat de Gowa (1320 - 1905)
* Bandera del Sultanat de Banjar (1520 - 1905)
* Bandera del Sultanat de Banten (1527 - 1813)
* Bandera del Sultanat de Mataram (1586 - 1755)
* Bandera de la Companyia Neerlandesa de les Índies Orientals (1610 - 1798)
* Bandera (naval) de la República Batava (1798 - 1806)
* Bandera del Primer Imperi Francès durant l'ocupació francesa de la República Batava durant les Guerres Napoleòniques (1806 - 1811)
* Bandera de l'Imperi Britànic durant l'ocupació durant les Guerres Napoleòniques (1811 - 1815)
* Bandera de les Índies Orientals Neerlandeses dins del Regne dels Països Baixos (1815 - 1942)
# IPad Mini (1a generació)

L'iPad Mini (estilitzat i comercialitzat com a iPad mini) és una tauleta tàctil dissenyada, desenvolupada i comercialitzada per Apple Inc. S'anuncià el 23 d'octubre de 2012, com a cinquè major producte dins de la línia iPad i és la primera dins d'aquesta sèrie en incloure una pantalla més reduïda (7,9 polzades, en contrast amb l'estàndard de 9,7 polzades). Inclou especificacions internes similars a les de l'iPad 2, inclosa la seva resolució d'exposició.
Fou llançada el 2 de novembre de 2012 en quasi tots els mercats d'Apple.

## Referències

* ↑ «Apple iPad mini will be Available on November 2». Gadgetian [Consulta: 23 octubre 2012].
* ↑ «iPad Mini Release Date Is November 2nd (For Wi-Fi Models)». WebProNews [Consulta: 24 octubre 2012]. Arxivat October 29, 2013$^{[Datemismatch]}$, a Wayback Machine.
* ↑ «Apple – iPad - Compare iPad models.». Apple. [Consulta: 24 octubre 2012].
* ↑ «Apple iPad Mini Available for Pre-order in Thailand». [Consulta: 3 novembre 2012].
# Eliseu Carbó i Parals

Eliseu Carbó i Parals (Palamós, Baix Empordà, 20 d'abril de 1890 - 8 d'octubre de 1968) fou un intèrpret de contrabaix i piano, i compositor de sardanes. Fou pare del també compositor palamosí Josep Carbó i Vidal, a qui traspassà el gust per la música.
A 15 anys ja tocava el violí a l'orquestra Harmònics i a 17 anys va compondre la seva primera sardana. El 1914 va ser mestre a Palamós, Puigcerdà, Ullà i posteriorment a Santa Coloma de Farners on hi visqué habitualment durant 25 anys. S'interessà i investigà sobre la vessant pedagògica de la música. En jubilar-se es retirà a Palamós.
Fou autor de l'ABC de la música, un manual de petites dimensions, però molt interessant editat per Calpe, dins la col·lecció dels Manuals Gallach, a principis del segle xx.
Entre la seva obra sardanista citem els títols: La primera perla, que fou la primera, La Roca Fosca, Somniada, Festa Major, La puntaire de Rialt, Plany, Miramar i Cançó matinal.

## Referències

* ↑ https://musicsperlacobla.cat/compositor.php?autor_id=448
* ↑ «De l'empenta jovenívola a la lluita pel prestigi d'un gènere». El Punt, 15-12-1996. [Consulta: 29 octubre 2023].
* 1 2 «La vida i els mètodes pedagògics del músic i mestre Eliseu Carbó, vistos per la seva néta». El Punt, 14-11-1999. [Consulta: 29 octubre 2023].
* ↑ «Emotiu homenatge colomenc al mestre Josep Carbó». El Punt, 21-11-1982. [Consulta: 29 octubre 2023].
* ↑ Baqué, Juan Mainer. La forja de un campo profesional: pedagogía y didáctica de las ciencias sociales en España, 1900-1970 (en castellà). Editorial CSIC - CSIC Press, 2009, p. 250. ISBN 978-84-00-08910-8.
* ↑ Juanola, Anna Dalmau; Griso, Anna Mora; Mir, Francesc Cortès. Pau Casals i Joaquim Pena: Passió per la música i pel país. Correspondència. Editorial Mediterrània; SL, 2012-11-26, p. 22. ISBN 978-84-9979-286-6.
* ↑ «La cobla Flama de Farners enregistra un nou disc aquest any amb motiu del 15 aniversari». Diari de Girona, 01-03-1996. [Consulta: 29 octubre 2023].

## Enllaços externs

* Llista de sardanes a Sardanista.cat
* L'ABC de la música, article a la Revista del Baix Empordà
# Bandera de Lesotho

La bandera de Lesotho fou adoptada el 4 d'octubre de 2006. Presenta tres bandes tricolors horitzontals (blau, blanc i verd) que representen els elements de la divisa nacional que celebra la pluja, la pau i la prosperitat. Al centre, es representa en negre, un capell cònic tradicional Basotho que simbolitza la unitat.
La bandera antiga representava les armes tradicionals de Basotho. Havia estat instaurada durant un govern militar i el canvi va venir degut a mostrar una orientació més pacifista.

## Construcció i dimensions
### Colors

| Model de color | Blau | Blanc | Verd | Negre |
| CMYK | 100-80-0-38 | 0-0-0-0 | 100-0-55-42 | 100-100-100-99 |
| RGB | 0, 32, 159 | 255, 255, 255 | 0, 149, 67 | 0, 0, 0 |
| HTML | #001489 | #FFFFFF | #009A44 | #000000 |

## Banderes històriques

* 1966-1987
* 1987-2006

## Referències

* ↑ «Flag of Lesotho».
* ↑ «flag of Lesotho» (en anglès). Enciplopaedia Britannica. [Consulta: 20 agost 2022].
* ↑ «Senators give new flag green light». The Lesotho Government Portal. Arxivat 2008-12-08 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2008-12-08. [Consulta: 30 octubre 2022].
* ↑ «Lesotho unfurls 'peaceful' flag». BBC News, 04-10-2006.
# Conferència de supercomputació ACM/IEEE

SC (anteriorment Supercomputing), la International Conference for High Performance Computing, Networking, Storage and Analysis, és la conferència anual establerta el 1988 per l'Associació per a la Maquinària Informàtica i la IEEE Computer Society. L'any 2019, en total hi van participar unes 13.950 persones; el 2022, l'assistència s'havia remuntat a 11.830 tant presencials com en línia. La conferència sense ànim de lucre està dirigida per un comitè d'aproximadament 600 voluntaris que passen aproximadament tres anys organitzant cada conferència.

## Patrocini i Govern

SC està patrocinat per l'Associació per a la Maquinària Informàtica i l'IEEE Computer Society. Des de la seva formació fins al 2011, el patrocini d'ACM es va gestionar a través del Grup d'Interès Especial sobre Arquitectura de Computadors (SIGARCH) d'ACM. Els patrocinadors s'enumeren a cada pàgina del procediment a l'ACM DL; veure per exemple. A partir del 2012, ACM va començar el procés de transició del patrocini de SIGARCH al recentment format Grup d'Interès Especial en Informàtica d'Alt Rendiment (SIGHPC). Aquesta transició es va completar després de SC15, i per a SC16 el patrocini de l'ACM es va confiar exclusivament a SIGHPC (el patrocini IEEE no va canviar). La conferència és sense ànim de lucre.
La conferència es regeix per un comitè de direcció que inclou representants de les societats patrocinadores, el president general de la conferència actual, els presidents generals dels dos anys anteriors, els presidents generals dels dos anys de la conferència següents i un nombre de membres electes. Tots els membres del comitè de direcció són voluntaris, a excepció dels dos representants de les societats patrocinadores, que són empleats d'aquestes societats. El comitè selecciona el president general de la conferència, aprova el pressupost de la conferència de cada any i és responsable d'establir la política i l'estratègia de la conferència.

## Components de la conferència

Tot i que cada comitè de la conferència introdueix lleugeres variacions en el programa cada any, els components bàsics de la conferència es mantenen pràcticament sense canvis d'any en any.

## Referències

* ↑ «Post-Conference Resources and Gratitude from SC19 General Chair Michela Taufer» (en anglès americà). SC19, 11-12-2019. [Consulta: 3 juny 2021].
* ↑ «SC22 Dazzles in Dallas» (en anglès). SC22 Newsletter. [Consulta: 12 gener 2023].
* ↑ «SC Conference Series» (en anglès americà). [Consulta: 24 març 2024].
* ↑ «SC Conference - Home» (en anglès). [Consulta: 24 març 2024].
* ↑ «SC Steering Committee» (en anglès). The Supercomputing Conference Series. [Consulta: 6 novembre 2016].
# Bretxa de Rotllan

La bretxa de Rotllà (o Rotllan) és un impressionant esvoranc natural de 40 m d'ample i de 100 m d'alçària que s'obre als penya-segats situats sobre el circ de Gavarnia, als Pirineus. Situada a una altitud de 2.804 m, marca la frontera entre l'Aragó i la Gascunya i entre els estats francès i espanyol.
Segons la llegenda, la bretxa va ser oberta pel cavaller Rotllà, nebot de Carlemany, mentre intentava destruir la seva espasa Durandal colpint-la contra la roca al final de la batalla de Roncesvalls contra els sarraïns.
S'hi arriba des del refugi de Sarradets, en menys d'una hora d'ascensió aproximadament. Prop de la bretxa, el geòleg francès Norbert Casteret va descobrir l'anomenada gruta Casteret al vessant aragonès, que ha resultat ser el complex subterrani de gel més alt de tot Europa.

## Geografia

La bretxa de Rotllan forma part del circ de Gavarnia i marca el límit entre el Parc Nacional dels Pirineus (al departament dels Alts Pirineus, regió de Migdia-Pirineus, a la Gascunya) i el Parc Nacional d'Ordesa i mont Perdut (a la comarca de Sobrarb, província d'Osca, a l'Aragó).

## Referències

* ↑ Tomeo, Javier «El increíble salto de Roldán y su caballo» (en spanish). , 04-05-2002 [Consulta: 10 agost 2019].
* ↑ Díaz, María. «Leyendas de Huesca: El Salto de Roldán» (en spanish). clubrural.com, 25-11-2011. [Consulta: 10 agost 2019].
# El missatger de la por

El missatger de la por (títol original en anglès The Manchurian Candidate) és un thriller estatunidenc en blanc i negre, dirigida per John Frankenheimer. Estrenada el 1962 i doblada al català.

## Argument

Raymond Shaw (Laurence Harvey) va aconseguir una medalla de la Guerra de Corea per fets d'armes. Tanmateix, Bennett Marco (Frank Sinatra), que comandava, en aquella època, l'escamot de Shaw, té dubtes sobre aquestes accions. A més, és turmentat per malsons.

## Repartiment

* Frank Sinatra: Maj. Bennett Marco
* Laurence Harvey: Raymond Shaw
* Angela Lansbury: Mrs. Iselin
* Janet Leigh: Eugenie Rose Chaney
* James Gregory: Sen. John Yerkes Iselin
* Henry Silva: Chunjin
* Leslie Parrish: Jocelyn Jordan
* John McGiver: Sen. Thomas Jordan
* Khigh Dheigh: Dr. Yen Lo
* James Edwards: Cpl. Allen Melvin
* Douglas Henderson: Coronel Milt
* Albert Paulsen: Zilkov
* Barry Kelley: Secretary of Defense
* Lloyd Corrigan: Holborn Gaines
* Robert Riordan: Benjamin K. Arthur

## Premis i nominacions
### Premis

* Globus d'Or a la millor actriu secundària per Angela Lansbury

### Nominacions

* Oscar a la millor actriu secundària per Angela Lansbury
* Oscar al millor muntatge per Ferris Webster
* Globus d'Or al millor director per John Frankenheimer

## Al voltant de la pel·lícula

* El missatger de la por és una adaptació de la novel·la de Richard Condon The Manchurian Candidate, apareguda el 1960. Posar-la en escena no va ser cosa fàcil. Els grans estudis es van negar a llançar-se a l'aventura. Va caldre tota la força de convicció de Frank Sinatra per portar a terme el projecte. L'actor americà va arribar a posar diners en el financerament de la pel·lícula que va acceptar rodar amb la condició d'encarnar el paper principal del capità Benett Marco.
* George Axelrod és també el guionista de The Seven Year Itch (1955), Esmorzar amb diamants (1961). Vint-i-tres anys després, col·laborarà de nou amb John Frankenheimer a El Pacte Holcroft.
* L'estrella Janet Leigh, que venia de l'immens èxit de Psicosi d'Alfred Hitchcock, va ser escollida per al paper principal femení.
* Aquesta pel·lícula va ser objecte d'un remake per Jonathan Demme el 2004, titulada igualment The Manchurian Candidate.

## Referències

* ↑ Títol en català a Ésadir.cat
* ↑ «The manchurian candidate». The New York Times.
* 1 2 «The 35th Academy Awards» (en anglès). Acadèmia de les Arts i les Ciències Cinematogràfiques. [Consulta: 15 desembre 2023].
* ↑ imdb. The manchurian candidate, tirvia (en anglès). imdb.
# Identitat

En matemàtiques, la paraula identitat té diversos significats importants:
* Una identitat és una igualtat que continua sent veritat sense importar el valor que prenguin les variables que hi surten, cal distingir-les de les igualtats les quals només són veritat en determinades condicions. Per això, de vegades es fa servir el símbol ≡. (Tot i que això pot ser ambigu perquè és el mateix símbol que es fa servir per a les relacions de congruència.)
* En àlgebra, la identitat o l’element identitat o neutre d'un conjunt S amb una operació és un element e que operat amb qualsevol element s de S produeix altre cop s.
* La funció identitat d'un conjunt S en si mateix, escrita sovint com $\mathrm {id}$ o $\mathrm {id} _{S}$, és una funció tal que $\mathrm {id} (x)=x$ per a tot x de S.
* En àlgebra lineal, la matriu identitat és una matriu quadrada que té uns a la diagonal principal i zeros a qualsevol altre lloc.
De vegades les identitats s'indiquen amb el símbol ≡ enlloc de l'=, el símbol d'igualtat.

## Exemples
### Relació d'identitat

Un exemple habitual del primer significat és la identitat trigonomètrica
    $\sin ^{2}\theta +\cos ^{2}\theta =1\,$
La qual és veritat per a tots els valors reals de $\theta$ (atès que els nombres reals $\mathbb {R}$ són el domini de sin i cos).
En canvi en el cas de:
    $\cos \theta =1,\,$
És veritat només per alguns valors de $\theta$, no tots. Per exemple, l'última equació és veritat quan $\theta =0,\,$, i falsa quan $\theta =2\,$

### Element identitat

El nombre 0 és l’"element identitat de la suma" pels enters, els reals, i els complexos. Pels reals, per a tot $a\in \mathbb {R} ,$
    $0+a=a,\,$
    $a+0=a,\,$ i
    $0+0=0.\,$
De forma semblant, El nombre 1 és l"element identitat de la multiplicació" pels enters, els reals, i els complexos. Pels nombres reals, per a tot $a\in \mathbb {R} ,$
    $1\times a=a,\,$
    $a\times 1=a,\,$ i
    $1\times 1=1.\,$

### Funció identitat

Un exemple típic d'una funció identitat és la permutació identitat, la qual envia a cada element del conjunt $\{1,2,\ldots ,n\}$ cap a si mateix.

## Comparació

Aquests significats no són mútuament excloents; per exemple, la permutació identitat és l'element identitat del conjunt de les permutacions de $\{1,2,\ldots ,n\}$ per a l'operació de composició.

## Vegeu també

* Teorema de multiplicació
* Identitat autosobirana

## Referències

* ↑ Weiner, Joan (2004).Frege Explained. Open Court.
Viccionari
# Aplatament

L'aplatament d'un esferoide oblat és l'"aixafament" del pol geogràfic, en direcció a l'equador.

## Aplatament primer i segon

El primer aplatament, primari, f és el versinus de l'excentricitat angular de l'esferoide ("$o\!\varepsilon \,\!$"), igual a la diferència relativa entre el seu radi equatorial, $a\,\!$, i el seu radi polar, $b\,\!$:
          $f={\mbox{ver}}(o\!\varepsilon )=2\sin ^{2}\left({\frac {o\!\varepsilon }{2}}\right)=1-\cos(o\!\varepsilon )={\frac {a-b}{a}};\,\!$
* L'aplatament de la Terra en WGS-84 és 1:298,257223563 (que correspon a una diferència de radi de 21,385 km del radi de la Terra 6378,137 - 6356,752 km) i no es pot apreciar visualment des de l'espai, ja que la diferència només representa un0.335 %.
* L'aplatament de Júpiter (1:16) i Saturn (gairebé 1:10), en contrast, es poden observar fins i tot amb un telescopi petit;
* Contràriament, el del Sol és menys d'1:1000 i el de la Lluna amb prou feines és 1:900.
L'aplatament depèn de la relació entre la gravetat i la força centrífuga i, amb més detall: de la mida i densitat del cos celeste, de la rotació del planeta o estrella, i de l'elasticitat del cos.
També hi ha un segon aplatament, f' (que de vegades es denota com a "n"), que és el quadrat de la tangent del semiangle de $o\!\varepsilon \,\!$:
          $f'=\tan ^{2}\left({\frac {o\!\varepsilon }{2}}\right)={\frac {1-\cos(o\!\varepsilon )}{1+\cos(o\!\varepsilon )}}={\frac {a-b}{a+b}};\,\!$

## Vegeu també

* Camp gravitatori
# Cogomina aspra

La cogomina aspra (Echinoderma asperum),

## Descripció

== Hàbitat ==.

## Distribució geogràfica

s'ha citat a Catalunya, País Valencià i Mallorca.

## Referències

* ↑ Gràcia, Enric. La Clau dels Bolets: Identifica'ls de la mà d'Enric Gràcia. II. El Papiol: Editorial Efadós, 2022. ISBN 978-84-18243-12-7.
* 1 2 3 Laessøe, Thomas; Petersen, Jens H. Fungi of temperate Europe. Princeton Oxford: Princeton University Press, 2019. ISBN 978-0-691-18037-3.
* 1 2 Knudsen, Henning; Vesterholt, Jan. Funga Nordica: agaricoid, boletoid and cyphelloid genera. Copenhagen: Nordsvamp, 2008. ISBN 978-87-983961-3-0.
* ↑ Llistosella, Jaume. «Mòdul Fongs. Banc de Dades de Biodiversitat de Catalunya». Generalitat de Catalunya i Universitat de Barcelona..
* ↑ Siquier, José L; Salom, Joan Carles. Catálogo de Hongos y Mixomicetos de las Islas Baleares. Micobalear,CB.